# verses

text:
Pe când se apropiau de templu, au zărit un olog din naştere, care, conform obiceiului său zilnic, era purtat pe stradă şi aşezat lângă poarta templului – cea căreia i se zicea Poarta Frumoasă.


text:
Dar Petru îi zise: „Bani n-avem să-ţi dăm. Dar am să-ţi dau ceea ce am. Îţi poruncesc în numele lui Isus Cristos din Nazaret să umbli!”.


text:
Atunci Petru îl apucă pe olog de mână şi-l ridică în picioare. Şi pe când făcea aşa, picioarele omului şi oasele de la glezne se vindecară şi căpătară vlagă,


text:
încât el fu în picioare dintr-un salt. Stătu pe loc o clipă şi apoi începu să umble! Lăudându-l pe Dumnezeu, intră în templu împreună cu ei.


text:
îşi dădură seama că este cerşetorul olog pe care-l văzuseră de atâtea ori la Poarta Frumoasă, şi rămaseră uluiţi.


text:
Dădură toţi buzna în încăperea lui Solomon, unde el se ţinea tot timpul după Petru şi Ioan. Stăteau toţi acolo, uimiţi de lucrul minunat care se întâmplase.


text:
<pb/>Petru văzu îndată că acesta e un prilej nimerit pentru el şi se adresă astfel mulţimii: „Bărbaţi israeliţi” zise el, „ce este atât de surprinzător în asta? Şi de ce ne priviţi ca şi când noi, prin propria noastră putere şi evlavie, l-am fi făcut pe omul acesta să umble?


text:
Căci Dumnezeul lui Avraam, Isaac şi Iacob, precum şi al tuturor strămoşilor noştri este acela care a adus slavă robului său Isus prin această faptă. Mă refer la Isus, cel pe care l-aţi osândit înaintea lui Filat, în ciuda faptului că Pilat era hotărât să-i dea drumul.


text:
Dar voi n-aţi vrut ca el, sfântul şi neprihănitul, să fie eliberat. Ci, în locul lui, aţi cerut stăruitor să vă elibereze un ucigaş.


text:
Şi l-aţi ucis pe Autorul Vieţii; dar Dumnezeu l-a adus din nou la viaţă. Ioan şi cu mine suntem martorii acestui fapt, fiindcă, după ce l-aţi omorât voi, noi l-am văzut viu!


text:
În numele lui Isus a fost vindecat omul acesta – şi voi ştiţi cât de olog era. Credinţa în numele lui Isus – ce ne-a fost dăruită de Dumnezeu – a fost cauza acestei vindecări desăvârşite.


text:
Scumpi fraţi, îmi dau seama că ceea ce i-aţi făcut voi lui Isus a fost făcut din ignoranţă; acelaşi lucru se poate spune şi despre conducătorii voştri.


text:
Dar Dumnezeu, în tot acest timp, împlinea profeţiile după care Mesia trebuia să sufere toate acestea.


text:
<pb/>Acum schimbaţi-vă mintea şi atitudinea faţă de Dumnezeu şi întoarceţi-vă la el, pentru ca să vă poată curaţi de păcatele voastre şi să vă dea vremuri minunate de înviorare în prezenţa Domnului,


text:
Fiindcă el trebuie să rămână în cer până la vindecarea tuturor lucrurilor de păcat, cum s-a profeţit din timpuri străvechi.


text:
Bunăoară, Moise spusese cu mult timp în urmă: «Domnul Dumnezeu va ridica un Profet dintre voi care se va asemăna cu mine. Ascultaţi cu atenţie tot ce vă spune el.


text:
Voi sunteţi copiii acelor profeţi; şi voi sunteţi incluşi în făgăduinţa făcută de Dumnezeu strămoşilor noştri de a binecuvânta întreaga lume prin neamul evreiesc – aceasta e promisiunea făcută de Dumnezeu lui Avraam.


text:
Şi de îndată ce şi-a readus Dumnezeu robul la viaţă, l-a trimis, în primul şi în primul rând, la voi, bărbaţi israeliţi, să vă binecuvânteze, întorcându-vă de la păcatele voastre.”


text:
<pb/>Pe când vorbeau ei poporului, mai-marii preoţilor, căpitanul poliţiei Templului şi unii saduchei au venit într-acolo,


text:
Dar mulţi din cei care auziseră mesajul lor au crezut şi astfel numărul credincioşilor a atins acum o nouă cifră record de circa cinci mii de oameni.


text:
Prin urmare, le-au fost înfăţişaţi cei doi discipoli. „Prin ce putere sau cu a cui autoritate aţi făcut fapta aceasta?” le ceru consiliul socoteală.


text:
daţi-mi voie să vă declar pe faţă, vouă şi întregului popor al lui Israel, că fapta a fost făcută în numele şi în puterea lui Isus din Nazaret, Mesia, acel om pe care voi l-aţi răstignit – pe care însă Dumnezeu l-a readus la viaţă. Prin puterea lui, omul acesta stă azi în faţa voastră vindecat.


text:
Căci Isus-Mesia este cel la care se referă Scripturile când vorbesc despre «piatra lepădată de zidari, care a devenit piatra de temelie a clădirii.»


text:
În nici un altul nu este mântuire! Nu există alt nume sub cer la care să apeleze oamenii spre a fi mântuiţi.”


text:
Când au văzut membrii consiliului îndrăzneala lui Petru şi Ioan, mai ales că ştiau că nu sunt oameni instruiţi, au rămas foarte uimiţi şi au înţeles pe dată ce a însemnat pentru ei să fi fost cu Isus.


text:
„Ce ne facem cu oamenii aceştia?” se întrebau ei. „Nu putem tăgădui că au săvârşit o minune extraordinară, despre care ştie tot Ierusalimul.


text:
Dar poate că vom reuşi să-i împiedicăm să-şi răspândească faima. Le vom spune că dacă vor mai săvârşi aşa ceva vreodată, vor fi pedepsiţi cu toată asprimea.”


text:
Atunci membrii sfatului i-au ameninţat şi mai rău dar, până la urmă, i-au lăsat să plece, fiindcă nu ştiau ce pedeapsă să le dea fără să stârnească tulburări în sânul mulţimilor. Căci toţi îl lăudau pe Dumnezeu din pricina acestei minuni extraordinare:


text:
<pb/>De îndată ce fură eliberaţi, Petru şi Ioan îi găsiră pe ceilalţi ucenici şi le comunicară ce le cerea consiliul.


text:
Atunci toţi credincioşii s-au unit, şi s-au rugat: „O, Doamne, Creator al cerului şi al pământului, al mării şi al tuturor lucrurilor care se găsesc în ele –


text:
tu ai vorbit demult prin Duhul Sfânt, strămoşului nostru, regele David, robul tău, zicând: «De ce spumegă de mânie păgânii împotriva Domnului şi de ce-şi urzesc neamurile ticăloasele lor comploturi împotriva Atotputernicului Dumnezeu?


text:
Tocmai asta se întâmplă azi în acest oraş. Căci regele Irod şi guvernatorul Pilat din Pont, împreună cu toţi romanii – precum şi cu poporul Israel – s-au unit împotriva lui Isus, Fiul tău cel uns şi supusul tău cel Sfânt.


text:
Ei nu se vor da înapoi de la nici o faptă pe care tu, în înţeleaptă ta putere, le vei îngădui să o facă.


text:
şi trimite-ţi puterea ta vindecătoare. Facă-se, prin numele sfântului tău fiu Isus, multe semne şi minuni.”


text:
După rugăciunea aceasta, clădirea unde erau adunaţi s-a cutremurat şi toţi s-au umplut de Duhul Sfânt şi au predicat cu îndrăzneală mesajul lui Dumnezeu.


text:
<pb/>Toţi credincioşii aveau o singură simţire şi un singur gând şi nici unul nu se considera stăpân pe avutul său; toţi împărţeau ce aveau.


text:
Iar apostolii ţineau predici pline de viaţă despre învierea Domnului Isus şi între toţi credincioşii domnea cu putere harul lui Dumnezeu


text:
Bunăoară, era unul Iosif (pe care apostolii l-au numit Barnaba, ceea ce înseamnă „fiul mângâierii”, ce se trăgea din tribul leviţilor şi era originar din insula Cipru).


text:
El era unul din cei care şi-a vândut pământul şi a adus banii apostolilor pentru a fi împărţiţi la săraci.


text:
<pb/>Spre deosebire de acesta, un bărbat pe nume Anania (cu soţia sa Safira), a vândut nişte proprietăţi


text:
şi a adus numai o parte din bani, susţinând că acesta e preţul întreg obţinut din vânzare. (Soţia lui se învoise cu el asupra acestei înşelăciuni.)


text:
Dar Petru a zis: „Anania, Satana ţi-a umplut inima. Când ai declarat că acesta e preţul întreg, l-ai minţit pe Duhul Sfânt.


text:
A ta era averea, fie că voiai s-o vinzi, fie că nu. După ce ai vândut-o, erai liber să hotărăşti cât să dai. Cum de te-ai încumetat să faci o asemenea faptă? Nu pe noi ne-ai minţit, ci pe Dumnezeu.”


text:
Petru îi puse întrebarea: „Ascultă, e adevărat că aţi vândut pământul cu atâta?” „Da”, răspunse ea, „cu atâta l-am vândut.”


text:
Şi Petru zise: „Cum de-a putut să vă treacă prin cap una ca asta, ţie şi soţului tău, să puneţi la încercare capacitatea Duhului lui Dumnezeu de a şti ce se petrece? Adineauri au ieşit tinerii care ţi-au îngropat soţul şi te vor îngropa şi pe tine.”


text:
Cât ai clipi din ochi ea se prăbuşi la pământ, moartă. Tinerii intrară şi, văzând că murise, o scoaseră afară şi pe ea şi o îngropară alături de soţul ei.


text:
<pb/>În vremea aceasta, apostolii se adunau regulat la Templu, în zona cunoscută sub numele de încăperea lui Solomon şi săvârşeau minuni nemaiauzite printre oameni.


text:
Ceilalţi credincioşi însă nu îndrăzneau să li se alăture, deşi toţi aveau cea mai mare consideraţie pentru ei.


text:
Bolnavii erau scoşi în stradă pe paturile sau pe rogojinile lor, pentru ca măcar umbra lui Petru să cadă peste unii din ei când trecea el pe acolo.


text:
Veneau foarte mulţi şi din suburbiile Ierusalimului, aducându-şi bolnavii din familie şi pe cei posedaţi de demoni; şi toţi, până la unul, erau vindecaţi.


text:
<pb/>Marele preot împreună cu rudele şi prietenii săi saduchei au reacţionat cu invidie violentă la aceste evenimente


text:
Dar un înger al Domnului a venit noaptea, a deschis porţile închisorii şi i-a scos afară. Apoi le-a spus:


text:
Ei sosiră la templu în zorii zilei şi imediat începură să predice. Mai târziu, în cursul aceleiaşi dimineţi, a sosit la templu marele preot cu suita lui şi, convocând Consiliul evreiesc şi întregul senat, a trimis după apostoli să fie aduşi la judecată.


text:
Dar când sosi poliţia la închisoare, oamenii nu mai erau acolo, şi astfel se întoarseră la Consiliu, raportând:


text:
„Uşile închisorii erau încuiate şi santinelele păzeau afară, dar când am deschis porţile, nu era nimeni înăuntru!”


text:
Când auziră asta căpitanul soldaţilor şi mai-marii preoţilor, îşi ieşiră din minţi, neştiind ce-o să mai urmeze şi când se vor termina toate aceste lucruri.


text:
Atunci sosi cineva cu ştirea că oamenii pe care-i întemniţaseră sunt liberi în templu, unde predică poporului.


text:
<pb/>Căpitanul plecă împreună cu soldaţii săi şi-i aresta (fără violenţă, deoarece se temeau că-i va ucide poporul dacă se poartă urât cu ucenicii)


text:
„Nu v-am spus oare să nu mai predicaţi niciodată despre acest Isus?” se răsti la ei marele preot. „Dar voi în loc să vă supuneţi, aţi împânzit Ierusalimul cu învăţătura voastră şi urmăriţi să aruncaţi asupra noastră vina pentru moartea acestui om!”


text:
Dar Petru şi apostolii au răspuns aşa: „Noi trebuie să ascultăm de Dumnezeu mai mult decât de oameni.


text:
Apoi, cu mare putere, Dumnezeu l-a înălţat la poziţia de Prinţ şi Salvator, pentru ca poporul Israel să aibă prilejul să se pocăiască şi să i se ierte păcatele.


text:
Iar noi suntem martori ai acestor lucruri, dimpreună cu Duhul Sfânt, pe care Dumnezeu îl dă tuturor celor ce ascultă de el.”


text:
Dar unul din membrii sfatului, un fariseu pe nume Gamaliel (specialist în drept religios şi o figură foarte populară în sânul maselor) s-a ridicat în picioare şi a cerut ca apostolii să fie daţi afară din sala de consiliu cât timp va vorbi el.


text:
Apoi se adresă colegilor săi cu cuvintele: „Bărbaţi israeliţi, aveţi grijă ce intenţionaţi să faceţi cu oamenii aceştia!


text:
Fiindcă, în urmă cu câtva timp, era unul Teuda, care se pretindea mare. I s-au mai alăturat alţi patru sute, dar el a fost ucis iar adepţii lui au fost împrăştiaţi fără vărsare de sânge.


text:
După el, în vremea recensământu-lui veni Iuda din Galileea. Şi acesta şi-a atras de partea sa un număr de adepţi, dar apoi a murit iar adepţii lui au fost risipiţi.


text:
Prin urmare, sfatul meu este următorul: lăsaţi-i pe oamenii aceştia în pace. Dacă învăţătura şi faptele lor sunt venite de la ei înşişi, curând vor fi dărâmate.


text:
Dar dacă sunt de la Dumnezeu, voi nu veţi fi în stare să-i opriţi şi s-ar putea să vă treziţi că luptaţi chiar împotriva lui Dumnezeu.”


text:
Consiliul acceptă sfatul lui, îi chemă înăuntru pe apostoli, ordonă să fie bătuţi şi apoi le spuse să nu mai vorbească niciodată în numele lui Isus, după care, în sfârşit, le dădu drumul să plece.


text:
<pb/>Ei părăsiră sala de consiliu plini de bucurie că Dumnezeu îi socotise vrednici să suporte ocări pentru numele său.


text:
<pb/>Însă odată cu creşterea rapidă a numărului credincioşilor, se iviră şi semne de nemulţumire. Cei care vorbeau numai greaca se plângeau că văduvele din mijlocul lor erau victimele unor discriminări şi că nu primeau aceeaşi cantitate de hrană ca văduvele care vorbeau ebraica.


text:
Drept urmare, cei doisprezece convocară o şedinţă cu toţi credincioşii. „Noi avem datoria să folosim timpul nostru în vestirea Cuvântului, şi nu să administrăm programe de alimentaţie, spuseră ei.


text:
Priviţi atent în jurul vostru, iubiţi fraţi, şi alegeţi şapte bărbaţi înţelepţi şi plini de Duhul Sfânt, care se bucură de consideraţia tuturor; iar noi îi vom numi responsabili cu treburile acestea.


text:
Propunerea păru înţeleaptă întregii adunări şi ei aleseră pe următorii: Ştefan (un om plin de credinţă şi de Duhul Sfânt), Filip, Prohorus, Nicanor, Timon, Parmenas, Nicolaus din Antiohia (un ne-evreu convertit la credinţa iudaică, care între timp devenise creştin).


text:
Aceşti şapte fraţi fură înfăţişaţi apostolilor, care se rugară pentru ei şi-şi puseră mâinile peste ei în semn de binecuvântare.


text:
Mesajul lui Dumnezeu se predica în cercuri tot mai largi de ascultători iar numărul ucenicilor creştea enorm la Ierusalim; numeroşi preoţi iudei fură şi ei convertiţi.


text:
<pb/>Ştefan, bărbatul atât de plin de credinţă şi de puterea Duhului Sfânt, făcea minuni impresionante printre oameni.


text:
Dar într-o zi, câţiva membri ai cultului evreiesc al „izbăviţilor” au început o discuţie polemică cu el, la care se alăturară în curând nişte evrei din Cirena şi din Egipt, de la Alexandria, precum şi din provincia Cilicia şi din Asia.


text:
De aceea, aduseră înăuntru nişte oameni care să depună mărturie mincinoasă împotriva lui, susţinând că l-ar fi auzit pe Ştefan blestemând pe Moise, şi chiar pe Dumnezeu.


text:
Învinuirea aceasta a aţâţat furia gloatelor împotriva lui Ştefan şi atunci conducătorii evrei l-au arestat, târându-l în faţa Consiliului.


text:
Martorii mincinoşi au declarat că Ştefan a vorbit tot timpul împotriva templului şi împotriva legilor lui Moise.


text:
Iată mărturia lor mincinoasă: „L-am auzit pe omul acesta afirmând că Isus din Nazaret va distruge Templul şi va desfiinţa toate legile lui Moise.”


text:
În clipa aceea, toate persoanele aflate în camera de consiliu au văzut faţa lui Ştefan strălucind ca aceea a unui înger!


text:
înainte de a pleca în Haran şi i-a spus să-şi părăsească patria, să-şi ia rămas bun de la rude şi să pornească spre o ţară pe care i-o va arăta El.


text:
Astfel, a părăsit pământul chaldeenilor şi a trăit la Haran, în Siria, până la moartea tatălui său. Apoi Dumnezeu l-a adus încoace, pe pământul Israelului,


text:
dar nu i-a dat avere, nici măcar o palmă de pământ. Cu toate acestea, Dumnezeu făgăduise că în cele din urmă întrega ţară avea să-i aparţină, lui şi descendenţilor lui, deşi el încă n-avea copii!


text:
Dar tot Dumnezeu i-a mai spus că urmaşii lui aveau să părăsească ţinutul acesta, trăind într-o ţară străină, ca robi, timp de patru sute de ani.


text:
«Dar voi pedepsi naţiunea care-i robeşte, i-a spus Dumnezeu, şi după aceea poporul meu se va întoarce pe pământul acesta al Israelului. Şi mi se va închina mie aici.»


text:
Dumnezeu, de asemenea, i-a dat lui Avraam, cu acea ocazie, porunca circumciziei, ca mărturie a legământului încheiat între Dumnezeu şi poporul lui Avraam. Şi astfel, Isaac, fiul lui Avraam, a fost circumcis la opt zile de la naştere. Isaac a devenit tatăl lui Iacob iar Iacob a fost tatăl celor doisprezece patriarhi ai poporului evreu.


text:
Oamenii aceştia erau foarte invidioşi pe Iosif şi l-au vândut ca sclav în Egipt. Dar Dumnezeu era cu el


text:
şi l-a izbăvit din toate chinurile sale, dându-i trecere la Faraon, regele Egiptului. De asemenea, Dumnezeu i-a dat lui Iosif o înţelepciune deosebită, aşa încât a fost numit de Faraon guvernator peste întreg Egiptul şi responsabil peste toate treburile palatului.


text:
Dar s-a pornit o foamete în Egipt şi în Canaan iar strămoşii noştri au trecut prin mari suferinţe. Când li s-a terminat hrana,


text:
Iacob a auzit că în Egipt se mai găseau grâne şi şi-a trimis îndată fiii să cumpere pentru toată familia.


text:
Când s-au dus a doua oară, Iosif şi-a dezvăluit identitatea faţă de fraţii săi şi aceştia au fost primiţi de Faraon.


text:
Atunci Iosif a trimis după tatăl său Iacob şi toate familiile fraţilor lui, să vină şi ei în Egipt – în total şaptezeci şi cinci de persoane.


text:
Toţi au fost transportaţi la Sichem şi îngropaţi în mormântul cumpărat de Avraam de la fiii lui Hamor, tatăl lui Sichem.


text:
<pb/>Pe măsură ce se apropia vremea ca Dumnezeu să-şi împlinească făgăduinţa făcută lui Avraam de a-i elibera urmaşii din sclavie, poporul evreu se înmulţea foarte mult în Egipt;


text:
Regele acesta a uneltit împotriva neamului nostru, forţând părinţii să-şi abandoneze copiii pe câmpii.


text:
Cam în vremea aceea, s-a născut Moise – un copil de o frumuseţe ieşită din comun. Părinţii săi l-au ascuns acasă trei luni de zile


text:
şi când, în cele din urmă, n-au mai putut să-l ţină ascuns şi au fost nevoiţi să-l abandoneze, l-a găsit fiica regelui şi l-a adoptat,


text:
iniţiindu-l în toată înţelepciunea egiptenilor. Astfel, el a devenit un mare prinţ şi un bun orator.


text:
Într-o zi, cu puţin timp înainte de a împlini patruzeci de ani, i-a venit în minte gândul de a-şi vizita fraţii, respectiv poporul Israel,


text:
El credea că fraţii săi îşi vor da seama că Dumnezeu l-a trimis să le vină în ajutor, dar nu s-a întâmplat aşa.


text:
A doua zi, a repetat vizita şi a văzut, de data asta, doi israeliţi care se băteau. A intervenit şi a încercat să-i împace. «Oameni buni, le-a zis el, voi sunteţi fraţi şi nu se cade să vă bateţi în halul ăsta. Nu e bine!»


text:
Dar omul care era vinovat i-a spus lui Moise să-şi vadă de treabă. «Cine te-a pus pe tine dregător, ca să ne judeci? l-a întrebat el.


text:
În faţa acestei situaţii, Moise a fugit din ţară şi s-a stabilit în ţinutul Madian, unde i s-au născut cei doi fii.


text:
<pb/>Patruzeci de ani mai târziu, în deşertul de lângă Muntele Sinai, un înger i s-a arătat lui Moise într-o flacără de foc a unui rug.


text:
Moise a văzut-o şi s-a întrebat ce poate fi. Alergând să vadă despre ce e vorba, glasul lui Dumnezeu l-a strigat:


text:
«Eu sunt Dumnezeul strămoşilor tăi – al lui Avraam, Isaac şi Iacob.» Moise a început să tremure şi n-a mai cutezat să privească.


text:
Eu am văzut chinul poporului meu din Egipt. I-am auzit strigătele şi m-am coborât să-l scap. Vino, fiindcă te voi trimite în Egipt.»


text:
Şi astfel, Dumnezeu l-a trimis înapoi pe acelaşi om pe care poporul îl respinsese mai înainte, cu cuvintele: «Cine te-a pus pe tine dregător peste noi ca să ne judeci?» Moise le-a fost trimis ca salvator şi conducător al lor.


text:
Apoi, prin intermediul multor minuni el i-a condus afară din Egipt şi i-a trecut Marea Roşie şi au rătăcit prin pustiu, timp de patruzeci de ani.


text:
Cât de adevărat s-a dovedit acest fapt, căci în pustiu însuşi Moise a acţionat ca mediator între poporul Israel şi îngerul care le dăduse Legea lui Dumnezeu, Cuvântul cel Viu de pe Muntele Sinai.


text:
I-au spus lui Aaron: «Fă-ne idoli, să avem nişte zei, care să ne ducă înapoi, deoarece nu ştim ce s-a întâmplat cu acest Moise, care ne-a scos din Egipt.»


text:
Astfel, au făcut un idol cu chip de viţel, i-au adus jertfe şi s-au bucurat de lucrul pe care-l făcuseră.


text:
<pb/>Atunci Dumnezeu s-a îndepărtat de ei şi i-a abandonat, lăsându-i să se închine soarelui, lunii şi stelelor ca fiind dumnezeii lor! Asta e în acord cu ce s-a scris în cartea profeţilor: «Mie mi-ai adus tu, Israele, jertfe în decursul celor patruzeci de ani petrecuţi în pustiu?


text:
Nicidecum, căci adevăratul tău interes era îndreptat înspre zeii păgâni – Moloh, zeul-stea Remfan şi toate chipurile pe care ţi le-ai făcut. Aşa că, te voi trimite în captivitate, departe, dincolo de Babilon.»


text:
Strămoşii noştri au avut cu ei tabernacolul mântuirii în peregrinările lor prin pustiu, în el ţineau tăbliile de piatră pe care erau scrise cele Zece Porunci. Construcţia aceasta a fost ridicată în strictă conformitate cu planul pe care i-l arătase îngerul lui Moise.


text:
Peste ani şi ani, când losua a condus bătălia împotriva celorlalte neamuri păgâne, tabernacolul a fost luat şi dus cu ei în noul teritoriu şi folosit până în vremea Regelui David.


text:
Dumnezeu l-a binecuvântat nespus pe David, iar David a cerut privilegiul de a clădi un templu permanent pentru Dumnezeul lui Iacob.


text:
«Cerul este tronul meu, zice Domnul prin profeţii săi, şi pământul este scăunelul pentru picioarele mele. Ce fel de casă ai putea tu zidi? Întreabă Domnul. Aş locui eu în ea?


text:
<pb/>Oameni încăpăţânaţi ce sunteţi, cu inimile şi urechile netâiate împrejur! Oare trebuie să vă împotriviţi veşnic Duhului Sfânt? Părinţii voştri s-au împotrivit lui, şi tot aşa faceţi şi voi!


text:
Numiţi un singur profet pe care strămoşii voştri să nu-l fi persecutat! I-au omorât până şi pe cei care au prezis venirea celui neprihănit – a lui Mesia, pe care voi l-aţi trădat şi l-aţi ucis mişeleşte.


text:
<pb/>Conducătorii evrei s-au aprins de mânie, în faţa acestor învinuiri ale lui Ştefan, şi au scrâşnit din dinţi ca nişte apucaţi.


text:
Şi le-a spus: „Priviţi, văd cerurile deschise şi pe Isus, Mesia, stând alături de Dumnezeu, la dreapta sa!”


text:
Atunci ei s-au năpustit asupra lui, astupându-şi urechile cu mâinile şi acoperindu-i vocea cu urletele lor,


text:
şi l-au târât afară din oraş să-l ucidă cu pietre. Martorii oficiali – călăii – şi-au scos hainele şi le-au aşezat la picioarele unui tânăr cu numele de Saul (Pavel).


text:
Şi în timp ce ploaia de pietre ucigaşe se abătea asupra lui, Ştefan se ruga: „Doamne Isuse, primeşte duhul meu.”


text:
Apoi căzu în genunchi, strigând: „Doamne, nu-i învinui de păcatul acesta!” şi cu aceste cuvinte muri.


text:
<pb/>Saul a fost întru totul de acord cu omorârea lui Ştefan. Şi în ziua aceea se porni un mare val de persecuţii împotriva credincioşilor, care cuprinse biserica din Ierusalim. Cu excepţia apostolilor, toţi fugiră în Iudeea şi Samaria.


text:
Saul era ca un sălbatic, alergând pretutindeni şi făcând ravagii printre credincioşi, pătrunzând chiar şi în casele lor, târând afară bărbaţi şi femei deopotrivă şi aruncându-i în temniţă.


text:
<pb/>Dar credincioşii care fugiseră din Ierusalim s-au răspândit peste tot, predicând Vestea Bună despre Isus.


text:
Multe duhuri rele au fost izgonite, scoţând ţipete când îşi părăseau victimele, şi mulţi din cei care fuseseră paralizaţi ori şchiopi au fost vindecaţi;


text:
Era un om cu mare influenţă şi foarte mândru din pricina lucrurilor uimitoare pe care le putea face, zicând că el însuşi este cineva mare.


text:
Dar când au crezut mesajul pe Filip, care vestea evanghelia privitoare la împărăţia lui Isus Cristos, au fost botezaţi, atât bărbaţi, cât şi femei.


text:
Şi însuşi Simon a crezut şi a fost botezat. Şi-l urma pe Filip peste tot, uimit de marile semne şi minuni pe care le făcea acesta.


text:
<pb/>Când au auzit apostolii, care erau în Ierusalim, că Samaria a primit Cuvântul lui Dumnezeu, au trimis la ei pe Petru şi pe Ioan,


text:
Când a văzut Simon lucrul acesta – că Duhul Sfânt se primeşte atunci când apostolii îşi puri mâinile peste capul oamenilor – a oferit bani să cumpere puterea aceasta.


text:
„Daţi-mi şi mie puterea aceasta, exclamă el, ca atunci când îmi pun şi eu mâinile peste oameni, să primească Duhul Sfânt.”


text:
Dar Petru a răspuns: „Banii tăi să piară împreună cu tine, fiindcă ai crezut că darul lui Dumnezeu se poate cumpăra cu bani!


text:
Tu n-ai nici parte, nici sorţ în slujba aceasta, pentru că inima ta nu este dreaptă înaintea lui Dumnezeu.


text:
Pocăieşte-te, deci, de această răutate a ta şi roagă-te Domnului, poate îţi va ierta gândul inimii tale.


text:
Răspunzând, Simon a zis: „Rugaţi-vă voi la Domnul pentru mine, să nu vină peste mine tot ce aţi spus.”


text:
După ce au mărturisit şi au predicat în Samaria, Petru şi Ioan s-au întors la Ierusalim, poposind pe drum în câteva sate samaritene ca să le predice şi lor Evanghelia (vestea bună).


text:
<pb/>În ce-l priveşte pe Filip, un înger al Domnului i-a zis: „Ieşi la drumul ce duce din Ierusalim prin Deşertul Gaza, ca să soseşti acolo pe la amiază.”


text:
El a făcut cum i s-a spus, când, ce să vezi, cine venea pe drum, dacă nu însuşi Ministrul de finanţe al Etiopiei, un eunuc cu mare autoritate sub regina Candace. El fusese la Ierusalim să se închine la templu,


text:
„Bineînţeles că nu!” răspunse omul. „Cum aş putea înţelege dacă nu are cine să mă înveţe?” Şi se rugă de Filip să urce în car şi să ia loc lângă el.


text:
Pasajul din Scriptură pe care îl citea era acesta: „El a fost dus ca o oaie la tăiere, şi, precum mielul e fără grai în faţa celor care-l tund, aşa nu şi-a deschis el gura.


text:
În umilirea ce i s-a adus, i-a fost refuzată dreptatea; şi cine va putea exprima răutatea poporului din generaţia sa? Fiindcă viaţa i-a fost luată de pe pământ.”


text:
Astfel, Filip a plecat de la acest text al Scripturii şi apoi s-a referit la multe alte pasaje, spre a-i vorbi despre Isus.


text:
Cum mergeau aşa, au ajuns la un moment dat lângă o mică oază de apă şi eunucul a zis: „Iată apă! Ce mă împiedică să fiu botezat?”


text:
„Nimic nu te împiedică, răspunse Filip, dacă crezi din toată inima.” Şi eunucul a zis: „Da, cred că Isus Cristos este Fiul lui Dumnezeu!”


text:
Când ieşiră din apă, Duhul Domnului îl răpi pe Filip şi eunucul nu-l mai văzu, dar porni mai departe la drum, bucurându-se nespus în inima lui.


text:
Între timp, Filip s-a trezit în localitatea Azot. A predicat Evanghelia, acolo şi în toate celelalte oraşe până a ajuns la Cezareea.


text:
<pb/>Dar Saul, suflând peste tot ameninţări şi înverşunat să-i nimicească pe creştini până la unul, s-a dus la marele preot din Ierusalim.


text:
A cerut o scrisoare adresată sinagogilor din Damasc, prin care solicita colaborarea acestora la prigonirea tuturor credincioşilor aflaţi acolo, atât bărbaţi, cât şi femei, spre a-i aduce la Ierusalim, legaţi în lanţuri.


text:
Pe când se apropia de Damasc cu această misiune, deodată a strălucit asupra sa o lumină orbitoare din cer.


text:
„Cine eşti, tu, învăţătorule?”, întrebă Pavel. Şi vocea răspunse: <J>„Eu sunt Isus, cel pe care-l prigoneşti!</J>


text:
<pb/>Acum, era în Damasc un credincios pe nume Anania. Domnul i-a vorbit într-o viziune, strigându-l: <J>„Anania!”</J> „Da, Doamne!” răspunse el.


text:
Şi Domnul îi spuse: <J>„Du-te până la Strada Dreaptă şi vei găsi acolo casa unui om, numit Iuda, şi întreabă de unul Pavel din Tars. El mi se roagă chiar în clipa de faţă,</J>


text:
<J>fiindcă i-am arătat viziunea unui om, pe nume Anania, care intră şi-şi pune mâinile peste el, ca să-şi recapete vederea!”</J>


text:
„Vai, Doamne,” exclamă Anania, „dar am auzit ce groaznic s-a purtat el cu credincioşii din Ierusalim


text:
şi am prins de veste că are la el mandate de arestare de la mai-marii preoţilor, prin care este împuternicit să-i aresteze pe toţi credincioşii din Damasc!”


text:
Dar Domnul i-a zis:<J>„Du-te şi fă cum ţi-am spus, căci Pavel e unealta aleasă de mine să-mi ducă mesajul la urechile neamurilor şi înaintea regilor, precum şi la poporul Israel.</J>


text:
Astfel, Anania plecă şi, găsindu-l pe Pavel, îşi puse mâinile peste el şi zise: „Frate Pavel, Domnul Isus, care ţi-a apărut pe drum, m-a trimis ca să fii umplut cu Duhul Sfânt şi să-ţi recapeţi vederea.”


text:
Într-o clipită (ca şi când i-ar fi căzut nişte solzi de pe ochi) Pavel văzu din nou şi fu botezat numaidecât.


text:
şi apoi plecă imediat la sinagogă să spună la toţi cei de acolo Vestea cea Bună despre Isus – că într-adevăr el este Fiul lui Dumnezeu.


text:
Toţi cei care-l auzeau rămâneau uimiţi. „Nu e acesta cel care-i persecuta atât de aprig pe ucenicii lui Isus la Ierusalim?” întrebau ei. „În plus mai auzim că şi aici ar fi venit să-i aresteze pe toţi şi să-i ducă în lanţuri la mai-marii preoţilor.”


text:
Pavel predica cu tot mai multă înflăcărare şi evreii din Damasc n-au putut combate dovezile aduse de el potrivit cărora, într-adevăr, Isus este Cristosul.


text:
Dar Pavel fu înştiinţat de planurile lor, anume că pândeau la porţile oraşului, zi şi noapte, gata să-l asasineze.


text:
Astfel, în timpul nopţii câţiva prozeliţi de-ai săi l-au coborât într-un coş, printr-o spărtură din zidul cetăţii.


text:
Ajungând la Ierusalim, el încercă să ia legătură cu credincioşii, dar tuturor le era frică de el. Credeau că e un impostor.


text:
Atunci Barnaba l-a dus la apostoli şi le-a spus cum îl văzuse Pavel pe Domnul în drum spre Damasc, ce-i spusese Domnul şi cum a predicat cu convingere în numele lui Isus.


text:
predicând cu îndrăzneală în numele Domnului. Dar mai târziu, nişte evrei care vorbeau limba greacă, cu care polemizase el, au complotat să-l omoare.


text:
Când au auzit însă ceilalţi credincioşi de această primejdie, l-au dus la Cezareea; apoi l-au trimis acasă la el în Tars.


text:
Între timp, biserica a avut un răgaz de pace pe tot cuprinsul Iudeii, Galileii şi Samariei, vreme în care şi-a sporit forţele şi numărul membrilor. Credincioşii au învăţat cum să umble în teama de Domnul şi în mângâierea Duhului Sfânt.


text:
<pb/>Petru cutreiera din loc în loc ţinuturile, vizitându-i, şi în această călătorie a ajuns şi la credincioşii din oraşul Lida.


text:
Petru îi spuse: „Enea! Isus Cristos te-a vindecat. Scoală-te şi fă-ţi patul! Şi el fu vindecat în clipa aceea.


text:
Atunci întreaga populaţie a Lidei şi a Saronului s-a întors spre Domnul când l-a văzut pe Enea umblând din nou.


text:
<pb/>În cetatea Iopa, era o femeie numită Dorea („Gazela”), o credincioasă care întotdeauna făcea bine altora, mai cu seamă celor săraci.


text:
Cam în vremea aceasta, ea se îmbolnăvi şi muri. Prietenii ei o pregătiră de înmormântare şi o aşezară pe catafalc, într-o odaie de sus.


text:
Dar când aflară că Petru e prin apropiere, chiar în Lida, trimiseră doi bărbaţi să-l roage stăruitor să se întoarcă cu ei la Iopa.


text:
El se învoi şi, de îndată ce sosi, fu dus de ei în camera unde zăcea Dorea, încăperea era plină de văduve bocitoare, care-şi arătau una alteia hainele pe care le făcuse Dorea pentru ele.


text:
Dar Petru le rugă pe toate să iasă din odaie. Apoi îngenunche şi se rugă. Întorcându-se către corpul neînsufleţit, zise: „Ridică-te, Dorea”, şi ea deschise ochii.


text:
El îi dădu mâna şi o ajută să se ridice, după care îi chemă pe credincioşi şi pe văduve şi le-o dădu înapoi vie.


text:
El era un om evlavios, cu adâncă veneraţie, şi aşa era toată familia lui. Dădea la săraci cu mărinimie şi era un om al rugăciunii.


text:
Într-o zi, după-amiază, fiind treaz complet, a avut o viziune – era cam pe la ora trei – şi în această viziune văzu un înger al lui Dumnezeu venind spre el. „Corneliu!”, zise îngerul.


text:
Corneliu îl privi cu ochii mari de groază. „Ce doriţi, domnule?”, îl întrebă el pe înger. Şi îngerul răspunse: „Rugăciunile şi milosteniile tale n-au rămas nebăgate în seamă de Dumnezeu.


text:
De îndată ce plecă îngerul, Corneliu chemă doi dintre slujitori din casă împreună cu un soldat evlavios, din garda sa personală,


text:
<pb/>A doua zi, pe când se apropiau de oraş, Petru s-a suit pe acoperişul drept al casei sale să se roage.


text:
Văzu cum se deschide cerul şi este aşezat pe pământ un cearşaf mare de pânză de canava, suspendat de cele patru colţuri ale sale.


text:
În cearşaf se găseau tot felul de animale, şerpi şi păsări, <i>care constituiau hrană interzisă pentru evrei</i>.


text:
„Ba nu, Doamne,” făcu Petru, „niciodată în viaţa mea n-am mâncat asemenea făpturi, fiindcă sunt interzise de legile noastre evreieşti.”


text:
Vocea grăi din nou: <J>„Nu-l contrazice pe Dumnezeu! Dacă el spune că un lucru e cuşer, atunci aşa e.”</J>


text:
Petru era într-o mare nedumerire. Ce să însemne viziunea? Şi ce i se cerea să facă? Tocmai atunci găsiră casa şi oamenii trimişi de Corneliu şi se opriră la poartă,


text:
<pb/>Între timp, pe când îşi făcea Petru tot felul de idei cu privire la viziune, Duhul Sfânt i-a spus: „Au venit trei bărbaţi să te vadă.


text:
Prin urmare, Petru coborî de pe acoperiş. „Eu sunt omul pe care-l căutaţi”, zise el. „Poftim, ce doriţi?”


text:
Atunci ei îi vorbiră de Corneliu, ofiţerul roman, un om cumsecade şi evlavios, bine văzut de evrei, şi cum îl învăţase un înger să trimită după Petru ca să-i poată comunica ce doreşte Dumnezeu de la el.


text:
Atunci Petru îi pofti înăuntru şi-i găzdui peste noapte. A doua zi, se duse cu ei, însoţit fiind de alţi credincioşi din Iopa.


text:
A doua zi sosiră în Cezareea, fiind aşteptaţi de Corneliu, care îşi chemase rudele şi prietenii apropiaţi să-l cunoască pe Petru.


text:
El se ridică şi statură de vorbă un timp, după care intrară în încăperea unde erau adunaţi ceilalţi.


text:
Petru li se adresă cu cuvintele: „Ştiţi că este neîngăduit unui bărbat iudeu să se lipească sau să vină în casa unuia de alt neam; şi totuşi mie Dumnezeu mi-a arătat într-o viziune că nu am voie să consider pe nimeni inferior.


text:
Corneliu a răspuns: „Acum patru zile mă rugam ca de obicei la ora aceasta a după-amiezii, când deodată apăru un om în faţa mea stând în pi cioare, îmbrăcat într-o mantie strălucitoare.


text:
El îmi spuse: «Corneliu, rugăciunile tale au fost ascultate iar milosteniile ţi-au fost luate în seamă de Dumnezeu!


text:
Acum trimite nişte oa meni la Iopa şi cheamă-l încoace pe Simon Petru, care stă în casa lui Simon tăbăcarul, lângă ţărmul mării.»


text:
Deci am trimis imediat după tine şi bine ai făcut că ai venit atât de repede. Acum, iată-ne, aşteptăm înaintea Domnului şi ardem de nerăbdare să auzim ce ţi-a comunicat el să ne spui!”


text:
<pb/>Atunci Petru răspunse astfel „Văd cât se poate de limpede că evrei: nu sunt singurii favorizaţi de Domnul!


text:
În fiecare naţiune el îşi are pe ai săi care i se închină şi fac fapte bune, fiind plăcuţi lui Dumnezeu.”


text:
Sunt sigur că aţi auzit despre Vestea cea Bună pentru poporul Israel – că există pace cu Dumnezeu prin Isus, Mesia, care este Domnul întregului univers.


text:
Mesajul acesta s-a răspândit în toată Iudeea, începând cu Ioan Botezătorul din Galileea, în urma botezului propovăduit de Ioan.


text:
Şi nu mă îndoiesc că mai ştiţi şi aceea că Isus din Nazaret a fost uns de Dumnezeu cu Duhul Sfânt şi cu putere şi a cutreierat peste tot, făcând bine şi vindecând pe toţi cei stăpâniţi de demoni, fiindcă Dumnezeu era cu el.


text:
Iar noi, apostolii, suntem martorii a tot ce a făcut el pe tot cuprinsul Israelului şi în Ierusalim, unde a fost răstignit.


text:
Dar Dumnezeu l-a înviat după trei zile şi l-a arătat unor martori pe care Dumnezeu îi alesese mai dinainte –


text:
Şi el ne-a trimis să predicăm Evanghelia pretutindeni şi să adeverim că Isus este cel rânduit de Dumnezeu să fie judecătorul tuturor – şi al viilor, şi al morţilor.


text:
Toţi profeţii au scris despre el, afirmând că oricui crede în el i se vor ierta păcatele prin numele său.”


text:
Evreii care veniseră cu Petru au rămas uimiţi când au văzut că darul Duhului Sfânt poate fi dat şi ne-evreilor.


text:
Nu mai încăpea îndoială că acest lucru s-a în-tâmplat, fiindcă îi auzeau vorbind în alte limbi şi lăudându-l pe Dumnezeu.


text:
Petru a întrebat: „Poate cineva să obiecteze pentru faptul că îi botez, acum după ce au primit şi ei Duhul Sfânt, ca şi noi?”


text:
Şi, zis şi făcut, îi boteză în numele lui Isus, Mesia. După aceea Corneliu îl rugă fierbinte să rămână cu ei câteva zile.


text:
<pb/>Curând a ajuns la urechea apostolilor şi a celorlalţi fraţi din Iudeea vestea că şi ne-evreii au fost convertiţi.


text:
„Într-o zi la Iopa”, spuse el, „pe când mă rugam, am avut o vedenie: se făcea că un cearşaf uriaş cobora din cer, ţinut de cele patru colţuri ale sale.


text:
În cearşaf erau tot soiul de animale, reptile şi păsări <i>pe care noi nu avem voie să le mâncăm</i>.


text:
«Ba nu, Doamne, am răspuns eu, fiindcă n-am mâncat niciodată ceva interzis de legile noastre evreieşti!»


text:
Duhul Sfânt mi-a spus să merg cu ei şi să nu mă îngrijoreze faptul că nu sunt evrei. Fraţii aceştia, şase, m-au însoţit şi în curând am ajuns în casa celui care trimesese solii.


text:
El ne-a spus cum îi apăruse un înger şi-i spusese să trimită soli la Iopa, să-l găsească pe Simon Petru.


text:
Ei bine, atunci am început să le spun Vestea cea Bună, dar nici n-am început bine, că Duhul Sfânt a şi căzut asupra lor, aşa cum se coborâse şi asupra noastră la început.


text:
Atunci m-am gândit la cuvintele Domnului, când a zis: <J>«Da, Ioan a botezat cu apă, dar voi veţi fi botezaţi cu Duhul Sfânt».</J>


text:
Şi întrucât Dumnezeu este acela care le-a dat acestor ne-evrei acelaşi dar pe care ni l-a dat şi nouă când am crezut în Domnul Isus Cristos, cine eram eu să mă opun?”


text:
Când au auzit ceilalţi acestea, n-au mai avut nici o obiecţie, deoarece au primit răspuns la nedumeririle lor. Ei au început să-l slăvească pe Dumnezeu. „Da”, au zis ei, „Dumnezeu le-a dat şi ne-evreilor privilegiul de a se întoarce la el şi de a primi viaţă veşnică!”


text:
<pb/>Între timp, credincioşii care fugiseră din Ierusalim în timpul persecuţiilor ce au urmat după moartea lui Ştefan au ajuns până în Fenicia, Cipru şi Antiohia, răspândind Vestea cea Bună, dar numai la evrei.


text:
Cu toate acestea, unii din credincioşii care s-au dus în Antiohia venind din Cipru şi Cirena au vestit mesajul lor despre Domnul Isus şi unor greci.


text:
Şi Domnul a onorat efortul acesta, aşa încât un mare număr dintre ne-evreii aceştia au devenit credincioşi.


text:
Când a auzit biserica din Ierusalim ce s-a întâmplat, l-au trimis pe Barnaba la Antiohia să-i ajute pe noii convertiţi.


text:
Când sosi şi el şi văzu ce lucruri minunate a făcut Dumnezeu, se umplu de bucurie şi fu copleşit de emoţie şi-i încuraja pe credincioşi să rămână ataşaţi Domnului, indiferent cât i-ar costa.


text:
Barnaba era un om plin de Duhul Sfânt şi puternic în credinţă. Drept urmare, un mare număr de oameni se alăturară Domnului.


text:
Când îl găsi, îl aduse înapoi la Antiohia; şi ambii rămăseseră acolo un an întreg, învăţându-i pe numeroşii credincioşi recent convertiţi. (Acolo, în Antiohia, au fost pentru prima dată numiţi credincioşii „creştini.”)


text:
şi unul din ei, numit Agab, se ridică la una din întâlniri să prezică prin Duhul că o mare foamete se va abate asupra ţării Israelului. (Lucrul acesta s-a împlinit în timpul domniei lui Claudius.)


text:
Prin urmare, credicioşii s-au hotărât să trimită ajutoare creştinilor din Iudeea, fiecare după posibilităţile lui.


text:
Făcură întocmai, încredinţând darurile lor lui Barnaba şi Pavel, pentru ca aceştia să le ducă presbiterilor bisericii din Ierusalim.


text:
Când a văzut Irod cât de mult a plăcut acest lucru conducătorilor evrei, l-a arestat pe Petru în timpul sărbătorilor de Paşte


text:
şi l-a aruncat în închisoare, punându-l sub paza a şaisprezece soldaţi. Intenţia lui Irod era să-l predea pe Petru evreilor pentru a fi executat după Paşte.


text:
<pb/>Dar din rândurile Bisericii se înălţau către Dumnezeu rugăciuni fierbinţi pentru salvarea lui Petru.


text:
În noaptea premergătoare zilei în care urma să fie executat, el dormea, legat în lanţuri duble între doi soldaţi, în timp ce alţii făceau de gardă la intrarea închisorii,


text:
când deodată s-a făcut lumină în celulă şi apăru un înger al Domnului lângă Petru, îngerul îl lovi cu palma în coastă ca să-l trezească şi-i zise: „Repede! Scoală-te!” Şi lanţurile de la mâini îi căzură.


text:
Atunci îngerul îi zise: „Îmbracă-te şi puneţi sandalele.” El făcu aşa. „Acum puneţi haina şi urmează-mă!” îi porunci îngerul.


text:
Astfel, Petru părăsi celula, mergând după înger. Dar tot timpul avu impresia că e un vis ori o vedenie şi nu crezu că ceea ce vede se întâmplî aievea.


text:
Trecură de primul rând de celule apoi de al doilea şi ajunseră la poarta de fier, care dădea în stradă – şi aceasta li se deschise singură! Astfel, ieşiră şi merseră o bucată de drum împreună, după care îngerul îl părăsi.


text:
Atunci Petru îşi dădu seama, în sfârşit, ce se întâmplase. „Deci e chiar adevărat!”, îşi zise el. „Domnul şi-a trimis îngerul şi m-a salvat din mâna lui Irod şi de la ce sperau evreii să-mi facă.”


text:
După câteva momente de gândire, porni spre casa Mariei, mama lui Ioan Marcu, unde erau adunaţi mai mulţi creştini la o întrunire de rugăciune.


text:
Când recunoscu vocea lui Petru, fu atât de copleşită de bucurie încât alergă înapoi în casă să le spună că Petru se află chiar acolo în stradă!


text:
Ei n-o crezură, ci îi spuseră: „Nu eşti în toate minţile.” La insistenţele ei însă îşi spuseră: „O fi îngerul său. <i>Pesemne că l-au ucis deja</i>.”


text:
Dar Petru tot bătea la uşă. Când s-au dus afară, în cele din urmă, şi au deschis uşa, mirarea lor n-a mai cunoscut margini.


text:
El le făcu semn să tacă şi le povesti ce s-a întâmplat şi cum l-a scos Domnul din închisoare. „Comunicaţi lui Iacob şi celorlalţi ce s-a întâmplat”, zise el şi plecă altundeva, unde era mai în siguranţă.


text:
Când trimise Irod după el şi află că nu mai e în închisoare, dădu ordin să fie arestaţi cei şaisprezece gardieni, să fie aduşi în faţa judecătorilor şi condamnaţi la moarte. După aceea plecă la Cezareea, locuind acolo un timp.


text:
<pb/>Pe când se afla acolo, veni să-l viziteze o delegaţie din Tir şi Sidon. El era foarte nemulţumit de locuitorii acestor două oraşe, dar delegaţii se împrieteniră cu Blast, secretarul regal, şi cerură pace, fiindcă oraşele lor depindeau economic de comerţul cu ţara lui Irod.


text:
Au obţinut o audienţă la Irod şi, când sosi ziua stabilită, el se îmbrăcă în straiele regale, se aşeză pe tronul său şi le ţinu o cuvântare.


text:
La sfârşitul ei, oamenii îl ovaţionară prelung, strigând: „Asta nu e vocea unui om, ci a unui dumnezeu!”


text:
Pe loc, un înger al Domnului îl lovi pe Irod cu o boală, încât se umplu de viermi şi muri – fiindcă acceptase închinarea oamenilor, în loc să dea slavă lui Dumnezeu.


text:
Evanghelia lui Dumnezeu se răspândea cu repeziciune şi numărul noilor credincioşi creştea tot mai mult.


text:
În acest timp, Barnaba şi Saul făcură o vizită la Ierusalim şi, de îndată ce-şi terminară treburile, se întoarseră în Antiohia, luându-l cu ei pe Ioan, zis şi Marcu.


text:
<pb/>Printre profeţii şi învăţătorii bisericii de la Antiohia erau Barnaba şi Simeon (numit şi „Negrul”), Luciu (din Cirena), Manaen (fratele vitreg al regelui Irod) şi Saul.


text:
Într-o zi, pe când aceştia se închinau şi posteau, Duhul Sfânt le-a spus: „Lăsaţi-i pe Barnaba şi pe Saul să plece într-o misiune specială pe care le-am pregătit-o.”


text:
Acolo, în oraşul Salamina, au intrat în sinagoga iudeilor şi au predicat. (Ioan Marcu era cu ei, ca ajutor.)


text:
După aceea, au predicat din oraş în oraş, de la un capăt la altul al însulei, până când au ajuns în cele din urmă la Pafos, unde au dat peste un vrăjitor evreu cu numele de Bar-Isus, care era un profet fals.


text:
El se lipise pe lângă guvernatorul Sergius Paulus, un om înzestrat cu deosebită pricepere şi percepţie spirituală. Guvernatorul îi invită pe Barnaba şi pe Saul să le facă o vizită, deoarece voia să audă mesajul lor din partea lui Dumnezeu.


text:
Dar vrăjitorul (pe numele său grec Elymas) s-a amestecat şi el, sfătuindu-l pe guvernator să nu dea nici o ascultare spuselor lui Barnaba, prin aceasta încercând să-l împiedice să creadă în Domnul.


text:
„Fiu de diavol ce eşti, plin de toate vicleşugurile şi ticăloşiile tale, duşmanul oricărui lucru bun, până când ai de gând să te împotriveşti Domnului?


text:
Acum însă Dumnezeu şi-a pus mâna peste tine, să te pedepsească, şi vei fi lovit cu orbire pentru o vreme.” De îndată omul fu învăluit de ceaţă şi de întuneric şi începu să bâjbâie rugându-se să-l ia cineva de mâna şi să-i arate drumul.


text:
Când văzu guvernatorul ce s-a întâmplat, se cutremură în faţa puterii mesajului lui Dumnezeu şi deveni credincios.


text:
Apoi Pavel şi cei ce-l însoţeau au părăsit Pafosul, plecând cu o corabie în Pamfilia, debarcând în portul Perga. Acolo Ioan îi părăsi şi se întoarse la Ierusalim.


text:
<pb/>Dar ceilalţi îşi continuară călătoria până la Antiohia, un oraş din provincia Pisidia. În ziua de Sabat, plecară la sinagogă să participe la slujbe.


text:
După lectura obişnuită din Cărţile lui Moise şi Profeţi, cei care răspundeau de serviciu le trimiseră un bilet în care le spuneau: „Fraţilor, dacă aveţi vreun cuvânt de învăţătură pentru noi, vă rog să poftiţi în faţă. Suntem bucuroşi să vă ascultăm!”


text:
Aşadar, Pavel se ridică, îi salută cu un gest, şi începu să vorbească: „Bărbaţi ai lui Israel”, zise el, „precum şi toţi ceilalţi de aici care-l veneraţi pe Dumnezeu, <i>permiteţi-mi să încep cu puţină istorie.</i>


text:
„Dumnezeul acestui neam Israel i-a ales pe strămoşii noştri şi i-a onorat în Egipt, izbăvindu-i în chip glorios din sclavia lor.


text:
Apoi poporul s-a rugat să li se dea un rege şi Dumnezeu l-a dat pe Saul (fiul lui Chiş), un bărbat din tribul lui Beniamin, care a domnit timp de patruzeci de ani.


text:
Dar Dumnezeu l-a înlăturat din funcţie şi l-a pus rege pe David, despre care Dumnezeu a zis: «David (fiul lui Isai) este un om după inima mea, căci el mă va asculta.»


text:
Şi tocmai unul din descendenţii Regelui David, Isus, este Salvatorul lui Israel pe care l-a făgăduit Dumnezeu!


text:
Dar, înainte de a veni el, Ioan Botezătorul a predicat despre nevoia întregului Israel de a se întoarce din păcat la Dumnezeu.


text:
Pe când se afla Ioan la sfârşitul misiunii sale, a întrebat: «Credeţi că eu sunt Mesia? Nicidecum! Dar Mesia va veni în curând şi, în comparaţie cu el, eu sunt cu totul neînsemnat.»


text:
Fraţilor – fii ai lui Avraam, şi voi, ne-evrei care-l veneraţi pe Dumnezeu – mântuirea aceasta e pentru noi toţi!


text:
Evreii din Ierusalim şi conducătorii lor au împlinit profeţia despre uciderea lui Isus; fiindcă ei nu l-au recunoscut şi nu şi-au dat seama că este chiar acela despre care scriseseră profeţii, deşi auzeau cuvintele profeţilor când se citeau în fiecare Sabat.


text:
Ei n-au găsit nici un motiv temeinic ca să-l execute, totuşi, în ciuda acestui fapt, i-au cerut lui Pilat să-l omoare.


text:
După ce au împlinit toate profeţiile privitoare la moartea sa, el a fost dat jos de pe cruce şi aşezat într-un mormânt.


text:
Şi a fost văzut de multe ori în cursul zilelor ce au urmat de cei care-l însoţiseră la Ierusalim, venind din Galileea. Oamenii aceştia au adeverit neîncetat acest lucru prin mărturie publică.


text:
Şi acum Barnaba şi cu mine ne aflăm aici pentru a vă aduce această Veste Bună – că promisiunea făcută de Dumnezeu strămoşilor noştri s-a împlinit în zilele noastre,


text:
prin aceea că Dumnezeu l-a înviat pe Isus din morţi. La asta se referă Psalmul al doilea când zice despre Isus: «Astăzi te-am glorificat în calitatea de fiu al meu.»


text:
Căci Dumnezeu făgăduise să-l aducă din nou la viaţă, pentru ca apoi să nu mai moară niciodată. Acest lucru e afirmat în Scriptura care zice: «Voi împlini faţă de tine minunata promisiune pe care i-am făcut-o lui David».


text:
Într-alt Psalm, a explicat pe larg, zicând: «Dumnezeu nu v-a îngădui ca Sfintul lui să vadă putrezirea».


text:
Aceasta nu se referea la David. deoarece, după ce David şi-a slujit generaţia conform voii lui Dumnezeu, a murit şi a fost îngropat iar trupul său a putrezit.


text:
<i>Dimpotrivă, era o referire la altul</i> – cineva înviat de Dumnezeu şi al cărui trup nu a fost deloc atins de ravagiile morţii.


text:
Oricine se încrede în el este eliberat de orice vină şi este declarat neprihănit – lucru pe care legea evreiască nu-l putea realiza niciodată.


text:
«Priviţi şi pieriţi, voi cei care dispreţuiţi <i>adevărul</i>, căci am să fac ceva în zilele voastre, un lucru pe care nu-l veţi crede când va fi vestit.»”


text:
<pb/>Plecând de la sinagogă în ziua aceea, oamenii l-au rugat pe Pavel să mai vină pe la ei şi să le vorbească şi săptămâna următoare.


text:
Şi mulţi evrei şi ne-evrei evlavioşi care se închinau în sinagogă au mers în urma lui Pavel şi Barnaba pe stradă, în timp ce aceştia îi îndemnau să primească îndurările oferite de Dumnezeu.


text:
Dar când văzură conducătorii evrei câtă lume s-a adunat, deveniră geloşi şi blestemară, căutând să contrazică tot ce spusese Pavel.


text:
Atunci Pavel şi Barnaba luară cuvântul cu îndrăzneală şi spuseră următoarele: „A fost necesar ca această Veste Bună de la Dumnezeu să vi se dea întâi vouă, evreilor. Dar întrucât voi aţi respins-o şi v-aţi arătat nevrednici de viaţa veşnică, ei bine, o vom oferi ne-evreilor.


text:
Căci lucrurile se petrec exact aşa cum a poruncit Domnul când a zis: «V-am făcut o lumină pentru neamuri, să-i conduceţi şi pe cei de la marginile pământului la mântuirea mea.»”


text:
La auzul acestor cuvinte, Neamurile s-au bucurat foarte mult şi au primit cu drag mesajul lui Pavel; şi toţi cei care fuseseră destinaţi pentru viaţa veşnică au crezut.


text:
Atunci, conducătorii evrei au aţâţat atât pe femeile devotate, cât şi pe conducătorii civici ai oraşului şi au incitat o gloată împotriva lui Pavel şi Barnaba, alungându-i din oraş.


text:
Dar ei şi-au scuturat praful de pe picioare împotriva acelui oraş şi au plecat mai departe spre oraşul Iconia.


text:
<pb/>La Iconia, Pavel şi Barnaba s-au dus împreună la sinagogă şi au predicat cu atâta putere şi energie, încât mulţi – atât dintre evrei, cât şi dintre ne-evrei – au crezut.


text:
Dar evreii care sfidau mesajul lui Dumnezeu au stârnit printre ne-evrei neîncredere în Pavel şi Barnaba, spunând tot felul de lucruri rele despre ei.


text:
Cu toate acestea, ei au rămas acolo vreme îndelungată, predicând cu îndrăzneală şi Domnul confirma faptul că mesajul lor venea de la el, dăruindu-le putere să facă minuni mari.


text:
Dar locuitorii oraşului aveau păreri împărţite despre ei. Unii erau de acord cu conducătorii evrei, pe când alţii luau partea apostolilor.


text:
Când au aflat Pavel şi Barnaba că se pusese la cale un complot menit să aţâţe o gloată de ne-evrei, evrei şi conducătorii acestora, pentru a-i ataca şi a-i ucide cu pietre,


text:
<pb/>În timpul şederii în Listra, dădură peste un om cu picioarele schiloade, care era aşa din naştere şi nu umblase niciodată.


text:
El îl asculta pe Pavel în timp ce predica iar Pavel îl observă şi-şi dădu seama că omul avea credinţa vindecării.


text:
Când văzu mulţimea care asculta ce-a făcut Pavel, strigă (bineînţeles în dialectul lor local): „Oamenii aceştia sunt zei cu trupuri omeneşti!”


text:
Stabiliră că Barnaba e zeul grec Jupiter iar Pavel, întrucât era vorbitorul principal, fu considerat Mercur.


text:
Preotul local al templului lui Jupiter îi aşteptă la marginea oraşului şi le aduse care întregi cu flori şi boi sacrificaţi, în faţa mulţimii.


text:
Dar când văzură Barnaba şi Pavel ce se întâmplă, îşi sfâşiară hainele cuprinşi de consternare şi alergară printre oameni, strigând:


text:
„Oameni buni! Ce faceţi? Şi noi suntem nişte fiinţe omeneşti ca voi! Am venit să vă aducem Vestea Bună că sunteţi invitaţi să vă întoarceţi de la închinarea în faţa acestor lucruri fără sens şi să vă rugaţi, în schimb, Dumnezeului celui viu, care a făcut cerul şi pământul şi marea şi tot ce se găseşte în ele.


text:
dar el nu s-a lăsat niciodată fără martori; întotdeauna au existat lucruri care să amintească de el – faptele sale bune, cum ar fi ploaia şi recoltele bogate, asigurându-vă hrană şi bucurie.”


text:
<pb/>Nu trecură decât vreo câteva zile, şi sosiră nişte evrei de la Antiohia şi Iconia. Aceştia transformară mulţimea într-o gloată setoasă de sânge, care aruncă cu pietre în Pavel şi-l târî afară din oraş, după toate aparenţele mort.


text:
Dar Pavel, înconjurat de credincioşii care făcuseră cerc în jurul lui, se ridică şi se întoarse în oraş. A doua zi, porni mai departe împreună cu Barnaba spre Derbe.


text:
După ce predicară şi acolo Vestea Bună şi făcură mulţi adepţi, se întoarseră din nou în Listra, Iconia şi Antiohia,


text:
unde îi ajutară pe credincioşi să crească în dragoste faţă de Dumnezeu şi unii faţă de alţii. Îi îndemnară să-şi păstreze credinţa, în ciuda persecuţiilor, amintindu-le că în Împărăţia lui Dumnezeu trebuie să intre prin multe greutăţi şi necazuri.


text:
De asemenea, Pavel şi Barnaba mai numiră presbiterii în fiecare biserică şi se rugară pentru ei cu post, încredinţându-i în grija Domnului în care se încredeau.


text:
În cele din urmă, se întoarseră cu corabia la Antiohia, de unde îşi începuseră călătoria şi unde fuseseră încredinţaţi în mâna lui Dumnezeu pentru misiunea ce era acum terminată.


text:
La sosire, chemară laolaltă pe credincioşi şi făcură o dare de seamă asupra călătoriei, relatându-le cum a deschis Dumnezeu uşa credinţei şi pentru ne-evrei.


text:
<pb/>Pe când se aflau Pavel şi Barnaba la Antiohia, sosiră nişte oameni din Iudeea, învăţându-i pe credincioşi că dacă nu respectă datina evreiască străbună a tăierii împrejur, nu pot fi mântuiţi.


text:
Pavel şi Barnaba discutară cu ei această chestiune îndelung, până când în cele din urmă credincioşii ii trimiseră la Ierusalim, însoţiţi de câţiva oameni din localitate, să stea de vorbă cu apostolii şi cu bătrânii în legătură cu această controversă


text:
După ce au fost însoţiţi de întreaga adunare până la ieşirea din oraş, delegaţii porniră mai departe spre Ierusalim, făcând popas în oraşele Feniciei şi Samariei ca să viziteze credincioşii şi să le spună – spre bucuria tuturor – că şi ne-evreii au început să fie convertiţi.


text:
Sosind la Ierusalim, se întâlniră cu conducătorii bisericii – fiind de faţă toţi apostolii şi bătrânii – şi Pavel cu Barnaba le făcură o dare de seamă despre tot ce a realizat Dumnezeu prin misiunea lor.


text:
Dar atunci câţiva oameni, care fuseseră farisei înainte de convertire, se ridicară brusc în picioare susţinând că toţi ne-evreii convertiţi trebuie să fie tăiaţi împrejur şi obligaţi să ţină toate datinele şi ceremoniile evreieşti.


text:
<pb/>Prin urmare, apostolii şi bătrânii bisericii fixară o altă întrunire, ca să discute această problemă.


text:
După o discuţie îndelungată, Petru se ridică şi luă cuvântul astfel: „Fraţilor, ştiţi cu toţii că Dumnezeu m-a ales dintre voi cu mult timp în urmă, să predic Vestea Bună ne-evreilor, pentru ca şi ei să poată crede.


text:
Dumnezeu, care cunoaşte inimile oamenilor, a confirmat faptul că îi primeşte şi pe ne-evrei, dăruindu-le Duhul Sfânt aşa cum ni l-a dat şi nouă.


text:
El nu a făcut nici o deosebire între ei şi noi, deoarece le-a curăţit şi lor vieţile prin credinţă, aşa cum a făcut cu vieţile noastre.


text:
Iar acum voi aveţi pretenţia să-l corectaţi pe Dumnezeu, împovărând ne-evreii cu un jug pe care nici noi, nici părinţii noştrii nu am fost în stare să-l purtăm?


text:
Discuţiile au încetat în momentul acela şi toţi şi-au îndreptat atenţia asupra lui Barnaba şi Pavel, ca să audă despre minunile pe care le-a făcut Dumnezeu prin ei în mijlocul ne-evreilor.


text:
Petru v-a relatat despre prima ocazie când Dumnezeu i-a vizitat pe ne-evrei, pentru a face din ei un popor care să aducă cinste numelui său.


text:
Iar faptul că ne-evreii se convertesc corespunde cu ceea ce au prezis profeţii. Bunăoară, ascultaţi ce spune profetul Amos:


text:
După aceea, <i>spune Domnul</i>, mă voi întoarce şi voi reînnoi contractul meu cu David, care a fost desfăcut,


text:
Aşadar, socotesc că nu ar trebui să mai stăruim ca ne-evreii care se întorc la Dumnezeu să ţină legile evreieşti,


text:
ci doar să le scriem să se abţină de la consumul cărnii jertfite idolilor, de la orice formă de adulter şi de la consumul cărnii cu sânge al animalelor strangulate.


text:
Căci împotriva acestor lucruri s-a predicat în sinagogile evreieşti în fiecare Sabat, generaţii de-a rândul.”


text:
<pb/>Atunci apostolii şi bătrânii, împreună cu întreaga adunare, au votat să fie trimişi delegaţi la Antiohia împreună cu Pavel şi Barnaba, ca să le aducă la cunoştinţă hotărârea ce s-a luat. Bărbaţii aleşi fură doi conducători ai bisericii – Iuda (numit şi Barsaba) şi Sila.


text:
Iată conţinutul scrisorii pe care au luat-o cu ei: „Din partea apostolilor, bătrânilor şi a fraţilor din Ierusalim. Către: fraţii dintre Neamuri de la Antiohia, Siria şi Cilicia. Salutări!


text:
Aflăm că unii din credincioşii de aici v-au tulburat şi au pus sub semnul întrebării mântuirea voastră, dar să ştiţi că nu din partea noastră primiseră astfel de îndemnuri.


text:
De aceea, ni s-a părut o măsură înţeleaptă, după ce mai întâi luaserăm o hotărâre în unanimitate, să vă trimitem aceşti doi reprezentanţi oficiali, alături de prea iubiţii noştri Barnaba şi Pavel.


text:
Căci i s-a părut nimerit Duhului Sfânt şi nouă să nu vă mai împovărăm cu o mulţime de legi evreieşti,


text:
afară de aceea de a vă abţine de la consumul hranei închinate idolilor şi de la carnea cu sânge provenind de la animalele strangulate şi, bineînţeles, de la adulter. Dacă faceţi aşa, este suficient. Rămâneţi cu bine.”


text:
Cei patru soli porniră îndată la drum spre Antiohia, unde convocară o adunare generală a creştinilor şi le transmiseră scrisoarea.


text:
Atunci Iuda şi Sila, amândoi profeţi, le ţinură credincioşilor predici lungi, încurajându-i şi întărindu-le credinţa.


text:
Ei rămaseră câteva zile, după care se întoarseră la Ierusalim ducând cu ei salutări şi mulţumiri celor care-i trimiseseră.


text:
<pb/>Peste câteva zile, Pavel îi propuse lui Barnaba să se înapoieze amândoi în Pamfilia şi să viziteze fiecare oraş pe unde predicaseră mai înainte, ca să vadă cum progresează credincioşii convertiţi.


text:
Dezacordul lor în această privinţă a fost atât de ascuţit, încât ei s-au despărţit. Barnaba îl luă cu el pe Marcu şi se îmbarcară cu destinaţia Cipru,


text:
<pb/>Pavel şi Sila s-au dus mai întâi la Derbe şi de acolo la Listra, unde l-au întâlnit pe Timotei, un credincios a cărui mamă era o evreică creştină dar al cărui tată era grec.


text:
ceea ce l-a făcut pe Pavel să-l invite cu ei în călătorie. Din respect pentru evreii din partea locului, el l-a circumcis pe Timotei înainte de a pleca, fiindcă toată lumea ştia că tatăl său era grec <i>şi nu îngăduise să se facă acest lucru până atunci</i>


text:
Apoi au pornit din cetate în cetate, făcând cunoscută hotărârea pe care o luaseră apostolii şi bătrânii bisericii din Ierusalim cu privire la ne-evrei.


text:
<pb/>A doua zi, călătoriră prin Frigia şi Galatia, deoarece Duhul Sfânt le spusese să nu intre în provincia Asia, tocmai atunci,


text:
înaintând de-a lungul hotarelor Misiei, ei o luară apoi spre nord, în direcţia provinciei Bitinia, dar nici de data aceasta Duhul lui Isus nu le dădu voie să păşească pe teritoriul ei.


text:
În noaptea aceea, Pavel avu o viziune, în visul lui, un om din Macedonia, îl rugă stăruitor: „Vino pe aici şi ajută-ne!”


text:
După ce Pavel a avut vedenia aceea, ne-am pregătit îndată să plecăm în Macedonia, fiindcă n-am putut trage altă concluzie decât că Dumnezeu ne trimitea în acel loc să predicăm Evanghelia.


text:
Ne-am îmbarcat pe o corabie la Troa şi am traversat de cealaltă parte la Samotracia, iar de acolo, mai departe la Neapolis a doua zi


text:
şi, în sfârşit, am ajuns la Filipi, o colonie romană situată chiar de partea macedoneană a frontierei, şi am rămas acolo câteva zile.


text:
În ziua de Sabat, am făcut o mică plimbare afară din oraş până la malul unui râu, unde, după câte înţelese serăm, se adunau nişte oameni la rugăciune; şi am predicat Scriptura unor femei care au venit şi ele.


text:
Una din ele era o vânzătoare din Tiatira care făcea comerţ cu purpură. Ea se închina deja la Dumnezeu şi, cum ne asculta, Domnul i-a deschis inima şi ea a acceptat tot ce spunea Pavel.


text:
Apoi a fost botezată împreună cu toată familia ei şi ne-a invitat să ră-mânem la ea. „Dacă admiteţi că sunt credincioasă Domnului”, a spus ea, „atunci veniţi şi staţi în casa mea.” Şi a stăruit până când ne-a înduplecat.


text:
<pb/>Într-o zi, pe când ne duceam la locul de rugăciune de lângă râu, ne-a ieşit în cale o roabă posedată de un demon de ghicire. Ea câştiga mulţi bani pentru stăpânii ei.


text:
Ghicitoarea se lua după noi, strigând: „Oamenii aceştia sunt slujitorii lui Dumnezeu şi au venit să vă spună cum vi se pot ierta păcatele.”


text:
Lucrul a continuat aşa zile la rând, până când Pavel, nemaiputând îndura, a vorbit demonului dinăuntrul ei. „Îţi poruncesc în numele lui Isus Cristos să ieşi afară din ea,” rosti el. Şi demonul o părăsi îndată.


text:
Dar cum speranţele de îmbogăţire ale stăpânilor ei fură complet năruite, ei puseră mâna pe Pavel şi Sila şi-i aduseseră înaintea judecătorilor din piaţă.


text:
Îndată se formă o gloată învrăjbită împotriva lui Pavel şi Sila iar judecătorii porunciră să fie dezbrăcaţi şi bătuţi cu nuiele.


text:
Temnicerul fu ameninţat cu moartea, în caz că evadează vreunul din ei, astfel că acesta a luat toate măsurile de precauţie, azvârlindu-i în carceră şi punându-le picioarele în butuci.


text:
<pb/>Pe la miezul nopţii, în timp ce Pavel şi Sila se rugau şi cântau imnuri de slavă Domnului – şi, bineînţeles, ceilalţi deţinuţi ascultau –


text:
deodată se produse un mare cutremur; închisoarea se clătină din temelii şi toate uşile se izbiră în lături, iar lanţurile deţinuţilor căzură de pe ei.


text:
Când se trezi temnicerul şi văzu uşile închisorii larg deschise, crezu că toţi deţinuţii au evadat şi-şi scoase sabia, gata să-şi ia viaţa.


text:
Dârdâind de frică, temnicerul ceru să i se aducă torţe aprinse şi alergă într-un suflet la celulă, aruncându-se la picioarele lui Pavel şi ale lui Sila.


text:
Îi scoase afară şi se rugă fierbinte de ei, zicând: „Domnilor, ce trebuie să fac ca să fiu mântuit?”


text:
Apoi îi luă la el acasă şi le dădu să mănânce. Ce s-au mai bucurat el şi ai săi că acum sunt şi ei credincioşi!


text:
<pb/>A doua zi dimineaţa, judecătorii au trimis nişte gardieni la temnicer să-i spună: „Dă drumul oamenilor acelora!”


text:
Dar Pavel a ripostat. „O, dar n-au să scape ei chiar atât de uşor pentru ce au făcut! Ne-au bătut în public, fără nici o judecată, şi ne-au întemniţat pe noi, cetăţeni romani. Şi acum, ar vrea să plecăm fără să ştie nimeni? Nu, aşa ceva nu se poate! Să vină ei înşişi să ne elibereze!”


text:
Gardienii raportară asta judecătorilor iar aceştia se înspăimântară de moarte când auziră că Pavel şi Sila sunt cetăţeni romani.


text:
Astfel, veniră la închisoare şi se rugară de ei să plece, scoţându-i afară personal şi stăruind să părăsească oraşul.


text:
Atunci Pavel şi Sila se înapoiară în casa Lidiei, unde se întâlniră cu credincioşii şi le mai predicară o dată, după care plecară din oraş.


text:
<pb/>În continuare, trecură prin cetăţile Amfipoli şi Apolonia, ajungând apoi în Tesalonic unde se afla o sinagogă evreiască.


text:
Conform obiceiului său, Pavel se duse acolo să predice şi trei Sabaturi la rând deschise minţile oamenilor să priceapă Scripturile,


text:
tălmăcindu-le profeţiile legate de suferinţele lui Mesia şi învierea lui şi dovedind că Isus este Mesia.


text:
Unii din cei care ascultau se lăsară convinşi şi fură convertiţi – între care un număr mare de greci evlavioşi şi multe femei cu vază din oraş.


text:
Dar conducătorii evreilor fură invidioşi pe succesul lor şi aţâţară oameni de nimic de pe stradă să adune o gloată şi să creeze tulburări. Ei atacară locuinţa lui Iason, plănuind să-i ducă pe Pavel şi pe Sila în faţa Consiliului cetăţii pentru a fi pedepsiţi.


text:
Negăsindu-i acolo, îi târâră afară din casă pe lason şi încă pe vreo câţiva credincioşi, ducându-i pe aceştia, în schimb, înaintea Consiliului. „Pavel şi Sila au întors toată lumea pe dos şi acum, uite-i, că au venit şi aici să ne tulbure oraşul, strigară ei.


text:
Iar Iason acesta i-a primit în casa lui. S-au făcut vinovaţi de trădare, fiindcă susţin că nu Cezar e regele, ci Isus.”


text:
<pb/>În noaptea aceea, creştinii îi grăbiră pe Pavel şi Sila să plece imediat în Bereea. Ajunşi acolo, ca de obicei, Pavel şi Sila se duseră la sinagogă să predice.


text:
Însă oamenii din Bereea aveau mintea mai deschisă decât cei din Tesalonic şi, prin urmare, au ascultat mesajul cu bucurie. Ei studiau Scripturile în fiecare zi să verifice dacă afirmaţiile lui Pavel şi Sila erau adevărate.


text:
Drept urmare, mulţi dintre ei au crezut, printre care şi câteva grecoaice sus-puse şi un mare număr de bărbaţi.


text:
Dar când aflară evreii de la Tesalonic că Pavel predică în Bereea, se deplasară şi ei acolo, stârnind zâzanie.


text:
Credincioşii trecură repede la acţiune, trimiţându-l pe Pavel la mare, în timp ce Sila şi Timotei rămaseră cu ei în continuare.


text:
Însoţitorii lui Pavel, îl conduseră până la Atena, de unde se înapoiară la Bereea cu un bilet pentru Sila şi Timotei în care li se spunea să se grăbească să vină şi ei acolo.


text:
<pb/>În timp ce-i aştepta în Atena, Pavel fu cuprins în duhul lui de o adâncă tulburare la vederea atâtor idoli, în tot oraşul.


text:
El se duse la sinagogă să poarte discuţii cu evreii şi ne-evreii evlavioşi şi ţinu cuvântări zilnice, în piaţa publică, pentru toţi aceia care se nimereau să fie de faţă.


text:
De asemenea, avu o întrevedere cu unii filozofi epicurieni şi stoici. Reacţia lor, când le vorbi despre Isus şi învierea sa, fu următoarea: „Spune baliverne”, ori „Încearcă să propage o nouă religie”.


text:
L-au invitat totuşi să le vorbească în Areopag. „Vino să ne mai vorbeşti despre această religie nouă”, ziseră ei.


text:
(Trebuie să adaug aici că atenienii, precum şi străinii aflaţi la Atena nu păreau să aibă altă preocupare decât să discute tot timpul ideile apărute recent).


text:
<pb/>Prin urmare, Pavel, stând în picioare înaintea lor în forumul de pe Colina Marte, li se adresă în felul acesta: „Stimaţi atenieni, am observat că sunteţi un popor foarte religios,


text:
întrucât, plimbându-mă prin oraşul vostru, am zărit numeroasele voastre altare, şi pe unul din ele am găsit inscripţia: «Dumnezeului Necunoscut.» Voi v-aţi închinat lui fără să ştiţi cine e, şi acum eu aş dori să vă vorbesc despre el.


text:
El a făcut lumea şi tot ce se află în ea, şi fiindcă e Domnul Cerului şi al pământului, nu locuieşte în temple făcute de mâna omului,


text:
căci mâinile omeneşti nu pot sluji nevoilor sale – deoarece el nu cunoaşte nevoi! Dimpotrivă, el este acela care dăruieşte viaţă şi suflare oricărui lucru şi împlineşte orice nevoie.


text:
El i-a creat pe toţi oamenii pământului dintr-o singură sursă comună şi a împrăştiat naţiunile pe toată faţa pământului. El a stabilit dinainte care dintre ele să se ridice şi care să cadă, precum şi timpul când să se întâmple aceasta. El este cel care le-a delimitat hotarele.


text:
Scopul său în toate acestea este ca ei să-l caute pe Dumnezeu şi apoi, bâjbâind, să-l găsească poate, deşi el nu e departe de nici unul din noi.


text:
Căci în el trăim, ne mişcăm şi existăm. După cum s-a exprimat unul din poeţii voştri: «Suntem fiii lui Dumnezeu.»


text:
Dacă acest lucru e adevărat, atunci nu ar mai trebui să-l concepem pe Dumnezeu ca pe un idol făcut de mâna omului, din aur sau argint ori cioplit în piatră.


text:
Dumnezeu a tolerat ignoranţa de odinioară a oamenilor cu privire la aceste lucruri, dar acum porunceşte tuturor să renunţe definitiv la idoli şi să se închine numai lui.


text:
Căci el a rânduit o zi pentru dreapta judecare a lumii de către omul pe care l-a numit şi l-a evidenţiat, înviindu-l din morţi.”


text:
<pb/>Când l-au auzit pe Pavel pomenind de învierea unei persoane moarte, unii au pufnit în râs, dar alţii au zis: „Dorim să mai auzim despre subiectul acesta, altă dată.”


text:
dar câţiva se alăturară şi deveniră credincioşi. Printre ei era şi Dionis, un membru al Consiliului oraşului şi o femeie cu numele de Damaris, precum şi alţii.


text:
Acolo, cunoscu un evreu, născut la Pontus, pe nume Aquila, care sosise recent din Italia împreună cu soţia sa Priscilla. Ei fuseseră expulzaţi din Italia, în urma ordinului dat de Cezar Claudiu ca toţi evreii din Roma să fie deportaţi. Pavel locui şi munci alături de ei,


text:
În fiecare Sabat, Pavel putea fi găsit la sinagogă, încercând să-i convingă pe evrei şi pe greci deopotrivă.


text:
Şi după sosirea lui Sila şi Timotei din Macedonia, Pavel îşi consacră în întregime timpul predicând şi aducând dovezi evreilor că Isus este Mesia.


text:
Dar când evreii se împotriviră şi-l blestemară, rostind insulte la adresa lui Isus, Pavel îşi scutură praful de pe mantie şi zise: „Sângele vostru să cadă asupra capului vostru, căci eu sunt nevinovat. De acum încolo voi predica ne-evreilor.”


text:
<pb/>După aceea, trase la Titius Iust, un ne-evreu care se închina lui Dumnezeu şi locuia chiar lângă sinagogă.


text:
Crisp, conducătorul sinagogii şi toată familia lui credeau în Domnul şi au fost botezaţi – lucru care s-a întâmplat, de altfel, şi cu mulţi alţii din Corint.


text:
Într-o noapte, Domnul i-a vorbit lui Pavel într-o viziune, spunându-i: <J>„Nu te teme! Deschide gura cu îndrăzneală! Nu te da bătut!</J>


text:
<J>Căci eu sunt cu tine şi nimeni nu-ţi poate face vreun rău. În oraşul acesta am mulţi oameni.”</J>


text:
Prin urmare, Pavel petrecu acolo anul următor şi jumătate din celălalt, învăţând pe oameni adevărurile lui Dumnezeu.


text:
<pb/>Dar când ajunse Galio guvernator al Ahaiei, evreii făcură front comun împotriva lui Pavel, aducându-l înaintea guvernatorului pentru judecată.


text:
Ei îl învinuiră pe Pavel că ar fi „înduplecat oamenii să i se închine lui Dumnezeu în maniere contrare legii romane.”


text:
Dar tocmai pe când se pregătea Pavel să se apere, Galio se întoarse spre acuzatori şi zise: „Ascultaţi, evreilor, dacă acest caz ar implica un delict oarecare, aş fi obligat să vă ascult.


text:
Dar întrucât nu e decât o simplă polemică referitoare la cuvinte, personalităţi şi legi evreieşti, ocupaţi-vă voi de asta. Pe mine nu mă interesează şi nu mă voi amesteca în afacerea aceasta.”


text:
Atunci gloata puse mâna pe Sostene, noul conducător al sinagogii, şi-l bătură în faţa tribunalului. Dar lui Galio nici că i-a păsat de cele întâmplate.


text:
<pb/>Pavel rămase în oraş încă vreo câteva zile şi apoi îşi luă rămas bun de la creştini, pornind cu o corabie spre coastele Siriei şi luându-i cu el şi pe Priscilla şi Aquila. La Cencreea, Pavel se rase în cap, după obiceiul evreiesc, întrucât făcuse jurământ.


text:
Ajungând în portul Efes, ne lăsă pe corabie, în timp ce el se duse până la sinagogă să aibă o discuţie cu evreii.


text:
„Trebuie să fiu neapărat la Ierusalim de sărbători”, spuse el. Dar promit că voi reveni la Efes, dacă va voi Dumnezeu.” Şi astfel plecarăm cu corabia de la Efes.


text:
Când debarcă la Cezareea, coborî pe uscat şi se duse să salute biserica de acolo, după care plecă la Antiohia.


text:
După o şedere de câtva timp acolo, Pavel plecă din nou, din loc în loc, trecând prin Galatia şi Frigia, vizitând pe toţi credincioşii, îmbărbătându-i şi ajutându-i să crească în Domnul.


text:
<pb/>Şi s-a întâmplat ca tocmai atunci să sosească la Efes, venind din Alexandria în Egipt, un evreu pe nume Apolo – admirabil învăţător al Bibliei şi predicator.


text:
El fusese instruit în calea Domnului şi vorbea cu multă râvnă şi îi învăţă pe oameni despre Isus cu multă atenţie, deşi nu cunoştea decât botezul lui Ioan.


text:
El a început să vorbească cu îndrăzneală în sinagogă. Când l-au auzit Priscilla şi Aquila, l-au invitat acasă la ei şi i-au explicat calea Domnului mai desluşit.


text:
Apolo se gândise mai înainte să meargă în Grecia şi credincioşii l-au îndemnat să facă acest lucru. Ei au scris tovarăşilor de credinţă de acolo, rugându-i să-l primească cu bine. Sosind în Grecia, el a fost bine folosit de Dumnezeu la întărirea bisericii,


text:
fiindcă respingea convingător în dezbaterile publice toate argumentele evreieşti, demonstrând cu texte din Scriptură că Isus este într-adevăr Mesia.


text:
<pb/>În timp ce Apolo era în Corint, Pavel a străbătut interiorul şi, în cele din urmă a sosit la Efes, unde a dat peste nişte ucenici.


text:
„Aţi primit voi Duhul Sfânt când aţi crezut?” i-a întrebat el. „Nu”, au răspuns ei, „nu ştim despre ce vorbeşti. Nu ştim dacă este Duhul Sfânt.”


text:
„<i>Cum, nu ştiţi?!</i> Atunci ce credinţă aţi recunoscut la botezul vostru?”, îi întrebă el. Ei îi răspunseră: „Ceea ce ne-a învăţat Ioan Botezătorul.”


text:
Pavel le explică atunci că botezul lui Ioan era o demonstraţie a dorinţei cuiva de a se întoarce din păcat la Dumnezeu şi că cei botezaţi de el trebuie să creadă în Isus, cel despre care Ioan spunea că va veni mai târziu.


text:
Apoi, când îşi puse mâinile peste capetele lor, Duhul Sfânt se coborî peste ei şi vorbiră în alte limbi şi prorociră.


text:
<pb/>Pavel se duse la sinagogă şi predică cu îndrăzneală în fiecare zi de Sabat, timp de trei luni, explicând ce crede el şi motivele sale, reuşind să-i convingă pe mulţi să creadă în Isus.


text:
Dar unii i-au respins mesajul şi au vorbit pe faţă împotriva lui Cristos, ceea ce l-a făcut pe Pavel să plece, refuzând să le mai predice, şi-i luă cu ei pe credincioşi. El începu să ţină o adunare în şcoala unuia numit Tiranus şi predică acolo zilnic.


text:
Lucrurile au continuat aşa timp de doi ani, ceea ce a făcut ca toţi locuitorii provinciei Asia – evrei şi greci – să audă mesajul Domnului.


text:
până într-acolo încât era de ajuns ca anumite lucruri de-ale sale, batiste sau alte articole de îmbrăcăminte, să fie puse deasupra bolnavilor, ca aceştia să se vindece şi toţi demonii să iasă din ei.


text:
<pb/>Un grup de evrei care colindau din oraş în oraş, izgonind demoni, se hotărâră să experimenteze folosirea numelui Domnului Isus. Formula magică stabilită de ei era: „Te conjur în numele lui Isus, cel predicat de Pavel, să ieşi afară!”


text:
Dar când încercară formula pe un om posedat, demonul din el răspunse: „Pe Isus îl cunosc, de asemenea şi pe Pavel, dar voi cine sunteţi?”


text:
Şi se năpusti asupra a doi dintre ei şi-i bătu măr, încât aceştia ieşiră în goană din casă, goi puşcă şi grav răniţi.


text:
Istoria celor întâmplate se răspândi cu repeziciune în tot Efesul, la evrei şi greci deopotrivă; şi un sentiment de frică apăsătoare se lăsă peste întreg oraşul iar numele Domnului Isus fu ridicat la mare cinste.


text:
şi aduseră cărţile lor cu formule magice şi farmece, făcând o grămadă mare şi dându-le foc în public. (Cineva a apreciat valoarea cărţilor la 100.000 de lei.)


text:
<pb/>După aceea, Pavel s-a simţit îndemnat de Duhul Sfânt să traverseze în Grecia, înainte de a se întoarce la Ierusalim. „Şi după aceea”, zicea el, „va trebui să mă duc la Roma.”


text:
El îşi trimise cei doi asistenţi, Timotei şi Erast, să meargă înaintea sa în Grecia, în timp ce el mai zăbovi puţin în Asia.


text:
Totul a început cu Demetriu, un argintar care angaja un mare număr de artizani pentru confecţionarea altarelor din argint ale zeiţei greceşti Diana.


text:
El ţinu consfătuire cu oamenii săi şi cu alţi lucrători din meserii înrudite, vorbindu-le astfel: „Domnilor, meseria aceasta ne asigură existenţa.


text:
După cum bine ştiţi şi voi, din cele văzute şi auzite personal, omul acesta, Pavel, a convins pe mulţi – ce zic, pe foarte mulţi oameni! – că zeii făcuţi de mâna omului nu-s deloc zei. Lucrul acesta a afectat comerţul nostru, nu numai aici la Efes, ci şi în întreaga provincie.


text:
Evident, eu nu mă refer aici doar la implicaţiile comerciale pe care le prezintă situaţia creată şi la pierderile survenite în veniturile noastre, ci şi la faptul că există posibilitatea ca templul marii zeiţe Diana să-şi piardă din influenţă iar Diana – magnifica zeiţă, căreia nu i se închină doar ţinutul acesta din Asia, ci o lume întreagă – să fie dată uitării.”


text:
A început să se strângă o mulţime de oameni şi în curând oraşul fu cuprins de tulburare. Toţi dădură năvală spre amfiteatru, târându-i după ei pe Gaius şi pe Aristarh, tovarăşii de drum ai lui Pavel, ca să fie judecaţi.


text:
În plus, câţiva ofiţeri romani din provincie – prieteni cu Pavel – i-au trimis şi ei un bilet, rugându-l să nu-şi pună viaţa în pericol încercând să intre.


text:
Înăuntru, toată lumea ţipa, unii cerând un lucru, alţii altul, într-un cuvânt era o mare harababură. De fapt, majoritatea nici nu ştiau de ce se află acolo.


text:
Alexandru fu ochit îndată de câţiva evrei, care îl siliră să treacă în faţă. El le făcu semn să tacă şi încercă să vorbească.


text:
Dar când îşi dădu mulţimea seama că e evreu, începură să strige din nou şi o ţinură aşa încontinuu două ore: „Mare este Diana efesenilor! Mare este Diana efesenilor!”


text:
În cele din urmă, primarul oraşului izbuti să-i potolească îndeajuns ca să poată vorbi: „Cetăţeni ai Efesului”, spuse el, „toată lumea ştie că Efesul este centrul religiei Marii Diana, al cărei chip ne-a căzut din cer.


text:
Întrucât acesta este un fapt indiscutabil, nu trebuie să vă agitaţi, indiferent ce s-ar spune, şi nu trebuie să întreprindeţi nici un act nesăbuit.


text:
Voi însă i-aţi adus aici pe oamenii aceştia care n-au furat nici măcar un capăt de aţă din templul ei şi nici n-au defaimat-o.


text:
Dacă Demetriu şi meşteşugarii săi au o pricină întemeiată împotriva lor, curţile judecătoreşti le stau deschise şi judecătorii se pot ocupa îndată de cazul lor. Numai, să procedeze pe căi legale!


text:
Iar dacă sunt şi alte reclamaţii, se pot rezolva în cadrul şedinţelor regulate ale Consiliului orăşenesc;


text:
căci riscăm să fim traşi la răspundere de guvernul roman pentru tulburările de astăzi, deoarece ele n-au avut nici un motiv. Şi dacă Roma îmi cere o explicaţie, nu ştiu ce am să spun.”


text:
<pb/>După ce se termină totul, Pavel trimise după ucenici, le predică un mesaj de bun rămas şi porni spre Grecia,


text:
Era deja de trei luni în Grecia şi se pregătea să plece în Siria cu corabia, când descoperi un complot împotriva vieţii lui şi atunci se hotărî să meargă mai întâi spre nord, în Macedonia.


text:
Împreună cu el mai călătoreau câţiva oameni care mergeau până în provincia Asia; era vorba de Sopater din Bereea, fiul lui Pirus; Aristarh şi Secund din Tesalonic; Gaius din Derbe; Timotei; apoi Tihic şi Trofim care se întorceau acasă în Asia.


text:
De îndată ce s-au sfârşit ceremoniile de Paşte, ne-am îmbarcat pe o corabie la Filippi, în nordul Greciei, şi cinci zile mai târziu am sosit la Troas, unde am rămas o săptămână.


text:
<pb/>În prima zi a săptămânii, ne adunarăm la frângerea pâinii, urmând ca Pavel să predice. Şi, întrucât pleca a doua zi, el vorbi cu ei până la miezul nopţii.


text:
şi în timp ce Pavel vorbea înainte, un tânăr pe nume Eutih, care şedea pe pervazul ferestrei, fu doborât de somn şi căzu de la etajul trei, găsindu-şi moartea în acest accident.


text:
Şi într-adevăr, nimic n-a mai avut! Un fior de bucurie trecu prin toţi când îl văzură teafăr! Se întoarseră cu toţii sus şi luară Cina Domnului împreună;


text:
apoi Pavel începu din nou să vorbească şi nu se mai opri – până când apărură zorile, şi atunci trebui, în sfârşit, să se despartă de ei.


text:
A doua zi, lăsarăm în urmă portul Chios; apoi, după altă zi, făcurăm popas la Samos; şi în sfârşit, o zi mai târziu, sosirăm la Milet.


text:
Pavel hotărâse să nu ne oprim la Efes în călătoria aceasta, întrucât el se grăbea să ajungă la Ierusalim ca, dacă se poate, să fie acolo de Rusalii.


text:
<pb/>Dar când acostarăm la Milet, el trimise un bilet bătrânilor bisericii din Efes, rugându-i să vină până la corabie pentru a sta de vorbă cu ei.


text:
Când sosiră, le spuse: „Voi ştiţi că din prima zi când am pus piciorul în Asia până în clipa de faţă


text:
am îndeplinit misiunea pe care mi-a dat-o Domnul cu smerenie – şi, mai ales, cu lacrimi – şi am fost în mare pericol să-mi pierd viaţa cu evreii care complotau împotriva mea.


text:
Totuşi nu m-am dat niciodată înapoi de la propovăduirea adevărului, fie în public, fie prin casele voastre.


text:
Am avut un singur mesaj, atât pentru evrei, cât şi pentru ne-evrei – nevoia lor de a se întoarce din păcat la Dumnezeu, prin credinţa în Domnul nostru Isus Cristos.


text:
Acum însă mă duc la Ierusalim, fiindcă mă simt atras puternic într-acolo de Duhul Sfânt, neştiind ce mă aşteaptă,


text:
afară de faptul că Duhul Sfânt m-a înştiinţat în toate cetăţile prin care am trecut, că mă aşteaptă închisoarea şi suferinţele.


text:
Dar viaţa nu are nici un preţ dacă nu opun în slujba sarcinii ce mi-a fost încredinţată de către Domnul Isus – sarcina de a duce altora Vestea Bună despre marea îndurare şi iubire a lui Dumnezeu.


text:
Şi acum, ştiu că nici unul din voi, cei printre care am colindat cu învăţătura despre împărăţie, nu mă veţi mai vedea vreodată.


text:
Aşadar, luaţi seama la voi înşivă! Aveţi grijă să hrăniţi şi să păstoriţi turma lui Dumnezeu – biserica sa, răscumpărată cu sângele său, fiindcă Duhul Sfânt v-a pus supraveghetori peste ea.


text:
Ştiu foarte bine că după ce voi pleca dintre voi, îşi vor face apariţia în rândul vostru învăţători falşi, asemenea unor lupi flămânzi, şi nu vor cruţa turma.


text:
Deci vegheaţi! Nu uitaţi cei trei ani pe care i-am petrecut cu voi – cum am vegheat asupra voastră zi şi noapte şi câte lacrimi am vărsat pentru voi.


text:
Şi acum vă încredinţez lui Dumnezeu şi vă las în grija lui; vă încredinţez minunatelor sale cuvinte, care vă pot întări credinţa şi pot da la toţi moştenirea cuvenită celor destinaţi mângâierii lui.


text:
ştiţi că am lucrat cu aceste două mâini ale mele să-mi asigur existenţa şi chiar şi nevoile celor ce erau cu mine.


text:
Şi am constituit un exemplu permanent pentru voi, ajutând pe cei săraci; fiindcă, niciodată n-am uitat cuvintele Domnului Isus: <J>«Mai ferice este a da, decât a primi.»”</J>


text:
îndureraţi, mai cu seamă fiindcă spusese că nu-l vor mai vedea niciodată. Apoi, îl însoţiră până la corabie.


text:
<pb/>După ce ne-am despărţit de bătrânii din Efes, am navigat în linie dreaptă până la Cos; a doua zi, am ajuns la Rodos şi de acolo la Pătară,


text:
Am zărit insula Cipru, am lăsat-o în stânga noastră şi am aruncat ancora în portul Tir din Siria, unde a fost descărcat vasul.


text:
Am coborât pe uscat şi am dat de nişte credincioşi din localitate cu care am stat o săptămână. Ucenicii aceştia îl preveniră pe Pavel cu ajutorul Duhului Sfânt, care profeţea prin ei, să nu pornească mai departe spre Ierusalim.


text:
La sfârşitul săptămânii, ne înapoiarăm pe vas şi întreaga adunare, inclusiv soţiile şi copiii, veniră cu noi până la ţărm, unde ne-am rugat şi ne-am luat rămas bun de la ei.


text:
După Tir, popasul următor a fost la Ptolemais, unde am salutat credincioşii, dar n-am stat acolo decât o zi.


text:
<pb/>Am plecat mai departe spre Cezareea şi am tras la casa lui Filip Evanghelistul, unul dintre primii şapte diaconi.


text:
În timpul şederii noastre de câteva zile, sosi din Iudeea un om cu numele Agab, care avea şi el darul profeţiei,


text:
şi ne făcu o vizită. El luă cureaua lui Pavel, îşi legă mâinile şi picioarele cu ea şi exclamă: „Duhul Sfânt declară astfel: «Aşa va fi legat posesorul acestei curele de către evrei la Ierusalim şi predat romanilor»”.


text:
Auzind aceasta, toţi într-un cor – credincioşii din localitate şi tovarăşii săi de călătorie – îl rugară pe Pavel să nu se mai ducă la Ierusalim.


text:
Dar el spuse: „Se poate să plângeţi aşa? Îmi frângeţi inima! Căci eu sunt gata nu numai să fiu închis la Ierusalim, ci să şi mor de dragul Domnului Isus.”


text:
Când deveni clar că Pavel nu se va lăsa înduplecat, renunţarăm a-l mai ruga şi ziserăm: „Voia Domnului să se facă.”


text:
Ne însoţiră câţiva ucenici din Cezareea şi, la sosire, furăm oaspeţi în casa lui Mnason, care era de loc din Cipru şi se număra printre primii credincioşi convertiţi.


text:
După un schimb de salutări, Pavel istorisi nenumăratele lucruri înfăptuite de Dumnezeu între ne-evrei, prin intermediul activităţii sale.


text:
Ei slăviră pe Dumnezeu dar adăugară: „Ştii, iubite frate, că mii de evrei au crezut şi ei şi toţi susţin sus şi tare că credincioşii evrei trebuie să urmeze mai departe datinile şi tradiţiile evreieşti.


text:
Creştinilor noştri evrei de aici din Ierusalim li s-a spus că tu eşti împotriva legilor lui Moise, împotriva datinilor noastre evreieşti şi că interzici tăierea împrejur a copiilor.


text:
Iată ce propunem noi: Avem aici patru bărbaţi care se pregătesc să se radă pe cap şi să facă unele jurăminte.


text:
Du-te cu ei la templu şi rade-te şi tu pe cap – plătind şi pentru rasul lor. Atunci toţi vor şti că aprobi datina aceasta pentru creştinii evrei şi că tu însuţi respecţi legile evreieşti şi gândeşti ca noi în aceste chestiuni.


text:
În ce-i priveşte pe creştinii ne-evrei, lor nu le cerem să ţină aceste datini evreieşti – în afară de cele despre care le-am scris: să nu mănânce carne închinată idolilor, să nu consume carne cu sânge provenită de la animale strangulate, să nu comită adulter.”


text:
Pavel acceptă propunerea lor şi a doua zi plecă la templu împreună cu oamenii aceia, în vederea ceremoniei respective, făcând astfel public jurământul său de a aduce o jertfa, împreună cu ceilalţi, peste şapte zile.


text:
<pb/>Cele şapte zile erau pe terminate, când nişte evrei din Asia îl zăriră în templu şi aţâţară o gloată împotriva lui. Ei puseră mâna pe el,


text:
strigând: „Bărbaţi israeliţi! Săriţi! Ajutor! Ăsta e cel care predică împotriva poporului nostru, spunând la toţi să nesocotească legile evreieşti. Ba chiar vorbeşte şi împotriva templului şi-l pângăreşte, aducând ne-evrei în el.”


text:
(Asta, fiindcă-l văzuseră mai devreme prin oraş în compania lui Trofim, un ne-evreu din Efes şi presupuneau că-l dusese la templu.)


text:
Întreaga populaţie a oraşului rămase ca electrizată în faţa acestor acuzaţii şi se iscă o mare revoltă. Pavel fu împins afară din templu şi porţile se închiseră în urma sa.


text:
Pe când încercau să-l omoare, la urechile comandantului garnizoanei ajunse vestea că tot Ierusalimul s-a răsculat.


text:
El porunci imediat soldaţilor şi ofiţerilor săi să iasă pe străzi şi să pătrundă în rândurile mulţimii. Când văzu gloata că vin trupele, încetă să-l mai bată pe Pavel.


text:
Comandantul îl aresta şi ordonă să fie legat cu lanţuri duble. Apoi întrebă mulţimea cine e şi ce a făcut.


text:
Fiecare striga altceva. Neputând afla nimic în vacarmul acela, el ordonă ca Pavel să fie dus la garnizoană.


text:
Când ajunseră în dreptul scărilor, gloata deveni atât de violentă, încât soldaţii trebuiră să-l ridice pe Pavel pe umeri ca să-l apere,


text:
Tocmai pe când se pregăteau să-l ducă înăuntru, el se adresă comandantului: „Pot să vă spun două vorbe?” „Ei, nu spune, cunoşti greaca?” îi zise comandantul mirat.


text:
„Nu tu eşti egipteanul acela care a condus o răscoală acum câţiva ani şi a luat cu el în deşert patru mii de asasini?”


text:
„Nu, răspunse Pavel. Eu sunt un evreu de la Tars, din Cilicia, care nu e un oraş mic. Cer permisiunea să le vorbesc acestor oameni.”


text:
Comandantul se învoi şi astfel Pavel se urcă pe trepte şi făcu semn mulţimii să tacă. O linişte deplină se lăsă peste toţi şi el li se adresă în ebraică, astfel:


text:
<pb/>„Eu sunt evreu”, zise el, „născut la Tars, un oraş din Cilicia, dar educat aici la Ierusalim, sub îndrumarea lui Gamaliei, la ale cărui picioare am învăţat să respect în amănunt legile şi datinile noastre evreieşti. Am devenit foarte înflăcărat în dorinţa de a-l onora pe Dumnezeu prin tot ce făceam, cum aţi încercat să faceţi şi voi astăzi.


text:
Şi i-am persecutat pe creştini, prigonindu-i până la moarte, legând şi aruncând bărbaţi şi femei în închisoare.


text:
Marele preot, sau oricare alt membru al Consiliului, poate adeveri această afirmaţie. Fiindcă le cerusem scrisori către conducătorii iudei din Damasc, cu instrucţiuni ca să-mi dea voie să aduc în lanţuri la Ierusalim, pentru a fi pedepsiţi, pe toţi creştinii pe care-i voi găsi.


text:
Cum mergeam pe drum, apropiindu-mă de Damasc, deodată, cam pe la amiază, străluci în jurul meu o lumină foarte puternică din cer.


text:
«Cine eşti, tu, Doamne?», am întrebat eu. Şi el mi-a răspuns: <J>«Eu sunt Isus din Nazaret, cel pe care tu îl prigoneşti.»</J>


text:
Şi eu am zis: «Ce să fac, Doamne?» Iar Domnul mi-a spus: <J>«Ridică-te şi du-te la Damasc iar acolo ţi se va spune ce te aşteaptă în anii viitori.»</J>


text:
Fusesem orbit datorită intensităţii luminii şi a trebuit să fiu dus de mână la Damasc de către însoţitorii mei.


text:
Acolo, a venit să mă vadă un om pe nume Anania, evlavios cum nu se mai afla altul în ce priveşte respectarea legii şi bine văzut de toţi evreii din Damasc.


text:
Apropiindu-se, Anania mi-a zis: «Frate Saul, recapătă-ţi vederea!» Şi chiar în ceasul acela, am văzut din nou.


text:
Atunci el mi-a spus: «Dumnezeul părinţilor noştri te-a ales să-i cunoşti voia, să-l vezi şi să-l auzi vorbind pe Mesia.


text:
Şi acum, de ce mai zăboveşti? Du-te şi botează-te şi fii curăţit de păcatele tale, chemând numele Domnului.»


text:
şi l-am desluşit pe Domnul într-o vedenie, zicându-mi: <J>«Grăbeşte-te! Pleacă imediat din Ierusalim fiindcă oamenii de aici nu te vor crede când le vei aduce mesajul.»</J>


text:
«Dar, Doamne, am zis eu, ei ştiu prea bine că eu sunt acela care i-a închis şi i-a bătut în fiecare sinagogă pe cei care credeau în tine.


text:
Când a fost ucis martorul tău Ştefan, am încuviinţat uciderea lui, – păzind hainele lor în timp ce ei îl loveau cu pietre.»


text:
<pb/>Mulţimea ascultă până în punctul în care Pavel pomeni cuvântul „Neamuri”; apoi, cu un singur glas, strigă: „Isprăviţi cu omul acesta! Ce mai încolo, încoace – omorâţi-l! Nu merită să trăiască!”


text:
Atunci, comandantul îl trase înăuntru şi porunci să fie biciuit pentru a-l face să-şi mărturisească vina. Dorea să afle motivul pentru care se înfuriase mulţimea atât de tare.


text:
Pe când îl legau, ca să fie biciuit, Pavel îi atrase atenţia unui ofiţer din preajmă, zicându-i: „Este legal oare să biciuieşti un cetăţean roman care nici măcar nu a fost judecat?”


text:
Drept urmare, comandantul se apropie de Pavel şi-l întrebă: „Spune-mi, eşti cetăţean roman?” „De bună seamă că sunt.”


text:
„Şi eu sunt”, mormăi comandantul printre dinţi, „şi ce m-a mai costat asta!” „Dar eu sunt cetăţean roman din naştere,” răspunse Pavel.


text:
Soldaţii care stăteau pregătiţi să-l biciuiască se făcură nevăzuţi când auziră că Pavel e cetăţean roman iar comandantul se înfricoşa fiindcă dăduse ordin ca Pavel să fie legat şi biciuit.


text:
A doua zi, comandantul îl eliberă din lanţuri şi porunci mai-marilor preoţilor să convoace o şedinţă împreună cu consiliul evreiesc. Ordonă ca Pavel să fie adus înaintea lor pentru a afla care e, de fapt, pricina supărării.


text:
<pb/>Uitându-se ţintă la Consiliu, Pavel începu: „Fraţilor, întotdeauna am trăit înaintea lui Dumnezeu cu un cuget curat!”


text:
Pavel îi spuse: „Dumnezeu te va bate!” Ce fel de judecător eşti tu care calci legea, poruncind să fiu lovit astfel?”


text:
„Nu mi-am dat seama că e marele preot, fraţilor,” răspunse Pavel, „fiindcă Scripturile spun: «Să nu-ţi vorbeşti de rău dregătorii, niciodată».


text:
<pb/>Apoi lui Pavel îi veni o idee. O parte din Consiliu era formată din saduchei iar alta din farisei. Prin urmare, strigă: „Fraţilor, eu sunt fariseu, cum au fost toţi strămoşii mei. Şi sunt judecat aici, astăzi, deoarece cred în învierea morţilor.”


text:
Aceste vorbe provocară dezbinarea consiliului în două grupuri – de o parte saducheii, de alta fariseii –


text:
deoarece saducheii spun că nu există înviere, nici îngeri şi nici un spirit etern înăuntrul nostru, pe când fariseii cred în toate acestea.


text:
Fapt e că se iscă o zarvă nemaipomenită. Unii din conducătorii evrei săriră să ia apărarea lui Pa vel, zicând că nu e vinovat. „Nu-l găsim vinovat cu nimic”, strigară ei. „Poate i-a vorbit un duh sau un înger <i>acolo pe drumul Damascului</i>.”


text:
Strigătele se înteţiră şi mai mult, iar oamenii trăgeau de Pavel din ambele părţi, când încolo, când încoace, în cele din urmă, comandantul, temându-se că au să-l rupă în două, porunci soldaţilor săi să-l zmulgă din mâinile lor şi să-l ducă înapoi la garnizoană.


text:
În noaptea aceea, Domnul s-a aflat alături de Pavel şi i-a spus: <J>„Nu te necăji, Pavele, cum le-ai vorbit oamenilor despre mine aici în Ierusalim, tot aşa va trebui să procedezi şi în Roma.”</J>


text:
<pb/>A doua zi dimineaţa, peste patruzeci de evrei s-au legat printr-un blestem să nu mănânce şi să nu bea,


text:
„Rugaţi-l pe comandant să-l aducă pe Pavel iarăşi în faţa consiliului”, cerură ei. „Ca pretext, spuneţi-i că vreţi să-i mai puneţi câteva întrebări. Şi noi îl vom omorî pe drum.”


text:
Atunci Pavel chemă pe unul din ofiţeri şi zise: „Condu-l pe băiatul acesta la comandant; are ceva important să-i comunice.”


text:
Ofiţerul procedă întocmai, lă-murindu-l pe comandant: „Deţinutul acela cu numele de Pavel m-a chemat la el şi m-a rugat să-ţi aduc flăcăul acesta fiindcă are ceva să-ţi spună.”


text:
Comandantul îl apucă pe băiat de mână şi, luându-l deoparte, îl întrebă: „Ce doreşti să-mi spui, flăcăule?”


text:
„Mâine”, spuse el, „evreii te vor ruga să-l înfăţişezi iarăşi pe Pavel înaintea consiliului, sub pretext că vor să obţină şi alte informaţii.


text:
Să nu dai curs cererii lor! Căci peste patruzeci de oameni se ascund undeva de-a lungul drumului, pândind momentul când va trece el pe acolo să sară asupra lui şi să-l omoare. Ei s-au legat printr-un blestem să nu mănânce şi să nu bea până nu-l văd mort. Sunt adunaţi acolo deja şi se aşteaptă să le satisfaci cererea.”


text:
Apoi chemă la el pe doi dintre ofiţerii săi şi ordonă: „Luaţi două sute de soldaţi la Cezareea, la nouă seara. Mai luaţi două sute de suliţaşi şi şaptezeci de soldaţi călare.


text:
Puneţi-i lui Pavel un cal la dispoziţie pe care să călărească şi duceţi-l nevătămat la Guvernatorul Felix.”


text:
Omul cu pricina a fost prins de evrei şi era gata-gata să fie ucis dar am trimis soldaţii să-l scape, fiindcă am aflat că e cetăţean roman.


text:
Curând am aflat că era vorba de ceva în legătură cu credinţa lor evreiască, cu siguranţă nimic ca să merite pedeapsa cu închisoarea ori cu moartea.


text:
Când am fost informat despre existenţa unui complot contra lui, m-am decis să-l trimit la tine şi acum le voi spune acuzatorilor lui să ţi se adreseze ţie cu învinuirile lor.”


text:
Deci, în noaptea aceea, conform ordinelor date de comandant, soldaţii îl duseră pe Pavel la Antipatris.


text:
Ei se înapoiară la garnizoană în dimineaţa următoare, lăsându-l în grija călăreţilor, pentru a fi transportat mai departe la Cezareea.


text:
„Mă voi ocupa de cazul tău în amănunt când vor veni acuzatorii tăi”, îi spuse guvernatorul şi porunci să fie ţinut în închisoare la palatul regelui Irod.


text:
<pb/>Peste cinci zile, sosi marele preot Anania, însoţit de câţiva conducători evrei şi de avocatul Tertul, să depună plângerea lor împotriva lui Pavel.


text:
La judecată, Terţul aduse aceste învinuiri lui Pavel, în faţa guvernatorului: „Excelenţa voastră ne-a acordat nouă evreilor linişte şi pace şi a redus simţitor discriminările împotriva noastră.


text:
Dar, ca nu cumva să vă plictisesc, vă rog să binevoiţi a-mi acorda atenţia pentru câteva clipe, cât voi expune, pe scurt, cazul omului acestuia.


text:
Căci noi l-am găsit drept o persoană care instigă permanent evreii de peste tot la tulburări şi răscoale împotriva guvernului roman. El este şeful unei secte cunoscute sub denumirea de «nazarineni.»


text:
Pe deasupra, a încercat să pângărească templul în momentul când l-am arestat. Noi i-am fi aplicat ceea ce merită, pe drept,


text:
cerând ca el să fie judecat de instanţele romane. Excelenţa voastră va putea constata adevărul acuzaţiilor noastre, interogându-l personal.”


text:
<pb/>Apoi, veni rândul lui Pavel să vorbească. Guvernatorul îi făcu semn să se ridice şi să ia cuvântul. Pavel începu: „Domnule, ştiu că de mulţi ani sunteţi judecător în probleme evreieşti şi acest fapt îmi dă încredere, acum când trebuie să mă apăr.


text:
Veţi putea afla imediat că nu sunt decât douăsprezece zile de când am sosit la Ierusalim să mă închin la templu


text:
şi veţi mai afla că niciodată n-am instigat pe nimeni la tulburări, în sinagogă sau pe străzile vreunui oraş,


text:
Dar există un lucru pe care trebuie totuşi să-l mărturisesc, şi anume faptul că, într-adevăr, cred în calea mântuirii despre care ei zic că ar fi o sectă; urmez acest sistem de slujire a Dumnezeului strămoşilor noştri; am o credinţă fermă în legea mozaică şi tot ce scrie în cărţile profetice;


text:
Din această pricină, mă străduiesc, din toate puterile, să-mi păstrez conştiinţa curată înaintea lui Dumnezeu şi înaintea oamenilor.


text:
După câţiva ani de absenţă, am revenit la Ierusalim cu bani destinaţi ajutorării evreilor şi pentru a aduce o jertfă lui Dumnezeu.


text:
Acuzatorii mei m-au văzut în templu în timp ce-mi aduceam jertfa de mulţumire. Eu mă răsesem în cap conform cerinţelor legii şi în jurul meu nu se adunase nici o mulţime; nu putea fi vorba de o tulburare. Dar erau de faţă şi nişte iudei din Asia


text:
în afară de acel lucru pe care n-ar fi trebuit să-l spun, când am strigat: «Mă aflu aici în faţa Consiliului să mă apăr pentru credinţa ce o am în învierea morţilor!»”


text:
<pb/>Felix, care ştia că creştinii nu umblă cu tulburări şi alte acte de genul acesta, le spuse evreilor să aştepte până soseşte Lisias, comandantul garnizoanei, urmând ca el să decidă asupra cazului.


text:
El porunci ca Pavel să fie dus la închisoare dar dădu ordin gardienilor să-l trateze omeneşte şi să nu interzică prietenilor lui să-l viziteze ori să-i aducă daruri ca să-i uşureze traiul în închisoare.


text:
Câteva zile mai târziu, Felix reveni împreună cu Drusila, soţia sa legitimă, care era evreică. Trimiţând după Pavel, amândoi îl ascultară vorbind despre credinţa sa în Cristos Isus.


text:
Dar când se referi la neprihănire, stăpânire de sine şi la judecata de apoi, Felix se îngrozi. „Deocamdată ajunge; du-te acum”, răspunse el, „şi când voi mai avea timp, te voi chema din nou.”


text:
Spera, de asemenea, că Pavel îi va da mită, fapt care îl făcea să trimită după el, din timp în timp, şi să stea de vorbă cu el.


text:
Doi ani s-au scurs astfel; apoi Felix fu înlocuit de Porcius Festus. Şi fiindcă Felix dorea să se pună bine cu evreii, îl lăsă pe Pavel să zacă mai departe în lanţuri.


text:
<pb/>La trei zile după sosirea lui în Cezareea, ca să-şi ia în primire noua funcţie, Festus făcu o călătorie la Ierusalim,


text:
Ei se rugară de el să-l aducă pe Pavel la Ierusalim neîntârziat. (Planul lor era să-l atragă într-o cursă şi să-l ucidă.)


text:
Dar Festus a răspuns că, întrucât Pavel se află la Cezareea şi el însuşi se va întoarce acolo în curând,


text:
cei autorizaţi în chestiunea aceasta n-au decât să se înapoieze împreună cu el şi să ţină judecata acolo.


text:
În momentul sosirii lui Pavel la judecată, evreii din Ierusalim se adunară în jurul său, aruncându-i în faţă învinuiri grave pe care nu le-au putut însă dovedi.


text:
Pavel a respins acuzaţiile, spunând: „Nu sunt vinovat. Nu m-am împotrivit legilor evreieşti, n-am profanat templul şi nu m-am răsculat împotriva guvernului roman.”


text:
Atunci Festus, din dorinţa de a fi pe placul evreilor, l-a întrebat: „Eşti dispus să mergi la Ierusalim şi să fii judecat acolo în faţa mea?”


text:
Dar Pavel a răspuns: „Nu! Ci pretind să mi se acorde privilegiul de a fi audiat chiar de împărat. Ştiţi foarte bine că nu sunt vinovat.


text:
Dacă am comis ceva vrednic de moarte, sunt gata să mor. Dar dacă sunt nevinovat, nici dumneavoastră, nici altcineva nu are dreptul să mă dea pe mâna acestor oameni pentru a fi omorât. Eu fac recurs la Cezar!”


text:
Festus se consultă cu consilierii săi şi apoi răspunse: „Foarte bine! La Cezar ai cerut recurs, la Cezar te vei duce!”


text:
În timpul şederii lor de câteva zile, Festus discută cazul lui Pavel cu regele. „Avem un deţinut aici”, îi spuse el, „al cărui caz mi-a fost lăsat de Felix nerezolvat.


text:
Când am fost la Ierusalim, mai-marii preoţilor şi ceilalţi conducători evrei mi-au expus punctul lor de vedere şi mi-au cerut să-l condamn la moarte.


text:
Bineînţeles, imediat le-am atras atenţia că dreptul roman nu permite condamnarea unui om înainte ca acesta să fie judecat, învinuitului i se dă posibilitatea să se apere, faţă în faţă cu reclamanţii.


text:
Când s-au înfăţişat aici pentru judecată, am dat curs cazului său chiar a doua zi şi am poruncit să fie adus Pavel.


text:
Era ceva în legătură cu religia lor şi cu un oarecare Isus, mort cu câtva timp în urmă, despre care însă Pavel spune că e viu!


text:
În faţa acestei situaţii n-am ştiut ce hotărâre să iau şi l-am întrebat pe om dacă n-ar fi dispus să fie judecat pe baza acestor acuzaţii, la Ierusalim.


text:
Dar Pavel a făcut recurs la Cezar şi am poruncit să fie repus în închisoare până voi putea aranja trimiterea sa la împărat.”


text:
Deci a doua zi, după ce sosiră regele împreună cu Bernice în sala de judecată, cu mare pompă, însoţit de ofiţeri şi notabilităţile oraşului, Festus porunci să fie adus Pavel.


text:
Festus se adresă apoi asistenţei cu următoarele cuvinte: „Rege Agripa şi onorată asistenţă, avem în faţă un om, pe care atât evreii din localitate, cât şi Cei din Ierusalim, îl vor mort.


text:
Dar, după părerea mea, el n-a făcut nimic vrednic de moarte. Totuşi a făcut recurs la Cezar şi acum, n-am încotro, trebuie să i-l trimit.


text:
Problema se pune însă: ce am să-i scriu împăratului despre el? Fiindcă nu există nici o învinuire reală împotriva sa. De aceea, l-am adus în faţa dumneavoastră şi, mai ales, înaintea regelui Agripa, pentru a-l interoga şi a-mi comunica ce să scriu.


text:
<pb/>Atunci Agripa i-a spus lui Pavel: „Poftim! Ai cuvântul. Să-ţi auzim istoria. Aşadar Pavel, gesticulând, îşi prezentă apărarea:


text:
fiindcă ştiu că sunteţi un specialist în legile şi datinile evreieşti. Şi acum vă rog să mă ascultaţi cu răbdare!


text:
Aşa cum ştiu evreii prea bine, eu am primit o educaţie evreiască serioasă, din cea mai fragedă copilărie, la Tars şi mai pe urmă la Ierusalim, iar viaţa pe care am trăit-o a fost pe măsura acestei educaţii.


text:
Deşi nu vor s-o recunoască, ei ştiu prea bine că întotdeauna am fost cel mai strict dintre farisei, când a fost vorba de respectarea legilor şi a datinilor evreieşti.


text:
Dar motivul real care se ascunde îndărătul acuzaţiilor lor este altul – anume faptul că eu sper şi aştept ca Dumnezeu să-şi împlinească făgăduinţa făcută strămoşilor noştri.


text:
Cele douăsprezece triburi ale lui Israel aşteaptă zi şi noapte realizarea acestei speranţe! Totuşi, Majestate, ei susţin că e o crimă să am asemenea năzuinţă!


text:
Dar oare poate fi o nelegiuire să crezi că morţii vor învia? Domniei voastre i se pare de necrezut faptul că Dumnezeu îi poate aduce pe oameni iarăşi la viaţă?


text:
Am aruncat în închisoare pe mulţi din sfinţii de la Ierusalim, având în acest sens autorizaţie de la marii preoţi; iar când erau condamnaţi la moarte, îmi dădeam şi eu votul împotriva lor.


text:
Am făcut uz de tortură pentru a-i determina pe creştinii de pretutindeni să-l blesteme pe Cristos. Eram atât de pornit împotriva lor, încât îi hăituiam până şi prin oraşe îndepărtate din alte ţări.


text:
<pb/>Mă aflam într-o asemenea misiune la Damasc, înarmat cu autoritatea şi delegaţia mai-marilor preoţilor,


text:
când, într-o zi, pe la amiază, o lumină din cer, mai puternică decât soarele, a strălucit peste mine şi peste însoţitorii mei.


text:
Am căzut cu toţii la pământ şi eu am auzit o voce care îmi vorbea în ebraică: <J>«Saule, Saule, de ce mă persecuţi? Ţie însuţi îţi faci rău prin asta.»</J>


text:
„«Cine eşti?»”, am întrebat eu. Şi Domnul mi-a răspuns: <J>«Eu sunt Isus, cel pe care-l prigoneşti tu.</J>


text:
<J>Acum, ridică-te! Căci eu ţi-am apărut ca să te numesc robul şi martorul meu. Tu trebuie să spui lumii despre această experienţă precum şi despre numeroasele ocazii când mă voi arăta ţie.</J>


text:
<J>Şi eu te voi ocroti atât de propriul tău popor, cât şi de Neamuri. Da, aşa este, te voi trimite la ne-evrei,</J>


text:
<J>să le deschizi ochii să-şi vadă starea în care se găsesc, ca să se poată pocăi şi să poată trăi în lumina lui Dumnezeu, nu în întunericul Satanei, pentru ca astfel să poată primi iertarea păcatelor lor şi moştenirea lui Dumnezeu alături de oamenii de pretutindeni, ale căror păcate sunt curăţite şi care sunt puşi deoparte prin credinţa în mine.»</J>


text:
Am predicat mai întâi celor din Damasc, apoi în Ierusalim şi Iudeea; de asemenea, şi la ne-evrei, că toţi trebuie să-şi părăsească păcatele şi să se întoarcă la Dumnezeu – dovedind pocăinţa lor prin săvârşirea unor fapte bune.


text:
dar Dumnezeu m-a ocrotit şi aşa se face că azi sunt încă în viaţă pentru a putea relata aceste fapte tuturor, mari şi mici. Învăţătura mea nu conţine altceva decât ce au afirmat profeţii şi Moise –


text:
anume că Mesia va suferi şi va fi primul care va învia din morţi, pentru a aduce lumină Neamurilor şi evreilor deopotrivă.”


text:
<pb/>Deodată Festus strigă: „Pavele, eşti nebun. Studiile tale prea îndelungate ţi-au întunecat mintea!”


text:
şi regele Agripa are cunoştinţă despre aceste lucruri. Eu vorbesc deschis, deoarece sunt convins că toate evenimentele acestea îi sunt familiare, fiindcă n-au fost săvârşite în ascuns!


text:
Agripa îl întrerupse: „Cu dovezi atât de şubrede crezi c-ai să reuşeşti să mă converteşti la creştinism?”


text:
Şi Pavel răspunse: „Şubrede sau nu, de-ar da Dumnezeu ca atât dumneavoastră, cât şi toţi cei aflaţi în sală să poată ajunge ca mine, cu excepţia lanţurilor pe care le port!”


text:
Stând de vorbă între ei, după aceea, au recunoscut cu toţii că: „Omul acesta n-a făcut nimic vrednic de moarte sau închisoare.”


text:
<pb/>În sfârşit se terminară toate pregătirile pentru transportarea noastră la Roma pe calea apei; prin urmare, Pavel împreună cu alţi deţinuţi au fost daţi în grija unui ofiţer numit Iulius, care era membru în garda imperială.


text:
Ne-am îmbarcat pe o corabie, cu destinaţia Grecia, care urma să facă escală în mai multe locuri pe coasta Asiei. Trebuie să adaug că mai era cu noi şi Aristarh, un grec din Tesalonic.


text:
A doua zi am ancorat în portul Sidon şi Iulius s-a arătat deosebit de amabil cu Pavel, îngăduindu-i să coboare pe uscat să-şi viziteze prietenii şi să se bucure de ospitalitatea lor.


text:
Pornind mai departe, am întâmpinat vânturi puternice din faţă, care au îngreunat menţinerea direcţiei şi am navigat pe la nord de Cipru, între insulă şi uscat,


text:
şi am trecut prin dreptul coastelor provinciilor Cilicia şi Pamfilia, acostând la Mira, în provincia Lisia.


text:
Acolo ofiţerul nostru a găsit un vas egiptean din Alexandria, care pleca în Italia şi ne-a îmbarcat pe el.


text:
Am avut parte câteva zile de o mare agitată şi, în cele din urmă, neam apropiat de Cnidus, dar vântul s-a înteţit prea tare şi am fost nevoiţi să acostăm în Creta, lăsând în urma portul Salmona.


text:
Navigând anevoie împotriva vântului şi plutind încet de-a lungul coastei de miazăzi, am sosit, în fine, la Limanuri Bune, în apropiere de oraşul Lasea.


text:
Am rămas câteva zile acolo, între timp, vremea a devenit primejdioasă pentru călătorii lungi, întrucât ne apropiam de sfârşitul anului, şi atunci Pavel a discutat situaţia cu ofiţerii de pe corabie.


text:
„Domnilor”, zise el, „părerea mea este că ne aşteaptă necazuri dacă mergem mai departe – cine ştie, poate un naufragiu, pierderea încărcăturii, răni şi chiar moarte.”


text:
Dar ofiţerii care răspundeau de deţinuţi au ascultat mai mult de căpitanul corăbiei şi de proprietarul ei decât de Pavel.


text:
<pb/>Şi, întrucât Limanuri Bune era un port descoperit – nepotrivit pentru iernare – majoritatea membrilor echipajului au fost de părere să continuăm călătoria până pe coasta Fenixului, urmând să iernăm acolo; Fenix era un port bun, expus doar dinspre nord-vest şi sud-est.


text:
Tocmai atunci începu să sufle un vânt uşor dinspre miazăzi şi se părea că e o zi perfectă de navigat; aşa că, au ridicat ancora şi au pornit de-a lungul ţărmului.


text:
Dar, la scurt timp după aceea, vremea se schimbă brusc şi un vânt puternic, de tăria unui taifun („vântul de nord-est”, cum îi spuneau ei) a surprins vasul şi l-a îndreptat spre larg.


text:
La început, au încercat să-l aducă înapoi la ţărm, dar n-au izbutit şi atunci au renunţat, lăsând vasul în voia uraganului.


text:
Am ajuns, în fine, în spatele unei insule mici numite Clauda, unde, cu mare greutate, am ridicat la bord barca remorcată la vas


text:
şi am legat corabia cu odgoane să-i întărim carena. Marinarii se temeau să nu fim duşi pe nisipurile mişcătoare de pe coasta Africii şi, în consecinţă, au coborât pânzele, fiind purtaţi aşa de vânt.


text:
A doua zi, întrucât marea s-a dezlănţuit şi mai tare, echipajul a început să arunce încărcătura peste bord.


text:
<pb/>Nimeni nu mâncase de mult timp dar, în cele din urmă, Pavel chemă echipajul laolaltă şi zise: „Oameni buni, trebuia să mă fi ascultat de la început şi să nu fi plecat de la Limanuri Bune – aţi fi evitat toate pierderile şi avariile pe care le-am suferit.


text:
Fiindcă azi noapte, un înger al lui Dumnezeu (cel căruia îi aparţin şi pe care îl slujesc) a venit lângă mine


text:
şi mi-a spus: «Nu te teme, Pavele – căci negreşit vei fi judecat înaintea lui Cezar! Ba, mai mult, Dumnezeu ţi-a ascultat cererea şi va salva vieţile tuturor celor care navighează cu tine.»


text:
Pe la miezul celei de-a paisprezecea nopţi de furtună, în timp ce eram purtaţi încolo şi-ncoace pe Marea Adriatică, marinarii au bănuit că suntem aproape de uscat.


text:
Au aruncat sonda şi au găsit că apa avea adâncimea de treizeci şi şase de metri. Puţin mai încolo au sondat adâncimea apei din nou şi au găsit-o doar de douăzeci şi şapte de metri.


text:
Şi-au dat seama că dacă continuă în ritmul acesta, curând vor fi aruncaţi pe ţărm şi temându-se de stâncile de pe coastă, au aruncat patru ancore de la pupă şi s-au rugat să sosească zorile mai repede.


text:
Câţiva şi-au făcut planul să abandoneze vasul şi au coborât barca de salvare sub pretext că ar dori să arunce ancorele de la prora vasului.


text:
Dar Pavel le-a spus soldaţilor şi ofiţerului comandant: „Toată lumea trebuie să rămână la bordul vasului, altminteri toţi veţi muri.”


text:
Către dimineaţă, pe când se îngâna noaptea cu ziua, Pavel îndemnă pe toată lumea să mănânce. „N-aţi pus nimic în gură de două săptămâni”, spuse el.


text:
„Acum vă rog să mâncaţi ceva, pentru binele vostru! Deoarece, nici un fir de păr din capul vostru nu va pieri!”


text:
Când se făcu ziuă, încă nu se putea distinge ţărmul, dar observară un golf cu o plajă şi se întrebară dacă n-ar putea pătrunde cumva printre stânci şi eşua pe nisip.


text:
Se hotărâră, în cele din urmă, să încerce. Tăind ancorele şi lăsându-le să cadă în apă, coborâră vâslele, ridicară ventrila mică şi se îndreptară spre ţărm.


text:
Dar vasul lovi un banc de nisip şi eşua. Prova vasului se înţepenise bine, în timp ce pupa era pradă vijeliei valurilor şi astfel începu să se rupă din încheieturi.


text:
Soldaţii îl sfătuiră pe comandant să le dea voie să ucidă deţinuţii, ca nu cumva aceştia să evadeze, înotând la mal.


text:
Dar Iulius voia să-l cruţe pe Pavel, de aceea refuză să-i lase. Porunci deci tuturor celor care ştiau să înoate să sară în apă şi să încerce să ajungă la uscat,


text:
urmând ca restul să facă la fel, agăţându-se de scânduri şi de resturile din corabia sfărâmată. Şi astfel, toţi reuşiră să ajungă la ţărm teferi.


text:
Locuitorii insulei au fost foarte amabili, primindu-ne la un foc aprins pe plajă, ca să ne încălzim, căci ploua şi era frig.


text:
Pe când culegea Pavel un braţ de vreascuri să pună pe foc, un şarpe otrăvitor, atras de căldură, i se încolăci pe mână.


text:
Locuitorii insulei îl priviră cum îi atârnă de braţ şi-şi spuseră unul altuia: „De bună seamă că e un ucigaş! Chiar dacă a scăpat din mare, dreptatea nu-l lasă în viaţă.”


text:
Oamenii aşteptau să-l vadă umflându-se sau căzând mort; dar, când după o lungă aşteptare nu i se întâmplă nici un rău, se apropiară de el şi se răzgândiră, zicând că e un zeu.


text:
Lângă locul în care eşuaserăm era o moşie aparţinând lui Publius, guvernatorul insulei. El ne primi foarte amabil şi ne dădu găzduire trei zile.


text:
Se întâmplă ca tatăl lui Publius să fie bolnav de friguri şi dizenterie. Pavel intră la el, se rugă pentru el şi, punându-şi mâinile peste el, îl vindecă.


text:
Drept urmare, am fost copleşiţi cu daruri şi când veni vremea să ne îmbarcăm din nou, oamenii încărcară vasul cu tot felul de lucruri de care aveam trebuinţă în călătorie.


text:
<pb/>Trecură trei luni de la naufragiu înainte de a ridica pânzele din nou. De data aceasta, corabia se numea „Fraţii Gemeni”; era din Alexandria, şi iernase pe insulă.


text:
De acolo, făcurăm un ocol până la Regium. O zi mai târziu, se iscă un vânt dinspre sud şi astfel a doua zi sosirăm la Puteoli,


text:
unde am găsit nişte credincioşi. Ei ne rugară fierbinte să stăm cu ei şapte zile. Apoi am navigat mai departe la Roma.


text:
Fraţii din Roma au auzit că vom sosi şi ne-au ieşit în întâmpinare la Forum, pe Calea Apiană. Alţii ni se alăturară la Trei Taverne. Când îi văzu Pavel, îi mulţumi lui Dumnezeu şi-i mai veni inima la loc.


text:
Ajunşi la Roma, Pavel primi permisiunea să se stabilească unde doreşte, fiind însă păzit de un soldat.


text:
<pb/>La trei zile după sosirea sa el îi chemă pe conducătorii evrei locali şi li se adresă cu următoarele cuvinte: „Fraţilor, eu am fost arestat de evrei la Ierusalim şi predat autorităţilor romane pentru a fi judecat, cu toate că nu făcusem rău nimănui şi nu călcasem datinile străbunilor noştri.


text:
Romanii m-au judecat şi au vrut să mă elibereze, fiindcă n-au găsit nici un temei pentru condamnare la moarte, cum au cerut conducătorii evrei.


text:
Dar, întrucât evreii au protestat împotriva acestei decizii, m-am simţit obligat, fără să le port pică, să fac recurs la Cezar.


text:
V-am rugat să veniţi aici astăzi pentru a ne putea cunoaşte şi pentru a vă putea spune că sunt legat cu lanţul acesta fiindcă eu cred că Mesia a venit deja.”


text:
Ei răspunseră: „Noi nu am auzit nimic rău despre tine! Nici nu am primit vreo scrisoare din Iudeea ori veşti de la cei care sosesc de la Ierusalim.


text:
Dar vrem să-ţi auzim convingerile, fiindcă singurul lucru pe care-l cunoaştem în legătură cu creştinii aceştia este că sunt învinuiţi pretutindeni!”


text:
<pb/>Se fixă o oră şi, în ziua aceea, un mare număr de oameni veniră acasă la el. Pavel le vorbi despre Împărăţia lui Dumnezeu şi-i învăţă despre Isus din cele cinci cărţi ale lui Moise şi din cărţile profetice. Convorbirile începeau dimineaţa şi continuau până seara.


text:
Dar după ce discutară între ei îndelung, plecară cu acest cuvânt final al lui Pavel în urechi: „Duhul Sfânt a avut dreptate când a spus prin profetul Isaia:


text:
fiindcă inimile vă sunt prea îmbuibate şi urechile nu mai ascultă iar ochii vi i-aţi închis ca să nu mai vedeţi fiindcă voi nu vreţi să vedeţi, să auziţi şi să înţelegeţi, şi astfel să vă întoarceţi spre mine ca să vă vindec.”


text:
Deci vreau ca voi să vă daţi seama că mântuirea aceasta, de la Dumnezeu, stă şi la îndemâna ne-evreilor, şi că ei o vor accepta.»”


text:
<pb/>Pavel a locuit următorii doi ani într-o casă închiriată şi avea uşa larg deschisă tuturor celor care îl vizitau,


text:
vorbindu-le cu toată îndrăzneala despre Împărăţia lui Dumnezeu şi despre Domnul Isus Cristos; şi nimeni nu încerca să-l oprească.


text:
<pb/>Iubiţi prieteni din Roma, această scrisoare este din partea lui Pavel, robul lui Isus Cristos, ales să fie misionar şi trimis să predice Vestea Bună a lui Dumnezeu.


text:
Este Evanghelia despre Fiul său, Isus Cristos, Domnul nostru, care a venit ca un copilaş, s-a născut din spiţa regală a familiei regelui David


text:
şi, fiind înviat din morţi, s-a dovedit a fi slăvitul Fiu al lui Dumnezeu, având natura sfântă a lui Dumnezeu însuşi.


text:
Astfel, prin Cristos, toată bunătatea şi îndurarea lui Dumnezeu au fost revărsate peste noi, păcătoşii lipsiţi de orice merit; şi acum el ne trimite în toată lumea să vestim popoarelor de pretutindeni marile lucrări pe care le-a făcut Dumnezeu pentru ei, aşa încât şi ei să-l creadă şi să-l asculte.


text:
da, şi pe voi Isus Cristos v-a chemat la el ca să fiţi ai lui Dumnezeu – poporul lui sfânt. Ale voastre să fie toată pacea şi toate îndurările care vin de la Dumnezeu Tatăl şi de la Isus Cristos, Domnul nostru!


text:
<pb/>Mai întâi de toate, permiteţi-mi să spun că, oriunde mă duc, aud vorbindu-se bine despre voi, deoarece credinţa voastră în Dumnezeu a ajuns să fie cunoscută în toată lumea. Cât de mult îi mulţumesc lui Dumnezeu prin Isus Cristos pentru aceste veşti, şi pentru fiecare din voi în parte!


text:
Numai Dumnezeu ştie cât mă rog pentru voi: zi şi noapte vă aduc pe voi şi nevoile voastre în rugăciunile mele către cel pe care-l slujesc cu toată puterea mea, spunând altora Vestea Bună despre Fiul Său.


text:
Un lucru pentru care mă rog neîncetat este ca Domnul să-mi dea prilejul de a veni să vă văd, în cele din urmă, şi – dacă e cu putinţă – să am o călătorie lipsită de primejdii.


text:
Căci tânjesc să vă fac o vizită, pentru a vă putea împărtăşi credinţa care va ajuta bisericii voastre să crească puternic în Domnul.


text:
Apoi, am nevoie şi eu de ajutorul vostru, căci n-aş vrea doar să împărtăşesc credinţa mea cu voi, ci să fiu şi eu la rându-mi încurajat de a voastră. Astfel, fiecare din noi va fi o binecuvântare pentru celălalt.


text:
Doresc să ştiţi, iubiţi fraţi, că am plănuit să vin de multe ori (dar am fost împiedicat) pentru a putea lucra printre voi şi a vedea rezultate bune, cum sunt cele obţinute în alte biserici dintre Neamuri.


text:
Căci am o mare datorie faţă de voi şi faţă de toţi ceilalţi – fie popoare civilizate, fie naţiuni păgâne; şi mă consider dator şi faţă de cei cu carte, şi faţă de cei fără carte.


text:
Aşadar, în ce mă priveşte, voi face tot ce îmi stă în putinţă pentru a veni şi la voi, cei din Roma, să predic Vestea Bună a lui Dumnezeu.


text:
<pb/>Căci mie nu mi-e ruşine de Evanghelia lui Cristos această veste bună despre Cristos. Ea este puterea lui Dumnezeu pentru mântuirea tuturora care cred. Mesajul acesta a fost vestit mai întâi iudeilor în exclusivitate dar acum toţi sunt invitaţi să vină la Dumnezeu în acelaşi mod.


text:
Vestea aceasta bună ne spune că Dumnezeu ne pregăteşte pentru cer – ne pune într-o stare după voia lui Dumnezeu – când ne punem credinţa şi încrederea în Cristos, pentru a fi mântuiţi. Acest lucru se realizează, de la început până la sfârşit, prin credinţă. Sau, cum spune Scriptura: „Cel neprihănit va trăi prin credinţă”


text:
<pb/>Dar Dumnezeu îşi revarsă mânia din cer împotriva tuturor oamenilor răi şi păcătoşi care resping adevărul.


text:
Căci adevărul despre Dumnezeu le este cunoscut în mod intuitiv. Dumnezeu a pus această cunoaştere în inimile lor.


text:
Din timpurile cele mai vechi, oamenii au văzut pământul şi cerul şi tot ce a făcut Dumnezeu şi au avut cunoştinţă despre existenţa sa, precum şi despre marea sa putere eternă. Aşa că nu vor avea nici o scuză <i>când vor sta înaintea lui Dumnezeu în Ziua Judecăţii</i>.


text:
Au avut cunoştinţă despre el – ba bine că nu! – dar n-au vrut să-l recunoască ori să i se închine, n-au vrut nici măcar să-i mulţumească pentru toată grija sa zilnică. Şi, după o vreme, au început să inventeze tot felul de idei stupide cu privire la înfăţişarea lui Dumnezeu şi la ce dorea el de la ei. Drept consecinţă, minţile lor neroade s-au întunecat şi au luat-o razna.


text:
Şi atunci, în loc să se închine slăvitului Dumnezeu, cel viu în vecii vecilor, au pus mâna pe lemn şi piatră şi şi-au făcut idoli, cioplindu-i în forme de păsări, animale, şerpi sau în chip de om.


text:
<pb/>Aşa că, Dumnezeu i-a lăsat să se dedea la tot felul de perversiuni sexuale şi să facă tot ce-i taie capul cu trupurile lor – ah, lucruri din cale-afară de rele şi păcătoase.


text:
În loc să creadă adevărul despre Dumnezeu – care le era cunos cut – au preferat să creadă, în mod deliberat, în minciuni. Astfel, s-au rugat lucrurilor făcute de Dumnezeu dar au refuzat să asculte de binecuvântatul Dumnezeu care le-a făcut.


text:
De aceea, Dumnezeu şi-a luat mâna de pe ei şi i-a lăsat să facă toate lucru rile acestea rele, încât până şi femeile lor şi-au schimbat rostul lor normal într-unul împotriva naturii complăcându-se în relaţii sexuale una cu alta.


text:
Iar bărbaţii, în loc să aibă raporturi normale cu femeile lor, ardeau de pofte unul pentru celălalt, făcând lucruri ruşinoase între ei şi primind, drept rezultat în sufletele lor, pedeapsa pe care o meritau cu vârf şi îndesat.


text:
Astfel, s-a întâmplat că atunci când l-au părăsit pe Dumnezeu, nemaivoind să-l recunoască, Dumnezeu i-a părăsit, lăsându-i în voia minţii lor bolnave.


text:
Viaţa lor s-a umplut de tot felul de răutăţi şi păcate, de lăcomie şi ură, de invidie, de crime, de lupte, de minciuni, de amărăciune şi bârfeli.


text:
Şi astfel au devenit clevetitori, urâtori de Dumnezeu, obraznici, lăudăroşi, îngâmfaţi. neascultători de părinţii lor, veşnic concepând alte şi alte forme de păcătuire.


text:
Complet dezorientaţi, îşi călcau promisiunile, erau fără pic de inimă în ei – lipsiţi de cel mai elementar simţ al milei.


text:
Ei erau întru totul conştienţi de pedeapsa lui Dumnezeu cu moartea pentru aceste încălcări, şi cu toate acestea nu s-au sfiit să le facă în continuare – ba încă i-au încurajat şi pe alţii.


text:
<pb/>Voi, care citiţi aceste rânduri, poate veţi zice: „Dar ce oameni groaznici mai sunt şi aceştia despre care ne vorbeşti!” Dar staţi niţel, că şi voi sunteţi tot aşa de răi! Când spuneţi că sunt nemernici şi că trebuie pedepsiţi, pe voi vă osândiţi, căci şi voi faceţi aceleaşi lucruri.


text:
Sau credeţi că Dumnezeu îi va judeca şi condamna doar pe unii pentru aceste fapte, şi va închide ochii când voi faceţi la fel?


text:
Nu vă daţi seama câtă răbdare are el cu voi? Sau nu vă pasă?! Nu vedeţi cât v-a aşteptat, fără să vă pedepsească – pentru a vă da răgaz să vă întoarceţi de la păcatul vostru? Bunătatea lui are menirea să vă conducă la pocăinţă.


text:
Voi însă, nici vorbă! – nu vreţi să ascultaţi; şi astfel, vă atrageţi o pedeapsă îngrozitoare, din cauza încăpăţânării voastre, când refuzaţi să vă întoarceţi de la păcat; căci va veni o zi a mâniei, când Dumnezeu va fi dreptul Judecător al lumii întregi.


text:
Va da viaţă veşnică celor care, în răbdare, fac voia lui Dumnezeu, umblând după slava nevăzută, cinstea şi viaţa veşnică.


text:
Însă groaznic îi va pedepsi pe cei care luptă împotriva adevărului lui Dumnezeu, umblând pe căi greşite – mânia lui Dumnezeu se va revărsa asupra lor.


text:
dar cei ce ascultă de Dumnezeu vor avea parte de glorie, onoare şi pace de la Dumnezeu, fie că sunt evrei, fie că sunt de altă naţionalitate.


text:
El va pedepsi păcatul oriunde îl va întâlni. Îi va pedepsi pe păgâni pentru păcatele lor, chiar dacă n-au cunoscut niciodată legile scrise ale lui Dumnezeu, deoarece în adâncul inimii lor ştiu să deosebească binele de rău.


text:
La urma urmelor, mântuirea nu se acordă celor care ştiu ce trebuie să facă, decât dacă împlinesc ceea ce cunosc.


text:
Şi Dumnezeu îi va pedepsi pe evrei pentru păcatele lor, căci au legile sale scrise, dar nu le respectă. Ei ştiu ce e binele, dar nu-l fac.


text:
Va veni negreşit o zi, când Isus Cristos, la porunca lui Dumnezeu, va judeca viaţa ascunsă a fiecăruia, gândurile şi motivele cele mai tainice; toate acestea fac parte din măreţul plan al lui Dumnezeu pe care îl vestesc eu.


text:
<pb/>Voi, evreii, credeţi că totul e în ordine între voi şi Dumnezeu, fiindcă vouă v-a dat legile sale; vă făliţi că sunteţi prietenii săi apropiaţi.


text:
Şi aşa e, voi ştiţi ce vrea el; puteţi deosebi binele de rău pentru că vi s-au predat legile sale din fragedă copilărie.


text:
Sunteţi atât de siguri de calea care duce la Dumnezeu, că aţi putea să i-o arătaţi până şi unui orb. Vă credeţi lumini indicatoare, ce călăuzesc pe oamenii pierduţi în întuneric spre Dumnezeu.


text:
Credeţi că-i puteţi călăuzi pe neştiutori şi-i puteţi învăţa până şi pe copii în lucrurile lui lui Dumnezeu, căci voi realmente cunoaşteţi legile lui, care a-bundă în cunoştinţă şi adevăr.


text:
Fără doar şi poate, îi învăţaţi pe alţii, dar atunci, pe voi înşivă de ce nu vă învăţaţi? Spuneţi altora să nu fure – dar voi furaţi!


text:
Ziceţi că e greşit să comiţi adulter – dar voi comiteţi acest păcat! Voi ziceţi: „Nu vă rugaţi la idoli”, ca apoi să faceţi idol din bani!


text:
Ce mândri sunteţi voi că ştiţi legile lui Dumnezeu, în schimb, pe el îl necinstiţi, călcând aceste legi.


text:
E ceva, într-adevăr, să fii evreu, dacă respecţi legile lui Dumnezeu; dar dacă nu le respectaţi, staţi tot aşa de prost precum păgânii.


text:
Iar dacă păgânii respectă legile lui Dumnezeu, oare nu le va da Dumnezeu la toţi drepturile şi onorurile pe care plănuise să le dea evreilor?


text:
Realitatea e că păgânii aceia vor ieşi mult mai bine decât voi, evreii, care cunoaşteţi atâtea despre Dumnezeu şi aveţi făgăduinţele sale, dar nu-i respectaţi legile.


text:
Căci voi nu sunteţi evrei adevăraţi doar pentru că v-aţi născut din părinţi evrei sau pentru că aţi fost iniţiaţi în ceremonia evreiască a tăierii împrejur.


text:
Nu, ci un evreu adevărat este cel ce s-a pus în ordine cu Dumnezeu în inima sa. Fiindcă Dumnezeu nu caută oameni din aceia care îşi taie trupul prin circumcizia propriu-zisă, ci oameni cu inima şi mintea schimbate. Oricine trece printr-o astfel de transformare a vieţii va primi laudă de la Dumnezeu, nu de la oameni.


text:
<pb/>Atunci ce rost mai are să fii evreu? Există anumite privilegii pentru ei de la Dumnezeu? Are ritualul evreiesc de tăiere împrejur vreo valoare?


text:
Da, a fi evreu presupune mari avantaje. Mai întâi de toate, evreilor le-a încredinţat Dumnezeu legile sale <i>pentru ca ei să le cunoască şi, astfel, să poată face voia sa</i>.


text:
E adevărat că unii din ei au fost necredincioşi dar oare dacă şi-au călcat promisiunile faţă de Dumnezeu, înseamnă că şi Dumnezeu îşi va călca promisiunile faţă de aceia care îl iubesc?


text:
Fireşte că nu! Chiar dacă restul lumii e format din mincinoşi. Dumnezeu nu poate minţi. Aţi uitat ce spune cartea Psalmilor despre aceasta? Că vorbele lui Dumnezeu se vor dovedi întotdeauna drepte şi adevărate, indiferent cine le-ar contesta?


text:
„Dar”, zic unii, „nu cumva călcarea cuvântului lui Dumnezeu e bună şi păcatele noastre servesc un scop util? Poate că oamenii vor observa ce bun este Dumnezeu când vor vedea ce răi suntem noi. Mai este drept să ne pedepsească, de vreme ce, în fapt, păcatele noastre lasă să se dovedească bunătatea lui?” (Aşa vorbesc unii oameni.)


text:
Doamne fereşte! Atunci ce Dumnezeu ar mai fi el, dacă ar trece cu vederea păcatul? Cum ar mai putea condamna pe cineva?


text:
Fiindcă, atunci nu m-ar mai putea judeca şi condamna pe mine ca păcătos, dacă necinstea mea i-ar aduce slavă prin contrastul dintre cinstea sa şi minciunile mele.


text:
Dacă duci ideea aceasta până la capăt, ajungi la următoarea concluzie: cu cât suntem mai răi, cu atât se bucură Dumnezeu mai mult! Cei ce spun asemenea lucruri sunt vrednici de osândă. Şi totuşi unii îndrăznesc să susţină ca eu să predic astfel de idei greşite!


text:
<pb/>Bine, bine, atunci suntem noi evreii cu ceva mai buni decât alţii? Nu, cu nimic, căci am arătat deja că toţi oamenii, fără deosebire, evrei sau ne-evrei, sunt păcătoşi.


text:
„Toţi s-au abătut; toţi au apucat-o razna. Nicăieri nu e vreunul care să fi făcut până la capăt ce e bine, absolut nici unul.”


text:
„Limbajul lor este dezgustător şi obscen, ca duhoarea ce iese dintr-un mormânt descoperit. Limba lor este plină de minciuni. Tot ce spun ei poartă acul şi otrava de moarte a şarpelui.”


text:
niciodată nu au cunoscut ce înseamnă să te simţi la adăpost sau să te bucuri de binecuvântarea lui Dumnezeu.”


text:
Aşa că, judecata lui Dumnezeu a pasă foarte greu asupra evreilor, căci ei au răspunderea de a păzi legile lui Dumnezeu, şi nu să facă toate răutăţile acestea; nici unul nu se poate scuza; de fapt, toată lumea amuţeşte vinovată înaintea Atotputernicului Dumnezeu.


text:
Aţi priceput acum? Nimeni nu poate fi îndreptăţit în ochii lui Dumnezeu, chiar dacă face ceea ce porunceşte legea. Deoarece, cu cât cunoaştem mai mult legile lui Dumnezeu, cu atât devine mai limpede că nu le ascultăm; legile sale nu fac altceva decât să ne arate că suntem păcătoşi.


text:
<pb/>Dar acum, s-a arătat o neprihănire de la Dumnezeu, fără lege, despre care mărturisesc Legea şi Profeţii.


text:
Această neprihănire vine prin credinţa în Isus Cristos şi pentru toţi cei care cred. Nu este nici o deosebire.


text:
cu toate acestea, Dumnezeu ne declară acum „nevinovaţi” de insulta pe care i-am adus-o, dacă ne punem încrederea în Isus Cristos, care, în bunătatea sa, ne eliberează din robia păcatelor noastre <i>şi de sub puterea lui Satan</i>.


text:
Căci Dumnezeu l-a trimis pe Cristos Isus să ia pedeapsa pentru păcatele noastre şi să pună capăt mâniei lui Dumnezeu îndreptată împotriva noastră; el a folosit sângele lui Cristos şi credinţa noastră drept mijlocul prin care ne-a salvat de mânia sa. În felul acesta, a dat dovadă de echitate absolută, chiar dacă nu i-a pedepsit pe acei care păcătuiseră odinioară. Căci el aştepta cu bucurie vremea când avea să vină Cristos să ia asupra sa păcatele acelea.


text:
Şi acum, în zilele acestea, îi poate primi pe păcătoşi în acelaşi fel, deoarece Isus le-a luat păcatele. Dar este oare drept din partea lui Dumnezeu să le dea drumul nelegiuiţilor, afirmând că sunt nevinovaţi? Sigur că este, căci dacă procedează astfel, o face pe temeiul încrederii lor în Isus, care a luat asupra lui păcatele lor.


text:
Atunci cu ce faptă prin care să ne câştigăm mântuirea ne mai putem lăuda? Cu nici una. De ce? Pentru că achitarea noastră nu se face pe baza faptelor noastre bune; ea se bazează pe ceea ce a făcut Cristos.


text:
Şi aşa se face că suntem mântuiţi prin credinţa în Cristos, şi nu prin faptele noastre bune pe care le facem.


text:
Dar oare numai pe evrei îi mântuieşte Dumnezeu în acest fel? Nu, fiindcă şi ne-evreii pot veni la el în acelaşi mod.


text:
Dumnezeu ne tratează pe toţi în mod egal; indiferent dacă suntem evrei sau ne-evrei, toţi suntem achitaţi dacă avem credinţă.


text:
Ei bine, atunci, dacă suntem mântuiţi prin credinţă, înseamnă oare că nu mai trebuie să ascultăm de legile lui Dumnezeu? Dimpotrivă, exact invers! De fapt, numai atunci când ne punem încrederea în Isus îl putem asculta cu adevărat.


text:
<pb/>Omeneşte vorbind, Avraam a fost întemeietorul naţiunii noastre evreieşti. Ce experienţe a avut el în această privinţă a mântuirii prin credinţă? Oare din cauza faptelor sale bune era privit cu ochi buni de Dumnezeu?


text:
Dacă aşa ar sta lucrurile, ar avea cu ce să se laude. Dar din punctul de vedere al lui Dumnezeu, Avraam nu avea de ce să fie mândru.


text:
Căci Scripturile ne spun că Avraam l-a crezut pe Dumnezeu şi de aceea Dumnezeu l-a declarat un om după voia sa (neprihănit).


text:
Dar oare nu şi-a câştigat el dreptul la rai prin toate faptele bune pe care le-a săvârşit? Nu, căci mântuirea este un dar; dacă ar putea-o câştiga cineva prin propria sa bunătate, atunci nu ar mai fi gratuită –


text:
or, ea este gratuită şi se dăruieşte tocmai acelora care nu muncesc pentru obţinerea ei. Căci Dumnezeu îi declară pe păcătoşi buni în faţa sa numai dacă aceştia au credinţă în Cristos că el îi va salva de la mânia lui Dumnezeu.


text:
Regele David a vorbit despre aceasta, descriind fericirea unui păcătos nevrednic, pe care Dumnezeu îl declară neprihănit.


text:
„Binecuvântaţi şi vrednici de invidiat, spunea el, sunt toţi cei ale căror păcate sunt iertate şi trecute cu vederea,


text:
Într-adevăr, de câtă bucurie au parte toţi aceia cărora Domnul nu le mai ţine la socoteală păcatele.”


text:
<pb/>Acum însă se pune întrebarea: oare această binecuvântare e dăruită doar celor care au credinţă în Cristos, dar resptectă şi legile evreieşti, sau este dăruită şi celor care doar se încred în Cristos? Hai să vedem la Avraam: noi spunem că el a primit aceste binecuvântări prin credinţă. Oare numai prin credinţă? Sau şi pentru că a respectat regulile evreieşti?


text:
Pentru a putea răspunde la cele de mai sus, consideraţi mai întâi următoarea întrebare: Când i-a dat Dumnezeu această binecuvântare lui Avraam? Evident, înainte de a deveni evreu – adică înainte de a fi fost iniţiat prin ritualul evreisc al tăierii împrejur.


text:
Avraam a fost tăiat împrejur abia mai târziu, după ce Dumnezeu îi promisese deja că-l va binecuvânta, din pricina credinţei sale. Ritualul circumciziei a constituit un semn că Avraam avea deja credinţă şi că obţinuse trecere la Dumnezeu, care îl declarase drept şi bun în ochii săi – înainte de a fi avut loc ceremonia. Astfel, Avraam este tatăl spiritual al celor care cred şi sunt mântuiţi fără obligaţia respectării legii lui Moise. Aşadar, observăm că, credincioşii sunt eliberaţi de obligaţiile impuse de lege, fiind justificaţi de către Dumnezeu prin credinţă.


text:
De asemenea, Avraam este şi tatăl spiritual al acelor evrei care au fost tăiaţi împrejur. Din exemplul său, aceştia pot trage concluzia că nu ritualul în sine îi mântuieşte, întrucât Avraam a găsit bunăvoinţă în ochii lui Dumnezeu numai prin credinţă şi înainte de a fi fost tăiat împrejur.


text:
<pb/>Prin urmare, e limpede că nu din pricina faptului că Avraam a păzit legile lui Dumnezeu i-a promis Dumnezeu că-i va da întreg pământul, – lui şi urmaşilor săi – ci pentru că el a avut încredere în Dumnezeu că îşi va ţine promisiunea.


text:
Aşa că voi dacă mai susţineţi încă faptul că binecuvântările lui Dumnezeu sunt destinate doar celor care se supun cerinţelor legii lui Moise, afirmaţi, de fapt, că promisiunile lui Dumnezeu făcute celor care se bizuie pe credinţă sunt lipsite de sens iar credinţa este o nebunie!


text:
Dar fapt este că atunci când încercăm să obţinem binecuvântarea şi salvarea lui Dumnezeu prin respectarea legilor sale, întotdeauna sfârşim prin a-i stârni mânia sa, întrucât niciodată nu reuşim să le respectăm. Singura cale de a evita călcarea legii este de a nu mai avea nici o lege pe care s-o poţi călca!


text:
<pb/>Aşadar binecuvântările lui Dumnezeu ne sunt date prin credinţă, ca dar gratuit; le vom primi cu siguranţă, indiferent dacă ţinem sau nu datinile evreieşti, cu condiţia să avem o credinţă ca cea a lui Avraam, căci în chestiunile legate de credinţă Avraam este tatăl nostru, al tuturor!


text:
La aceasta se referă Scripturile când spun că Dumnezeu l-a făcut pe Avraam tatăl multor naţiuni. Dumnezeu îi va primi pe toţi oamenii, de orice naţiune, care îşi pun încrederea în el întocmai cum a făcut şi Avraam. Şi această promisiune vine din partea lui Dumnezeu însuşi, care învie morţii şi vorbeşte despre evenimentele viitoare cu aceeaşi certitudine ca şi când deja s-ar fi întâmplat!


text:
Aşadar, atunci când Dumnezeu i-a spus lui Avraam că-i va dărui un fiu, care va avea mulţi urmaşi şi va deveni o mare naţiune, Avraam l-a crezut pe Dumnezeu, chiar dacă o asemenea promisiune era pur şi simplu de necrezut!


text:
Şi fiindcă avea o credinţă puternică, el nu şi-a făcut probleme că este mult prea bătrân pentru a mai fi tată – la vârsta de o sută de ani – sau că Sara, nevastă-sa, la cei nouăzeci de ani ai ei, era, şi ea, mult prea bătrână pentru a mai avea copii.


text:
Dar Avraam nu s-a îndoit niciodată. El l-a crezut pe Dumnezeu, şi credinţa şi încrederea sa deveneau tot mai puternice iar el l-a lăudat pe Dumnezeu pentru această binecuvântare chiar înainte de a se împlini.


text:
Iar Dumnezeu, datorită credinţei lui Avraam, i-a iertat păcatele şi l-a declarat un om după voia sa.


text:
Dar, acum, această afirmaţie minunată – că el a fost acceptat şi aprobat datorită credinţei sale – nu a fost făcută doar spre folosul lui Avraam,


text:
ci şi într-al nostru, asigurându-ne că Dumnezeu ne va primi aşa cum l-a primit pe Avraam – atunci când credem promisiunile lui Dumnezeu, care l-a înviat din morţi pe Isus, Domnul nostru.


text:
El a murit pentru păcatele noastre şi a înviat, pentru a ne pune în ordine cu Dumnezeu, umplându-ne cu bunătatea lui Dumnezeu.


text:
<pb/>Aşadar, întrucât am fost îndreptăţiţi în ochii lui Dumnezeu, prin credinţa în promisiunile sale, avem o pace reală cu el prin ceea ce a făcut Cristos Domnul pentru noi.


text:
Deoarece, din pricina credinţei noastre, el ne-a adus în această poziţie de privilegiu suprem în care ne găsim în prezent, când, bucuroşi şi încrezători, aşteptăm cu nerăbdare să înfăptuim tot ceea ce a avut în vedere Dumnezeu pentru noi.


text:
Ne putem bucura chiar şi atunci când dăm peste dificultăţi şi încercări, întrucât ştim că ele ne sunt de folos, fiindcă ne învaţă să fim răbdători.


text:
Iar răbdarea, la rândul ei, dezvoltă în noi tăria de caracter şi ne ajută să credem mai mult în Dumnezeu de fiecare dată când apelăm la ea, până când, nădejdea şi credinţa noastră vor fi puternice şi statornice.


text:
Atunci, când se va înfăptui acest lucru, vom fi în stare să ţinem capul sus, indiferent ce s-ar întâmpla, având încredinţarea că toate sunt bune, fiindcă noi ştim cât de mult ne iubeşte Dumnezeu şi simţim această iubire caldă în toată fiinţa noastră, pentru că Dumnezeu ne-a dat Duhul său cel Sfânt, care să ne umple inimile cu dragostea sa.


text:
Când eram noi total neputincioşi, fără nici o posibilitate de scăpare, Cristos a venit exact la timpul potrivit şi a murit pentru noi, păcătoşii, cărora nu ne păsa de el.


text:
Chiar dacă am fi buni, tot nu ne-am aştepta ca cineva să moară pentru noi, deşi, fireşte, acest lucru ar putea fi în ultimă instanţă posibil.


text:
Dar Dumnezeu şi-a arătat marea sa iubire pentru noi prin faptul că l-a trimis pe Cristos să moară în locul nostru, deşi noi eram păcătoşi.


text:
Şi dacă prin sângele său a făcut toate acestea pentru noi ca păcătoşi, cu atât mai mult va face pentru noi acum, după ce ne-a declarat nevinovaţi! Ne va salva de toată mânia lui Dumnezeu.


text:
Şi dacă duşmani cum eram, Dumnezeu ne-a adus înapoi la el prin moartea Fiului său, câte binecuvântări trebuie să aibă pentru noi acum, când suntem prietenii săi iar el trăieşte în noi!


text:
Ne bucurăm nespus de aceste raporturi noi şi minunate cu Dumnezeu – care se datorează întru totul jertfei Domnului nostru Isus Cristos, care a murit pentru păcatele noastre, transformându-ne în prieteni ai lui Dumnezeu.


text:
<pb/>Când a păcătuit Adam, păcatul a intrat în întreaga omenire. Păcatul său a răspândit moartea în toată lumea, aşa că toţi au început să îmbătrânească şi să moară, deoarece toţi păcătuiau.


text:
<i>Noi ştim că păcatul lui Adam a pricinuit toate acestea</i> pentru că, deşi oamenii au păcătuit tot timpul de la Adam până la Moise, Dumnezeu nu i-a considerat atunci vinovaţi de moarte pentru călcarea legii sale, întrucât nu le dăduse încă legile sale, nici nu le spusese ce doreşte de la ei.


text:
Astfel că ei nu mureau din cauza păcatelor, deoarece ei înşişi nu nesocotiseră niciodată legea lui Dumnezeu care interzicea consumul fructului oprit, cum făcuse Adam. Ce contrast izbitor între Adam şi Cristos, a cărui venire se întrezărea doar!


text:
Şi ce deosebire între păcatul omului şi iertarea lui Dumnezeu! Fiindcă, acest om, Adam, a adus moartea multora prin păcatul său. Dar, Isus Cristos, a adus iertarea multora, prin mila lui Dumnezeu.


text:
Păcatul acela al lui Adam a adus pentru mulţi pedeapsa cu moartea, în vreme ce Cristos preia de bună voie o sumedenie de păcate şi dăruieşte, în schimb, o viaţă glorioasă.


text:
Păcatul acestui singur om, Adam, a făcut ca moartea să domnească peste toate, dar toţi aceia care sunt gata să primească darul de iertare şi achitare al lui Dumnezeu domnesc în viaţă, tot datorită unui singur om, Isus Cristos.


text:
Da, aşa este, păcatul lui Adam a adus pedeapsă pentru toţi, dar neprihănirea lui Cristos îi pune pe oameni în ordine cu Dumnezeu pentru ca aceştia să poată trăi.


text:
Pe mulţi i-a făcut Adam să fie păcătoşi, din pricina neascultării sale faţă de Dumnezeu, dar şi Cristos pe mulţi i-a făcut să fie acceptabili lui Dumnezeu, datorită ascultării sale.


text:
Cele zece porunci au fost date pentru ca toţi să poată vedea cât de departe au mers cu neascultarea legilor lui Dumnezeu, însă cu cât ne vedem mai mult păcătoşenia noastră, cu atât mai mult vedem şi harul îmbelşugat al lui Dumnezeu, care ne iartă.


text:
Odinioară, păcatul era acela care domnea peste toţi oamenii, aducându-le moartea; în schimb acum, domneşte bunătatea lui Dumnezeu, care ne reglementează poziţia faţă de el şi are drept rezultat viaţa eternă prin Isus Cristos Domnul nostru.


text:
<pb/>Ei bine atunci, să păcătuim la nesfârşit pentru ca Dumnezeu să-şi manifeste tot mai mult bunătatea şi iertarea?


text:
Căci puterea păcatului asupra noastră a fost zdrobită când am devenit creştini şi am fost botezaţi pentru a deveni o parte din Cristos: prin moartea sa a fost zdrobită puterea firii voastre păcătoase.


text:
Vechea voastră natură iubitoare de păcat a fost îngropată împreună cu el prin botezul în moartea lui, iar faptul că Dumnezeu Tatăl, cu slăvită sa putere, l-a înviat pe Isus ne dă posibilitatea ca şi noi să trăim o viaţă nouă.


text:
Căci voi aţi devenit o parte din el şi, în felul acesta, aţi murit – se poate spune – împreună cu el; iar acum sunteţi părtaşi la noua sa viaţă şi veţi învia după cum a înviat şi el.


text:
Vechile voastre dorinţe păcătoase au fost ţintuite o dată cu el pe cruce; acea parte din voi căreia îi place să păcătuiască a fost zdrobită şi rănită de moarte, aşa încât acum, trupul vostru iubitor de păcat nu mai este subjugat păcatului şi nici nu mai trebuie să fie rob al păcatului;


text:
Şi, întrucât natura voastră iubitoare de păcat „a murit” împreună cu Cristos, noi ştim că veţi fi şi părtaşi la noua sa viaţă.


text:
El a murit o dată pentru totdeauna, ca să curme puterea păcatului, dar acum trăieşte veşnic într-o părtăşie neîntreruptă cu Dumnezeu.


text:
Aşadar, vechea voastră fire păcătoasă s-o consideraţi moartă, trăind acum pentru Dumnezeu prin puterea şi jertfa lui, prin Isus Cristos, Domnul nostru.


text:
Să nu mai daţi voie păcatului să stăpânească trupul vostru – nu mai cedaţi în faţa poftelor sale păcătoase.


text:
Nu permiteţi nici unuia din mădularele trupului vostru să devină o unealtă a răutăţii, folosită la comiterea unor acte păcătoase, ci dăruiţi-vă pe voi înşivă, cu totul, lui Dumnezeu – cu fiecare parte din voi – căci sunteţi înviaţi din morţi şi doriţi să fiţi unelte în mâna lui Dumnezeu, spre a fi folosiţi în scopuri înalte şi măreţe.


text:
Păcatul nu trebuie să mai fie niciodată stăpânul vostru, întrucât nu mai sunteţi legaţi de legea prin care păcatul vă înrobeşte, ci sunteţi liberi, bucurându-vă de bunăvoinţa şi îndurarea lui Dumnezeu.


text:
<pb/>Să însemne oare aceasta că acum puteţi să vă daţi drumul şi să păcătuiţi fără să vă sinchisiţi? (Căci mântuirea voastră nu mai depinde de respectarea legii, ci de primirea harului lui Dumnezeu.) O, nu, fireşte că nu!


text:
Nu vă daţi seama că aveţi posibilitatea să vă alegeţi propriul stăpân? Puteţi opta pentru păcat (şi moarte) ori, altminteri, pentru ascultare (şi viaţă). Cel căruia vă dăruiţi vă va lua şi va fi şi stăpânul vostru iar voi veţi fi fiii săi.


text:
Slavă Domnului că, deşi aţi ales cândva să fiţi sclavi ai păcatului, acum aţi ascultat din toată inima învăţătura la care v-a chemat Dumnezeu.


text:
Aşadar, acum sunteţi eliberaţi de vechiul vostru stăpân, păcatul, şi aţi devenit robii noului vostru stăpân, puritatea.


text:
Vorbesc în acest fel, facând uz de ilustraţia cu sclavii şi stăpânii, întrucât este mai lesne de înţeles: aşa cum eraţi odinioară robi ai păcatelor de tot felul, aşa trebuie să vă lăsaţi acum stăpâniţi de tot ce e drept, bun şi sfânt.


text:
Şi care a fost rezultatul? Evident, numai bun nu, de vreme ce acum vă este ruşine doar când vă gândiţi la lucrurile pe care obişnuiaţi să le faceţi; căci toate acestea sfârşesc în osândă veşnică.


text:
Dar acum sunteţi eliberaţi de sub puterea păcatului, fiind robii lui Dumnezeu, şi printre binefacerile sale pentru voi se numără sfinţenia şi viaţa nemuritoare.


text:
Fiindcă plata păcatului este moartea, dar darul fără plată al lui Dumnezeu este viaţa veşnică prin Isus Cristos, Domnul nostru.


text:
Încă tot nu înţelegeţi, iubiţi fraţi evrei în Cristos, că atunci când o persoană moare, legea nu mai deţine nici o putere asupra sa?


text:
Permiteţi-mi să vă dau un exemplu: când o femeie se căsătoreşte, legea o leagă de soţul ei atât timp cât acesta trăieşte. Dar dacă soţul moare, ea nu mai este legată de el; legea căsătoriei nu se mai aplică în cazul ei.


text:
Atunci dacă doreşte, se poate căsători cu altcineva. Faptul acesta ar constitui o încălcare a legii dacă soţul ei ar mai fi în viaţă însă după ce moare, este absolut corect.


text:
„Soţul” – sau stăpânul vostru – era legea evreiască; dar voi aţi „murit”, ca să spunem aşa, împreună cu Cristos pe cruce; „morţi” fiind, nu mai sunteţi „căsătoriţi cu legea”, ea nemaiavând nici un drept asupra voastră. Apoi aţi fost înviaţi când a înviat Isus şi acum sunteţi o persoană nouă. Putem spune că în prezent sunteţi „căsătoriţi” cu acela care a înviat din morţi, pentru ca să aduceţi roade bune, adică fapte bune pentru Dumnezeu.


text:
Câtă vreme firea voastră veche mai era activă, în voi mai acţionau pofte păcătoase, care vă împingeau să faceţi ceea ce e interzis de Dumnezeu şi să comiteţi păcate, roadele putrede ale morţii.


text:
Acum însă nu mai e nevoie să vă bateţi capul cu obligaţiile impuse de legea lui Moise, întrucât aţi „murit” pe când vă aflaţi în captivitatea lor, şi acum îl puteţi sluji pe Dumnezeu cu adevărat – nu după felul vechi, supunându-vă în mod mecanic unui cod de reguli, ci după felul nou <i>cu toată inima şi mintea voastră</i>.


text:
<pb/>Ei bine, s-ar putea deduce oare din ce spun eu că legile lui Dumnezeu sunt rele? Fireşte că nu! Legea nu este păcătoasă, ci ea este cea care îmi arată păcatul. N-aş fi cunoscut niciodată păcatul din inima mea, poftele ascunse care zac acolo – dacă n-ar fi venit legea să-mi spună: „Să nu pofteşti!”


text:
Dar păcatul s-a folosit de aceasta lege împotriva poftelor, amintindu-mi că aceste pofte sunt greşite şi trezindu-mi înlăuntrul meu tot felul de porniri interzise! Doar dacă nu ar mai exista legi de călcat, ar înceta păcătuirea!


text:
Aşa se explică de ce mă simţeam bine câtă vreme nu înţelegeam cerinţele legii. Dar când am aflat adevărul, mi-am dat seama că am călcat legea şi că sunt un păcătos, osândit la moarte.


text:
Aşa că, în ceea ce mă privea, legea dreaptă, care urma să-mi arate calea vieţii, mi-a adus până la urmă condamnarea la moarte.


text:
Păcatul m-a amăgit prin faptul că a luat legile bune ale lui Dumnezeu şi s-a folosit de ele pentru a mă face vinovat de moarte.


text:
<pb/>Dar cum vine asta? Oare nu legea a fost aceea care mi-a adus prăbuşirea? Atunci cum mai poate fi bună? Păi nu ea, ci păcatul, acel lucru diavolesc, este cel care s-a folosit de ce era bun pentru a-mi aduce condamnarea. Aşadar, vedeţi cât de viclean, ucigător şi odios este păcatul. Căci se foloseşte de legile lui Dumnezeu în scopurile sale rele.


text:
Deci legea e bună, şi nu acolo e buba, ci la mine, deoarece eu sunt vândut păcatului, care este stăpânul meu.


text:
<pb/>Nu mă pot înţelege deloc, căci vreau cu tot dinadinsul să fac ce e bine, dar nu reuşesc. Fac ceea ce nu vreau – adică ce urăsc.


text:
Ştiu perfect de bine că ceea ce fac este greşit, şi conştiinţa mea încărcată dovedeşte că sunt de acord cu legile pe care le calc.


text:
Dar asta nu mă ajută cu nimic, deoarece nu mai sunt eu acela care comit răul, ci păcatul din mine, care este mai tare decât mine – el este cel care mă pune să fac toate aceste fapte rele!


text:
Ştiu că eu sunt corupt până în măduva oaselor în ce priveşte natura mea. Oriunde m-aş îndrepta, nu-mi pot impune să fac binele. Vreau, dar nu pot.


text:
Când doresc să fac binele, nu îl fac; iar când încerc să mă abţin de la rău, până la urmă totuşi îl fac.


text:
Acum însă dacă fac ceea ce nu vreau, e limpede în ce constă dificultatea: păcatul mă ţine legat în cleştele său nefast.


text:
Pare a fi o realitate incontestabilă că ori de câte ori doresc să fac ceea ce e bine, în mod inevitabil sfârşesc prin a face ce e rău.


text:
Îmi place să fac voia lui Dumnezeu – dacă mă refer la noua mea natură: dar mai e ceva în străfundul meu – în natura mea josnică – aflat în conflict cu mintea mea, un conflict din care iese învingător, făcându-mă rob păcatului, care mai locuieşte în mine. Astfel, cu mintea sunt supus lui Dumnezeu, dar natura mea omenească este în robia păcatului.


text:
Aşadar vedeţi cum stau lucrurile: noua mea viaţă mă îndeamnă la bine, pe când vechii naturi, încă prezente în mine, îi place să păcătuiască.


text:
Căci puterea dătătoare de viaţă a Duhului – şi această putere este a mea prin Cristos Isus – m-a eliberat de cercul vicios al păcatului şi al morţii.


text:
Nu suntem salvaţi din strânsoarea păcatului prin cunoaşterea poruncilor lui Dumnezeu, întrucât nu le putem respecta şi nu le respectăm, ci Dumnezeu a pus în aplicare alt plan pentru mântuirea noastră. El şi-a trimis propriul său Fiu, într-un trup uman ca al nostru – cu deosebirea că al nostru e păcătos – şi a nimicit influenţa păcatului asupra noastră, dându-se pe sine ca jertfa pentru păcatele noastre.


text:
Astfel că, acum putem asculta de legile lui Dumnezeu, dacă trăim după călăuzirea Duhului Sfânt şi încetam să mai ascultăm de vechea natură nemernică din noi.


text:
Cei care se lasă călăuziţi de natura lor josnică nu trăiesc decât cu un singur scop: să-şi placă lor înşişi, dar cei care urmează călăuzirea Duhului Sfânt se pomenesc făcând lucruri care-i plac lui Dumnezeu.


text:
Urmând călăuzirea Duhului Sfânt vei ajunge la viaţă şi pace, pe când dacă te conduci după firea veche, vei ajunge la moarte,


text:
deoarece vechea natură păcătoasă din noi este împotriva lui Dumnezeu. Ea nu s-a supus niciodată legilor lui Dumnezeu şi nici nu se poate.


text:
Din această cauză, cei care se mai află sub stăpânirea eului lor păcătos, înclinaţi să-şi asculte propriile pofte rele, nu vor putea fi niciodată pe placul lui Dumnezeu.


text:
Dar voi nu sunteţi din aceia. Pe voi vă călăuzeşte noua voastră natură, dacă Duhul lui Dumnezeu locuieşte în voi. (Şi nu uitaţi, că dacă cineva nu are Duhul lui Cristos în el, nu este deloc un creştin.)


text:
Totuşi, deşi Cristos trăieşte în voi, trupul vostru va muri, din pricina păcatului; dar duhul va trăi, deoarece Cristos l-a iertat.


text:
Iar dacă Duhul lui Dumnezeu, care l-a înviat pe Isus din morţi, trăieşte în voi, el va face ca trupurile voastre muritoare să învie prin acelaşi Duh Sfânt, care trăieşte în voi.


text:
<pb/>Astfel, scumpii mei fraţi, voi nu mai aveţi absolut nici un fel de obligaţii faţă de vechea voastră natură păcătoasă ca să mai faceţi ce vă cere ea.


text:
Căci dacă vă luaţi în continuare după ea, sunteţi pierduţi, dar dacă o zdrobiţi împreună cu faptele ei rele, prin puterea Duhului Sfânt, veţi trăi negreşit.


text:
Iată deci că n-ar mai trebui să fim ca nişte sclavi fricoşi, care se ploconesc în faţa stăpânilor lor, ci ar trebui să ne purtăm ca înşişi copiii lui Dumnezeu, adoptaţi în sânul familiei sale, căruia acum îi spunem: „Tată.”


text:
Căci Duhul său Sfânt ne vorbeşte până în adâncul inimilor noastre şi ne spune că suntem cu adevărat copiii lui Dumnezeu.


text:
Or, copii fiind, vom avea parte de comorile sale – deoarece tot ce-i dă Dumnezeu Fiului său Isus ne este dat şi nouă. Dar dacă e să avem parte de slava sa, trebuie să avem parte şi de suferinţele sale.


text:
În ziua aceea spinii şi scaieţii, păcatul, moartea şi decăderea – lucrurile care au învins creaţia împotriva voii ei, cu voia lui Dumnezeu, –


text:
vor dispare şi natura din jurul nostru se va bucura şi ea de glorioasa eliberare din păcat de care au parte copiii lui Dumnezeu.


text:
Căci ştim că până şi natura însăşi, animalele şi plantele, suferă de boli şi moarte, dar acestea nu sunt altceva decât „chinurile facerii”, toate fiind în aşteptarea acestui eveniment.


text:
Numai că până şi noi creştinii, deşi avem în noi Duhul Sfânt, ca o anticipare a slavei viitoare, gemem după eliberarea din chinuri şi suferinţe. Şi noi aşteptăm cu înfrigurare acea zi când Dumnezeu ne va da drepturi depline în calitate de copii ai săi, inclusiv trupurile noi ce ni le-a promis – trupuri care nu se vor îmbolnăvi şi nu vor mai muri.


text:
Suntem salvaţi pe temeiul încrederii. Şi a te încrede înseamnă a aştepta cu bucurie obţinerea unui lucru pe care nu-l ai încă – fiindcă cine posedă deja un lucru nu mai trebuie să spere şi să aibă încredere că-l va primi.


text:
Dar dacă trebuie să ne menţinem încrederea în Dumnezeu pentru un lucru care nu s-a petrecut încă, aceasta ne învaţă să aşteptăm cu răbdare.


text:
Şi în acelaşi mod, Duhul Sfânt ne ajută în slăbiciunea noastră. Căci noi nu ştim cum trebuie să ne rugăm, dar Duhul mijloceşte pentru noi cu suspine inexprimabile.


text:
Şi cel ce cercetează inimile noastre cunoaşte gândul Duhului, pentru că Duhul mijloceşte pentru sfinţi potrivit cu voia lui Dumnezeu.


text:
Şi noi ştim că în toate lucrurile Dumnezeu lucrează spre binele celor ce-l iubesc, care au fost chemaţi după planul lui.


text:
Căci pe aceia pe care Dumnezeu i-a ştiut dinainte i-a şi predestinat să se conformeze chipului Fiului său, pentru ca el să fie întâiul născut între mai mulţi fraţi.


text:
Şi pe aceia pe care i-a predestinat i-a şi chemat; pe cei ce i-a chemat i-a şi justificat; iar pe cei ce i-a justificat i-a şi glorificat.


text:
<pb/>Ce vom zice noi faţă de toate acestea? Dacă Dumnezeu este pentru noi, cine va fi împotriva noastră?


text:
Cel care nu şi-a cruţat Fiul, ci l-a dat pentru noi toţi – oare nu ne va da, împreună cu el, toate lucrurile?


text:
Cine va aduce vreo acuză împotriva celor pe care Dumnezeu i-a ales? Dumnezeu este cel care ne îndreptăţeşte.


text:
Cine îndrăzneşte să ne condamne? Cristos Isus, care a murit – ba, mai mult, a şi înviat – stă la dreapta lui Dumnezeu şi mijloceşte pentru noi.


text:
Cine ne va despărţi de dragostea lui Cristos? Oare necazul ori greutăţile ori persecuţiile ori foametea ori lipsa de îmbrăcăminte ori primejdiile ori sabia?


text:
După cum este scris: „Din pricina ta, noi înfruntăm moartea toată ziua; suntem consideraţi ca nişte ori gata de tăiat.”


text:
<i>Nici unul din ele</i>, căci în pofida tuturor acestor lucruri, noi suntem mai mult decât biruitori, prin acela care ne-a iubit.


text:
Căci sunt pe deplin convins că nici moartea, nici viaţa, nici îngerii, nici demonii, nici prezentul, nici viitorul, nici vreo altă putere,


text:
nici înălţimea, nici adâncimea, nici vreun alt lucru din creaţie nu va putea să ne despartă de dragostea lui Dumnezeu care este în Cristos Isus, Domnul nostru.


text:
<pb/>Vorbesc adevărul în Cristos – nu mint şi conştiinţa mea confirmă acest lucru prin Duhul Sfânt –


text:
Căci aproape că aş dori ca eu însumi să fiu blestemat şi despărţit de Cristos de dragul fraţilor mei, cei de acelaşi neam cu mine, poporul Israel.


text:
A lor este adoptarea ca fii; a lor e slava divină, legămintele, primirea legii, închinarea de la templu şi promisiunile.


text:
Ai lor sunt patriarhii legii, închinarea prin ei şi de la ei este urmărit firul genealogic al lui Cristos, care este Dumnezeu peste toţi, în veci slăvit! Amin.


text:
<pb/>Nu se poate spune despre cuvântul lui Dumnezeu că ar fi dat greş. Căci nu toţi cei ce sunt descrişi din Israel sunt Israel.


text:
Doar simplul fapt că descind din Avraam nu e de ajuns pentru a face din ei copii adevăraţi ai lui Avraam. Căci Scripturile spun că promisiunile se aplică doar fiului lui Avraam, Isaac, şi descendenţilor acestuia, deşi Avraam a mai avut şi alţi copii.


text:
Aceasta înseamnă că nu toţi copiii lui Avraam sunt copiii lui Dumnezeu, ci doar aceia care cred în promisiunea salvării pe care i-a făcut-o el lui Avraam.


text:
Şi după ani şi ani, când fiul acesta, Isaac, a crescut şi s-a căsătorit, iar Rebeca, soţia sa, urma să-i aducă pe lume doi gemeni,


text:
Dumnezeu i-a spus ei că Esau, întâiul născut, va fi slujitorul lui Iacob, fratele său geamăn. Sau, cum se exprimă Scriptura: „Am ales să-l binecuvântez pe Iacob, şi nu pe Esau.”


text:
Şi Dumnezeu a zis aceasta înainte chiar de a se fi născut copiii, deci înainte ca aceştia să fi comis vreun bine sau vreun rău.


text:
Aceasta demonstrează că Dumnezeu îşi aducea la îndeplinire o hotărâre pe care o luase de la început; ea nu a depins de ce aveau să facă copiii, ci de dorinţa şi alegerea lui Dumnezeu.


text:
Căci Dumnezeu îi spusese lui Moise: „Dacă vreau să fiu bun cu cineva, voi fi; şi voi avea milă de cine doresc eu.”


text:
Aşadar binecuvântările lui Dumnezeu nu se dăruiesc doar fiindcă cineva şi-a pus în gând să le aibă ori se străduieşte să le capete. Ele sunt dăruite pentru că Dumnezeu se îndură de cine vrea el.


text:
Faraon, regele Egiptului, a fost un exemplu în această privinţă. Căci Dumnezeu i-a spus că i-a dat împărăţia Egiptului tocmai cu scopul de a dezvălui înfricoşătoarea putere a lui Dumnezeu asupra sa: pentru ca întreaga lume să audă de slăvitul nume al lui Dumnezeu.


text:
Deci, după cum vedeţi, Dumnezeu e bun şi milostiv cu unii fiindcă aşa vrea el, iar pe alţii îi face să refuze să asculte.


text:
Bine atunci, de ce-i mai învinuieşte Dumnezeu pe aceştia pentru că nu ascultă? Oare nu au făcut ei întocmai ce îi determinase el să facă?


text:
Nu, să nu spuneţi aşa. Căci cine sunteţi voi să-l criticaţi pe Dumnezeu? Se cade oare ca făptura să zică Creatorului: „De ce m-ai făcut aşa?”


text:
Când face cineva un vas de lut, nu are el dreptul să folosească acelaşi lut pentru a face un vas frumos, pentru flori, şi altul pentru colectarea gunoiului?


text:
Nu are Dumnezeu dreptul suveran de a-şi manifesta supărarea şi puterea împotriva celor care nu sunt buni de altceva decât să fie nimiciţi, pe care însă el îi rabdă totuşi de atâta timp?


text:
Dar el are dreptul să-i ia pe alţii, cum suntem noi, cei care am fost făcuţi purtători ai bogăţiilor slavei sale,


text:
fie că suntem evrei, fie ne-evrei, şi să se îndure de noi, pentru ca astfel toţi să vadă cât de mare este slava sa.


text:
Vă mai amintiţi ce spune profeţia lui Osea? Acolo Dumnezeu spune că îşi va găsi alţi copii (ce nu fac parte din familia sa evreiască) şi îi va iubi, deşi nimeni nu-i mai iubise vreodată.


text:
Şi păgânii, de care se zicea odinioară: „Voi nu sunteţi poporul meu”, vor fi numiţi „fii ai Dumnezeului celui Viu.”


text:
Isaia profetul striga în gura mare, spunând că evreii, deşi sunt atâtea milioane la număr, nu aveau să fie mântuiţi, decât o parte din ei.


text:
„Căci Domnul îşi va îndeplini îndeajuns de repede sentinţa pronunţată împotriva pământului, încheindu-şi socotelile, şi pe bună dreptate, împuţinându-i.”


text:
Tot Isaia spune într-alt loc că dacă nu ar fi mila lui Dumnezeu, toţi evreii ar fi nimiciţi, aşa cum au pierit locuitorii cetăţilor Sodoma şi Gomora.


text:
<pb/>Ei bine, ce vom zice noi la toate acestea? Vom spune doar atât: că Dumnezeu a dat ne-evreilor ocazia să fie achitaţi prin credinţă deşi, la drept vorbind, ei nu l-au căutat pe Dumnezeu.


text:
Dar evreii, care s-au străduit atât de mult să fie în ordine cu Dumnezeu prin respectarea legilor sale, n-au reuşit niciodată să facă acest lucru.


text:
De ce n-au reuşit? Pentru ca încercau să fie mântuiţi prin respectarea legii şi prin a fi îndeajuns de buni, în loc să se bizuie pe credinţă. Ei sunt aceia care s-au poticnit de marea piatră de poticnire.


text:
Dumnezeu i-a avertizat prin Scripturi cu privire la aceasta când a zis: „Eu am pus o Stâncă în calea evreilor şi mulţi se vor poticni de ea (de Isus). Cei care cred în el nu vor fi dezamăgiţi niciodată.”


text:
Căci ei nu înţeleg că Cristos a murit pentru ca să poată fi puşi în ordine cu Dumnezeu, în schimb, ei încearcă să devină suficient de buni pentru a câştiga bunăvoinţa lui Dumnezeu prin respectarea legilor şi datinilor evreieşti, dar nu aceasta e calea lui Dumnezeu de mântuire.


text:
Ei nu înţeleg că Cristos le dă tuturor celor care se încred în el tot ce încearcă ei să obţină prin respectarea legii lui Moise, care a fost în vigoare până la venirea sa.


text:
Deoarece, Moise scria, că numai dacă cineva ar putea atinge perfecţiunea în bunătate şi ar rezista ispitei fără să păcătuiască nici măcar o singură dată, numai atunci ar putea fi iertat şi salvat.


text:
Pe când, mântuirea care vine prin credinţă spune aşa: „Nu e nevoie să cutreieri cerurile pentru a-l găsi pe Cristos şi a-l aduce aici jos să te ajute” şi


text:
Căci mântuirea care decurge din încrederea în Cristos – adică ceea ce predicăm noi – e deja la îndemâna fiecăruia dintre noi, numai să ne-o însuşim; de fapt, ne este atât de aproape cum ne sunt inima şi gura.


text:
Fiindcă, dacă spui altora cu gura ta că Isus Cristos este Domnul tău şi crezi din inimă că Dumnezeu l-a înviat din morţi, vei fi mântuit.


text:
Căci un om ajunge să fie în ordine cu Dumnezeu prin credinţa din inima sa; iar cu gura spune altora despre credinţa sa, confirmându-şi astfel mântuirea.


text:
În această privinţă şi evreul, şi ne-evreul sunt tot una: au cu toţii acelaşi Domn care îşi împarte cu mână largă bogăţiile tuturor acelora care i le cer.


text:
Dar oare cum îl vor ruga să-i mântuiască dacă nu cred în el? Şi cum vor putea crede în el dacă n-au auzit niciodată despre el? Şi cum vor auzi despre el dacă nu le vorbeşte cineva?


text:
Şi cum se va duce vreunul să le spună dacă nu-l trimite cineva? Despre aceasta vorbesc Scripturile când spun: „Ce minunată e misiunea celor care predică Evanghelia păcii cu Dumnezeu.” Cu alte cuvinte, ce bineveniţi sunt cei care predică Vestea Bună a lui Dumnezeu!


text:
Însă nu toţi cei care aud Vestea Bună înseamnă că au şi primit-o cu bucurie, căci aşa spunea profetul Isaia: „Doamne, cine m-a crezut când le-am spus?”


text:
Dar evreii cum stau? Au auzit ei cuvântul lui Dumnezeu? Da, l-au auzit, întrucât cuvântul s-a răspândit pretutindeni pe unde se găsesc ei; Vestea bună a fost predicată până la capătul lumii.


text:
Şi au înţeles ei <i>că Dumnezeu are să acorde mântuirea sa altora dacă ei refuză s-o primească</i>? Da, au înţeles, căci încă de atunci, din vremea lui Moise, Dumnezeu spusese că îşi va face poporul gelos şi va încerca să-l trezească, dând mântuirea sa popoarelor ignorante ale păgânătăţii.


text:
Iar mai târziu Isaia a afirmat cu tărie că Dumnezeu va fi descoperit de oameni care nici măcar nu-l caută.


text:
Între timp el continuă să-şi întindă mâinile către evrei, dar ei o ţin mai departe cu polemicile şi refuzul lor de a veni la el.


text:
<pb/>Vin eu atunci şi întreb: şi-a lepădat ori şi-a părăsit Dumnezeu poporul său, evreii? Vai, dar nici vorbă de aşa ceva! Amintiţi-vă doar că eu însumi sunt evreu, urmaş al lui Avraam şi membru al familiei lui Beniamin.


text:
Nu, Dumnezeu nu s-a lepădat de propriul său popor pe care l-a ales de la început. Vă aduceţi aminte ce spun Scripturile în legătură cu aceasta?


text:
Ilie profetul se plângea lui Dumnezeu împotriva evreilor care omorâseră profeţii şi dărâmaseră altarele lui Dumnezeu. Ilie susţinea că în toată ţara nu a mai rămas decât el care să-l iubească pe Dumnezeu, şi uite că acum şi pe el încearcă să-l omoare!


text:
Şi vă amintiţi cum i-a răspuns Dumnezeu? Aşa i-a spus: „Vai, dar nu eşti tu singurul care a mai rămas. Mai am alţi şapte mii în afară de tine, care încă mă iubesc şi nu s-au plecat în faţa idolilor!”


text:
La fel e şi astăzi: nu toţi evreii s-au îndepărtat de Dumnezeu; mai sunt câţiva mântuiţi, ca urmare a îndurării lui Dumnezeu care i-a ales.


text:
Or, dacă a fost la mijloc îndurarea lui Dumnezeu, alegerea lor se bazează tocmai pe acest fapt. În caz contrar – când alegerea lor s-ar datora meritelor lor – îndurarea lui Dumnezeu n-ar mai fi un dar, ci ceva câştigat prin strădanii.


text:
Aşa că situaţia stă în felul următor: cei mai mulţi evrei nu au dobândit favoarea lui Dumnezeu pe care o căutau. Câţiva inşi au dobândit-o – respectiv aceia aleşi de Dumnezeu – dar ochii celorlalţi au fost orbiţi.


text:
La aceasta se referă Scripturile noastre când spun că Dumnezeu i-a adormit, închizându-le ochii şi urechile pentru ca ei să nu înţeleagă ce spunem noi când le vorbim despre Cristos. Şi lucrurile au rămas aşa chiar până în ziua de astăzi.


text:
Regele David a vorbit despre acelaşi lucru când a spus: „Belşugul lor şi celelalte binecuvântări să-i amăgească să creadă că între ei şi Dumnezeu totul e în ordine. Bunăstarea aceasta să se întoarcă asupra lor şi să-i zdrobească pe merit.


text:
„Ochii să li se întunece”, spunea el, „pentru ca să nu poată vedea în veci şi să umble încovoiaţi sub poveri apăsătoare.”


text:
<pb/>Înseamnă oare aceasta că Dumnezeu şi-a lepădat poporul său evreu pentru totdeauna? Fireşte că nu! Scopul său a fost acela de a pune mântuirea sa şi la dispoziţia ne-evreilor, pentru ca prin aceasta să fie stârnită gelozia evreilor, ca şi ei să dorească mântuirea lui Dumnezeu.


text:
Acum însă dacă lumea întreagă s-a îmbogăţit, ca urmare a faptului că evreii s-au poticnit de oferta de mântuire a lui Dumnezeu şi au respins-o, gândiţi-vă ce mare binecuvântare va fi mai târziu când şi evreii vor veni la Cristos.


text:
După cum ştiţi, Dumnezeu m-a numit ca trimis special pentru voi, ne-evreii. Eu pun mare accent pe aceasta şi le reamintesc evreilor ori de câte ori am prilejul,


text:
pentru ca, dacă se poate, să-i fac să dorească ceea ce aveţi voi ne-evreii, şi astfel să-i mântuiesc măcar pe unii din ei.


text:
Şi ce minunat va fi când vor deveni creştini! Când s-a îndepărtat Dumnezeu de ei, aceasta a constituit o apropiere de restul lumii, cu scopul de a-i oferi mântuirea; dar acum va fi şi mai minunat când vor veni evreii la Cristos. Va fi ca atunci când înviază morţii.


text:
Şi întrucât Avraam şi profeţii sunt poporul lui Dumnezeu, şi copiii lor vor fi. Căci dacă rădăcinile pomului sunt sfinte, aşa vor fi şi ramurile.


text:
Dar unele ramuri din pomul lui Avraam, adică unii evrei, s-au rupt. Iar voi, ne-evreii, care eraţi ramuri – să spunem – dintr-un măslin sălbatic, aţi fost altoiţi în pomul bun. Aşa că acum primiţi şi voi binecuvântarea promisă de Dumnezeu lui Avraam şi copiilor săi, bucurându-vă de aceeaşi hrană bogată pe care o dă Dumnezeu măslinului său.


text:
Dar voi trebuie să fiţi atenţi ca nu cumva să începeţi să vă lăudaţi că aţi fost puşi în locul ramurilor care s-au rupt. Amintiţi-vă că voi sunteţi importanţi prin simplul fapt că acum faceţi parte din pomul lui Dumnezeu; nu sunteţi decât o ramură, şi nu o rădăcină.


text:
„Ei”, veţi zice voi, „dar ramurile acelea au fost rupte pentru ca să-mi facă mie loc, aşa că trebuie să fiu destul de bun.”


text:
Aveţi grijă! Nu uitaţi că ramurile acelea, respectiv evreii, au fost rupte fiindcă nu l-au crezut pe Dumnezeu, şi că voi sunteţi acolo unde sunteţi doar pentru că voi credeţi. Nu fiţi mândri, ci smeriţi, recunoscători şi, mai ales, atenţi.


text:
Căci dacă n-a cruţat Dumnezeu ramurile pe care le-a aşezat acolo în primul rând, nici pe voi nu vă va cruţa.


text:
Observaţi cum Dumnezeu este atât de îndurător şi, în acelaşi timp, atât de sever. El se poartă aspru cu cei care nu ascultă, dar e foarte bun cu voi dacă-l iubiţi şi vă încredeţi în el mai departe, însă dacă nici voi nu-l ascultaţi, şi voi veţi fi tăiaţi.


text:
Pe de altă parte, dacă evreii se dezbăra de necredinţa lor şi revin la Dumnezeu, Dumnezeu îi va altoi din nou în vechiul pom. El are puterea s-o facă.


text:
Căci dacă Dumnezeu a fost gata să vă ia pe voi, care eraţi atât de departe de el – ca ramuri dintr-un măslin sălbatic – şi să vă altoiască în pomul său cel bun (un lucru care nu se potrivea deloc cu natura voastră), nu vedeţi atunci că va fi mai dispus să-i repună la loc pe evrei, care de fapt au fost acolo de la început?


text:
<pb/>Vreau să cunoaşteţi acest adevăr de la Dumnezeu, scumpi fraţi, pentru ca să nu vă simţiţi mândri şi să începeţi să vă lăudaţi. Da, este adevărat că în prezent unii dintre evrei se împotrivesc Evangheliei, dar aceasta nu va dura decât până când voi, ne-evreii, veţi veni cu toţii la Cristos – mă rog, acei care vor veni.


text:
Şi apoi, întreg Israelul va fi mântuit. Vă amintiţi ce spuneau profeţii în legătură cu aceasta? „Va ieşi din Sion un Salvator, care-i va întoarce pe evrei de la fărădelegile lor.


text:
Acum mulţi evrei sunt duşmani ai Evangheliei. Ei o urăsc. Dar acest lucru v-a fost de folos, întrucât, până la urmă, a făcut ca Dumnezeu să vă dea vouă, ne-evreilor, darurile sale. Cu toate acestea, Dumnezeu încă îi mai iubeşte pe evrei, din pricina făgăduinţelor făcute lui Avraam, Isaac şi Iacob.


text:
Căci darurile lui Dumnezeu şi chemarea sa nu vor putea fi retrase niciodată; el nu-şi va călca niciodată promisiunile.


text:
Evreii sunt cei răzvrătiţi acum, dar într-o zi vor avea parte de îndurarea lui Dumnezeu de care vă bucuraţi voi acum.


text:
Căci Dumnezeu i-a lăsat pe toţi în voia lor să păcătuiască, pentru ca să se poată îndura de toţi deopotrivă.


text:
<pb/>O, ce minunat e Dumnezeul nostru! Ce mari sunt înţelepciunea, cunoştinţa şi bogăţiile sale! Nouă ne este absolut imposibil să înţelegem toate hotărârile şi căile sale!


text:
Căci cine dintre noi poate pătrunde gândirea lui Dumnezeu? Cine e de ajuns de priceput să-i fie sfetnic şi îndrumător?


text:
Căci toate vin numai de la Dumnezeu. Toate trăiesc prin puterea sa şi toate sunt spre slava sa. A lui să fie slava în veci!


text:
<pb/>Şi astfel, scumpii mei fraţi, vă rog fierbinte să vă dăruiţi trupurile lui Dumnezeu, ca să fie o jertfă vie, sfântă – pentru ca el s-o poată primi. Când vă gândiţi la ce a făcut el pentru voi, vi se cere oare prea mult?


text:
Nu copiaţi comportarea şi obiceiurile acestei lumi, ci purtaţi-vă ca oameni buni, având prospeţime în tot ce faceţi şi gândiţi. Atunci veţi învăţa din propria experienţă cât de bune vor fi căile sale pentru voi.


text:
<pb/>Ca trimis al lui Dumnezeu, eu vă aduc fiecăruia dintre voi avertismentul lui Dumnezeu: fiţi sinceri în aprecierea propriei voastre persoane, măsurându-vă valoarea după credinţa pe care v-a dat-o Dumnezeu.


text:
Noi toţi suntem mădulare ale lui, şi e nevoie de fiecare din noi pentru ca acest trup să fie complet, deoarece fiecare din noi are o funcţie deosebită de îndeplinit. Aşa încât ne aparţinem reciproc şi fiecare are nevoie de toţi ceilalţi.


text:
Dumnezeu ne-a dăruit fiecăruia dintre noi capacitatea de a face anumite lucruri bune Aşa că dacă Dumnezeu ţi-a dat ţie capacitatea de a profeţi, atunci profeţeşte oriunde ai prilejul – ori de câte ori credinţa ta este suficient de puternică pentru a primi un mesaj de la Dumnezeu.


text:
Dacă darul tău este acela de a-i sluji pe alţii, atunci slujeşte-i cum se cuvine. Dacă eşti învăţător, învaţă pe alţii cum trebuie.


text:
Dacă eşti predicator, ia seama ca predicile tale să îmbărbăteze şi să ajute. Dacă Dumnezeu ţi-a dat bani, fii cu mâna largă, ajutând pe alţii cu aceşti bani. Dacă Dumnezeu ţi-a dat calităţi administrative şi te-a pus răspunzător peste munca altora, ia-ţi în serios sarcina. Cei care aduc mângâieri celor întristaţi şi necăjiţi să facă acest lucru cu acea bucurie a creştinului.


text:
<pb/>Nu vă prefaceţi doar că-i iubiţi pe alţii: iubiţi-i cu adevărat. Urâţi ce este rău. Luaţi partea binelui.


text:
Bucuraţi-vă de tot ce are Dumnezeu în vedere pentru voi. Fiţi răbdători la necaz, şi totdeauna evlavioşi.


text:
Când trec copiii lui Dumnezeu prin nevoi, tu să fii acela care să-i ajuţi să iasă de la strâmtorare. Şi faceţi-vă obiceiul să invitaţi oaspeţi la masă iar dacă nu au unde să doarmă, găzduiţi-i peste noapte.


text:
Dacă se poartă cineva urât cu voi, fiindcă sunteţi creştini, nu-l blestemaţi, ci rugaţi-vă ca Dumnezeu să-l binecuvânteze.


text:
Când alţii sunt fericiţi, luaţi şi voi parte la fericirea lor. Dacă sunt trişti, împărtăşiţi tristeţea lor.


text:
Lucraţi împreună, fericiţi. Nu faceţi pe grozavii! Nu încercaţi să intraţi în graţiile unor persoane importante, ci să vă placă să staţi în compania oamenilor de rând. Şi să nu credeţi că voi ştiţi totul!


text:
Niciodată să nu răsplătiţi răul cu rău. În tot ceea ce faceţi, procedaţi astfel încât oamenii să vadă că sunteţi cinstiţi şi curaţi ca lacrima.


text:
Prieteni dragi, nu vă răzbunaţi niciodată. Lăsaţi aceasta pe seama lui Dumnezeu, căci el a zis că va plăti fiecăruia după merit. <i>Nu vă faceţi singuri dreptate</i>


text:
Ci, mai degrabă dă-i să mănânce duşmanului tău, dacă-i este foame. Dacă-i este sete, dă-i să bea ceva şi astfel „vei grămădi cărbuni aprinşi pe capul său.” Cu alte cuvinte, îi va fi ruşine de ce ţi-a făcut.


text:
<pb/>Supuneţi-vă guvernului, căci Dumnezeu l-a aşezat acolo. Nu există nici un guvern în toată lumea asta care să nu fi fost adus la putere de Dumnezeu.


text:
Astfel, cei care nu vor să respecte legile ţării refuză, de fapt, să-l asculte pe Dumnezeu şi vor fi pedepsiţi pentru aceasta.


text:
Căci judecătorul nu inspiră frică celor care au o purtare corectă; dar cei care comit rele îi vor şti totdeauna de frică. Dacă vrei să nu-ţi mai fie frică, respectă legile şi nu te va mai durea capul.


text:
Judecătorul e trimis de Dumnezeu să te ajute. Dar dacă comiţi vreo abatere, fireşte că ai de ce să te temi, căci el va porunci să fii pedepsit. Tocmai pentru acest scop l-a trimis Dumnezeu.


text:
În concluzie, trebuie să respectaţi legile din două motive: mai întâi, pentru a nu ajunge să fiţi pedepsiţi, şi în al doilea rând, voi înşivă ştiţi că trebuie să le respectaţi.


text:
De asemenea, plătiţi-vă impozitele, din aceleaşi motive. Căci funcţionarii publici trebuie plătiţi pentru ca să poată face în continuare munca încredinţată lor de Dumnezeu. Ei sunt în slujba voastră.


text:
Plătiţi cât se cuvine fiecăruia; plătiţi-vă impozitele de bunăvoie, supuneţi-vă superiorilor voştri şi acordaţi cinste şi respect tuturor celor cărora li se cuvine.


text:
Plătiţi-vă toate datoriile, cu excepţia celei de a-i iubi pe alţii – aceasta niciodată să n-o consideraţi achitată. Căci dacă-i iubiţi pe alţii, înseamnă că ascultaţi de toate legile lui Dumnezeu şi veţi îndeplini toate cerinţele sale.


text:
Dacă-ţi iubeşti aproapele ca pe tine însuţi, nu vei mai dori să-i faci vreun rău ori să-l înşeli, ori să-l ucizi, ori să-l jefuieşti. Şi nu vei mai păcătui cu nevastă-sa, după cum nu vei mai râvni la avutul său şi nu vei mai călca nici una din Cele Zece porunci. Toate sunt concretizate într-una singură, şi anume: iubeşte-ţi aproapele ca pe tine însuţi.


text:
Dragostea nu face rău nimănui. De aceea, şi satisface toate cerinţele lui Dumnezeu. Este singura lege de care aveţi nevoie.


text:
Un alt motiv pentru care se cere să aveţi o viaţă corectă este acesta: voi ştiţi cât de înaintată este ora; timpul zboară şi nu a mai rămas decât foarte puţin. Treziţi-vă, căci venirea Domnului este mai aproape decât atunci când am crezut pentru prima dată.


text:
Noaptea e pe sfârşite, ziua revenirii sale e foarte aproape. De aceea, dezbrăcaţi-vă de faptele rele ale întunericului şi îmbrăcaţi-vă cu armura unei vieţi corecte,


text:
aşa cum ni se potriveşte nouă celor care trăim în lumina zilei. Fiţi cumsecade şi sinceri în tot ceea ce faceţi, pentru ca toţi să poată aproba purtarea voastră. Nu vă risipiţi viaţa şi sufletul la chefuri şi beţii ori în hăţişurile poftelor şi adulterului, ori în harţă şi gelozie.


text:
Ci rugaţi-l pe Domnul Isus Cristos să vă ajute să trăiţi aşa cum trebuie, nu să vă faceţi tot felul de socoteli cum să vă complăceţi mai bine în rău.


text:
<pb/>Faceţi-i o primire călduroasă oricărui frate care doreşte să intre în rândurile voastre, fără să-i cerneţi gândurile. Nu-l criticaţi pentru faptul că are scrupule diferite de ale voastre.


text:
De pildă, evitaţi cu el discuţiile legate de consumul hranei ce a fost oferită idolilor. Se poate să credeţi că nu e nimic rău în asta, dar credinţa altora e mai slabă; ei cred că e greşit şi se vor lipsi de orice carne, mâncând doar legume, numai să nu consume altfel de carne.


text:
Cei care cred că e în regulă să mănânce asemenea carne nu trebuie să se uite de sus la cei care refuză să se atingă de ea. Iar dacă eşti unul din cei care refuză s-o mănânce, nu reproşa celor care mănâncă. Căci Dumnezeu i-a acceptat ca pe copiii săi.


text:
Ei sunt slujitorii lui Dumnezeu. Lui îi dau ei socoteală, nu vouă. Lăsaţi-l pe el să-i înştiinţeze dacă procedează corect sau nu. Căci Dumnezeu poate să-i determine să se poarte cum trebuie.


text:
Unii cred că şi creştinii sunt obligaţi să ţină sărbătorile evreieşti ca pe nişte zile speciale de închinare lui Dumnezeu, dar alţii spun că e greşit şi lipsit de sens să-ţi faci atâtea probleme, întrucât fiecare zi, fără deosebire, este a lui Dumnezeu, în chestiuni de genul acesta fiecare trebuie să decidă personal.


text:
Dacă tu ai zile speciale în care te închini Domnului, înseamnă că încerci să-l onorezi; faci un lucru bun. Aşa este şi cu cel care consumă carne închinată idolilor; el aduce mulţumiri Domnului; procedează corect. Iar persoana care nici nu vrea să audă de această carne doreşte şi ea să-i facă pe plac Domnului căruia îi aducem mulţumiri.


text:
Cristos a murit şi a înviat tocmai pentru acest scop, ca să poată fi Domnul nostru, atât în viaţă, cât şi în moarte.


text:
Tu nu ai nici un drept să-l critici pe fratele tău sau să-l priveşti de sus. Nu uitaţi că fiecare din noi va sta personal în faţa Scaunului de Judecată al lui Dumnezeu.


text:
Căci este scris: „Pe viaţa mea”, – spune Domnul – „orice genunchi mi se va pleca şi orice limbă se va spovedi lui Dumnezeu.”


text:
<pb/>Deci să nu vă mai criticaţi unii pe alţii de acum înainte, ci, mai degrabă, siliţi-vă să trăiţi în aşa fel, încât să nu-l faceţi pe fratele vostru să se poticnească, lăsându-l să vă vadă practicând un lucru considerat de el greşit.


text:
În ce mă priveşte pe mine, sunt absolut convins – pe baza autorităţii Domnului Isus – că nu e nimic rău în a consuma carne oferită în prealabil idolilor. Dar dacă crede cineva că e greşit, atunci nu trebuie să mănânce, deoarece pentru el este greşit.


text:
Şi dacă pe fratele tău îl deranjează ce mănânci, tu nu faci bine, pentru că mâhneşti pe fratele tău. Nu lăsa ca mâncarea ta să-l dărâme pe unul din cei pentru care a murit Cristos.


text:
Fiindcă, la urma urmelor, nu ceea ce mâncăm sau bem are importanţă pentru noi creştinii, ci să stârnim bunătate şi pace şi bucurie de la Duhul Sfânt.


text:
Dacă-l lăsaţi pe Cristos să fie Domn în toate problemele acestea, Dumnezeu se va bucura; se vor bucura şi alţii.


text:
Nu ruinaţi lucrarea lui Dumnezeu pentru o mâncare. Vă spun încă o dată, carnea nu are nimic rău în sine, dar este greşit s-o consumaţi dacă îl face pe altul să se poticnească.


text:
Cel mai bine ar fi să renunţaţi a mai mânca carne ori a bea vin sau a face orice altceva care-l jigneşte pe fratele vostru sau îl face să păcătuiască.


text:
S-ar putea să fii conştient că nici chiar din punctul de vedere al lui Dumnezeu nu e nimic greşit în ceea ce faci, dar păstrează această convingere pentru tine; nu face paradă de credinţa ta în faţa altora care s-ar putea să fie ofensaţi de ea. În asemenea cazuri, fericit e omul care nu păcătuieşte, făcând ceea ce ştie că e corect.


text:
Oricine însă are încredinţarea că ceea ce şi-a pus în gând să facă nu e bine trebuie să renunţe la acest lucru, în caz contrar, păcătuieşte, întrucât el consideră acest fapt greşit, şi atunci pentru el într-adevăr este greşit. Tot ceea ce se face fără încredinţarea personală că e bine constituie un păcat.


text:
<pb/>Chiar dacă noi credem că nu are nici o importanţă pentru Domnul dacă facem sau nu aceste lucruri, nu putem totuşi continua aşa, doar pentru că nouă ne place; căci noi trebuie să purtăm „povara” de a fi atenţi faţă de îndoielile şi temerile altora – ale acelora care cred că nu e bine să se procedeze aşa.


text:
Haideţi să fim pe placul celuilalt, şi nu pe al nostru, făcând ceea ce e bine pentru el şi, astfel, să-l întărim în Domnul.


text:
Cristos n-a făcut pe placul său. După cum zice psalmistul: „El a venit tocmai pentru ca să sufere insultele celor care se împotriveau Domnului.”


text:
Lucrurile acestea care s-au scris în Scriptură cu atâta timp în urmă au menirea să ne înveţe răbdarea şi să ne îmbărbăteze, pentru ca astfel să aşteptăm cu bucurie vremea când Dumnezeu va învinge păcatul şi moartea.


text:
Fie ca Dumnezeu, care dăruieşte răbdare, statornicie şi îmbărbătare să vă ajute să trăiţi în armonie desăvârşită unul cu altul – fiecare din voi manifestând faţă de celălalt atitudinea lui Cristos.


text:
Şi atunci toţi vom putea să-l lăudăm pe Domnul într-un singur glas, slăvindu-l pe Dumnezeu, Tatăl Domnului nostru Isus Cristos.


text:
Aşadar, primiţi-vă călduros unul pe altul în sânul bisericii, după cum v-a primit şi Cristos, cu toată căldura; atunci Domnul va fi glorificat.


text:
Nu uitaţi că Isus Cristos a venit să demonstreze că Dumnezeu rămâne credincios promisiunilor sale, făcute părinţilor noştri evrei.


text:
Aduceţi-vă însă aminte că el a mai venit pentru ca şi ne-evreii să poată fi salvaţi şi să-l slăvească pe Dumnezeu pentru îndurările arătate faţă de ei. Asta a vrut să spună psalmistul când a scris: „Te voi lăuda printre ne-evrei şi voi cânta numele tău.”


text:
Iar profetul Isaia spunea aşa: „Se va ridica un Moştenitor din casa lui Iese, şi el va fi rege peste Neamuri; ele îşi vor pune nădejdea numai în el.”.


text:
<pb/>Astfel, eu mă rog pentru voi, Neamurile, ca Dumnezeu care vă dă speranţă, să vă ţină fericiţi şi plini de pace, pe voi cei care credeţi în el prin puterea Duhului Sfânt care se află în voi.


text:
Ştiu, fraţii mei, că voi sunteţi înţelepţi şi buni, şi că aveţi cunoştinţa despre aceste lucruri, încât puteţi să-i învăţaţi şi pe alţii tot ce ţine de ele.


text:
Totuşi mi-am luat îndrăzneala de a stărui asupra unor aspecte, ştiind că nu aveţi nevoie decât de această subliniere din partea mea; căci eu sunt, prin harul lui Dumnezeu, un trimis special al lui Isus Cristos la voi, Neamurile,


text:
însărcinat să vă aduc Evanghelia şi să vă ofer lui Dumnezeu ca pe o jertfă înmiresmată; căci Duhul Sfânt v-a curăţit şi v-a făcut plăcuţi lui Dumnezeu.


text:
Nu îndrăznesc să judec cu câtă eficacitate i-a folosit pe alţii, dar un lucru ştiu: că de mine s-a folosit pentru câştigarea ne-evreilor de partea lui Dumnezeu.


text:
I-am câştigat prin mesajul meu şi prin modul meu de viaţă printre ei, precum şi prin minunile ce s-au făcut prin mine ca semne de la Dumnezeu – toate prin puterea Duhului Sfânt. În felul acesta, am predicat întreaga Evanghelie a lui Cristos, începând de la Ierusalim şi până departe în Illyricum.


text:
În tot acest timp însă dorinţa mea supremă a fost să merg şi mai departe, predicând prin locuri unde numele lui Cristos nu s-a mai auzit, decât să vin în localităţi unde altcineva a şi pus deja bazele unei biserici.


text:
Eu am urmat planul amintit de Scripturi, unde Isaia spune că aceia care nu au mai auzit niciodată numele lui Cristos vor vedea acum şi vor înţelege.


text:
Dar acum, în sfârşit, mi-am încheiat munca aici şi sunt gata să vin după atâţia ani lungi de aşteptare.


text:
Căci am de gând să fac o călătorie în Spania şi cu această ocazie voi face un popas la Roma; apoi, după ce vom fi petrecut un moment plăcut împreună, mă veţi putea trimite din nou să-mi continui călătoria.


text:
Înainte de a veni însă trebuie să mă reped până la Ierusalim cu un dar pentru fraţii creştini evrei de acolo.


text:
Căci, vedeţi, fraţii din Macedonia şi Ahaia au făcut o colectă pentru cei din Ierusalim, care trec prin vremuri atât de grele.


text:
Ei s-au bucurat mult că au avut acest prilej, întrucât sunt încredinţaţi că datorează mult creştinilor de la Ierusalim. De ce aceasta? Pentru că vestea despre Cristos le-a parvenit prin biserica de la Ierusalim. Or, din moment ce au primit acest minunat dar spiritual al Evangheliei de la ei, socotesc că cel puţin atât pot să facă şi ei, în schimb, să le ofere ceva ajutor material.


text:
De îndată ce voi preda aceşti bani şi voi încheia această faptă bună a lor, voi veni să vă văd, în drum spre Spania.


text:
Nu aţi vrea voi acum să vă uniţi cu mine în rugăciune? De dragul Domnului Isus Cristos, şi din pricina iubirii voastre pentru mine – ce vi s-a dat prin Duhul Sfânt – rugaţi-vă mult împreună cu mine pentru activitatea mea.


text:
Rugaţi-vă ca în Ierusalim să fiu ferit de cei ce nu sunt creştini. Rugaţi-vă, de asemenea, ca creştinii de acolo să primească banii pe care îi duc lor.


text:
Atunci voi putea veni la voi cu inima fericită, dacă va voi Domnul, şi ne vom putea înviora unii pe alţii.


text:
<pb/>Fibia, o soră scumpă din Cencrea, vă va vizita în curând. A lucrat din greu la biserica de acolo.


text:
Primiţi-o ca pe sora voastră în Domnul, făcându-i o caldă primire creştinească. Ajutaţi-o în orice fel puteţi, căci şi ea pe mulţi i-a ajutat în nevoile lor, inclusiv pe mine.


text:
Salutaţi-i din partea mea pe Priscilla şi Aquila. Ei au fost colegii mei în misiunea lui Cristos Isus.


text:
De fapt, ei şi-au riscat viaţa pentru mine; şi nu sunt eu singurul care le sunt recunoscător: toate bisericile dintre Neamuri le sunt recunoscătoare.


text:
Vă rog să transmiteţi salutări tuturor celor care se adună să se închine în casa lor. Salutaţi-l pe bunul meu prieten Epenet. El a fost primul om care a devenit creştin în Asia.


text:
Apoi urmează Andronic şi Iunia, rudele mele, care au fost în închisoare cu mine. Ei se bucură de respectul apostolilor şi au devenit creştini înaintea mea. Vă rog transmiteţi-le salutările mele.


text:
Nu-l uitaţi nici pe Apeles, un om bun, cu trecere la Dumnezeu; saluta-ţi-l din partea mea. Transmiteţi urări de sănătate celor care lucrează în casa lui Aristobul.


text:
Uraţi sănătate Trifenei şi Trifosei, care se ostenesc pentru Domnul şi scumpei Persida, care a lucrat atâta pentru Domnul.


text:
Salutaţi-l pe Rufus, cel pe care Domnul l-a ales să fie al său; de asemenea şi pe scumpa sa mamă, care mi-a fost şi mie o mamă adevărată.


text:
Şi vă rog să transmiteţi saluturile mele lui Asincrit, Flegon, Hermes, Patroba, Hermei şi celorlalţi fraţi care sunt cu ei.


text:
Transmiteţi dragostea mea lui Filolog şi luliei, lui Nereus şi surorii sale Olimpia şi tuturor fraţilor care sunt împreună cu ei.


text:
Spuneţi-vă sănătate unii altora cu o sărutare Sfântă. Toate bisericile de aici vă transmit salutări.


text:
<pb/>Mai am de spus un singur cuvânt înainte de a încheia această scrisoare. Feriţi-vă de cei care produc dezbinări şi fac să se clatine credinţa altora, venind cu învăţături despre Cristos care sunt contrare celor care vi s-au dat.


text:
Asemenea învăţători nu lucrează pentru Domnul nostru Isus, ci urmăresc doar avantaje personale. Ei sunt vorbitori buni, şi oamenii simpli sunt adesea amăgiţi de ei.


text:
Dar toată lumea ştie că voi rămâneţi credincioşi şi sinceri. Asta îmi produce multă fericire. Vreau ca întotdeauna să ştiţi limpede ce este bine şi să rămâneţi curaţi în faţa oricărui rău.


text:
Dumnezeul păcii îl va zdrobi curând pe Satana sub picioarele voastre. Binecuvântările de la Domnul nostru Isus Cristos să se coboare asupra voastră.


text:
<pb/>Timotei, colaboratorul meu, şi Luciu, Iason şi Sospitar, rudele mele, vă transmit multe salutări.


text:
Eu, Terţiu, cel care scrie această scrisoare pentru Pavel, vă trimit şi eu salutările mele, ca frate creştin în credinţă.


text:
Gaius mă roagă să vă transmit sănătate din partea lui. Eu sunt oaspetele său şi biserica se adună aici în casa lui. Erastus, vistierul oraşului, vă transmite salutări; la fel şi Cuart, un frate creştin.


text:
Vă încredinţez lui Dumnezeu, care e în stare să vă întărească şi să vă statornicească în Domnul, după cum spune Evanghelia şi după cum v-am spus şi eu. Acesta e planul lui Dumnezeu de mântuire pentru voi, ne-evreii, ţinut secret de la începuturile timpului.


text:
Dar acum, aşa cum au prezis profeţii şi la porunca lui Dumnezeu, acest mesaj se vesteşte pretutindeni, pentru ca oamenii din toată lumea să aibă credinţă în Cristos şi să asculte de el.


text:
<pb/>Din partea lui Pavel, ales de Dumnezeu să fie un apostol al lui Isus Cristos, şi din partea fratelui Sostene.


text:
Către biserica lui Dumnezeu din Corint, celor sfinţi în Isus Cristos şi chemaţi să fie sfinţi, împreună cu toţi cei de pretutindeni, care cheamă numele Domnului nostru Isus Cristos – Domnul lor şi Domnul nostru:


text:
<pb/>Niciodată nu voi putea înceta să-i mulţumesc lui Dumnezeu pentru toate darurile minunate pe care vi le-a dat, în Cristos Isus.


text:
El a înnobilat întreaga voastră viaţă. El v-a ajutat să vorbiţi deschis în favoarea sa şi v-a dăruit o înţelegere deplină a adevărului.


text:
Aveţi acum har şi binecuvântare, toate darurile spirituale şi puterea de a înfăptui voia sa, în această vreme când aşteptăm revenirea Domnului nostru Isus Cristos.


text:
Iar el garantează că până în ultima clipă veţi fi eliberaţi de orice păcat, ca să fiţi fără vină în ziua aceea când el se va întoarce.


text:
Negreşit Dumnezeu va face aceasta pentru voi, căci el întotdeauna se ţine de cuvânt, şi el este cel care v-a îndemnat să acceptaţi această prietenie minunată cu Fiul Său, care e însuşi Cristos Domnul nostru.


text:
<pb/>Dar eu, scumpii mei fraţi, vă implor în numele Domnului Isus Cristos să încetaţi cu discuţiile contradictorii dintre voi. Să fie odată o adevărată stare de armonie, pentru ca astfel să nu se mai producă dezbinări în biserică. Vă rog fierbinte să vă puneţi cu toţii de acord, şi să ajungeţi la unitatea de gândire şi de scop.


text:
Deoarece unii din cei care stau în casa lui Cloe mi-au spus despre certurile şi discuţiile pe care le aveţi între voi, iubiţi fraţi.


text:
Unii dintre ei zic aşa: „Eu sunt discipol al lui Pavel”, iar alţii zic că sunt de partea lui Apolo şi a lui Petru; alţii zic că ei sunt singurii discipoli adevăraţi ai lui Cristos.


text:
Aşa că, practic, voi l-aţi împărţit pe Cristos între voi. Dar oare eu, Pavel, am murit pentru păcatele voastre? A fost vreunul botezat în numele meu?


text:
Ba, staţi puţin, am mai botezat şi familia Ştefanei, dar în afară de aceştia, nu-mi amintesc să mai fi botezat pe cineva.


text:
Căci Cristos nu m-a trimis să botez, ci să predic Evanghelia; până şi predicile mele par atât de sărace, întrucât eu nu le umplu cu cuvinte căutate şi idei răsunătoare, de frică să nu diluez cumva, prin aceasta, puterea extraordinară ce se găseşte în mesajul simplu al crucii lui Cristos.


text:
<pb/>Ştiu prea bine ce mare nebunie trebuie să li se pară celor pierduţi, când aud că Isus a murit pentru a-i mântui. Dar noi cei mântuiţi recunoaştem acest mesaj ca fiind însăşi puterea lui Dumnezeu.


text:
Căci Dumnezeu spune: „Eu voi nimici toate planurile omeneşti de mântuire, oricât de înţelepte s-ar părea, şi voi ignora cele mai bune idei ale oamenilor, chiar şi pe cele mai strălucite.”


text:
Aşa că, unde se află aceşti înţelepţi, aceşti savanţi, străluciţii oratori în marile probleme ale lumii acesteia? Dumnezeu i-a făcut pe toţi să apară nişte ignoranţi şi a demonstrat că înţelepciunea lor este imposibilă şi lipsită de sens.


text:
Căci Dumnezeu, în înţelepciunea sa, a avut grijă ca lumea să nu ajungă niciodată să-l găsească pe Dumnezeu prin inteligenţa umană, oricât de sclipitoare ar fi aceasta, şi a intervenit apoi şi i-a salvat pe toţi cei care au crezut mesajul său, cei pe care lumea îi numeşte nebuni şi nerozi.


text:
Evreii cer un semn din cer ca dovadă că cele predicate sunt adevărate; iar pentru ne-evrei este o nebunie, întrucât ei nu cred decât ceea ce corespunde filozofiei lor.


text:
Astfel, când noi predicăm despre moartea lui Cristos spre mântuirea lor, evreii se simt ofensaţi iar ne-evreii spun că e o absurditate totală.


text:
Dar Dumnezeu a deschis ochii celor care au fost chemaţi la mântuire, atât evrei, cât şi ne-evrei, să vadă că Cristos e puterea extraordinară a lui Dumnezeu pentru mântuirea lor; Cristos însuşi constituie centrul înţeleptului plan al lui Dumnezeu pentru mântuirea lor.


text:
Acest plan, aşa-numit „nerod” al lui Dumnezeu, întrece cu mult în înţelepciune cele mai măreţe planuri ale celor mai înţelepţi oameni, iar Dumnezeu, în slăbiciunea sa – mă refer la Cristos când moare pe cruce – este cu mult mai puternic decât orice om.


text:
Observaţi, iubiţi fraţi, cum între voi cei care-l urmaţi pe Cristos, puţini sunt aceia care deţin nume importante, putere ori bogăţii.


text:
Dimpotrivă, Dumnezeu în mod intenţionat a găsit cu cale să se folosească de idei pe care lumea le consideră lipsite de sens şi importanţă, cu scopul de a-i face de ruşine pe cei consideraţi de oameni drept mari şi înţelepţi.


text:
El a ales un plan dispreţuit de lume, socotit drept nimic, şi l-a folosit pentru a reduce la zero tot ceea ce e mare în ochii lumii,


text:
Căci viaţa care o aveţi acum prin Cristos Isus e în exclusivitate de la Dumnezeu. Cristos este cel care ne-a arătat planul de mântuire al lui Dumnezeu; el este cel care ne-a făcut să căpătăm trecere la Dumnezeu: ne-a făcut curaţi şi sfinţi şi s-a dat pe sine pentru ca să ne obţină mântuirea.


text:
Şi, după cum se spune în Scriptură: „Dacă se laudă cineva, să se laude doar cu ceea ce a făcut Domnul.”


text:
<pb/>Scumpi fraţi, chiar eu, când am venit la voi prima dată, n-am făcut uz de cuvinte alese şi idei geniale pentru a vă transmite mesajul lui Dumnezeu.


text:
Iar predicile mele erau foarte simple, nu cu prea multă oratorie şi înţelepciune omenească; dar cuvintele mele erau pătrunse de puterea Duhului Sfânt, dovedindu-le celor care le auzeau că mesajul vine de la Dumnezeu.


text:
Am procedat aşa deoarece voiam ca credinţa voastră să rămână ancorată puternic în Dumnezeu, şi nu în ideile vreunui om, oricât de măreţe ar fi fost acestea.


text:
<pb/>Totuşi atunci când sunt printre credincioşi maturi vorbesc şi cu cuvinte de mare înţelepciune, deşi nu o înţelepciune de pe acest pâmânt, şi nu de genul celeia care-i încântă pe oamenii mari ai acestei lumi. sortiţi căderii


text:
Cuvintele noastre sunt înţelepte fiindcă vin de la Dumnezeu şi vorbesc despre planul înţelept al lui Dumnezeu de a ne duce în gloriile cerului. Planul acesta era ascuns odinioară, deşi fusese conceput spre folosul nostru înainte de începutul lumii.


text:
Dar oamenii mari ai acestei lumi nu l-au înţeles, căci dacă l-ar fi înţeles, nu l-ar fi răstignit pe Domnul Slavei!


text:
Aceasta vrea să spună Scriptura când zice că nici un om nu a văzut, nu a auzit şi nici nu şi-a imaginat vreodată lucrurile minunate, pregătite de Dumnezeu pentru cei care îl iubesc.


text:
Dar noi avem cunoştinţă despre aceste lucruri, pentru că Dumnezeu şi-a trimis Duhul său să ni le spună, iar Duhul său cercetează totul şi ne dezvăluie cele mai adânci taine ale lui Dumnezeu.


text:
Nimeni nu poate şti cu adevărat ce gândeşte unul despre altul sau cum este acela, decât însăşi persoana în cauză. Şi nimeni nu poate cunoaşte gândurile lui Dumnezeu decât însuşi Duhul lui Dumnezeu.


text:
Iar Dumnezeu realmente ne-a dat Duhul său (nu duhul lumii) ca să ne vorbească despre minunatele daruri de har şi binecuvântare pe care ni le-a făcut Dumnezeu.


text:
Spunându-vă despre aceste daruri, noi am utilizat chiar cuvintele Duhului Sfânt, şi nu cuvinte de felul celor pe care le-am alege noi oamenii. Aşadar, folosim cuvintele Duhului Sfânt pentru a explica faptele Duhului Sfânt.


text:
Omul care nu are Duhul nu poate înţelege şi nu poate primi aceste gânduri care vin de la Dumnezeu şi despre care ne învaţă Duhul Sfânt. Pentru ei par o nebunie, fiindcă numai aceia care-l au pe Duhul Sfânt în ei pot înţelege ce vrea să spună Duhul Sfânt. Ceilalţi, pur şi simplu, nu pot pricepe.


text:
Dar omul spiritual are înţelegere pentru orice lucru, şi asta îl contrariază şi îl supără pe omul de lume, care nu îl poate înţelege defel.


text:
Dar cum să poată? Când el nu a cunoscut niciodată gândurile Domnului, nici nu le-a discutat împreună cu el, nici nu a urnit mâna lui Dumnezeu prin rugăciune. Dar, oricât s-ar părea de ciudat, noi creştinii avem în noi ceva din însăşi mintea şi gândurile lui Cristos.


text:
<pb/>Scumpi fraţi, eu v-am vorbit ca şi când aţi fi doar nişte prunci în viaţa creştină, ca unii care nu-l urmaţi pe Domnul, ci propriile voastre dorinţe; nu vă pot vorbi cum aş vorbi unor creştini sănătoşi, care sunt plini cu Duhul.


text:
Am fost nevoit să vă hrănesc cu lapte, şi nu cu hrană solidă, deoarece nu aţi putut digera altceva mai tare. Ba încă şi acum mai trebuie să fiţi hrăniţi cu lapte.


text:
Căci tot copii aţi rămas în credinţă, mânaţi de propriile voastre dorinţe, şi nu de cele ale lui Dumnezeu. Când sunteţi invidioşi şi vă scindaţi în grupuri care se ceartă, nu-i oare o dovadă că sunteţi încă nişte copii, care vor să li se facă pe voie? De fapt, vă purtaţi ca nişte oameni care nu sunt deloc ai Domnului.


text:
Ce să spun, vă certaţi acum pentru mine, că sunt sau nu mai mare decât Apolo şi, în felul acesta, dezbinaţi biserica. Oare nu demonstrează aceasta cât de puţin aţi evoluat în cunoaşterea Domnului?


text:
Cine sunt eu? Şi cine este Apolo, încât noi să constituim o pricină de ceartă? Cum vine asta, când noi suntem doar nişte slujitori ai lui Dumnezeu, fiecare cu aptitudinile lui particulare şi cu sarcinile lui!


text:
Sarcina mea era să seamăn sămânţa în inima voastră, iar sarcina lui Apolo a fost s-o ude, dar Dumnezeu – şi nu noi – a fost acela care a făcut să crească grădina în inima voastră.


text:
Persoana care seamănă sau udă nu are prea mare importanţă – important e Dumnezeu, care le face să crească pe toate.


text:
Apolo şi cu mine formăm o echipă, cu acelaşi obiectiv, deşi fiecare va fi răsplătit pentru osteneala proprie.


text:
Noi nu suntem decât colaboratori ai lui Dumnezeu. Iar voi sunteţi ogorul lui – nu al nostru. Voi sunteţi clădirea lui Dumnezeu – nu a noastră.


text:
<pb/>Dumnezeu, în bunătatea şi îndurarea sa, m-a învăţat cum să devin un meşter zidar. Eu am pus temelia iar Apolo a zidit deasupra. Dar cel care zideşte pe această temelie trebuie să fie cu mare băgare de seamă.


text:
Căci nimeni nu poate aşeza o altă temelie mai adevărată decât cea pe care am aşezat-o noi, şi anume: Isus Cristos.


text:
Există însă diverse materiale de construcţie cu care se poate zidi pe această temelie. Unii utilizează aur, argint şi pietre scumpe, dar alţii zidesc cu vreascuri şi fin, ba chiar şi cu paie!


text:
Va veni un timp de verificare în Ziua Judecăţii lui Cristos, care va stabili ce fel de material a folosit fiecare constructor. Munca fiecăruia va fi trecută prin foc, pentru ca toţi să poată vedea dacă este sau nu trainică şi ce s-a realizat ca atare.


text:
Atunci fiecare meşter care a zidit pe fundaţie cu materiale corespunzătoare, şi a cărui lucrare rămâne în picioare, îşi va primi răsplata.


text:
Dacă însă casa pe care a zidit-o va arde, el îşi va pierde răsplata. Cât despre el, va fi mântuit, dar ca prin foc.


text:
Nu vă daţi seama că voi sunteţi cu toţii împreună casa lui Dumnezeu şi că Duhul lui Dumnezeu trăieşte în mijlocul vostru, în casa aceasta?


text:
Dacă cineva întinează şi pradă casa lui Dumnezeu, va fi nimicit de Dumnezeu. Deoarece, casa lui Dumnezeu e sfântă şi curată, şi tocmai voi sunteţi casa aceasta.


text:
Nu vă mai amăgiţi singuri. Dacă te consideri mai inteligent decât majoritatea oamenilor, conform testelor de inteligenţă ale acestei lumi, atunci e mai bine să pui deoparte asemenea considerente şi să rămâi prost, decât să laşi această chestiune să te reţină de la adevărata înţelepciune ce vine de sus.


text:
Căci înţelepciunea acestei lumi este o nebunie înaintea lui Dumnezeu. Cum se spune în cartea lui Iov, Dumnezeu face uz chiar de inteligenţa sclipitoare a omului pentru a-l prinde în cursă; acesta se poticneşte de propria sa „înţelepciune” şi cade.


text:
Din nou, în cartea Psalmilor ni se spune că Domnul ştie perfect de bine cum raţionează mintea umană şi cât de neroadă şi zadarnică este.


text:
Aşa că, nu fiţi atât de mândri de faptul că păşiţi pe urmele înţelepţilor acestei lumi, căci Dumnezeu v-a dat deja tot ce vă lipseşte.


text:
Vi i-a dat pe Pavel şi pe Apolo şi pe Petru ca ajutoare. V-a dat lumea să vă folosiţi de ea, şi până şi viaţa şi moartea vă sunt slujitoare. V-a dat tot prezentul şi întreg viitorul. Toate sunt ale voastre,


text:
<pb/>Astfel, Apolo şi cu mine ar trebui să fim consideraţi ca slujitori ai lui Dumnezeu, care împart binecuvântările şi dezvăluie tainele lui.


text:
Dar eu cum stau în această privinţă? Am fost un slujtor bun? Oricum ar fi, nu-mi fac probleme în această privinţă, sau ce crede oricine altul. Nu am încredere nici în propriul meu mod de a judeca această chestiune.


text:
Conştiinţa îmi este curată, dar nici asta nu e dovada supremă. Domnul însuşi este cel care trebuie să mă examineze şi să decidă.


text:
Aşadar, aveţi grijă să nu vă pripiţi cu concluziile pe care le trageţi cu privire la cineva, înainte de revenirea Domnului, respectiv dacă e sau nu un slujitor bun. Când va veni Domnul, va aprinde el lumina şi toată lumea va putea vedea exact cum este fiecare dintre noi, până în străfundul inimii Atunci fiecare va şti ce motive au determinat lucrul nostru pentru Domnul. Atunci Dumnezeu va da fiecăruia toată lauda cuvenită.


text:
<pb/>Am vorbit despre Apolo şi despre mine ca exemple prin care să ilustrez ce am spus până acum: anume că nu trebuie să aveţi persoane preferate. Nu trebuie să vă mândriţi cu unul din învăţătorii lui Dumnezeu mai mult decât cu ceilalţi.


text:
Ce vă umflaţi aşa în pene? Ce lucru aveţi care să nu vă fi fost dat de Dumnezeu? Şi dacă tot ce aveţi e de la Dumnezeu, ce rost are să vă purtaţi ca şi când aţi fi cineva. Ori voi aţi realizat ceva prin voi înşivă?


text:
Vi se pare că posedaţi deja toată hrana spirituală de care aveţi nevoie. Sunteţi sătui şi mulţumiţi, din punct de vedere spiritual, ca nişte regi bogaţi, care de pe tronurile lor ne privesc de sus! Eu unul aş dori ca realmente să fi ajuns pe tronurile voastre, căci atunci când vine vremea aceea, puteţi fi siguri că vom fi şi noi acolo, domnind împreună cu voi.


text:
Uneori cred că Dumnezeu ne-a aşezat pe noi, apostolii, chiar la coadă, ca nişte prizonieri care îşi aşteaptă execuţia, expuşi la sfârşitul paradei unui învingător, pentru a fi o privelişte atât pentru oameni, cât şi pentru îngeri.


text:
Religia, ziceţi voi, a făcut din noi nişte înapoiaţi dar, desigur, voi sunteţi, cu toţii, creştini înţelepţi, cu scaun la cap – nu aşa, oricum! Noi suntem slabi – nu însă voi! Voi vă bucuraţi de stima tuturor, pe când de noi râde toată lumea.


text:
Până în clipa aceasta, noi am răbdat de foame şi sete, şi nici haine să ne ţină de cald nu avem. Am fost aruncaţi de colo-colo, fără să avem măcar un cămin al nostru.


text:
Am trudit din greu, lucrând cu mâinile pentru a ne câştiga existenţa. Pe cei ce ne-au blestemat i-am binecuvântat. Cu cei ce ne-au rănit am avut răbdare.


text:
Când s-au spus lucruri grele despre noi, am răspuns cu blândeţe. Şi cu toate acestea, până în clipa de faţă, noi suntem ca pleava călcată în picioare.


text:
Nu vă scriu toate astea pentru ca să vă fie ruşine, ci să vă previn şi să vă sfătuiesc ca pe nişte copii iubiţi.


text:
Fiindcă deşi puteţi avea încă zece mii de învăţători despre Cristos, nu uitaţi că nu mă aveţi decât pe mine de tată. Căci eu sunt cel care v-am adus la Cristos când v-am predicat Evanghelia.


text:
Chiar de aceea vi-l şi trimit pe Timotei, să vă ajute la aceasta. Căci el e unul din cei pe care i-am câştigat pentru Cristos, un copil iubit şi vrednic de toată încrederea în Domnul. El vă va reîmprospăta memoria cu învăţătura pe care o răspândesc în toate bisericile, oriunde mă duc.


text:
Dar voi veni, şi asta cât de curând, dacă mă va lăsa Domnul, şi atunci voi vedea eu dacă oamenii aceştia mândri sunt doar nişte guralivi ori au într-adevăr puterea lui Dumnezeu.


text:
<pb/>Toată lumea vorbeşte despre grozăvia care s-a petrecut între voi, despre ceva aşa de rău, cum nici printre păgâni nu s-a mai pomenit: aveţi în biserică un om care trăieşte în păcat cu nevasta tatălui său.


text:
Şi voi încă vă mai lăudaţi că sunteţi „religioşi.” Ar trebui să plângeţi de durere şi ruşine. De ce nu luaţi măsuri ca acest om să fie exclus dintre voi?


text:
<pb/>Chiar dacă nu sunt prezent cu trupul, sunt cu voi în duh. Şi deja am judecat pe cel care a făcut această faptă, ca şi când aş fi fost şi eu prezent acolo.


text:
Când vă strângeţi în numele Domnului Isus şi eu sunt cu voi în duh – şi puterea Domnului nostru Isus este prezentă, –


text:
daţi-l pe omul acesta pe mâna Satanei, pentru ca trupul lui să fie nimicit, dar duhul lui să fie salvat îri ziua Domnului Isus.


text:
Ce groaznic e să vă lăudaţi cu starea voastră de curăţie, când permiteţi totuşi ca această situaţie să dăinuie în continuare. Nu vă daţi seama că dacă îi îngăduiţi unei singure persoane să persiste în păcat, în curând vor fi afectaţi toţi?


text:
Îndepărtaţi acest cancer primejdios, omul acesta rău care s-a cuibărit printre voi – pentru ca astfel voi să puteţi rămâne curaţi. Cristos, Mielul lui Dumnezeu, a fost înjunghiat pentru noi.


text:
Aşadar, să ne hrănim din el şi să prindem putere în viaţa creştină, lăsând complet în urmă viaţa veche, roasă de cancer, cu toată ura şi răutatea ei. În schimb, să ne hrănim din pâinea curată a cinstei, sincerităţii şi adevărului.


text:
Când spuneam asta, nu mă refeream totuşi la necredincioşii din lume, care trăiesc în destrăbălare ori sunt nişte escroci lacomi şi hoţi, sau la cei ce se închină la idoli, căci nu puteţi trăi în lumea aceasta fără să veniţi în contact cu oameni de felul acestora.


text:
Voiam să spun doar că nu trebuie să vă întovărăşiţi cu nici unul care se pretinde frate de credinţă şi se complace totuşi în destrăbălare, ori este lacom sau pungaş, ori se închină la idoli, ori este beţiv sau abuziv. Cu un asemenea om nici măcar la masă nu trebuie să staţi.


text:
Nu e treaba noastră să-i judecăm pe cei din afara bisericii, în schimb, hotărât lucru, trebuie să-i judecăm şi să-i scuturăm zdravăn pe cei care sunt membrii bisericii şi păcătuiesc în acest fel.


text:
Singur Dumnezeu este Judecătorul celor din afară. Dar aici voi înşivă trebuie să vă ocupaţi de acest caz şi să excludeţi persoana în cauză din biserica voastră.


text:
<pb/>Cum se face că atunci când aveţi ceva împotriva altui creştin vă „adresaţi legii” şi cereţi unui tribunal păgân să se pronunţe în problema respectivă, când aţi putea să o aduceţi în faţa altor creştini, ca ei să hotărască cine are dreptate?


text:
Nu ştiţi că într-o bună zi, noi creştinii vom ajunge să judecăm şi să guvernam lumea? Atunci de ce nu sunteţi în stare să hotărâţi între voi nici măcar lucruri atât de mărunte?


text:
Nu vă daţi seama că noi creştinii vom judeca până şi pe îngerii din cer? Astfel ar trebui să puteţi lichida problemele de aici cu destulă uşurinţă.


text:
Eu încerc să fac apel la bunul vostru simţ. În toată biserica nu se găseşte oare nici unul destul de înţelept ca să poată aplana aceste neînţelegeri?


text:
Altminteri, un creştin îl dă în judecată pe celălalt şi-şi acuză fratele creştin în faţa unor necredincioşi.


text:
Însuşi faptul că aţi intentat acţiune penală constituie o înfrângere pentru voi creştinii. De ce nu acceptaţi, mai degrabă, să fiţi nedreptăţiţi, oprind astfel lucrurile de a merge mai departe? Mult mai multă cinste i-aţi face Domnului dacă v-aţi lăsa să fiţi înşelaţi.


text:
Dar nenorocirea e că voi înşivă sunteţi cei care faceţi rău şi înşelaţi pe alţii, ba chiar şi pe fraţii voştri!


text:
<pb/>Nu ştiţi că cei care fac asemenea lucruri nu au nimic de-a face cu Împărăţia lui Dumnezeu? Să nu vă amăgiţi! Cei care trăiesc o viaţă imorală, cei care se închină la idoli, cei care trăiesc în adulter, precum şi homosexualii nu vor avea nici o parte în Împărăţia sa.


text:
Era o vreme când unii din voi eraţi ca ei, dar acum păcatele voastre au fost spălate iar voi aţi fost puşi deoparte pentru Dumnezeu şi el v-a acceptat pe baza a ceea ce au făcut Domnul Isus Cristos şi Duhul Sfânt pentru voi.


text:
Eu am voie să fac tot ce doresc – cu condiţia ca acel lucru să nu fie interzis de Cristos – însă unele din aceste lucruri nu sunt bune pentru mine. Chiar dacă îmi sunt îngăduite, eu n-am să le fac, dacă cred că ar putea pune stăpânire pe mine, până într-acolo încât să nu mă mai pot opri ori de câte ori doresc.


text:
Să luăm, de exemplu, mâncarea. Dumnezeu ne-a dăruit pofta de mâncare şi un stomac care să digere hrana. Asta nu înseamnă însă că trebuie să mâncăm peste măsură. Nu acordaţi prea multă importanţă mâncării, întrucât odată şi odată Dumnezeu are să le desfiinţeze pe amândouă, şi stomacul, şi mâncarea. Desfrânarea însă nu trebuie tolerată niciodată: trupurile noastre nu au fost făcute pentru păcat, ci pentru Domnul, or Domnul vrea să le umple de sine.


text:
Şi Dumnezeu va învia trupurile noastre din morţi prin puterea sa, aşa cum l-a înviat pe Domnul Isus Cristos.


text:
Nu vă daţi seama că trupurile voastre sunt, realmente, o parte din trupul lui Cristos? Prin urmare, se cuvine să iau o parte din Cristos şi s-o alipesc astfel la o prostituată? Niciodată!


text:
Şi nu ştiţi că dacă un om se lipeşte de o prostituată ea devine o parte din el iar el devine o parte din ea? Căci Dumnezeu aşa ne spune în Scriptură, că în ochii săi cei doi devin o singură persoană.


text:
De aceea zic, trebuie să ocoliţi cu desăvârşire orice formă de imoralitate sexuală. Nici un alt păcat nu afectează trupul ca acesta. Când păcătuiţi astfel, păcatul e îndreptat chiar împotriva trupului vostru.


text:
Încă n-aţi învăţat că trupul vostru e locuinţă pentru Duhul Sfânt, pe care Dumnezeu vi l-a dat? Nu ştiţi că el trăieşte în voi? Trupul vostru nu vă aparţine.


text:
Căci Dumnezeu l-a răscumpărat cu un mare preţ. Aşadar, folosiţi fiecare parte a trupului vostru pentru a-i reda slava lui Dumnezeu, căci lui îi aparţine.


text:
<pb/>Şi acum, referitor la întrebările ridicate de voi în ultima voastră scrisoare: Răspunsul meu este că dacă nu vă căsătoriţi e bine.


text:
De obicei însă e mai bine să fii căsătorit, fiecare bărbat cu soţia sa şi fiecare femeie cu soţul ei, fiindcă altfel s-ar putea să recădeţi în păcat.


text:
Bărbatul are datoria să-i acorde soţiei tot ce constituie dreptul ei ca femeie căsătorită, iar soţia are datoria să facă la fel pentru soţul ei.


text:
Căci o fată care se căsătoreşte nu mai are drepturi depline asupra trupului ei, întrucât de-acuma şi soţul ei are asemenea drepturi; în acelaşi mod, soţul nu mai are drepturi depline asupra propriului său trup, întrucât acesta aparţine acum şi soţiei.


text:
Aşadar, nu vă refuzaţi aceste drepturi unul altuia. Singura excepţie de la această regulă ar putea-o constitui o înţelegere între soţ şi soţie prin care aceştia decid să se abţină de la drepturile căsătoriei pentru o perioadă limitată de timp, în care să se poată dedica mai mult rugăciunii. După aceea, e bine să fie din nou împreună, pentru ca să nu-i poată ispiti Satana, datorită lipsei lor de stăpânire de sine.


text:
Eu le-aş dori tuturor să poată trăi fără căsătorie, aşa cum sunt eu. Dar în această privinţă noi nu suntem făcuţi toţi la fel. Unora Dumnezeu le dă darul unui soţ sau al unei soţii, altora le dă darul să poată rămâne necăsătoriţi, şi totuşi fericiţi.


text:
De aceea, eu le spun celor necăsătoriţi şi văduvelor – mai bine e să rămâneţi necăsătoriţi ca mine dacă puteţi.


text:
Dar dacă nu vă puteţi stăpâni, atunci fie, căsătoriţi-vă! E mai bine să fiţi căsătoriţi, decât să ardeţi măcinaţi de pofte.


text:
<pb/>Acum însă pentru cei căsătoriţi eu am o poruncă, şi nu doar o simplă indicaţie. Iar porunca nu vine de la mine, căci iată ce a zis chiar Domnul: o soţie nu are voie să-şi părăsească soţul.


text:
Însă dacă e despărţită de el, să ră-mână singură; ori, dacă nu, să se întoarcă la el. Iar soţul nu trebuie să divorţeze de soţie.


text:
Aş vrea să adaug aici nişte sugestii personale. Acestea nu mai sunt porunci venite din partea Domnului, dar mie mi se par nimerite. Dacă un creştin are o soţie care nu e creştină, şi care vrea totuşi să rămână împreună cu soţul ei, acesta nu trebuie s-o părăsească sau să divorţeze de ea.


text:
Şi dacă o femeie creştină are un soţ care nu e creştin, dar vrea totuşi să rămână cu ea, nu trebuie să-l părăsească.


text:
Căci soţul care nu crede se apropie astfel de Dumenzeu prin soţia sa creştină; iar soţia care nu crede se apropie de Dumnezeu prin soţul ei creştin. Altfel, copiii voştri ar fi socotiţi necredincioşi – însă, aşa cum stau lucrurile, ei sunt sfinţiţi.


text:
Dar dacă soţul ne-creştin sau soţia ne-creştină doreşte să plece, poate să o facă. În asemenea cazuri, soţul sau soţia creştină să nu insiste ca celălalt să rămână, căci Domnul îi vrea pe copiii lui să trăiască în pace şi armonie.


text:
Şi-apoi, voi, nevestelor, nu aveţi nici o asigurare că soţii voştri se vor converti dacă rămân cu voi. Acelaşi lucru este valabil şi pentru voi, bărbaţilor, în cazul soţiilor voastre.


text:
Când hotărâţi în aceste chestiuni, aveţi însă grijă să trăiţi aşa cum a rânduit Dumnezeu, căsătorindu-vă sau necăsătorindu-vă după îndemnul şi ajutorul pe care vi le dă Dumnezeu, acceptând orice situaţie în care vă pune Dumnezeu. Aceasta e regula mea pentru toate bisericile.


text:
De pildă, un om care a trecut deja prin ceremonialul evreiesc al circumciziei înainte de a fi devenit creştin, nu trebuie să se îngrijoreze din pricina aceasta; de asemenea, dacă nu a fost tăiat împrejur, să nu o mai facă acum,


text:
căci pentru un creştin nu are nici o importanţă dacă a trecut sau nu prin această ceremonie. Are însă importanţă, şi încă foarte mare, dacă este plăcut lui Dumnezeu şi respectă poruncile sale. Aceasta contează.


text:
Eşti sclav cumva? Asta să nu te necăjească – nu încape însă nici o îndoială că, dacă ai ocazia să devii liber, nu trebuie să mai stai nici o clipă pe gânduri.


text:
Dacă te cheamă Cristos, sclav fiind, nu uita că Cristos te-a eliberat de sub puterea teribilă a păcatului; iar dacă te-a chemat liber fiind, nu uita că acum eşti sclavul lui Cristos.


text:
Tu ai fost cumpărat cu un preţ de Cristos, aşa că îi aparţii lui – fii dar liber acum de toate vanităţile şi temerile acestei lumi.


text:
Aşadar, iubiţi fraţi, indiferent care ar fi situaţia în care se găseşte cineva când devine creştin, lăsaţi-l în acea stare, căci Domnul este acum prezent în locul unde se află spre a-l ajuta.


text:
<pb/>Acum am să încerc să răspund la cealaltă întrebare pusă de voi. Care e situaţia fetelor încă nemăritate? Să le lăsăm să se mărite? Drept răspuns la această întrebare nu am nici o poruncă specială din partea Domnului pentru ele. Domnul însă, în bunătatea sa, mi-a dăruit înţelepciune vrednică de încredere şi astfel am să vă împărtăşesc cu bucurie părerea mea în această privinţă.


text:
Iată cum stă problema: noi creştinii ne găsim în prezent în faţa unor pericole mari ce ameninţă viaţa noastră, în vremuri ca acestea sunt de părere că e mai nimerit ca o persoană să rămână necăsătorită.


text:
Desigur, dacă eşti deja căsătorit, nu divorţa din pricina aceasta, însă dacă nu eşti căsătorit, să nu te pripeşti s-o faci acum.


text:
Dar dacă voi bărbaţii vă hotărâţi totuşi să vă căsătoriţi, mă rog, nu e nici un rău în asta; iar dacă o fată se mărită în timpuri ca acestea, lucrul nu constituie un păcat, deşi căsătoria va complica problemele şi aş dori să fiţi scutiţi de noi necazuri.


text:
Important pentru noi este să ne amintim că nu ne-a mai rămas decât foarte puţin timp <i>şi deci foarte puţine prilejuri de a lucra pentru Domnul</i>, Din acest motiv, cei care au soţii ar trebui să rămână, pe cât posibil, liberi pentru Domnul;


text:
fericirea sau tristeţea, ori bogăţia nu ar trebui să-l împiedice pe cineva să se consacre lui Dumnezeu.


text:
Cei care vin adesea în contact cu lucrurile captivante ale acestei lumi ar trebui să profite de prilejurile oferite, fără a se lăsa dominaţi de ele; căci lumea în forma ei actuală va pieri curând.


text:
În tot ceea ce faceţi, vreau să nu vă îngrijoraţi. Un bărbat neînsurat îşi poate petrece timpul slujind Domnului, gândindu-se cum să-i fie plăcut lui.


text:
Pe când, unuia însurat nu-i mai este Chiar atât de uşor să facă acest lucru; el va trebui să se gândească la răspunderile sale pământeşti.


text:
De acum va avea interese împărţite. La fel e şi cu o fată care se mărită. Şi pe ea o aşteaptă aceeaşi problemă. Cea nemăritată e dornică să-i fie plăcută Domnului prin felul ei de a fi şi prin toate acţiunile sale. Pe când, unei femei căsătorite gândul îi este la alte lucruri, cum ar fi gospodăria sau gusturile soţului.


text:
Vă spun acestea pentru a vă veni în ajutor, nu ca să vă opresc cumva de la căsătorie. Dorinţa mea este ca prin tot ceea ce faceţi să-l slujiţi cât mai bine pe Domnul, având cât mai puţine lucruri care să vă distragă atenţia de la el.


text:
Dacă cineva crede că se poartă incorect cu fecioara cu care s-a logodit şi dacă aceasta ajunge să nu fie considerată tânără, aşa încât, el simte că are obligaţia să se căsătorească cu ea, atunci să facă cum doreşte, căci nu săvârşeşte păcat. Cei doi să se căsătorească.


text:
Dar bărbatul care a rezolvat problema în mintea lui şi nu e constrâns, ci stăpân pe viaţa lui, şi care s-a hotărât să nu se căsătorească cu fecioara respectivă – şi omul acesta procedează corect.


text:
Aşadar cel care se căsătoreşte cu fecioara respectivă face bine dar cel care nu se căsătoreşte cu ea face şi mai bine.


text:
<pb/>Soţia este o parte integrantă din soţul ei, atâta timp cât acesta e în viaţă; dar dacă-i moare soţul, atunci se va putea recăsători – însă numai cu un creştin.


text:
După părerea mea însă va fi mult mai fericită dacă nu se recăsătoreşte; şi cred că vă dau un sfat venit de la Duhul lui Dumnezeu când zic aceasta.


text:
<pb/>Următoarea voastră întrebare se referă la consumul hranei oferite ca jertfă idolilor, în această chestiune fiecare crede că el are dreptate! Totuşi, deşi faptul de a fi „atotştiutori” ne face să ne simţim importanţi, dragostea este lucrul de care e într-adevăr nevoie pentru a clădi biserica.


text:
Dar, cum rămâne până la urmă? Putem sau nu să mâncăm carne închinată idolilor? Păi, ştim cu toţii că un idol nu este un dumnezeu adevărat şi că, de fapt, nu există decât un singur Dumnezeu, şi nimeni altul.


text:
Noi însă ştim că nu există decât un singur Dumnezeu, Tatăl, care a creat toate lucrurile şi ne-a făcut şi pe noi copiii săi, şi există un singur Domn, Isus Cristos, care ne dă viaţă.


text:
Totuşi unii fraţi creştini nu cunosc acest lucru. Toată viaţa au fost obişnuiţi să-i considere pe idoli ca fiind vii, crezând că hrana închinată idolilor este oferită realmente unor dumnezei adevăraţi. Astfel, când aceştia mănâncă din această hrană, devin neliniştiţi şi-i mustră conştiinţa.


text:
Ţineţi minte un singur lucru, că pe Dumnezeu nu-l interesează dacă mâncăm sau nu această hrană. Nu pierdem nimic dacă mâncăm sau nu această hrană. Nu pierdem nimic dacă nu o mâncăm, dar nici nu câştigăm ceva dacă o mâncăm.


text:
Fiţi însă cu băgare de seamă cum folosiţi această libertate de a consuma carnea, pentru ca nu cumva să-l faceţi pe vreun frate cu conştiinţa mai slabă decât voi să păcătuiască.


text:
Căci, vedeţi, s-ar putea întâmpla următorul lucru: cineva care crede că e greşit să mănânce această hrană vă va vedea mâncând în templu, întrucât voi credeţi că nu e nici un rău în asta. Atunci şi el îşi va lua inima-n dinţi, făcând la fel, deşi tot timpul va avea sentimentul că nu e bine ce face.


text:
Şi astfel voi, fiindcă „ştiţi că e îngăduit să faceţi acest lucru”, veţi fi răspunzători de rănirea spirituală a unui frate cu conştiinţa sensibilă, pentru care a murit Cristos.


text:
Or, este un păcat împotriva lui Cristos să păcătuieşti împotriva fratelui tău, stârnindu-l să facă un lucru considerat de el greşit.


text:
Astfel, dacă prin faptul că mănânc hrană închinată idolilor s-ar putea ca fratele meu să păcătuiască, nu mă voi mai atinge de ea cât trăiesc, întrucât nu vreau să-i pricinuiesc nici un rău.


text:
<pb/>Eu sunt apostol, trimis al lui Dumnezeu, fiind răspunzător nu doar în faţa unui simplu om. Eu l-am văzut cu adevărat pe Isus Domnul nostru, cu ochii mei. Şi vieţile voastre transformate sunt rodul ostenelii mele pentru el.


text:
Chiar dacă, după părerea unora nu sunt apostol, pentru voi în mod cert sunt, căci voi prin mine aţi fost câştigaţi de partea lui Cristos.


text:
Sau eu nu am nici un drept? Oare nu pot avea pretenţia să mi se acorde acelaşi privilegiu pe care-l au şi ceilalţi apostoli, acela de a fi găzduit în casele voastre?


text:
Dacă aş avea soţie şi dacă ea ar fi creştină, nu aş putea să o iau cu mine în călătoriile mele, aşa cum fac şi ceilalţi ucenici, cum fac fraţii Domnului şi Petru?


text:
Apoi, oare numai Barnaba şi cu mine trebuie să lucrăm întruna pentru a ne câştiga e-xistenţa, în timp ce, celorlalţi, le asiguraţi voi cele necesare traiului?


text:
Care e soldatul care să se întreţină singur în armată? Ori, aţi auzit vreodată de vreun gospodar care să nu aibă dreptul să mănânce o parte din recolta sa? Care e ciobanul de la oi sau capre, care să mulgă laptele şi să nu bea din el?


text:
Dar nu citez aici doar părerile oamenilor privitor la ce este bine. Eu vă spun ce zice legea lui Dumnezeu.


text:
Căci în legea pe care Dumnezeu i-a dat-o lui Moise el spunea că nu trebuie să-i pui boului o botniţă pentru a-l împiedica să mănânce când ieşi cu el la treierat. Credeţi că numai la boi s-a gândit Dumnezeu când a rostit aceste cuvinte?


text:
Oare nu s-a gândit şi la noi? Fireşte că da. A spus aceasta ca să ne arate că lucrătorii creştini trebuie plătiţi de cei pe care îi ajută. E normal ca cei ce ară şi treieră să se aştepte la o parte din recoltă!


text:
Noi am semănat în sufletele voastre sămânţă duhovnicească bună. E prea mult atunci să cerem, în schimb, doar nişte hrană şi îmbrăcăminte?


text:
Altora, care vă predică, le daţi aceste lucruri, şi bine faceţi. Dar oare nouă nu ni s-ar cuveni un drept şi mai mare la ele? Cu toate acestea, noi nu am făcut niciodată uz de acest drept, ci întotdeauna ne-am descurcat singuri, fără ajutorul vostru. Noi nu am cerut nicio dată nici un fel de plată, temându-ne ca nu cumva, astfel, să vă pierdeţi din interesul manifestat pentru mesajul ce vi-l aducem din partea lui Cristos.


text:
Nu vă daţi seama că Dumnezeu le-a spus celor ce slujeau în templul său să-şi ia fiecare după nevoile sale o parte din hrana închinată lui ca dar? Iar cei care lucrează la altarul lui Dumnezeu primesc şi ei o parte din hrana adusă ca jertfă lui Dumnezeu.


text:
În acelaşi mod, Domnul a hotărât ca cei ce predică Evanghelia să fie întreţinuţi de aceia care o primesc.


text:
<pb/>Cu toate acestea, nu v-am cerut vreodată un ban. Şi nici de data asta nu vă scriu pentru a lăsa să se înţeleagă că aş don s-o fac de acum încolo. Adevărul e că mai bine aş muri de foame decât să-mi pierd bucuria pe care o am de a vă predica gratuit.


text:
Căci doar faptul că vă predic Evanghelia nu constituie un merit deosebit pentru mine – chiar dacă aş vrea, tot n-aş putea să încetez să mai predic. Aş fi într-o stare jalnică de tot. Vai de mine dacă nu predic!


text:
Dacă mi-aş oferi singur serviciile, şi atunci Domnul mi-ar da o răsplată deosebită; dar lucrurile stau altfel, căci Dumnezeu m-a ales şi mi-a încredinţat această misiune sacră, aşa că n-am încotro.


text:
Care este atunci plata mea în acest caz? Este deosebita bucurie de care am parte cind predic Evanghelia fără plată, oricui, fără să revendic ce mi s-ar cuveni.


text:
Şi acest lucru prezintă un real avantaj: eu nu am obligaţia să ascult de cineva doar pentru că îmi plăteşte ceva, totuşi, eu singur am devenit, de bunăvoie şi bucuros, slujitorul tuturor pentru a-i câştiga la Cristos.


text:
Când sunt cu evreii par a fi unul de-al lor, pentru ca ei să asculte Evanghelia iar eu să-i pot câştiga pentru Cristos. Când sunt printre ne-evrei, care ţin datinile şi îndeplinesc ceremonialurile evreieşti, nu port discuţii contradictorii cu ei, deşi în sinea mea nu-i aprob, dar procedez aşa pentru a-i ajuta.


text:
Când sunt cu paginii, mă învoiesc cu ei pe cât posibil, având doar grijă să fac întotdeauna ce este bine pentru un creştin. Şi astfel, învoindu-mă, ajung să le câştig încrederea, reuşind în acelaşi timp să-i ajut.


text:
Când sunt cu cei a căror conştiinţă îi mustră uşor, nu mă port cu ei ca şi când aş cunoaşte totul şi nu spun că sunt nesăbuiţi; drept urmare, ei nu se mai împotrivesc când vreau să-i ajut. Deci, indiferent cum ar fi persoana respectivă, eu încerc să-i vorbesc despre Cristos ca să fie mântuit.


text:
Fac aceasta din dorinţa de a le aduce Evanghelia, dar şi pentru binecuvântarea de care am parte eu însumi când îi văd venind la Cristos.


text:
Într-o cursă de alergări toţi aleargă, dar numai unul singur ajunge primul la ţintă. Deci alergaţi şi voi la cursa voastră spre a câştiga.


text:
Ca să câştigaţi întrecerea, trebuie să renunţaţi la multe lucruri care v-ar putea împiedica să realizaţi performaţa maximă. Un atlet se supune de bună voie la atâtea restricţii, doar pentru a câştiga o medalie sau o cupă de argint dar noi o facem de dragul nepieritoarei răsplăţi cereşti.


text:
Aşa că, alerg drept spre ţintă, având un scop precis la fiecare pas ce-l fac. Lupt pentru a învinge. Eu nu dau cu pumnul în vânt, sau în joacă.


text:
Asemenea unui atlet, îmi disciplinez trupul, purtându-mă aspru cu el şi antrenându-l să execute ceea ce trebuie, şi nu ce ar dori el. Fiindcă, altminteri, mă tem ca nu cumva după ce i-am înscris pe alţii la concurs, eu însumi să fiu în cele din urmă descalificat şi să mi se poruncească să mă retrag.


text:
<pb/>Căci noi nu trebuie să uităm nici o clipă, iubiţi fraţi, ce li s-a întâmplat înaintaşilor noştri în pustiu. Dumnezeu i-a călăuzit, trimiţându-le un nor care să meargă înaintea lor; şi i-a trecut pe toţi cu bine prin Marea Roşie.


text:
Acesta s-ar putea numi „botezul” lor – un botez în mare şi în nor! – ca urmaşi ai lui Moise: actul prin care se angajau să-l recunoască de conducător al lor.


text:
ei au băut apa pe care le-a dat-o Cristos. El era cu ei acolo, ca o Stâncă măreaţă de înviorare spirituală.


text:
Şi după toate acestea, marea lor majoritate nu l-au ascultat pe Dumnezeu, fiind nimiciţi de el în pustiu.


text:
şi să nu ne închinăm la idoli cum au făcut ei. (Scripturile, ne spun că: „Oamenii s-au aşezat să mănânce şi să bea, după care s-au ridicat să danseze” în semn de închinare la viţelul de aur.)


text:
Să ne fie învăţătură şi ce li s-a întâmplat lor când unii din ei au păcătuit cu soţiile altora şi 23.000 au căzut răpuşi într-o singură zi.


text:
Să nu puneţi la încercare răbdarea Domnului – căci ei au făcut-o şi au murit de muşcăturile unor şerpi veninoşi.


text:
Să nu murmuraţi împotriva lui Dumnezeu şi a modului cum se poartă cu voi, aşa cum au făcut unii din ei, căci Dumnezeu de aceea şi-a trimis îngerul să-i nimicească.


text:
Toate aceste lucruri li s-au întâmplat lor, pentru ca nouă să ne fie învăţătură de minte, să nu facem şi noi la fel; ele au fost consemnate pentru ca noi, în zilele acestea de pe urmă, să le cunoaştem şi să învăţăm din ele.


text:
Deci fiţi atenţi! Dacă gândiţi cumva astfel: „Eu unul n-aş face una ca asta”, ce li s-a întâmplat să fie şi pentru voi un avertisment, căci şi voi puteţi cădea în păcat.


text:
Nu uitaţi însă un lucru: poftele dăunătoare care pătrund în viaţa voastră nu sunt deloc o noutate. Sunt mulţi care au avut de înfruntat exact aceleaşi dificultăţi, înaintea voastră. Şi nici o ispită nu e irezistibilă. Puteţi să vă bizuiţi pe Dumnezeu că el va avea grijă ca ispita să nu devină atât de mare încât voi să nu vă mai puteţi împotrivi ei; căci el a făcut o promisiune în acest sens şi va face precum a zis: El vă va arăta cum să scăpaţi de sub puterea ispitei, astfel încât să vă puteţi totuşi împotrivi cu răbdare.


text:
Când cerem binecuvântarea Domnului asupra cupei de vin din care bem la masa Domnului, oare nu înseamnă aceasta că toţi cei care beau din ea sunt părtaşi ai binecuvântării prin sângele lui Cristos? Şi când frângem pâinea, mâncând din ea împreună, nu înseamnă oare că avem cu toţii parte de foloasele ce ni le-a adus trupul său?


text:
Oricât de mulţi am fi, toţi mâncăm din aceeaşi pâine, arătând prin aceasta că suntem toţi părţi ale unuia şi aceluiaşi trup unic al lui Cristos.


text:
Dar unde vreau să ajung? Susţin eu oare că idolii cărora păgânii le aduc jertfe sunt vii cu adevărat ori dumnezei în toată puterea cuvântului, şi că, deci, aceste jertfe ar avea o valoare oarecare? Da de unde!


text:
Ceea ce vreau să spun este că cei care închină hrană acestor idoli aduc jertfă demonilor, şi nicidecum lui Dumnezeu. Or, eu nu doresc ca vreunul din voi să se asocieze cu demonii când, împreună cu păgânii, consumaţi hrana care a fost închinată acestor idoli.


text:
Nu puteţi bea din cupă şi la Masa Domnului, şi la masa Satanei, după cum nu puteţi mânca pâine şi la Masa Domnului, şi la masa Satanei.


text:
<pb/>Negreşit, sunteţi liberi să mâncaţi hrană închinată idolilor dacă doriţi; nu e împotriva legilor lui Dumnezeu să mănânci asemenea carne, dar aceasta nu înseamnă că acum vă puteţi da drumul fără nici o limită. Poate fi absolut legal, şi totuşi s-ar putea să nu fie cel mai bun sau mai folositor lucru de făcut.


text:
Nu vă gândiţi doar la voi! Încercaţi să vă gândiţi şi la cel de lângă voi, cam ce ar fi mai bine pentru el.


text:
Iată ce ar trebui să faceţi: Luaţi orice carne doriţi de pe piaţă. Nu întrebaţi dacă a fost sau nu închinată idolilor, pentru a nu vă încărca conştiinţa.


text:
Dacă vă invită la masă un necredincios, puteţi accepta invitaţia dacă doriţi. Mâncaţi orice vi se pune înainte şi nu puneţi nici un fel de întrebări în legătură cu bucatele servite. Căci în acest caz nu veţi avea de unde să ştiţi dacă au fost sau nu sacrificate în prealabil idolilor, şi deci nu va mai exista riscul de a avea mustrări de conştiinţă pentru că aţi consumat hrana respectivă.


text:
Dar dacă vă previne cineva că această carne a fost închinată idolilor, atunci să nu o mâncaţi de dragul celui care v-a spus şi din menajamente pentru conştiinţa sa.


text:
În cazul acesta, contează cum vede el problema, nu cum o vedeţi voi. Bine, bine, veţi zice voi, dar sunt eu oare obligat să mă călăuzesc şi să mă reţin de la anumite lucruri doar pentru a respecta părerea cuiva?


text:
Dacă eu pot să-i mulţumesc lui Dumnezeu pentru mâncare şi aceasta îmi prieşte, de ce trebuie să-l las pe altul să-mi strice tot cheful fiindcă el consideră că eu greşesc?


text:
Ei bine, am să vă spun de ce. Fiindcă tot ce faceţi voi trebuie să fie spre slava lui Dumnezeu, chiar şi ce mâncaţi şi ce beţi.


text:
Şi eu urmez acelaşi plan. Încerc să fiu pe placul tuturor prin ceea ce fac, renunţând la ceea ce-mi place sau îmi cade mie cel mai bine, spre a le fi lor pe plac.


text:
Acum vreau să ştiţi că Cristos este capul bărbatului iar bărbatul este capul femeii şi capul lui Cristos este Dumnezeu.


text:
Tot din această cauză o femeie care se roagă în public sau profeţeşte cu capul descoperit îşi dezonorează soţul <i>acoperirea capului fiind un semn al supunerii sale faţă de el</i>.


text:
Nu mai încape deci îndoială că dacă refuză să-şi acopere capul, atunci ar face bine să-şi taie părul complet. Dacă însă e ruşinos ca o femeie să fie rasă în cap, atunci e mai bine să poarte ceva pe cap.


text:
Dar bărbatul nu trebuie să poarte nimic pe cap <i>atunci când se închină, căci acoperirea capului ar constitui, în cazul lui, un semn de supunere în faţa bărbaţilor.</i>. Slava lui Dumnezeu este bărbatul făcut după chipul lui, iar slava bărbatului este femeia.


text:
Deci o femeie trebuie să poarte ceva pe cap, ca semn că se află sub autoritatea bărbatului, un fapt pe care toţi îngerii să-l poată observa şi saluta cu bucurie.


text:
Căci, deşi prima femeie s-a tras din bărbat, de atunci încoace toţi bărbaţii s-au născut din femei şi atât bărbaţii, cât şi femeile se trag din Dumnezeu, Creatorul lor.


text:
Voi înşivă ce ziceţi, cum vedeţi problema aceasta? E în ordine ca o femeie să se roage în public cu capul descoperit?


text:
Căci femeile se mândresc cu părul lor lung, pe când unui bărbat îi este de obicei ruşine să poarte părul lung.


text:
Dacă cineva vrea totuşi să provoace discordie pe această temă tot ce pot eu să vă spun este că noi nu cunoaştem altă învăţătură decât aceea potrivit căreia femeile trebuie să aibă capul acoperit când profeţesc sau se roagă în public – toate bisericile fiind de aceeaşi părere.


text:
<pb/>Problema următoare de pe lista de subiecte despre care mi-am propus să vă scriu este tot un lucru cu care nu pot fi de acord. Căci se pare că mai mult rău decât bine iese atunci când vă adunaţi la Cina Domnului.


text:
Toţi îmi vorbesc despre certurile care se iscă la aceste întâlniri şi de dezbinările care se creează între voi, şi sunt înclinat să cred ceea ce mi se spune.


text:
Căci mi s-a spus că fiecare se grăbeşte să înfulece cât mai repede tot ce-i stă înainte, nemaiaşteptând să împartă cu ceilalţi, aşa încât unuia îi revine prea puţină mâncare şi e nevoit să plece acasă fiămând, în timp ce altul bea prea mult şi, până la urmă, se îmbată.


text:
Cum? Chiar aşa e, cum se spune? Nu sunteţi în stare să mâncaţi şi să beţi acasă pentru a evita astfel discreditarea bisericii şi ruşinea celor săraci, care n-au de unde să-şi aducă mâncare? Ce pot eu să zic despre toate acestea? Vreţi cumva să vă laud? Ei bine, aflaţi că n-am să vă laud!


text:
Căci iată ce a spus însuşi Domnul despre Masa lui, şi v-am transmis şi eu, altă dată: că în noaptea când l-a vândut Iuda, Domnul Isus a luat o pâine,


text:
şi, după ce a mulţumit lui Dumnezeu pentru ea, a frânt-o şi a dat-o ucenicilor, spunând: <J>„Luaţi-o şi mâncaţi-o. Căci acesta este trupul meu care este dat pentru voi. Să faceţi aceasta în amintirea mea.”</J>


text:
În acelaşi fel, a luat cupa de vin după cină, zicând: <J>„Această cupă este noul legământ între Dumnezeu şi voi, încheiat şi pus în vigoare prin sângele meu. Să faceţi aceasta spre pomenirea mea ori de câte ori îl veţi bea.”</J>


text:
Căci de fiecare dată când mâncaţi această pâine şi beţi această cupă, repovestiţi mesajul morţii Domnului. Să faceţi aşa până va veni el iarăşi.


text:
Aşa că, dacă mănâncă cineva această pâine şi bea din această cupă a Domnului în chip nevrednic, se face vinovat de păcat împotriva trupului şi sângelui Domnului.


text:
De aceea, un om trebuie să-şi facă un examen amănunţit de conştiinţă înainte de a mânca pâinea şi de a bea din cupă.


text:
Căci, dacă mănâncă pâinea şi bea din cupă în chip nevrednic, fără să se gândească la trupul lui Cristos, îşi mănâncă şi bea judecata lui Dumnezeu. El se joacă cu moartea lui Cristos.


text:
Dar dacă vă veţi face un examen amănunţit de conştiinţă înainte de a mânca, nu va fi nevoie să fiţi judecaţi şi pedepsiţi.


text:
Totuşi, atunci când sunteţi judecaţi şi pedepsiţi de Domnul, aceasta e pentru a nu fi condamnaţi odată cu restul lumii.


text:
De aceea, iubiţi fraţi, când vă adunaţi la Cina Domnului – respectiv la slujba de împărtăşanie – aşteptaţi-vă unii pe alţii.


text:
Dacă-i este cuiva foame cu adevărat, să mănânce acasă, pentru a nu-şi atrage pedeapsa atunci când vă adunaţi la un loc. Celelalte probleme am să le discut cu voi când voi sosi.


text:
<pb/>Şi acum, fraţilor, doresc să vă scriu despre darurile <i>aptitudinile deosebite</i> pe care vi le dă Duhul Sfânt fiecăruia dintre voi, întrucât nu aş dori ca ele să fie greşit înţelese.


text:
Vă amintiţi, desigur, cum, înainte de a deveni creştini, treceaţi de la un idol la altul, idoli care nu pot spune nici un cuvânt.


text:
Dar acum întâlniţi oameni care afirmă că transmit mesaje din partea Duhului lui Dumnezeu. Cum puteţi şti dacă ele sunt cu adevărat inspirate de Dumnezeu ori false? Iată cum le puteţi verifica: nici un om care vorbeşte prin puterea Duhului lui Dumnezeu nu-l poate blestema pe Isus şi nimeni nu poate spune: „Isus este Domn”, crezând în ceea ce spune, fără ca Duhul Sfânt să îl ajute.


text:
Există diferite feluri de slujire a lui Dumnezeu, dar unul şi acelaşi este Domnul pe care îl slujim.


text:
Multe sunt manifestările prin care influenţează Dumnezeu vieţile noastre, dar unul şi acelaşi este Dumnezeul care face acest lucru în noi şi prin noi toţi cei care suntem ai săi.


text:
Duhul Sfânt pune în lumină puterea lui Dumnezeu prin fiecare din noi, ca mijloc de ajutorare a întregii biserici.


text:
Unuia Duhul Sfânt îi dăruieşte aptitudinea de a da sfaturi înţelepte, pe când, altuia el îi dă aptitudinea de a exprima în cuvinte cunoştinţele lui cele mai adânci, şi toate acestea prin intermediul aceluiaşi Duh.


text:
Unora le dă puterea să facă minuni, iar altora puterea să profeţească şi să predice cu inspiraţie. Altuia îi dă puterea de a şti când vorbesc duhurile rele prin cei care pretind că vestesc mesajul lui Dumnezeu – sau când vorbeşte cu adevărat Duhul lui Dumnezeu. Ba altul este capabil să vorbească în limbi pe care nu le-a învăţat niciodată; iar alţii, care nu cunosc nici ei limba străină respectivă, primesc puterea de a înţelege ce se vorbeşte.


text:
Acelaşi Duh Sfânt unic dăruieşte toate aceste daruri şi puteri, stabilind care din ele să ne revină fiecăruia dintre noi.


text:
<pb/>Trupul nostru are multe părţi, dar această multitudine de părţi formează totuşi un singur trup, toate părţile fiind adunate la un loc. Tot aşa este şi cu „trupul lui Cristos.”


text:
Fiecare din noi este o parte din acest trup unic al lui Cristos. Unii din noi suntem evrei, alţii ne-evrei, unii suntem robi, alţii suntem liberi. Dar Duhul Sfânt ne-a potrivit pe fiecare la locul nostru, într-un singur trup. Noi am fost botezaţi în trupul lui Cristos de singurul Duh şi am primit acelaşi Duh Sfânt.


text:
Dacă piciorul zice: „Eu nu sunt o parte din trup fiindcă nu sunt mână”, asta nu înseamnă că nu mai e o parte a trupului.


text:
Şi ce-aţi zice dacă aţi auzi urechea spunând: „Eu nu sunt o parte din trup deoarece nu sunt decât ureche, şi nu ochi”? Ar face-o oare asta să nu mai fie o parte a trupului?


text:
Să presupunem că tot trupul ar fi doar ochi – atunci cu ce ai mai auzi? Sau dacă tot trupul ar fi o ureche uriaşă, cum ai mai putea mirosi?


text:
Dumnezeu însă nu aşa ne-a făcut. El i-a făcut trupului nostru multe părţi şi pe fiecare a pus-o acolo unde a găsit el cu cale.


text:
Ochiul nu va putea zice niciodată mâinii: „N-am nevoie de tine. Capul nu va putea zice picioarelor: „N-am nevoie de voi.”


text:
Iar unele părţi care par cele mai slabe şi mai lipsite de importanţă sunt, în fond, cele mai necesare.


text:
Da, da, ne pare deosebit de bine că unele părţi par de-a dreptul ciudate! Şi ascundem cu atenţie de privirile altora părţile care nu trebuie văzute,


text:
în timp ce părţile care se pot vedea nu necesită atâta grijă deosebită. Prin urmare, Dumnezeu a alcătuit trupul în aşa fel, încât, acelor părţi, care altfel ar putea părea mai puţin importante, să li se acorde o deosebită cinste şi grijă.


text:
Aceasta aduce bucurie între părţile trupului, astfel ca ele să aibă aceeaşi grijă una faţă de alta cum au pentru ele însele.


text:
Dacă suferă o parte, toate părţile suferă împreună cu ea, şi dacă e onorată o parte, toate se bucură dimpreună.


text:
Iată ce vreau să spun: voi toţi formaţi, laolaltă, acel trup unic al lui Cristos şi fiecare din voi este o parte distinctă şi necesară din el.


text:
Am să înşir câteva din părţile aşezate de el în biserica sa: apostoli, profeţi – respectiv acei care vestesc Cuvântul lui Dumnezeu cu inspiraţie – apoi învăţători, cei care fac minuni, cei care au darul vindecării, cei care-i pot ajuta pe alţii, cei care-i pot determina pe alţii să lucreze împreună, cei care vorbesc în limbi pe care nu le-au învăţat niciodată.


text:
Toţi sunt apostoli? Fireşte că nu. Toţi sunt predicatori sau profeţi? Nu. Toţi sunt învăţători? Au toţi puterea să facă minuni?


text:
Sunt toţi în stare să vindece bolnavi? Fireşte că nu. Ne dăruieşte oare Dumnezeu tuturor capacitatea de a vorbi în limbi pe care nu le-am învăţat niciodată? Oare toţi înţeleg şi pot tălmăci ce spun cei care au acest dar?


text:
Nu, dar străduiţi-vă din tot sufletul să aveţi pe cel mai important dintre aceste daruri. Permiteţi-mi totuşi, mai întâi, să vă vorbesc despre altceva, cu mult mai bun decât toate celelalte!


text:
<pb/>Dacă aş avea darul de a vorbi în alte limbi, pe care nu le-am învăţat şi dacă aş putea vorbi în orice limbă din cer şi de pe pământ, şi nu aş avea dragoste pentru alţii, n-aş face altceva decât zgomot.


text:
Dacă aş avea darul profeţiei şi aş şti tot ce se va întâmpla în viitor; dacă aş cunoaşte totul despre tot, şi nu i-aş iubi pe alţii, la ce mi-ar folosi? Chiar dacă aş avea darul credinţei, încât să-i vorbesc unui munte şi să-l fac să se urnească de la locul lui, tot n-aş valora nimic dacă nu aş avea dragoste.


text:
Dacă mi-aş da tot ce am la săraci şi dacă aş fi ars de viu pentru vestirea Evangheliei, şi n-aş avea dragoste pentru alţii, tot la nimic nu mi-ar servi.


text:
Dragostea este foarte răbdătoare şi bună, niciodată geloasă sau invidioasă; ea nu se laudă niciodată, nici nu se făleşte,


text:
niciodată nu e trufaşă ori egoistă ori necuviincioasă. Dragostea nu ţine morţiş să i se facă pe voie. Nu este iritabilă şi nici susceptibilă. Nu poartă pică şi aproape că nici nu bagă în seamă greşelile altora.


text:
Dacă iubeşti pe cineva, întotdeauna îi vei rămâne credincios, oricât te-ar costa. Vei crede întotdeauna în el, aşteptându-te să fie totdeauna la înălţime şi îl vei apăra întotdeauna cu fermitate.


text:
Toate darurile şi puterile deosebite de la Dumnezeu vor înceta cândva, dar dragostea nu va înceta niciodată, într-o zi şi darurile acestea cum sunt profeţia, vorbirea în limbi necunoscute şi cunoştinţa deosebită vor dispare.


text:
Acum cunoaştem atât de puţin, cu toate darurile noastre speciale, şi până şi predicile celor mai dotaţi sunt totuşi destul de slabe.


text:
Dar când vom fi făcuţi desăvârşiţi şi compleţi, atunci va înceta şi nevoia de aceste daruri speciale şi ele vor dispare.


text:
Situaţia e următoarea: când eram copil, vorbeam, gândeam şi judecam ca un copil. Dar când am devenit om în toată firea, gândurile mele au depăşit cu mult pe cele din copilărie, astfel că acum am renunţat la aceste lucruri copilăreşti.


text:
În acelaşi mod, noi nu-l putem vedea şi înţelege pe Dumnezeu decât într-o mică măsură, ca şi când i-am privi chipul reflectat într-o oglindă palidă; dar într-o bună zi îl vom vedea în toată plenitudinea sa, faţă în faţă. Acum tot ce cunoaştem e şters şi învăluit în ceaţă, dar atunci vom vedea toate lucrurile limpede, cu aceeaşi claritate cu care priveşte Dumnezeu în inima mea chiar acum.


text:
Prin urmare, trei lucruri rămân: credinţa, speranţa şi dragostea – şi dintre toate acestea dragostea e cea mai mare.


text:
<pb/>Dragostea să fie ţinta voastră de căpetenie. Cu toate acestea, cereţi ca Duhul Sfânt să vă dea şi aptitudinile sale speciale şi, mai cu seamă, darul profeţiei, să puteţi vesti mesajele lui Dumnezeu.


text:
Dar dacă darul tău este de a „vorbi în limbi”, adică în limbi pe care nu le-ai învăţat, tu vei vorbi cu Dumnezeu, şi nu cu ceilalţi, fiindcă ei nu te vor înţelege. Vei vorbi prin puterea Duhului, dar va fi un secret.


text:
Pe când omul care profeţeşte, vestind mesajele lui Dumnezeu, îi ajută pe alţii să crească în Domnul, îmbârbătându-i şi mângâindu-i.


text:
Prin urmare, o persoană care „vorbeşte în limbi” se ajută pe sine să atingă noi dimensiuni spirituale, dar unul care profeţeşte, vestind mesaje din partea lui Dumnezeu, ajută întreaga biserică să evolueze în ce priveşte sfinţenia şi fericirea.


text:
Eu aş vrea ca toţi să aveţi darul „vorbirii în limbi” dar, şi mai mult, aş dori ca toţi să puteţi profeţi, vestind mesajele lui Dumnezeu, întrucât aceasta e o putere mai mare şi mai utilă decât aceea de a vorbi în limbi necunoscute – afară doar dacă, bineînţeles, puteţi reda apoi şi celorlalţi ceea ce spuneţi, pentru ca astfel şi ei să aibă vreun folos din aceasta.


text:
Scumpi prieteni, chiar dacă eu însumi aş veni la voi vorbind într-o limbă necunoscută vouă, la ce v-ar folosi? Dar dacă vorbesc lămurit ceea ce mi-a dezvăluit Dumnezeu şi vă spun ceea ce ştiu şi ce are să se întâmple, precum şi marile adevăruri din Cuvântul lui Dumnezeu – de asta aveţi nevoie; acestea vă vor ajuta pe voi.


text:
Până şi instrumentele muzicale – de pildă, flautul sau harfa – sunt exemple grăitoare ale nevoii de a vorbi o limbă simplă dar curată, şi nu limbi necunoscute. Căci nimeni nu va putea recunoaşte ce melodie redă flautul dacă nu e clară fiecare notă.


text:
În acelaşi mod, dacă vorbeşti cu cineva într-o limbă pe care nu o înţelege, de unde va şti acesta ce vrei să-i spui? E ca şi cum ai vorbi cu pereţii!


text:
dar pentru mine ele nu înseamnă nimic. Cineva care vorbeşte într-una din aceste limbi va fi pentru mine un necunoscut şi eu, la rândul meu, voi fi necunoscut pentru el.


text:
Dacă tot sunteţi atât de dornici să primiţi daruri speciale de la Duhul Sfânt, cereţi atunci ce este mai bun, anume ceea ce va fi de un real folos pentru întreaga voastră biserică.


text:
Dacă primeşte cineva darul vorbirii în limbi necunoscute, să se roage şi pentru darul de a şti ce spune, încât să le poată vorbi apoi desluşit şi celorlalţi.


text:
Ei bine, atunci ce voi face? Şi una şi alta! Mă voi ruga în limbi necunoscute, dar şi în limbajul obişnuit, pe care-l înţelege tot omul. Voi cânta pe limbi necunoscute dar şi într-un limbaj obişnuit, pentru a putea înţelege lauda ce o aduc.


text:
Căci dacă îl lauzi şi-i mulţumeşti lui Dumnezeu numai cu duhul, vorbind într-altă limbă, cum vor mai putea cei care nu te înţeleg să-l laude şi ei pe Dumnezeu împreună cu tine? Cum ţi se vor putea alătura ei în aducerea de mulţumiri, când ei nici măcar nu ştiu ce spui?


text:
Tu, unul, vei mulţumi tare frumos – n-am ce zice – dar ceilalţi care sunt acolo nu vor fi deloc ajutaţi.


text:
Eu îi mulţumesc lui Dumnezeu că, în particular „vorbesc în limbi” mai mult decât voi toţi la un loc.


text:
Dar, când mă închin în public, prefer să spun cinci cuvinte pe care oamenii să le înţeleagă şi care să le fie de ajutor, decât zece mii de vorbe într-o limbă necunoscută, zicând că „vorbesc în limbi”.


text:
Iubiţi fraţi, să nu înţelegeţi aceste lucruri la modul copilăresc. Când e să vă gândiţi la rău, atunci să fiţi nişte prunci nevinovaţi, dar când e să pricepeţi chestiuni de felul acestora, atunci fiţi oameni maturi.


text:
În vechile Scripturi ni se spune că Dumnezeu avea să trimită oameni care să vorbească poporului său în limbi străine, dar nici atunci el nu va asculta.


text:
Deci vedeţi că priceperea de a „vorbi în limbi” nu constituie un ajutor pentru copiii lui Dumnezeu, ci este, mai degrabă, menită să stârnească interesul necredinciosului. Credincioşii însă au nevoie de profeţie (vestirea adevărurilor profunde ale lui Dumnezeu), în timp ce necredincioşii nu sunt încă pregătiţi pentru ea.


text:
Dar chiar şi aşa, dacă un necredincios, sau unul care nu posedă aceste daruri, vine la biserică şi vă aude pe toţi vorbind în alte limbi, s-ar putea ca să vă ia drept nebuni.


text:
Dar dacă toţi profeţii fac cunoscută voia ascunsă a lui Dumnezeu, <i>chiar dacă acest fel de a predica se adresează mai mult credincioşilor</i> şi intră un necredincios, ori un credincios mai de curând întors la Dumnezeu care nu pricepe aceste lucruri, toate predicile voastre îl vor convinge de faptul că e păcătos şi va avea mustrări de conştiinţă la tot ce aude.


text:
În timp ce ascultă, gândurile sale ascunse vor fi date pe faţă iar el se va prăbuşi în genunchi şi se va închina lui Dumnezeu, declarând că Dumnezeu este cu adevărat în mijlocul vostru.


text:
<pb/>Ei bine, fraţii mei, să recapitulăm cele spuse de mine până acum. Când vă adunaţi împreună unii vor cânta, altul va preda ori va împărtăşi cine ştie ce cunoştinţe deosebite pe care i le-a dat Dumnezeu, ori va vorbi într-o limbă necunoscută, dar tot ce se face trebuie să fie de folos tuturor şi să-i întărească în Domnul.


text:
Niciodată să nu vorbească mai mult de doi sau trei într-o limbă necunoscută; în plus, trebuie să vorbească numai câte unul o dată, având la îndemână pe cineva care să tălmăcească.


text:
Dar dacă nu există acolo nici unul care să tălmăcească, nu au voie să vorbească cu glas tare. Pot să vorbească în gând, cu ei înşişi şi cu Dumnezeu, în acea limbă necunoscută, dar nu în public.


text:
Dar dacă, în timp ce profeţeşte cineva, un altul primeşte un mesaj ori un gând de la Domnul, primul să tacă.


text:
În felul acesta, toţi cei care au darul profeţiei pot vorbi, unul după altul, şi astfel fiecare va învăţa ceva, va fi îmbărbătat şi ajutat.


text:
Dumnezeu nu este un Dumnezeu al dezordinei. Lui îi place armonia şi o găseşte prezentă în toate celelalte biserici.


text:
Femeile trebuie să tacă în adunările bisericii. Nu se cade ca ele să ia parte la discuţii, întrucât ele sunt subordonate bărbaţilor, cum declară şi Scripturile.


text:
Dacă au întrebări de pus, saşi întrebe soţii acasă, căci nu se face ca femeile să-şi exprime opiniile în adunările bisericii.


text:
Nu sunteţi de acord cu asta? Credeţi cumva că deplina cunoaştere a voii lui Dumnezeu începe şi se sfârşeşte cu voi, corintenii? Ei bine, atunci v-aţi înşelat!


text:
Voi cei care pretindeţi că aveţi darul profeţiei, sau orice altă aptitudine specială din partea Duhului Sfânt, ar trebui să vă daţi seama primii că ceea ce vă spun eu e o poruncă directă de la Domnul nostru însuşi.


text:
Dacă totuşi cineva continuă să nu fie de acord – mă rog, n-are decât! – noi îl vom lăsa în plata ignoranţei sale.


text:
Deci, fraţii mei de credinţă, să doriţi din tot sufletul să fiţi profeţi, pentru ca să puteţi predica limpede mesajul lui Dumnezeu şi nu împiedecaţi vorbirea în limbi.


text:
<pb/>Iar acum, fraţilor, permiteţi-mi să vă reamintesc ce e de fapt Evanghelia, căci ea nu s-a schimbat – este aceeaşi Veste Bună pe care v-am vestit-o şi altădată. Atunci aţi primit-o cu bucurie şi încă o primiţi şi acum, căci credinţa voastră este solid ancorată şi zidită pe temelia acestui minunat mesaj;


text:
şi tocmai această Evanghelie vă mântuie, dacă mai credeţi în ea, afară doar dacă, bineînţeles, nu aţi crezut în ea din capul locului.


text:
Chiar de la început, v-am transmis ceea ce mi s-a spus, anume că Cristos a murit pentru păcatele noastre, exact aşa cum spuseseră Scripturile că va muri,


text:
şi că a fost îngropat, iar la trei zile după aceea s-a ridicat din mormânt aşa cum au prezis profeţii.


text:
După aceea, el a fost văzut la o singură arătare, de mai bine de cinci sute de fraţi creştini, dintre care mulţi mai sunt încă în viaţă.


text:
La urmă de tot l-am văzut şi eu, cu mult în urma celorlalţi, ca şi când eu m-aş fi născut prea târziu pentru aceasta.


text:
Căci eu sunt cel mai nevrednic dintre toţi apostolii şi nici n-ar trebui să mi se spună apostol, după felul în care am tratat biserica lui Dumnezeu.


text:
Dar tot ce sunt în prezent se datoreşte în întregime faptului că Dumnezeu a revărsat asupra mea asemenea bunătate şi har – şi nu fără rezultate: căci eu am muncit mai mult decât toţi ceilalţi apostoli, dar, dacă stau să mă gândesc, nu eu am făcut asta, ci Dumnezeu a lucrat în mine, ca să mă binecuvânteze.


text:
Nu are nici o importanţă cine a lucrat mai mult, eu sau ei; important este că noi v-am predicat aceeaşi Evanghelie şi voi aţi crezut-o.


text:
<pb/>Dar, ia spuneţi-mi acum. Din moment ce credeţi ceea ce vă predicăm, anume că Cristos a înviat din morţi, de ce mai zic atunci unii din voi că morţii nu vor mai învia niciodată?


text:
Or, dacă el e încă mort, atunci toate predicile noastre nu servesc la nimic iar încrederea voastră în Dumnezeu este goală, fără valoare şi zadarnică;


text:
iar noi apostolii suntem cu toţii nişte mincinoşi, fiindcă v-am spus că Dumnezeu l-a înviat pe Cristos din morţi, şi asta bineînţeles că nu mai e adevărat, dacă morţii nu mai învie.


text:
iar voi degeaba mai credeţi că Dumnezeu vă va mântui; de fapt, vă aflaţi sub osânda păcatelor voastre.


text:
Şi dacă a fi creştin nu are valoare pentru noi decât aici, în viaţa de acum, atunci suntem creaturile cele mai jalnice.


text:
<pb/>Dar realitatea incontestabilă este că Cristos a înviat cu adevărat din morţi şi a devenit primul înviat din milioanele de oameni care vor învia şi ei într-o bună zi.


text:
Moartea a pătruns în lume datorită celor făcute de un singur om (Adam), dar datorită celor făcute de celălalt om (Cristos) există acum înviere din morţi.


text:
Toţi mor, pentru că toţi ne înrudim cu Adam, fiind membrii rasei sale păcătoase, şi pretutindeni unde se găseşte păcat, va urma şi moartea. Dar toţi cei care se înrudesc cu Cristos vor învia.


text:
Totuşi fiecare la rândul lui: Cristos a înviat primul; apoi, când va reveni Cristos, vor învia toţi ai lui.


text:
După asta, va veni sfârşitul, când el va preda Împărăţia lui Dumnezeu Tatăl, după ce va fi supus toţi duşmanii de orice fel.


text:
Căci domnia şi autoritatea peste toate lucrurile i-a fost dată lui Cristos de către Tatăl său; cu singura excepţie că, desigur, Cristos nu domneşte peste Tatăl însuşi, care i-a dat această putere să domnească.


text:
Când Cristos va fi câştigat, în cele din urmă, bătălia împotriva tuturor duşmanilor săi, el, Fiul lui Dumnezeu, se va supune şi el sub ordinele Tatălui său, pentru ca Dumnezeu, care i-a dat victoria asupra tuturor celorlalte lucruri, să fie mai presus de toţi.


text:
Dacă morţii nu vor învia, atunci ce rost mai are ca oamenii să se boteze pentru cei ce au murit? De ce s-o mai faceţi, dacă nu credeţi că morţii vor învia cândva?


text:
Ba încă şi noi înşine, de ce să ne mai punem mereu viaţa în primejdie, înfruntând moartea clipă de clipă?


text:
Fapt este că eu înfrunt moartea zilnic şi asta e tot atât de adevărat ca mândria mea faţă de evoluţia voastră în Domnul.


text:
Şi ce rost a avut să mă lupt cu fiarele sălbatice – mă refer la cei din Efes – dacă ar fi fost doar pentru ceea ce câştig în viaţa de aici? Dacă nu vom mai trăi niciodată după moarte, atunci am putea foarte bine să ne facem de cap; la urma urmelor: hai să mâncăm, să bem şi să ne veselim! Ce importanţă mai are? Căci, oricum, mâine vom muri, şi cu asta totul s-a terminat!


text:
Nu vă lăsaţi amăgiţi de cei care susţin asemenea lucruri. Dacă staţi să-i ascultaţi, o să începeţi să vă purtaţi şi voi ca ei.


text:
Băgaţi-vă odată minţile în cap şi încetaţi să mai păcătuiţi. Căci, spre ruşinea voastră, trebuie să spun că unii dintre voi nu-l cunosc pe Dumnezeu.


text:
<pb/>Cineva ar putea însă întreba: „Cum vor fi morţii readuşi la viaţă? Ce fel de trupuri vor avea?”


text:
Ce întrebare nechibzuită! Răspunsul îl veţi găsi în propria voastră grădină. Când puneţi o sămânţă în pământ, aceasta nu se face plantă dacă nu „moare” mai întâi.


text:
Când iese mlădiţa din sămânţă, e foarte diferită de sămânţă pe care ai semănat-o iniţial. Căci tot ce puneţi în pământ este un bob mic şi uscat de grâu sau, mă rog, de ce semănaţi.


text:
Apoi Dumnezeu îi dăruieşte un nou trup minunat – aşa cum găseşte el de cuviinţă; din fiecare soi de seminţe răsare un alt fel de plantă.


text:
Şi tot aşa după cum există diferite feluri de seminţe şi plante, există diferite feluri de fiinţe vii. Oamenii, animalele, peştii şi păsările se deosebesc unele de altele.


text:
Îngerii din cer au trupuri foarte diferite de ale noastre şi frumuseţea şi slava trupurilor lor se deosebeşte de frumuseţea şi slava trupurilor noastre.


text:
În acelaşi fel, trupurile noastre pâmânteşti, care mor şi putrezesc, se deosebesc de trupurile care le vom avea când vom învia, fiindcă acestea din urmă nu vor mai muri niciodată.


text:
Trupurile noastre de acum ne stânjenesc, căci ele se îmbolnăvesc şi mor; dar ele vor fi încununte de slavă la învierea noastră. Da, aşa este, acum sunt nişte trupuri slabe, muritoare, dar în noua viaţă ele vor fi pline de forţă.


text:
La moarte ele nu sunt decât nişte trupuri omeneşti, dar când vor învia vor fi trupuri supra-omeneşti. Căci după cum există trupuri omeneşti naturale, tot aşa există şi trupuri spirituale, supranaturale.


text:
Scripturile ne spun că primului om, Adam, i s-a dat un trup uman, natural, dar Cristos e mai presus, căci el era Spirit dătător de viaţă.


text:
Mai întâi, deci, avem aceste trupuri umane şi apoi, mai târziu, Dumnezeu ne dă trupuri cereşti, spirituale.


text:
Orice fiinţă omnească are un trup exact ca al lui Adam, făcut din ţărână, dar toţi cei care sunt ai lui Cristos vor avea acelaşi fel de trup ca al său – un trup ceresc.


text:
Aşa cum în prezent fiecare din noi are un trup ca al lui Adam, tot aşa într-o bună zi vom avea un trup ca al lui Cristos.


text:
Eu asta vă spun, fraţii mei: un trup pământesc făcut din carne şi sânge nu poate intra în Împărăţia lui Dumnezeu. Trupurile noastre putrezicioase nu sunt cele potrivite pentru a trăi în veci.


text:
<pb/>Dar eu vă spun acest secret ciudat şi minunat: nu toţi vom muri, dar toţi vom primi un trup nou!


text:
Se va întâmpla dintr-odată, cât ai clipi din ochi, atunci când va suna ultima trâmbiţă. Căci din cer se va auzi sunetul puternic al trâmbiţei şi toţi creştinii care au murit vor învia dintr-odată, având trupuri noi care nu vor mai muri niciodată; şi apoi, noi cei încă în viaţă, vom avea deodată trupuri noi.


text:
Căci trupurile noastre pământeşti, cele muritoare, de acum, trebuie transformate în trupuri cereşti care nu mai pot pieri, ci vor trăi în veac.


text:
Când se va întâmpla acest lucru, se va împlini, în fine, această Scriptură care zice: „Moartea e înghiţită de victorie.”


text:
Căci păcatul – respectiv veninul care aduce moartea – va fi dispărut; şi legea, care dă în vileag păcatele noastre, nu va mai fi judecătorul nostru.


text:
Cât de mult îi mulţumim lui Dumnezeu pentru toate acestea! El este acela care ne face să fim victorioşi prin Isus Cristos Domnul!


text:
Astfel, iubiţii mei fraţi, întrucât suntem siguri de biruinţa viitoare, fiţi tari şi statornici, mereu spornici în lucrarea Domnului; căci ştiţi că nimic din ceea ce faceţi pentru Domnul nu se risipeşte – cum ar fi cazul dacă n-ar exista înviere.


text:
<pb/>Şi iată acum nişte indicaţii privind banii pe care îi strângeţi spre a-i trimite creştinilor de la Ierusalim; (de fapt, sunt aceleaşi îndrumări pe care le-am dat şi bisericilor din Galatia.)


text:
În prima zi a fiecărei săptămâni, fiecare din voi să pună deoparte ceva din câştigul săptămânii precedente, dând această sumă la colectă. Suma să fie în funcţie de cât v-a ajutat Domnul să câştigaţi. Nu aşteptaţi până vin eu la voi, ca atunci să strângeţi toţi banii dintr-odată.


text:
La venirea mea, voi trimite la Ierusalim darul vostru, pornit din dragoste, împreună cu o scrisoare, urmând să fie dus acolo de mesageri de încredere pe care-i veţi alege voi singuri.


text:
<pb/>Căci eu vă voi vizita după ce voi fi trecut mai întâi prin Macedonia, dar acolo nu voi sta decât foarte puţin.


text:
S-ar putea să stau mai mult cu voi, probabil toată iarna, după care mă veţi putea trimite mai departe la viitoarea destinaţie.


text:
De data acesta nu intenţionez să mă opresc doar în treacăt, şi apoi să merg mai departe; vreau să vin şi să stau puţin, dacă va voi Domnul.


text:
căci aici uşa mi-e larg deschisă să predic şi să răspândesc învăţătură creştină. Sunt multe posibilităţi, dar există şi mulţi duşmani.


text:
<pb/>Dacă soseşte Timotei, faceţi-l să se simtă ca acasă, căci şi el face lucrarea Domnului ca mine.


text:
Nu daţi voie nimănui să-l dispreţuiască sau să-l ignore <i>doar pentru că e tânăr</i>, ci trimiteţi-l înapoi la mine; sper să se fi bucurat de şederea lui printre voi; de abia aştept să-l văd, cât mai curând, pe el şi pe cei care se vor întoarce împreună cu el.


text:
L-am rugat insistent pe Apolo să vă viziteze împreună cu alţii, dar a socotit că nu e deloc voia Domnului să plece acum: el are să vă vadă mai târziu, când va avea ocazia.


text:
Rămâneţi treji, cu ochii deschişi, în eventualitatea unui pericol spiritual; rămâneţi credincioşi Domnului; purtaţi-vă ca nişte oameni adevăraţi; fiţi tari!


text:
Vă mai aduceţi aminte de Stefanas şi familia lui? Ei au fost primii care au devenit creştini în Grecia şi îşi petrec viaţa acum ajutându-i şi slujindu-i pe creştinii de pretutindeni.


text:
Vă rog să urmaţi indicaţiile lor şi să faceţi totul pentru a-i ajuta, de asemenea şi pe alţii ca ei ce trudesc din greu alături de voi, cu atâta dăruire.


text:
Mă bucur aşa de mult că Stefanas, Fortunat şi Ahaic au sosit aici într-o vizită. Ei au compensat pierderea de a nu vă avea aici să mă ajutaţi.


text:
Mult m-au înviorat şi au constituit pentru mine o minunata încurajare, cum nu mă îndoiesc că au fost şi pentru voi. Sper că apreciaţi pe deplin munca unor oameni ca ei.


text:
Bisericile de aici, din Asia, vă transmit salutările lor pline de dragoste. Aquila şi Priscilla vă transmit dragostea lor, împreună cu toţi ceilalţi care se adună în casa lor la serviciile divine.


text:
<pb/>Scumpi prieteni. Această scrisoare e din partea mea, Pavel, numit de Dumnezeu să fiu solul lui Isus Cristos şi din partea scumpului nostru frate Timotei. Vă scriem vouă, tuturor credincioşilor din Corint şi din toată Grecia.


text:
Fie ca Dumnezeu Tatăl nostru şi Domnul Isus Cristos să vă binecuvânteze din plin, pe fiecare în parte, şi să vă dăruiască pace!


text:
cel care, în chip atât de minunat, ne mângâie şi ne întăreşte în toate greutăţile şi încercările noastre!


text:
Şi oare de ce face asta? Pentru ca atunci când şi alţii trec prin necazuri, având nevoie de compasiunea şi îmbărbătarea noastră, şi noi să le putem da ajutorul şi mângâierea pe care ni le-a dăruit Dumnezeu. Să fiţi siguri de acest lucru; cu cât suferim mai mult pentru Cristos, cu atât ne va copleşi şi el mai mult cu mângâierile şi încurajările sale.


text:
Datorită acestor necazuri v-am putut aduce mângâierea şi mântuirea lui Dumnezeu. Dar, în necazul nostru, Dumnezeu ne-a mângâiat –


text:
şi aceasta tot pentru ca să vă ajutăm pe voi: anume, să vă arătăm din experienţa noastră personală cu câtă duioşie vă mângâie Dumnezeu când treceţi prin aceleaşi suferinţe. El vă va da tăria să rezistaţi.


text:
Socotesc că ar trebui să ştiţi şi voi, scumpi fraţi, ce vremuri grele am trăit în Asia. Am fost de-a dreptul zdrobiţi şi copleşiţi. Ba. ne-am temut că nu vom mai ieşi vii din această încercare.


text:
Simţeam că suntem sortiţi pieirii şi vedeam cât de neputincioşi ajunseserăm. Dar a fost bine că s-a întâmplat aşa, deoarece în această situaţie am lăsat totul în mâna lui Dumnezeu, singurul care ne mai putea salva – căci el e în stare să învie şi morţii.


text:
Şi el ne-a ajutat şi ne-a salvat de la o moarte groaznică, ba încă şi mai mult, avem încrederea că va continua s-o facă mereu.


text:
Dar şi voi trebuie să ne ajutaţi, rugându-vă pentru noi. Căci multe mulţumiri şi laude veţi înălţa lui Dumnezeu, când veţi vedea că rugăciunile voastre pentru siguranţa noastră au fost ascultate!


text:
<pb/>Ne bucurăm mult că putem zice, în deplină sinceritate, că în toate legăturile care le-am avut cu alţii am fost curaţi şi sinceri, bizuindu-ne pe ajutorul Domnului, şi nu pe propria noastră destoinicie. Dacă se poate, acest lucru e şi mai adevărat în ce priveşte conduita noastră faţă de voi.


text:
Scrisorile mele au fost sincere şi deschise; nu am fost niciodată echivoc! Şi deşi voi încă nu mă cunoaşteţi prea bine (sper totuşi că într-o zi veţi avea ocazia să mă cunoaşteţi), aş dori să faceţi un efort şi să mă acceptaţi, fiind mândri de mine –


text:
cum deja sunteţi, într-o anumită măsură – căci şi eu voi fi mândru de voi în ziua aceea când va veni din nou Domnul Isus.


text:
am plănuit să mă opresc să vă văd în drumul meu spre Macedonia, şi apoi din nou la întoarcere, pentru a vă fi dat astfel o dublă binecuvântare şi voi să mă puteţi trimite mai departe în călătoria mea spre Iudeea.


text:
Bine, vă veţi întreba voi, dar atunci de ce mi-am schimbat planul? Oare nu mă hotărâsem încă definitiv? Sau poate sunt şi eu ca un om din lume care zice „da”, când, de fapt, vrea să spună „nu”?


text:
Nicidecum! Pe cât e Dumnezeu de adevărat, pe atât de mult mă deosebesc eu de acest soi de oameni. La mine „da” înseamnă „da”.


text:
Timotei, Silvan şi cu mine v-am vorbit despre Isus Cristos Fiul lui Dumnezeu. El nu e din aceia care să spună „da” când vrea să spună „nu.” El întotdeauna face precum zice.


text:
El execută şi împlineşte toate promisiunile lui Dumnezeu, oricât de multe ar fi; iar noi le-am spus tuturor ce plin de credincişie este el, dând slavă numelui său.


text:
Tocmai acest Dumnezeu a făcut din mine şi din voi creştini loiali şi ne-a dat recunoaşterea şi mandatul de apostoli să predicăm Vestea cea bună.


text:
El şi-a pus pecetea asupra noastră – semnul distinctiv că-i aparţinem – şi ne-a dat Duhul său Sfânt în inimile noastre ca o garanţie a faptului că suntem ai lui şi ca o primă rată din tot ce urmează să ne mai dea.


text:
Mă adresez acestui Dumnezeu, să depună el mărturie împotriva mea dacă n-aş spune cumva adevărul; motivul pentru care nu am venit încă în vizită la voi este că nu doresc să vă întristez printr-o mustrare severă.


text:
Când voi veni totuşi, deşi nu voi putea fi de prea mare ajutor pentru credinţa voastră – căci e deja puternică – aş dori să contribui cu ceva la bucuria voastră: aş dori să vă fac fericiţi, şi nu trişti.


text:
Căci dacă eu vă întristez, atunci mie cine are să-mi aducă bucurie? Voi sunteţi cei care-mi aduceţi bucurie; or, dacă eu vă provoc durere, ce bucurie o să mai am?


text:
De aceea am scris aşa cum am scris în ultima mea scrisoare, pentru ca să limpeziţi situaţia înainte de venirea mea. Astfel, când, în sfârşit, voi veni la voi, nu mă vor/ întrista tocmai aceia care s-ar cuveni să-mi aducă cea mai mare bucurie. Eram convins că bucuria voastră depinde atât de mult de a mea, încât nici voi nu veţi fi mai fericiţi dacă nu voi veni la voi cu bucurie.


text:
Ah, cât de greu mi-a fost să scriu scrisoarea aceea! Aproape că mi-a frânt inima şi vă spun sincer că am plâns scriind-o. Nu am vrut să vă rănesc, dar a trebuit să vă arăt cât de mult vă iubesc şi cât mă interesează soarta voastră.


text:
<pb/>Nu uitaţi că omul acela despre care v-am scris – pricina întregului necaz – nu mi-a adus mâhnire mie personal, cât vouă celorlalţi (deşi, e drept, m-a atins şi pe mine).


text:
N-aş vrea să fiu mai aspru cu el decât s-ar cuveni. Destul a fost pedepsit prin faptul că l-aţi condamnat cu toţii într-un singur glas.


text:
Acum este timpul să-l iertaţi şi să-l mângâiaţi. Altminteri, s-ar putea să ajungă atât de înverşunat şi descurajat, încât să nu-şi mai revină.


text:
Când iertaţi voi pe cineva, şi eu îl iert. Şi orice am iertat (în măsura în care m-a afectat şi pe mine), am iertat prin autoritatea lui Cristos şi spre binele vostru.


text:
Trebuie să iertăm şi din alt motiv şi anume, pentru a nu fi înşelaţi de Satana; căci noi ştim ce încearcă el să facă.


text:
<pb/>Ei bine, când am ajuns în cetatea Troas, Domnul mi-a dat ocazii extraordinare de a predica Evanghelia.


text:
Dar Tit, scumpul meu frate, nu era acolo ca să mă întâmpine şi astfel, nu m-am putut odihni, întrebându-mă unde o fi şi ce i s-o fi întâmplat. Aşa că, mi-am luat rămas bun şi am plecat direct în Macedonia, încercând să dau de el acolo.


text:
Dar, să-i mulţumim lui Dumnezeu! Căci prin ceea ce a făcut Cristos, el a triumfat asupra noastră, astfel că acum, oriunde mergem, el se foloseşte de noi pentru a le vorbi altora despre Domnul şi a răspândi Evanghelia ca pe un parfum ales.


text:
Din punctul de vedere al lui Dumnezeu, în viaţa noastră există o aromă plăcut mirositoare, sănătoasă. Este mireasma lui Cristos din noi, o aromă atât pentru cei mântuiţi, cât şi pentru cei nemântuiţi din jurul nostru.


text:
Pentru cei ce nu sunt mântuiţi, noi suntem ca o duhoare înfricoşătoare, care le aminteşte de moarte şi osândă, pe când celor care-l cunosc pe Cristos, noi le suntem un parfum dătător de viaţă. Dar cine se simte în stare de o asemenea sarcină?


text:
Căci noi nu stricăm Cuvântul lui Dumnezeu, cum fac cei mai mulţi, ci vorbim cu inima curată, din partea lui Dumnezeu, înaintea lui Dumnezeu, în Cristos.


text:
<pb/>Am început oare să ne asemănăm cu învăţătorii aceia falşi ai voştri, care vă vorbesc tot timpul doar despre ei înşişi şi vi se prezintă cu scrisori lungi de recomandare? Consider că în privinţa noastră nu aveţi nevoie de nici o scrisoare de recomandare.


text:
Singura scrisoare de care am nevoie sunteţi voi înşivă! Cât priveşte schimbarea în bine ce a survenit în inimile voastre, oricine poate vedea că am făcut o lucrarea bună printre voi.


text:
Toţi vor observa că sunteţi o scrisoare de la Cristos, scrisă de noi. Nu e o scrisoare aşternută cu toc şi cerneală, ci prin Duhul Dumnezeului celui viu; nu e săpată în piatră, ci în inimi omeneşti.


text:
<pb/>Îndrăznim să afirmăm aceste lucruri bune despre voi numai datorită marii încrederi pe care o avem în Dumnezeu prin Cristos, că el ne va ajuta să rămânem credincioşi celor afirmate de noi,


text:
şi nu fiindcă am crede că putem realiza noi înşine ceva trainic. Singura noastră putere şi singurul nostru ajutor ne vin de la Dumnezeu.


text:
<pb/>El este acela care ne-a ajutat să spunem altora despre noul său legământ pe baza căruia pot fi mântuiţi. Noi nu le spunem că trebuie să se supună fiecărei legi a lui Dumnezeu fiindcă altfel vor muri, ci le spunem că există viaţă pentru ei de la Duhul Sfânt. Vechea cale de mântuire prin încercarea de a păzi Legea sfârşeşte în moarte; prin calea cea nouă, Duhul Sfânt le dă viaţă.


text:
Cu toate acestea, acel sistem străvechi de legi care ducea la moarte a fost încununat la început cu atâta slavă, încât oamenii nu au putut suporta să-l privească pe Moise în faţă. Deoarece, în momentul în care le-a dat legea lui Dumnezeu pe care urmau s-o respecte, faţa îi strălucea cu însăşi slava lui Dumnezeu – deşi, începuse deja să-şi piardă din luminozitate.


text:
Atunci noi oare să nu ne aşteptăm la o slavă, cu mult mai mare, în zilele acestea când Duhul Sfânt dăruieşte viaţă?


text:
Dacă planul care duce la pieire a fost slăvit, cu mult mai slăvit este planul care-i pune pe oameni în ordine cu Dumnezeu.


text:
De fapt, slava aceea de la în ceput, ce strălucea pe faţa lui Moise, e palidă pe lângă copleşitoarea slavă a noului legământ.


text:
Deci, dacă vechiul sistem, care s-a stins cu timpul, era totuşi încununat de slavă cerească, slava noului plan de mântuire al lui Dumnezeu este, cu siguranţă, mai mare, fiindcă este eternă.


text:
nu ca Moise, care şi-a acoperit faţa cu un văl, pentru ca israeliţii să nu vadă cum i se pierde slava.


text:
Însă nu numai faţa lui Moise era acoperită cu un văl, ci şi minţile şi priceperea poporului său, care era împiedicat să vadă. Ba, încă şi acum, când se citeşte Scriptura, ai impresia că inimile şi minţile evreilor sunt acoperite de un văl gros, întrucât ei nu văd şi nu pot înţelege adevăratul sens al Scripturilor. Căci vălul acesta al neînţelegerii nu poate fi înlăturat decât prin credinţa în Cristos.


text:
Chiar şi azi, când citesc ei scrierile lui Moise, un văl este peste inimile lor, (întrucât ei cred că respectarea Legii este calea prin care pot fi mântuiţi).


text:
Dar, ori de câte ori se întoarce cineva la Domnul din păcatele sale, vălul este numaidecât înlăturat.


text:
Domnul este Spiritul care dă viaţă şi unde e el, acolo e libertate <i>faţă de încercarea de a fi salvat prin respectarea legilor lui Dumnezeu</i>.


text:
Noi credincioşii nu avem nici un văl pe faţă; noi putem fi oglinzi ce reflectă luminos slava Domnului. Şi în măsura în care lucrează Duhul Domnului înlăuntrul nostru, ne asemănăm tot mai mult cu el.


text:
<pb/>Chiar Dumnezeu însuşi, în îndurarea sa, este cel care ne-a încredinţat această misiune minunată <i>de a spune altora Vestea sa Bună</i>, aşa încât noi nu ne vom da niciodată bătuţi.


text:
Noi nu încercăm să-i determinăm pe oameni să creadă prin şiretlicuri – nu avem nici un interes să păcălim pe cineva. Niciodată nu încercăm să facem pe cineva să creadă că Biblia ne învaţă un anumit lucru, care în realitate să nu fie adevărat. Respingem categoric orice metode ruşinoase de genul acesta. Ne aflăm în prezenţa lui Dumnezeu când vorbim, şi astfel spunem adevărul, aşa cum vor confirma cei care ne cunosc.


text:
Dacă e ascunsă de cineva Evanghelia pe care o predicăm, atunci ea e ascunsă de aceia care se îndreaptă spre o moarte veşnică.


text:
Satana, care e dumnezeul acestei lumi rele, i-a orbit, împiedicându-i să vadă lumina glorioasă a Evangheliei care străluceşte peste ei sau să priceapă mesajul nemaipomenit pe care îl vestim noi despre slava lui Cristos, care este chipul lui Dumnezeu.


text:
Noi nu cutreierăm din loc în loc, predicându-ne pe noi înşine. Noi suntem robii voştri, slujindu-vă în numele lui Isus Cristos.


text:
Căci Dumnezeu, care a zis: „Să fie lumină în întuneric”, ne-a făcut să înţelegem că pe chipul lui Isus Cristos se vede tocmai strălucirea slavei sale.


text:
<pb/>Dar comoara aceasta preţioasă, adică lumina şi puterea care strălucesc acum în noi, este cuprinsă într-un veşmânt pieritor: trupul nostru firav. Oricine îşi va da seama că glorioasa putere din noi nu ne aparţine, ci trebuie neapărat să-şi aibă izvorul în Dumnezeu.


text:
Noi suntem apăsaţi din toate părţile de necazuri, nu însă frânţi sau sfărâmaţi. Suntem total nedumeriţi pentru că nu ştim de ce iau lucrurile întorsătura pe care o iau, dar nu ne dăm bătuţi niciodată.


text:
Trupurile acestea ale noastre au de înfruntat moartea mereu, cum a înfruntat-o şi Isus; aşa că e limpede pentru toţi că numai Cristos cel viu <i>ne ţine teferi</i>.


text:
Aşa este, trăim într-un pericol permanent pentru vieţile noastre, fiindcă îl slujim pe Domnul, dar acest fapt ne oferă încontinuu prilejul de a demonstra puterea lui Isus Cristos, care sălăşluieşte în trupurile noastre muritoare.


text:
Datorită faptului că predicăm, suntem confruntaţi cu moartea, dar aceasta a avut drept rezultat pentru voi viaţa veşnică.


text:
Noi afirmăm cu îndrăzneală ceea ce credem <i>având încrederea că Dumnezeu ne va purta de grijă</i>, aşa cum a făcut autorul Psalmilor când a zis: „Eu cred şi, de aceea, vorbesc.”


text:
Noi ştim că acelaşi Dumnezeu care l-a adus înapoi pe Domnul Isus dintre cei morţi ne va readuce şi pe noi la viaţă împreună cu Isus şi ne va aduce în faţa lui alături de voi.


text:
Suferinţele prin care trecem sunt spre folosul vostru. Şi cu cât vor fi câştigaţi mai mulţi dintre voi pentru Cristos, cu atât vor exista mai mulţi care să-i mulţumească pentru marea sa bunătate şi îndurare, iar Domnul va fi cu atât mai slăvit.


text:
Iată de ce nu ne dăm bătuţi niciodată. Deşi trupurile noastre se sting, tăria noastră lăuntrică în Domnul creşte pe zi ce trece, tot mai mult.


text:
La urma urmelor, necazurile şi suferinţele noastre actuale sunt destul de mici şi nu vor ţine multă vreme. Dar perioada aceasta scurtă cât ţine durerea va aduce cu sine, în final, cele mai alese binecuvântări ale lui Dumnezeu pentru noi, în vecii vecilor.


text:
Astfel, noi nu ne uitam la ce se vede în momentul de faţă, la necazurile care ne împresoară din toate părţile, ci aşteptăm cu nerăbdare bucuriile încă nevăzute ale cerului. Necazurile se vor sfârşi curând, dar bucuriile care urmează vor ţine în veci.


text:
<pb/>Acum însă ştim că dacă e nimicit cortul acesta pământesc în care locuim, avem o clădire de la Dumnezeu, o casă eternă în cer, nezidită de mâini omeneşti.


text:
Căci atâta timp cât suntem în cortul acesta, gemem şi suntem împovăraţi, deoarece nu dorim să fim dezbrăcaţi, ci să fim îmbrăcaţi cu locuinţa cerească, pentru ca ceea ce e muritor să poată fi înghiţit de viaţă.


text:
Însă Dumnezeu tocmai pentru scopul acesta ne-a creat şi ne-a dăruit Duhul Său ca o arvună, garantându-ne ceea ce urmează încă să primim.


text:
Aşteptăm acum cu bucurie şi încredere să primim trupurile noastre cereşti, conştienţi fiind că fiecare clipă petrecută în aceste trupuri muritoare înseamnă o clipă petrecută departe de locuinţa noastră cerească, unde vom fi împreună cu Isus.


text:
Deci obiectivul nostru este să-i facem pe plac lui prin tot ce în treprindem, fie că ne aflăm aici, în acest trup, fie că suntem detaşaţi de acest trup, dar cu Domnul în cer.


text:
<pb/>Căci toţi trebuie să ne înfăţişăm îna intea lui Cristos, pentru a fi judecaţi şi a ni se dezvălui viaţa în faţa sa. Fie care din noi va primi ceea ce i se cu vine pentru lucrurile bune sau rele pe care le va fi făcut în trupul său pământesc.


text:
Tocmai fiindcă avem această teamă solemnă de Domnul, veşnic prezentă în mintea noastră, muncim cu atâta sârguinţă pentru câştigarea altora. Dumnezeu cunoaşte inimile noastre şi ştie cât sunt de curate în această privinţă, după cum sper că şi voi le cunoaşteţi în adâncul vostru.


text:
Am început cumva din nou să ne umflam în pene? Nici vorbă de aşa ceva! Vă înarmez doar cu argumente serioase pe care le puteţi folosi faţă de aceia dintre voi care se laudă ce grozavi sunt şi cât de bine predică, dar nu au inimă sinceră şi curată. Voi vă puteţi lăuda cu noi că, cel puţin, avem intenţii bune şi sincere.


text:
Suntem oare nebuni <i>de spunem asemenea lucruri despre noi înşine</i>? Dacă suntem, atunci e pentru a da slavă lui Dumnezeu. Iar dacă, dimpotrivă, suntem în toate facultăţile mintale, asta e spre folosul vostru.


text:
<pb/>Tot ce facem pentru voi se datorează faptului că suntem călăuziţi de iubirea lui Cristos. Din moment ce credem că Cristos a murit pentru noi toţi, trebuie să credem şi că noi am murit faţă de vechiul fel de trai pe care îl duceam cândva.


text:
El a murit pentru toţi, aşa încât toţi cei care trăiesc, ca unii care au primit de la el viaţă veşnică, să nu mai trăiască pentru ei înşişi, după bunul lor plac, ci să-şi trăiască viaţa după placul lui Cristos, care a murit şi a înviat pentru ei.


text:
Aşadar, încetaţi de a-i mai cântări pe creştini după ce crede lumea despre ei sau după cum vi se par vouă, la suprafaţă. Odată gândeam şi eu aşa despre Cristos, în mod eronat, crezând că nu e decât un om ca mine. Câtă deosebire în felul meu actual de a gândi!


text:
Când se întoarce cineva la Dumnezeu, devine un om cu totul nou pe dinăuntru. El nu mai este deloc acelaşi. S-a născut o nouă viaţă!


text:
Toate lucrurile acestea noi sunt de la Dumnezeu, care ne-a readus la sine prin faptele lui Cristos. Şi Dumnezeu ne-a dăruit privilegiul de a-i îndemna pe toţi să intre în graţia sa şi să ne împace cu el.


text:
Căci Dumnezeu era în Cristos, împăcând lumea cu sine, nemaiţinând cont de păcatele lor, ci ştergându-le cu desăvârşire. Acesta e minunatul mesaj pe care ni l-a dat el să-l vestim altora.


text:
Noi suntem ambasadorii lui Cristos. Dumnezeu se foloseşte de noi pentru a vă vorbi: noi vă rugăm fierbinte, aşa cum v-ar ruga însuşi Cristos, să primiţi dragostea ce v-o oferă el: împăcaţi-vă cu Dumnezeu.


text:
Căci Dumnezeu l-a încărcat pe Cristos cu păcatele noastre, pe el, cel care era fără păcat, iar apoi, în schimbul acestora, a turnat bunătatea lui Dumnezeu în noi!


text:
<pb/>Ca părtaşi ai lui Dumnezeu, vă rugăm fierbinte să nu lăsaţi să vă scape mesajul acesta minunat despre marea bunătate a lui Dumnezeu.


text:
Căci aşa zice Dumnezeu: „Strigătul vostru a ajuns la mine la momentul potrivit, când uşile de primire erau larg deschise. V-am ajutat în ziua aceea când a fost oferită salvarea”. În clipa de faţă, Dumnezeu e gata să vă primească cu bucurie. Astăzi e gata să vă salveze.


text:
Noi încercăm să trăim în aşa fel, încât nimeni să nu fie ofensat sau împiedicat să-l găsească pe Domnul din pricina felului nostru de a acţiona, în aşa fel încât nimeni să nu se poată lega de noi şi să dea apoi vina pe Domnul.


text:
De fapt, prin tot ceea ce facem, încercăm să dovedim că suntem nişte vestitori adevăraţi ai lui Dumnezeu, îndurăm suferinţe, greutăţi şi necazuri de tot felul.


text:
Am fost bătuţi, aruncaţi în închisoare, am înfruntat mânia gloatelor, am muncit până la epuizare, am petrecut nopţi întregi nedormite, de veghe, şi am postit.


text:
Ne-am dovedit a fi ceea ce afirmăm că suntem prin vieţile noastre integre, prin înţelegerea Evangheliei şi prin răbdarea noastră. Am fost buni, plini de iubire adevărată şi umpluţi cu Duhul Sfânt.


text:
Am fost demni de încredere iar puterea lui Dumnezeu ne-a ajutat în tot ce am întreprins. Ne-a stat la dispoziţie întreg arsenalul unui om evlavios – arme de apărare şi arme de atac.


text:
Noi rămânem credincioşi Domnului, fie că suntem onoraţi, fie că suntem dispreţuiţi, fie că suntem criticaţi, fie că suntem lăudaţi. Noi suntem sinceri, deşi alţii spun că am fi mincinoşi.


text:
Lumea ne ignoră, dar Dumnezeu ne cunoaşte; trăim în vecinătatea morţii şi totuşi uite ce vii suntem! Am fost răniţi, dar n-am fost lăsaţi să murim.


text:
Avem în inimă durere dar, în acelaşi timp, şi bucuria Domnului. Suntem săraci, dar dăm altora bogate daruri spirituale. Nu posedăm nimic, şi totuşi ne bucurăm de toate.


text:
<pb/>O, scumpii mei prieteni corinteni! V-am făcut cunoscut tot ceea ce simt; vă iubesc din toată inima.


text:
Orice răceală care mai stăruie între noi se datorează nu lipsei mele de dragoste, ci faptului că iubirea voastră e prea mică şi nu ajunge până la mine pentru a mă atrage.


text:
Vă vorbesc acum ca şi când aţi fi chiar proprii mei copii. Deschideţi-vă inimile faţă de noi! Răspundeţi la dragostea noastră!


text:
<pb/>Să nu intraţi în tovărăşie cu cei care nu-l iubesc pe Domnul, căci ce au oamenii lui Dumnezeu în comun cu oamenii păcatului? Cum poate convieţui lumina cu întunericul?


text:
Şi ce armonie poate exista între Cristos şi Diavolul? Cum se poate întovărăşi un credincios cu un necredincios?


text:
Şi ce unire poate exista între templul lui Dumnezeu şi idoli? Căci voi sunteţi templul lui Dumnezeu, căminul Dumnezeului viu şi aşa a declarat Dumnezeu despre voi: „Eu voi locui în ei şi voi umbla printre ei, voi fi Dumnezeul lor iar ei vor fi poporul meu.”


text:
De aceea, Domnul a zis: „Părăsiţi-i; despărţiţi-vă de ei; nu vă atingeţi de ce este murdar; şi eu vă voi primi


text:
<pb/>Având promisiuni atât de măreţe, scumpi prieteni, haideţi atunci să ne îndepărtăm de tot ce e greşit, atât cu trupul, cât şi cu duhul, şi să ne curăţim, trăind în acea frică sănătoasă de Domnul, dăruindu-ne în întregime numai lui.


text:
<pb/>Vă rog să vă deschideţi iarăşi inima faţă de noi, căci pe nici unul din voi nu l-am nedreptăţit în vreun fel. Nici unul din voi nu a fost dus în rătăcire. Noi nu am înşelat pe nimeni şi nu am profitat de nici unul.


text:
Nu spun asta ca să vă cert sau să vă învinuiesc, ci, dimpotrivă – cum spuneam mai înainte – vă voi purta în veci în inima mea şi voi trăi şi voi muri împreună cu voi.


text:
Am cea mai mare încredere în voi şi mă mândresc cu voi. Mult m-aţi încurajat voi pe mine; mi-aţi adus atâta bucurie, în ciuda tuturor suferinţelor mele.


text:
Când am sosit în Macedonia, nu am avut deloc parte de odihnă, în afară, la tot pasul, ne loveam de necazuri; iar înăuntru, inimile ne erau pline de teamă.


text:
Nu numai prezenţa lui a constituit o bucurie, ci şi veştile aduse de el despre zilele minunate petrecute cu voi. Când mi-a spus ei cu câtă nerăbdare aşteptaţi vizita mea şi ce rău v-a părut de cele întâmplate, şi mi-a vorbit despre loialitatea şi căldura dragostei voastre pentru mine, n-am mai putut de bucurie!


text:
Acum nu-mi pare rău că v-am tri mis scrisoarea aceea, deşi îmi păruse rău o vreme, ştiind cât de dureroasă va fi pentru voi. Însă nu va durut decât pentru scurt timp.


text:
Acum mă bucur că v-am trimis-o, nu pentru că v-a rănit ci pentru că durerea v-a făcut să va reîntoarceţi la Dumnezeu, întristarea pe care aţi simţit-o a fost o întristare folositoare, de felul aceleia pe care doreşte Dumnezeu s-o aibă copiii săi, aşa încât să nu mai fie nevoie să mă adresez vouă cu asprime.


text:
Căci Dumnezeu foloseşte câteodată întristarea în viaţa noastră pentru a ne ajuta să părăsim păcatul şi să căutăm viaţa veşnică. Nu trebuie să ne pară rău niciodată că el ne trimite această întristare. Dar întristarea unui necredincios nu este întristarea adevăratei pocăinţe şi nu-l poate scăpa pe cineva de la moarte veşnică.


text:
Uitaţi-vă la voi înşivă şi vedeţi cât bine v-a făcut această mâhnire de la Domnul. N-aţi mai dat din umeri, nepăsători, ci aţi devenit serioşi şi sinceri, dorind să scăpaţi cât mai repede de păcatul de care vă scrisesem! V-aţi îngrozit de cele întâmplate şi aţi dorit fierbinte să vin să vă ajut. Aţi trecut imediat la rezolvarea problemei, <i>pedepsindu-l pe cel care păcătuise</i>. Aţi făcut tot ce v-a stat în putinţă să îndreptaţi situaţia.


text:
V-am scris aşa cum v-am scris pentru ca Domnul să vă poată arăta că, de fapt, mă îngrijesc mult de voi. Acesta a fost scopul meu, chiar mai mult decât să-l ajut pe omul acela care a păcătuit sau pe tatăl său, faţă de care a păcătuit.


text:
Pe lângă îmbărbătarea ce ne-aţi transmis-o prin dragostea voastră, ne-a prilejuit şi mai multă fericire bucuria lui Tit de a fi fost atât de bine primit de voi şi de a-i fi risipit temerile şi îngrijorările.


text:
Eu îi spusesem cum va fi, adică, îi explicasem înainte de a pleca cât de mândru sunt de voi, şi nu m-aţi dezamăgit, întotdeauna v-am spus adevărul şi nici de data aceasta nu m-am lăudat degeaba cu voi faţă de Tit.


text:
Cel mai mult vă iubeşte atunci când îşi aminteşte cu cât interes l-aţi ascultat şi cu câtă preocupare şi adâncă îngrijorare l-aţi primit.


text:
Câtă fericire îmi dă acest lucru, acum după ce sunt convins că totul e iarăşi în ordine între voi. Încă o dată pot avea încredere deplină în voi.


text:
Deşi au trecut prin multe necazuri şi vremuri grele, ei au îmbinat bucuria lor minunată cu crunta lor sărăcie, fapt care a dus la un belşug de dărnicie pentru alţii.


text:
Ei nu au dat doar atât cât au putut, ci mult mai mult; şi pot fi martor că au făcut aceasta din propria lor iniţiativă, şi nu pentru că i-am îndemnat eu.


text:
S-au rugat stăruitor de noi să luăm banii, pentru ca şi ei să participe cu ceva la bucuria de a-i ajuta pe creştinii din Ierusalim.


text:
Ba, mai mult, au întrecut toate aşteptările noastre, căci, de la bun început, fapta lor a pornit dintr-o dăruire personală faţă de Domnul şi faţă de noi, lăsând ca Dumnezeu să-i călăuzească cum va voi el prin intermediul nostru.


text:
Ei au fost atât de entuziasmaţi de faptul că l-am îndemnat pe Tit – cel care, din capul locului, v-a îndemnat la dărnicie – să vă facă o vizită şi să vă îndemne să duceţi până la capăt partea ce vă revine în această slujbă duhovnicească a dărniciei.


text:
<pb/>Voi sunteţi primii în atâtea privinţe: aveţi o credinţă atât de mare, atâţia predicatori buni, posedaţi atâta învăţătură şi manifestaţi atâta entuziasm şi dragoste pentru noi. Acum aş dori să fiţi primii şi în duhul dărniciei, dăruind cu voie bună.


text:
Nu vă dau o poruncă; şi nu zic că trebuie să faceţi aşa, dar văd cât zel pun alţii în această misiune. Şi atunci, prin dărnicia voastră, pot să mă conving şi eu că iubirea vă este adevărată şi că nu se mărgineşte doar la vorbe.


text:
Doar ştiţi câtă iubire şi bunătate a avut Domnul nostru Isus: deşi el a fost peste măsură de bogat, s-a făcut sărac de tot numai ca să vă ajute pe voi, tocmai sărăcia lui fiind aceea care v-a îmbogăţit.


text:
Vreau să vă fac o propunere, să duceţi la îndeplinire ce aţi început acum un an, întrucât nu numai că voi aţi venit cu ideea, ci aţi şi pus-o primii în aplicare.


text:
Cum aţi pornit cu atâta elan, trebuie să duceţi până la capăt acest plan, cu tot atâta bucurie, dând atât cât puteţi din cât aveţi. Ideea voastră iniţială plină de entuziasm să-şi aibă acum răspuns în fapte concrete din partea voastră.


text:
Dacă sunteţi cu adevărat dornici să daţi, atunci nu are importanţă cât daţi. Dumnezeu vrea să daţi din ceea ce aveţi, nu din ce nu aveţi.


text:
Fireşte, nu vreau să spun cu asta că cei care primesc darurile voastre pot să se lăfăie pe cheltuiala voastră,


text:
ci doar că trebuie să împărţiţi cu ei. În momentul de faţă, voi aveţi din belşug şi îi puteţi ajuta; altă dată, când veţi duce voi lipsă, şi ei la rândul lor vor putea împărţi cu voi. În felul acesta, fiecare va avea după nevoile sale.


text:
Vă aduceţi aminte ce spun Scripturile în această privinţă? „Celui care a strâns mult nu i-a mai rămas nimic de prisos, iar celui care a strâns puţin i-a ajuns”? Deci şi voi trebuie să împărţiţi cu cei care duc lipsă.


text:
<pb/>Îi mulţumesc lui Dumnezeu că i-a dat şi lui Tit aceeaşi preocupare pentru voi pe care o am şi eu.


text:
El s-a bucurat de propunerea pe care i-am făcut-o să vă viziteze din nou – dar cred că ar fi venit şi fără îndemnul meu, deoarece e foarte dornic să vă vadă!


text:
Împreună cu el mai trimit pe încă un frate, bine cunoscut şi mult lăudat în toate bisericile ca un bun predicator al Evangheliei.


text:
De fapt, omul acesta a fost ales de biserici să călătorească împreună cu mine pentru a duce darul vostru la Ierusalim. Acest lucru va da slavă Domnului şi va dovedi cât de mult dorim să ne ajutăm reciproc.


text:
Călătorind împreună, vom lua toate precauţiile împotriva unor eventuale suspiciuni, deoarece nu am dori ca cineva să poată obiecta de felul cum mânuim aceste daruri mari.


text:
Dumnezeu ştie că suntem cinstiţi, dar aş vrea ca şi oamenii să cunoască acest lucru. De aceea am recurs la procedura aceasta.


text:
Vă mai trimit încă un frate, pe care-l cunoaştem din experienţă ca pe un creştin serios. El de-abia aşteaptă să pornească la drum, fiind cu atât mai interesat, după ce i-am vorbit despre dărnicia voastră.


text:
Dacă întreabă cineva cine este Tit, spuneţi-i că este colaboratorul meu, conlucrătorul meu printre voi, iar despre ceilalţi doi puteţi să spuneţi că reprezintă comunităţile de aici şi sunt exemple strălucite de copii ai Domnului.


text:
Vă rog să vă manifestaţi iubirea voastră faţă de aceşti oameni, făcând pentru ei tot ce m-am lăudat în public că veţi face.


text:
<pb/>Îmi dau seama că nici nu ar trebui să vă amintesc despre aceasta, respectiv despre ajutorul pe care se cuvine să-l daţi copiilor lui Dumnezeu.


text:
Căci ştiu cu câtă râvnă o faceţi şi de aceea m-am şi lăudat prietenilor din Macedonia încă de acum un an că sunteţi gata să le trimiteţi un ajutor în bani. De fapt, tocmai entuziasmul vostru i-a determinat pe mulţi dintre ei să înceapă şi ei strângerea de ajutoare.


text:
Eu însă îi trimit pe aceşti oameni tocmai pentru a mă asigura că sunteţi, într-adevăr, gata aşa cum le-am spus, cu toţi banii adunaţi; n-aş vrea ca de data aceasta să reiasă că m-am înşelat când m-am lăudat cu voi.


text:
Tare mi-ar fi ruşine – după cum şi vouă v-ar fi – să-i iau pe aceşti macedonieni cu mine şi, când colo, să constat că nu sunteţi încă gata s-o faceţi, cum le-am spus!


text:
Aşadar, i-am rugat pe ceilalţi fraţi de aici să se ducă înaintea mea şi să vadă dacă darul pe care l-aţi promis e pregătit deja. Aş dori să fie un dar adevărat, şi să nu pară că a fost făcut la insistenţele altuia.


text:
<pb/>Nu uitaţi însă un lucru, că dacă daţi puţin, puţin veţi şi primi. Gospodarul care seamănă doar câteva seminţe abia va strânge o recoltă mică, dar dacă însămânţează o cantitate mare, şi secerişul va fi bogat.


text:
Fiecare trebuie să decidă singur cât să dea. Nu forţaţi pe nimeni să dea mai mult decât este dispus, căci Dumnezeu doreşte ca cei care dau să dea din toată inima.


text:
Dumnezeu e în stare să vă compenseze golurile, dându-vă tot ceea ce vă lipseşte, şi chiar mai mult, aşa încât nu numai că veţi avea destul pentru acoperirea propriilor voastre nevoi, ci vă va mai rămâne din belşug să daţi cu bucurie şi altora.


text:
Este aşa cum spun Scripturile: „Omul evlavios dă cu mână largă la săraci. Faptele sale bune îi vor face cinste în veci.”


text:
Căci Dumnezeu, care dă sămânţă gospodarului să semene şi, mai pe urmă, o recoltă bună s-o secere şi să se bucure de ea, vă va da şi vouă tot mai multă sămânţă de semănat şi o va face să crească, pentru ca voi să puteţi dărui tot mai multe roade din secerişul vostru.


text:
Da, într-adevăr, Dumnezeu vă va da din belşug, ca să puteţi da şi voi altora, iar când vom duce celor care au nevoie darurile voastre, vor izbucni în strigăte de laudă şi mulţumire către Dumnezeu pentru ajutorul vostru.


text:
Astfel, două lucruri se realizează ca urmare a darurilor voastre: cei care duc lipsă vor fi ajutaţi iar aceştia, la rândul lor, nu vor mai conteni să-i mulţumească lui Dumnezeu.


text:
Cei pe care-i ajutaţi se vor bucura nu numai din pricina darurilor voastre generoase, pentru ei şi pentru alţii, ci, în plus, îl vor lăuda pe Dumnezeu, văzând că faptele voastre sunt la fel de bune ca doctrina voastră.


text:
Iar ei se vor ruga pentru voi fierbinte şi stăruitor, cu multă simţire, ca urmare a harului minunat al lui Dumnezeu arătat prin voi.


text:
Mulţumiţi lui Dumnezeu pentru Fiul său – darul său prea minunat pentru a putea fi exprimat în cuvinte.


text:
<pb/>Mă rog de voi – da, eu, Pavel, mă rog de voi, şi o fac cu blândeţe, exact aşa cum ar face-o Cristos însuşi. Totuşi unii din voi zic: „Scrisorile lui Pavel sunt îndrăzneţe, n-avem ce zice, când este departe de noi, dar când vine încoace, să vedeţi ce teamă îi va fi să ridice glasul!”


text:
Sper să nu fie nevoie să vă demonstrez, când vin, cât de aspru şi neînduplecat pot fi. Nu vreau să-mi duc la îndeplinire planurile actuale cu privire la unii din voi care par să creadă că eu acţionez şi vorbesc doar ca un om călăuzit de ambiţie.


text:
E drept că sunt un om oarecare, dar eu nu utilizez planuri şi metode omeneşti pentru a-mi câştiga bătăliile.


text:
Pentru a doborî fortăreţele diavolului fac uz de armele puternice ale lui Dumnezeu, nu de cele făcute de mâna omului.


text:
Aceste arme pot zdrobi orice argument semeţ împotriva lui Dumnezeu şi orice piedică ce s-ar ridica în calea cunoaşterii lui Dumnezeu, în felul acesta rebelii pot fi readuşi la Dumnezeu şi transformaţi în oameni care să asculte de Cristos.


text:
<pb/>Necazul cu voi este că priviţi la mine, iar eu par slab şi neputincios; voi însă ar trebui să priviţi dincolo de aparenţe. Totuşi, dacă se poate lăuda cineva că posedă puterea şi autoritatea lui Cristos, atunci negreşit acela sunt eu.


text:
Oi fi părând eu că mă laud mai mult decât se cuvine cu autoritatea ce o am asupra voastră – autoritate menită să vă ajute, nu să vă facă rău – dar, nu-i nimic, căci am să împlinesc fiecare afirmaţie pe care am făcut-o.


text:
Spun aceasta pentru ca nu cumva să aveţi impresia că e o simplă bravură din partea mea când vă cert în scrisorile mele.


text:
„Nu vă faceţi probleme pentru scrisorile sale”, zic unii. „Sună, într-adevăr, grozav, dar în realitate e numai gura de el. O să-l vedeţi când vine aici că nu e nimic de capul lui şi că n-aţi auzit predicator mai slab decât el!”


text:
Ei bine, de data aceasta, prezenţa mea în persoană va fi tot atât de aspră pentru voi cum sunt şi scrisorile mele!


text:
Vai, dar nu vă necăjiţi, căci nu voi îndrăzni să afirm că sunt tot atât de grozav ca aceştia care se laudă cât de buni sunt ei! Din păcate nu se compară decât între ei înşişi, propriile lor idei mici fiind singurul etalon pentru ei. Câtă prostie din partea lor!


text:
Noi însă nu ne vom făli cu autoritatea pe care nu o avem. Ţelul nostru este să fim pe măsura planului lui Dumnezeu pentru noi, or, planul acesta cuprinde şi colaborarea cu voi.


text:
Noi nu depăşim măsura când pretindem autoritatea asupra voastră, întrucât noi am venit la voi primii cu Evanghelia despre Cristos.


text:
Nu e ca şi când am încerca să ne însuşim meritele ce i se cuvin altuia pentru munca înfăptuită printre voi. Dimpotrivă, noi sperăm să crească credinţa voastră şi, în ciuda limitelor încă impuse nouă, munca noastră printre voi să se extindă mult.


text:
Odată realizat acest lucru, vom putea predica Evanghelia şi altor oraşe, cu mult dincolo de hotarele voastre, unde nu lucrează nimeni; atunci nu se va mai pune problema amestecului cuiva în domeniul de lucru al celuilalt.


text:
După cum spun Scripturile: „Dacă are cineva de gând să se laude, atunci să se laude cu ceea ce a făcut Domnul, şi nu cu persoana lui.”


text:
Când se laudă cineva singur cu lucrurile bune pe care le-a făcut, lauda lui nu prea contează. Dar când Domnul îl laudă, se schimbă situaţia!


text:
<pb/>Vă rog să aveţi răbdare cu mine; suportaţi un pic de nebunie din partea mea. Hai, mai răbdaţi-mă puţin, să vă spun tot ce am pe inimă.


text:
Sunt profund îngrijorat pentru voi, cu preocuparea profundă a lui Dumnezeu însuşi. Doresc cu tot dinadinsul ca dragostea voastră să i-o dăruiţi numai lui Cristos, exact aşa cum o tânără fecioară castă îşi păstrează intactă iubirea pentru un singur bărbat: acela care-i va fi soţ.


text:
Dar eu tare mă tem că dragostea voastră ar putea fi abătută de la acea atitudine de dăruire simplă şi curată faţă de Domnul, aşa cum a fost înşelată şi Eva de Satana în Grădina Eden.


text:
Păreţi atât de creduli: voi credeţi absolut tot ce vi se spune, chiar dacă persoana respectivă vă predică despre un alt Isus decât cel pe care îl predicăm noi sau despre un duh deosebit de Duhul Sfânt pe care l-aţi primit voi, sau vă arată o altă cale de mântuire. Înghiţiţi totul.


text:
Totuşi eu nu consider că aceşti minunaţi „mesageri de la Dumnezeu”, cum îşi zic ei, sunt mai buni cu ceva decât mine.


text:
Dacă sunt un orator slab, cel puţin eu ştiu ce vorbesc, cum cred că v-aţi dat seama până acum, deoarece am dovedit acest lucru în repetate rânduri.


text:
Am procedat oare greşit şi m-am înjosit cumva, făcându-mă vrednic de dispreţul vostru, prin faptul că v-am predicat Evanghelia lui Dumnezeu fără să vă iau nici un ban?


text:
În schimb, pe alte biserici le-am „jefuit”, acceptând ofertele trimise şi cheltuindu-le în timpul şederii mele printre voi, pentru a vă sluji astfel fără plată.


text:
Iar când aceste fonduri s-au epuizat şi începusem să rabd de foame, tot nu v-am cerut nimic, deoarece creştinii din Macedonia mi-au adus încă un dar. Vouă însă niciodată nu v-am cerut nici un ban, şi nici n-o voi face vreodată.


text:
Dar voi proceda astfel pentru a le tăia craca de sub picioare celor care se laudă că lucrează pentru Dumnezeu exact aşa cum o facem şi noi.


text:
Pe aceştia nu i-a trimis Dumnezeu; ei sunt „falsuri” care v-au amăgit să credeţi că sunt apostolii lui Cristos


text:
aşa că nu e de mirare că c pot face şi slujitorii lui, când apar în postură de slujitori evlavioşi. Până la urmă însă îşi vor primi cu vârf şi îndesat pedeapsa pe care o merită pentru faptele lor rele.


text:
<pb/>Iarăşi fac apel la voi, să nu consideraţi că mi-am pierdut minţile de vor besc astfel; chiar dacă aţi crede acest lucru despre mine, oricum, ascultaţi-mă – nebun sau prost – chiar dacă mă laud şi eu puţin.


text:
Lăudăroşenia aceasta nu e pentru mine o poruncă din partea Domnului, căci acum procedez ca un om fără minte.


text:
nu vă supăraţi când fac din voi robii lor, vă iau tot ce aveţi, profită de voi, îşi dau aere şi vă lovesc peste obraz.


text:
Mi-e ruşine s-o mărturisesc, dar eu aşa ceva nu aş avea curajul sau tăria să fac! Dar nu există un lucru cu care să nu se laude ei – vorbesc iarăşi ca un nebun – şi să nu mă pot lăuda şi eu.)


text:
Ei se laudă că sunt evrei, nu-i aşa? Ei bine, şi eu sunt. Şi mai spun că sunt israeliţi, popor ales al lui Dumnezeu, da? Şi eu sunt. Şi că sunt descendenţi ai lui Avraam? Dar şi eu sunt.


text:
Spun ei că-l slujesc pe Cristos? Dar eu l-am slujit mult mai mult! Întreb ca un om care şi-a pierdut mintea. Eu am muncit mai mult, am fost aruncat în închisoare mai des, am fost biciuit de nenumărate ori şi am înfruntat moartea în repetate rânduri.


text:
În cinci ocazii diferite evreii mi-au aplicat acele groaznice „treizeci şi nouă de lovituri de bici” ale lor.


text:
De trei ori am fost bătut cu nuiele. O dată am fost lovit cu pietre. De trei ori am suferit naufragiu. O dată am rămas pe mare sub cerul liber o noapte întreagă şi toată ziua următoare.


text:
Am străbătut kilometri anevoioşi şi adesea am fost în mare primejdie din pricina inundaţiilor şi a tâlharilor, ba chiar şi a propriilor concetăţeni, evreii, precum şi din cauza ne-evreilor. Am înfruntat pericole mari din cauza gloatelor din cetăţi şi însăşi primejdia morţii în deşerturi şi în furtuni pe mare, precum şi pericole din partea unora care se pretind că-s fraţi în Cristos, dar nu sunt.


text:
Am trăit cu trudă şi dureri şi cu nopţi nedormite. Adesea am răbdat de foame şi de sete şi am postit de multe ori; de câte ori nu am tremurat de frig, neavând îmbrăcăminte suficient de călduroasă!


text:
Săvârşeşte cineva o greşeală şi eu să nu mă întristez? Or, cade cineva şi eu nu doresc din tot sufletul să-l ajut? Este cineva rănit în duhul său şi eu să nu mă aprind de mânie împotriva celor care l-au rănit?


text:
Dar dacă e să mă laud, atunci mă voi lăuda mai degrabă cu lucrurile care demonstrează cât de slab sunt eu.


text:
Dumnezeu, Tatăl Domnului nostru Isus Cristos, căruia i se cuvine toată lauda în vecii vecilor, ştie că spun adevărul.


text:
Bunăoară, la Damasc, guvernatorul de sub comanda regelui Areta a postat soldaţi la porţile cetăţii să mă prindă;


text:
dar eu am fost coborât într-un coş legat de funie, printr-o spărtură din zid, şi am scăpat! <i>Halal popularitate!</i>


text:
<pb/>E atâta nebunie în lăudăroşenia asta, dar fie, hai să continui cu ea. Daţi-mi voie să vă spun despre viziunile pe care le-am avut şi revelaţiile de care mi-a făcut parte Domnul.


text:
Acum paisprezece ani am fost răpit la cer. Să nu mă întrebaţi dacă am fost acolo cu trupul sau numai cu duhul, căci nu ştiu; numai Dumnezeu poate da răspunsul aici.


text:
şi am auzit lucruri atât de extraordinare încât nu se pot exprima în cuvinte omeneşti (şi în orice caz nu am voie să le povestesc altora.)


text:
Asta da, e o experienţă cu care poţi să te lauzi şi totuşi eu n-am s-o fac. Mă voi lăuda doar cu faptul că sunt foarte slab şi că Dumnezeu e atât de măreţ, încât poate să se folosească de o atare slăbiciune spre slava sa.


text:
Am prea multe lucruri cu care să mă laud şi n-am să fiu atât de nechibzuit s-o fac, pentru că nu vreau ca cineva să aibă despre mine o părere mai înaltă decât se cuvine din ceea ce vede în viaţa mea şi în mesajul meu.


text:
Voi mai spune şi aceasta: că întrucât experienţele pe care le-am avut au fost atât de ieşite din comun, Dumnezeu a trebuit să-mi dea un anume lucru foarte supărător, care să mă împiedice să mă îngâmf; astfel mi-a dat o boală care este ca un ţepuş în carne, un mesager al Satanei care să mă rănească şi să mă supere – să-mi înfrângă mmdria.


text:
Dar el mi-a răspuns: <J>„Nu, căci sunt cu tine şi aceasta îţi ajunge; nu mai ai nevoie de nimic altceva. Puterea mea este cel mai bine evidenţiată în oamenii slabi.”</J> Aşa se face că îmi place să mă laud cu faptul că sunt slab; mă bucur să fiu un exemplu viu al puterii lui Cristos, şi să nu-mi etalez propria putere şi capacitate.


text:
Întrucât ştiu că e numai spre folosul lui Cristos, sunt pe deplin mulţumit cu „ţepuşul” meu, insulte, persecuţii şi necazuri de tot felul. Căci atunci când sunt slab, sunt tare – cu cât am mai puţin, cu atât depind mai mult de Cristos.


text:
<pb/>M-aţi făcut să mă port ca un nebun, cu laudele acestea, – voi trebuia să mă lăudaţi. Nu este nici un singur lucru pe care îl au aceşti „indivizi admirabili” pe care să nu-l am şi eu, chiar dacă eu nu valorez absolut nimic.


text:
Când am fost la voi, v-am oferit în mod categoric toate dovezile că sunt un apostol adevărat, trimis la voi de însuşi Dumnezeu: deoarece, cu răbdare, am făcut printre voi multe minuni, semne şi lucruri măreţe.


text:
Singurul lucru ce nu l-am făcut pentru voi, dar pe care îl fac în toate bisericile celelalte, a fost să vă devin o povară – nu v-am cerut să-mi daţi de mâncare ori să mă cazaţi. Vă rog să mă iertaţi pentru greşeala aceasta!


text:
Vin acum la voi pentru a treia oară; şi nici de data aceasta n-o să vă coste nimic. Căci, nu am nevoie de banii voştri, ci de voi înşivă! Oricum, voi sunteţi copiii mei; or, nu copiii sunt aceia care cumpără de mâncare părinţilor, ci tocmai invers: părinţii aduc de mâncare copiilor.


text:
Mă dăruiesc vouă cu bucurie, cu tot ce am, spre binele vostru spiritual, deşi cu cât vă iubesc mai mult, se pare că voi mă iubiţi mai puţin.


text:
Zic unii din voi: „E drept că nu prea ne-au costat vizitele sale, dar Pavel ăsta e foarte şiret căci uite cum ne-a dejucat planurile. Nu se poate să nu fi stors el ceva bani de la noi, printr-un mijloc oarecare.”


text:
Când l-am îndemnat pe Tit să vă viziteze şi l-am trimis împreună cu el şi pe celălalt frate, au obţinut ei vreun profit de pe urma voastră? Bineînţeles că nu. Căci noi avem acelaşi Duh Sfânt şi călcăm fiecare pe urmele celuilalt, având un mod comun de lucru.


text:
<pb/>Acum, precis credeţi că vă spun toate acestea ca să reintru în graţiile voastre. Dar nu e deloc aşa. Vă spun, şi Dumnezeu mă aude când vorbesc, că v-am scris acestea pentru a vă ajuta pe voi, iubiţi prieteni – pentru a vă întări duhovniceşte, şi nu pentru a-mi face situaţia mai uşoară.


text:
Căci mi-e teamă că dacă voi veni la voi, n-o să-mi placă ce-o să găsesc şi apoi n-o să vă placă felul în care voi fi nevoit să mă port cu voi. Tare mi-e teamă că vă voi găsi certându-vă şi invidiindu-vă unii pe alţii, supărându-vă şi făcând pe grozavii, umblând cu vorbe rele unii faţă de alţii şi cu şoapte pe la spate, plini de îngâmfare şi dezbinare.


text:
Da, mi-e teamă că atunci când am să vin, Dumnezeu mă va smeri înaintea voastră şi voi fi întristat şi îndurerat, fiindcă mulţi dintre voi, cei care aţi păcătuit, nici măcar nu vă pasă de lucrurile necurate şi rele pe care le-aţi făcut: respectiv pofta şi imoralitatea voastră şi faptul că luaţi nevasta altuia.


text:
<pb/>Este a treia oară când vin la voi. Scripturile ne spun ca în orice dezbatere hotărârile vor fi luate pe mărturia a doi sau trei martori oculari. <i>Ei bine, este al treilea avertisment pe care vi-l dau, cu ocazia acestei vizite.</i>


text:
I-am avertizat deja pe cei care păcătuiseră când am fost la voi rândul trecut; acum îi avertizez din nou, pe alţii, aşa cum am făcut atunci, că de data aceasta vin pregătit să-i pedepsesc aspru şi nu-i voi cruţa.


text:
Veţi avea toate dovezile că Cristos vorbeşte prin mine. Cristos nu e slab în relaţiile sale cu voi, ci este o putere mare în voi.


text:
Trupul său uman, slab, a murit pe cruce, dar acum el trăieşte prin puterea măreaţă a lui Dumnezeu. Şi noi suntem slabi în trupurile noastre, cum a fost el, dar acum trăim şi suntem puternici, cum este el, şi avem toată puterea lui Dumnezeu la îndemână atunci când tratăm cu voi.


text:
Cercetaţi-vă pe voi înşivă dacă sunteţi în credinţă – puteţi trece examenul? Simţiţi voi prezenţa şi puterea lui Cristos tot mai mult în lăuntrul vostru? Sau vă prefaceţi numai că sunteţi creştini, când, de fapt, nu sunteţi?


text:
Mă rog ca voi să trăiţi o viaţă frumoasă, nu pentru ca să culegem noi laurii, demonstrând că învăţătura noastră e cea mai bună; nu, nu de aceea, căci noi dorim ca voi să procedaţi bine chiar dacă noi am fi dispreţuiţi.


text:
Ne bucurăm să fim slabi şi dispreţuiţi, numai să vă ştim pe voi tari, cu adevărat. Dorinţa şi rugăciunea noastră supremă este ca voi să deveniţi credincioşi maturi.


text:
Vă scriu aceste rânduri în speranţa că nu va mai fi nevoie să vă cert şi să vă pedepsesc când voi veni; deoarece, nu doresc să fac uz de autoritatea pe care mi-a dat-o Domnul pentru a vă pedepsi, ci pentru a vă întări.


text:
<pb/>Închei cu aceste cuvinte: Fiţi fericiţi! Creşteţi în Cristos! Luaţi seama la ce v-am spus! Trăiţi în pace şi armonie. Şi dragostea şi pacea lui Dumnezeu să fie cu voi.


text:
Fie ca harul Domnului nostru Isus Cristos să fie cu voi cu toţi, şi dragostea lui Dumnezeu şi părtăşia Duhului Sfânt să fie cu voi toţi.


text:
<pb/>De la Pavel misionarul şi de la toţi ceilalţi creştini de aici: Către: Bisericile din Galatia. Eu nu am fost chemat să fiu misionar de vreun grup ori de vreo instituţie.


text:
Chemarea mea vine din partea lui Isus Cristos însuşi şi de la Dumnezeu Tatăl, care l-a înviat din morţi.


text:
care a murit pentru păcatele noastre conform planului lui Dumnezeu şi ne-a scăpat de lumea aceasta rea în care trăim.


text:
<pb/>Sunt uimit să constat că v-aţi îndepărtat atât de repede de Dumnezeu, cel care, în dragostea şi îndurarea sa, v-a invitat să fiţi părtaşi la viaţa eternă pe care o dăruieşte el prin Cristos; aţi început deja să urmaţi o „altă cale spre cer” care, dealtminteri, nici nu duce în cer.


text:
Fiindcă nu există nici o altă cale decât cea pe care v-am arătat-o noi; nu vă lăsaţi amăgiţi de aceia care răstălmăcesc şi schimbă adevărul despre Cristos.


text:
Blestemele lui Dumnezeu să cadă asupra oricui (inclusiv asupra mea), care predică orice cale de mântuire decât cea despre care v-am vorbit eu; da, chiar dacă un înger ar veni din cer să vă predice orice alt mesaj, să fie în veci blestemat.


text:
Repet – dacă predică cineva orice altă Evanghelie decât cea pe care aţi primit-o cu bucurie, blestemul lui Dumnezeu să cadă asupra lui.


text:
Vedeţi bine că nu mă străduiesc să vă fac plăcerea cu vorbe dulci şi linguşiri; din contră, eu pe Dumnezeu vreau să-l mulţumesc. Dacă aş mai încerca şi acum să fiu pe placul oamenilor, n-aş putea fi slujitorul lui Cristos.


text:
<pb/>Scumpi prieteni, vă spun solemn că drumul spre cer predicat de mine nu se bazează pe capriciile ori visul vreunui om.


text:
Deoarece, mesajul meu provine, nici mai mult, nici mai puţin, decât de la însuşi Isus Cristos, care mi-a spus ce trebuie să spun. Nimeni altul nu m-a învăţat.


text:
Ştiţi în ce hal eram când urmam religia iudaică – cum îi urmăream pe creştini fără pic de milă, hăituindu-i şi făcând tot ce-mi stătea în putinţă pentru a-i stârpi odată pe toţi.


text:
Am fost mai religios decât oricare alt evreu de vârsta mea din toată ţara şi m-am străduit din răsputeri să urmez toate vechile reguli tradiţionale ale religiei mele.


text:
Dar cu mine s-a petrecut ceva! Chiar înainte de a mă naşte, Dumnezeu m-a ales ca să fiu al său şi m-a chemat – o câtă bunătate şi har e aici! –


text:
să mi-l descopere pe Fiul său în mine, astfel încât să pot merge la ne-evrei şi să le duc Vestea Bună despre Isus. Când s-au petrecut toate acestea în viaţa mea, eu nu m-am dus de îndată să le discut cu vreun altul;


text:
nu m-am dus la Ierusalim să mă consult cu cei care erau apostoli înaintea mea. Ci, m-am dus în deşerturile Arabiei, după care m-am înapoiat în oraşul Damasc.


text:
Abia după trei ani am plecat, în fine, la Ierusalim să-l vizitez pe Petru şi am stat la el cincisprezece zile.


text:
(Fiţi atenţi la ce vă spun, fiindcă v-o spun chiar în prezenţa lui Dumnezeu. Lucrurile s-au petrecut întocmai aşa – nu vă mint.)


text:
Tot ce ştiau provenea din vorbele oamenilor, cum că „duşmanul nostru de altădată predică acum tocmai credinţa pe care încerca s-o distrugă.”


text:
<pb/>Apoi, paisprezece ani mai târziu, m-am reîntors la Ierusalim, de data aceasta însoţit de Barnaba; a venit şi Tit cu noi.


text:
Eu mergeam cu porunci clare din partea lui Dumnezeu să discut cu fraţii de acolo în legătură cu mesajul pe care îl vesteam ne-evreilor. Am stat de vorbă, în particular, cu conducătorii bisericii, pentru ca aceştia să înţeleagă cu toţii ce anume propovăduisem şi, speram eu, să convină că totul e în ordine.


text:
Şi, într-adevăr, au fost de acord cu mine; ba, încă şi mai mult: n-au avut nici măcar pretenţia ca Tit, tovarăşul meu, să fie tăiat împrejur, deşi el nu era evreu.


text:
Însă nici problema aceasta nu s-ar fi ivit, dacă n-ar fi venit unii aşa-zişi „creştini” – în realitate impostori – să ne spioneze şi să vadă de câtă libertate ne bucurăm noi în Cristos Isus, respectiv dacă ţinem sau nu legile iudaice. Ei au încercat să ne încătuşeze din nou cu regulile lor, ca pe nişte sclavi.


text:
Noi însă nu le-am dat atenţie nici măcar o singură clipă, fiindcă n-am vrut să vă inducem în eroare, făcându-vă să credeţi că mântuirea se poate câştiga prin circumcizie ori prin respectarea legilor mozaice.


text:
Nici marii conducători ai bisericii care erau de faţă n-au avut nimic de adăugat la ceea ce predicam eu. (Apropo, faptul că ei erau conducători însemnaţi n-a avut absolut nici o importanţă pentru mine, fiindcă în faţa lui Dumnezeu toţi sunt egali.)


text:
Realitatea e că dacă au văzut Petru, Iacob şi Ioan, care erau cunoscuţi drept stâlpii bisericii, cât de mult m-a folosit Dumnezeu la câştigarea ne-evreilor –


text:
ne-au strâns mâinile, mie şi lui Barnaba, şi ne-au încurajat să predicăm mai departe printre ne-evrei, în vreme ce ei îşi vor continua misiunea printre evrei.


text:
Singurul lucru pe care ni l-au sugerat totuşi a fost să nu uităm niciodată să ajutăm săracii, o dorinţă care, de altfel, o aveam şi eu.


text:
<pb/>Dar când a venit Petru la Antiohia am fost nevoit să mă opun lui, în public contestând energic faptele sale, fiindcă era pe o cale foarte greşită.


text:
Fiindcă, la început, când a venit acolo, mânca laolaltă cu creştinii ne-evrei <i>care nu se complică cu circumcizia şi cu multe alte legi evreieşti</i>. După aceea însă, când sosiră nişte prieteni evrei de-ai lui Iacob, el refuză să mai stea la masă cu ne-evreii fiindcă se temea de ce o să zică evreii aceştia ortodocşi, care susţineau morţiş că trebuie să fii neapărat tăiat împrejur pentru a putea fi mântuit;


text:
apoi şi ceilalţi creştini evrei, chiar şi Barnaba, au devenit ipocriţi, urmând exemplul lui Petru, deşi, fireşte, ei ştiau care e realitatea.


text:
Când am văzut ce se întâmplă, că nu sunt sinceri şi nu urmează adevărul Evangheliei, i-am spus lui Petru, de faţă cu toţi: „Deşi eşti evreu din naştere, tu ai renunţat de mult la legile mozaice; cum se face însă că, aşa, dintr-o dată, ai început să-i obligi tocmai pe ne-evreii aceştia să le respecte?


text:
şi noi, creştinii evrei, ştim prea bine că nu putem fi în ordine cu Dumnezeu prin simpla respectare a legilor noastre evreieşti, ci numai prin credinţa în Isus Cristos, prin care avem iertarea păcatelor. Şi astfel, şi noi ne-am încrezut în Isus Cristos, pentru a putea fi acceptaţi de Dumnezeu pe baza credinţei noastre – şi nu pentru că am respectat legile mozaice. Deoarece, nimeni nu va fi salvat vreodată prin respectarea lor.”


text:
Dar ce se întâmplă dacă, crezând că Cristos ne va mântui, am constata apoi că suntem pe drumul greşit şi că nu putem fi salvaţi fără tăierea împrejur şi respectarea tuturor legilor mozaice? Nu s-ar cuveni atunci să zicem că credinţa în Cristos ne-a dus de râpă? Ferească Dumnezeu ca cineva să îndrăznească a cugeta astfel de lucruri despre Domnul nostru.


text:
Dimpotrivă, suntem nişte păcătoşi dacă începem să reclădim vechiul sistem pe care l-am distrus sau încercăm să fim mântuiţi prin respectarea legilor mozaice.


text:
Căci tocmai prin citirea Scripturilor am ajuns să-mi dau seama că nu voi putea obţine niciodată bunăvoinţa lui Dumnezeu încercând doar să respect legile. Am ajuns să-mi dau seama că a fi acceptat de Dumnezeu e un lucru care se capătă prin credinţa în Cristos.


text:
Eu am fost răstignit împreună cu Cristos: şi acum nu mai trăiesc eu, ci Cristos trăieşte în mine. Iar viaţa reală pe care o duc în trupul acesta este urmarea încrederii mele în Fiul lui Dumnezeu, care m-a iubit şi s-a dat pentru mine.


text:
Eu nu sunt unul din aceia care socotesc că moartea lui Cristos ar fi lipsită de sens. Căci dacă am fi putut fi salvaţi prin respectarea legilor iudaice, atunci n-ar mai fi fost nevoie să moară Cristos.


text:
<pb/>O, Galateni nechibzuiţi! Ce vrăjitor v-a hipnotizat şi v-a legat cu o vrajă nemernică? Fiindcă, altădată vedeaţi sensul morţii lui Cristos, şi atât de limpede, de parcă v-aş fi purtat pe dinaintea ochilor o pancardă pe care era zugrăvit Cristos murind pe cruce.


text:
Să vă întreb numai atât: Aţi primit oare Duhul Sfânt prin încercarea de a respecta legile mozaice? De bună seamă că nu, fiindcă Duhul Sfânt a venit peste voi numai după ce aţi auzit despre Cristos şi v-aţi pus încrederea în el pentru a fi salvaţi.


text:
Ei bine atunci, v-aţi ieşit de tot din minţi? Căci dacă încercarea de a respecta legile mozaice nu v-a dat de la bun început viaţă spirituală, ce vă face să credeţi că încercarea voastră actuală de a le asculta va scoate din voi creştini mai tari?


text:
Aţi suferit atâta pentru Evanghelie! Şi acum să daţi cu piciorul la toate? Dar se poate? Nu-mi vine să cred!


text:
Vă întreb din nou: Oare Dumnezeu vă dă puterea Duhului Sfânt şi face minuni printre voi ca urmare a stăruinţelor voastre de a respecta legile mozaice? Bineînţeles că nu. Toate acestea se întâmplă când credeţi în Cristos şi vă puneţi toată încrederea în el.


text:
<pb/>Avraam a avut aceeaşi experienţă – Dumnezeu l-a declarat potrivit pentru cer numai datorită faptului că a crezut făgăduinţele lui Dumnezeu.


text:
Puteţi observa de aici că adevăraţii copii ai lui Avraam sunt toţi oamenii credincioşi care, realmente, îşi pun toată încrederea în Dumnezeu.


text:
Mai mult încă, Scripturile anticipau cu bucurie vremurile acestea, când Dumnezeu avea să mântuiască şi pe ne-evrei, prin credinţa lor. Dumnezeu i-a spus lui Avraam despre aceasta cu mult timp în urmă: „Voi binecuvinta pe cei ce, de orice neam ar fi, se încred în mine cum te încrezi tu.”


text:
Şi aşa e: toţi cei care se încred în Cristos împărtăşesc aceeaşi binecuvântare pe care a primit-o şi Avraam.


text:
<pb/>Da, cei care se bizuie pe legile mozaice ca să fie salvaţi se află sub blestemul lui Dumnezeu, fiindcă Scripturile arată foarte clar că: „Blestemat este oricine calcă măcar o dată, fie şi numai una din aceste legi scrise în Cartea Legii lui Dumnezeu.”


text:
Prin urmare, e limpede că nimeni nu va putea câştiga vreodată bunăvoinţa lui Dumnezeu prin încercarea de a respecta legile mozaice, fiindcă Dumnezeu a zis că singura cale prin care putem fi puşi în ordine înaintea sa este credinţa. Cum se exprimă profetul Habacuc: „Omul care află viaţa o află încrezându-se în Dumnezeu.”


text:
Cât de mult se deosebeşte calea aceasta a credinţei de calea legii, care spune că un om e salvat prin supunere în faţa tuturor legilor lui Dumnezeu.


text:
Dar Cristos ne-a răscumpărat de sub osânda acelui sistem imposibil, luând asupra sa blestemul pentru faptele noastre rele. Căci aşa este scris în Scripturi „Blestemat e oricine atârnă pe lemn” <i>precum a fost Isus atârnat pe o cruce de lemn</i>.


text:
Acum, Dumnezeu îi poate binecuvânta şi pe ne-evrei cu aceeaşi binecuvântare pe care a promis-o şi lui Avraam; şi noi toţi, întrucât suntem creştini, putem avea Duhul Sfânt promis, prin această credinţă.


text:
Iubiţi fraţi, chiar şi în viaţa de toate zilele, promisiunea făcută de un om faţă de altul nu se poate schimba, dacă e scrisă şi semnată. Din acest moment, el nu mai poate da înapoi.


text:
Dumnezeu a făcut câteva promisiuni lui Avraam şi Copilului său. Şi notaţi: nu se spune că promisiunile au fost destinate copiilor săi, cum ar fi fost normal să se spună dacă expresia s-ar fi referit la toţi fiii săi – adică toţi evreii – ci numai Copilului său – ceea ce, desigur, se referă la Cristos.


text:
Iată ce vreau să zic: Promisiunea lui Dumnezeu că va salva prin credinţă – promisiune scrisă şi semnată de Dumnezeu – nu a mai putut fi anulată sau modificată patru sute treizeci de ani mai târziu, când Dumnezeu a dat Legea.


text:
Dacă moştenirea ar depinde de lege, atunci n-ar mai depinde de promisiune. Dar Dumnezeu, în harul lui, i-a dat-o printr-o promisiune.


text:
Ei bine, care a fost rostul legii? Ea a fost adăugată, după ce a fost făcută promisiunea, pentru a arăta oamenilor cât de vinovaţi sunt de călcarea legilor lui Dumnezeu. Dar acest sistem de legi era menit să dureze doar până la venirea lui Cristos, Copilul căruia i s-a făcut promisiunea lui Dumnezeu. (Şi apoi, mai e o deosebire. Dumnezeu i-a însărcinat pe îngeri cu misiunea de a-i da lui Moise legile sale, iar el le-a dat mai departe poporului.


text:
Dar când Dumnezeu i-a făcut promisiunea sa lui Avraam, a făcut-o personal, fără îngeri şi fără Moise, ca intermediari.)


text:
Ei bine, se bat oare cap în cap legile lui Dumnezeu cu promisiunile sale? Bineînţeles că nu! Dacă am putea fi mântuiţi prin legile sale, atunci Dumnezeu nu ar mai fi fost nevoit să ne dea o altă cale de scăpare din strânsoarea păcatului –


text:
căci Scriptura spune că toţi suntem robii păcatului. Singura scăpare este în credinţa în Isus Cristos; calea scăpării este deschisă tuturor acelora care cred în el.


text:
Înainte de a veni Cristos, noi eram sub paza legii, în custodie de ocrotire – ca să spunem aşa – până când aveam să credem în Salvatorul care urma să vină.


text:
Să mă exprim şi altfel. Legea a fost pusă să ne conducă la Cristos, pentru ca să fim justificaţi prin credinţă.


text:
Nu mai suntem evrei sau greci, sclavi sau oameni liberi, nici măcar bărbaţi sau femei, ci toţi suntem la fel – suntem cu toţii creştini; suntem una în Cristos Isus.


text:
Şi acum, fiind ai lui Cristos, suntem adevăraţii descendenţi ai lui Avraam şi toate promisiunile făcute de Dumnezeu lui ne aparţin şi nouă.


text:
<pb/>Nu uitaţi însă un lucru, că dacă moare un tată şi-i lasă fiului cel mic o avere, copilul, până când se face mare, nu e într-o poziţie cu mult mai bună decât un sclav, deşi, practic, posedă toate bunurile tatălui său.


text:
El e obligat să facă ceea ce-i spune tutorele şi administratorul său, până când atinge vârsta fixată de tatăl lui.


text:
Şi aşa a fost cu noi înainte de a veni Cristos. Noi eram robii legilor şi ritualurilor iudaice, deoarece credeam că ne pot salva.


text:
Dar când a sosit timpul potrivit, hotărât de Dumnezeu, el şi-a trimis Fiul născut dintr-o femeie, ca evreu,


text:
să ne cumpere libertatea, nouă celor care eram robii legii, pentru ca el să ne poată adopta ca pe proprii săi fii.


text:
Şi fiindcă suntem fiii săi, Dumnezeu a trimis Duhul Fiului său în inimile noastre, pentru ca noi acum, pe bună dreptate, să-i putem zice lui Dumnezeu: „scumpul nostru Tată.”


text:
De-acum nu mai suntem robi, ci înşişi fiii lui Dumnezeu. Şi, întrucât suntem fiii săi, tot ce posedă el este şi al nostru, fiindcă aşa a rânduit Dumnezeu.


text:
Înainte de a-l cunoaşte voi, ne-evreii, pe Dumnezeu, eraţi robi ai aşa-numiţilor zei, care nici măcar nu există.


text:
Şi acum când l-aţi găsit pe Dumnezeu (sau poate c-ar trebui să zic „Dumnezeu v-a găsit pe voi”), cum se explică faptul că mai doriţi totuşi să vă întoarceţi înapoi, redevenind sclavii unei religii sărace, şubrede şi inutile, bazată pe încercarea de a ajunge în cer prin ascultarea legilor lui Dumnezeu?


text:
Voi încercaţi să câştigaţi bunăvoinţă în ochii lui Dumnezeu prin ceea ce faceţi sau nu faceţi în anumite zile, luni, anotimpuri sau ani.


text:
<pb/>Scumpi fraţi, vă rog simţiţi ce simt eu despre aceste lucruri, fiindcă eu sunt tot atât de liber faţă de lanţurile acestea, cum eraţi şi voi odată. Atunci, când v-am predicat pentru prima dată, nu m-aţi dispreţuit,


text:
Însă deşi boala mea v-a repugnat, nu m-aţi respins şi nu m-aţi alungat. Dimpotrivă, m-aţi primit şi m-aţi îngrijit de parcă aş fi fost un înger de la Dumnezeu sau chiar Isus Cristos în persoană.


text:
Unde e spiritul acela de fericire pe care-l simţeaţi cu toţii atunci? Fiindcă, în zilele acelea, sunt convins că v-aţi fi scos şi ochii din cap ca să-i înlocuiţi pe ai mei, numai să-mi puteţi fi de vreun ajutor cu asta.


text:
<pb/>Învăţătorii aceia falşi care se luptă din răsputeri să vă câştige bunăvoinţa nu fac asta spre binele vostru. Ceea ce încearcă ei să facă este să vă rupă complet de mine, ca să le acordaţi lor mai multă atenţie.


text:
E un lucru frumos când oamenii sunt sincer amabili cu voi din motive întemeiate, mai ales dacă nu fac asta doar atunci când sunt şi eu printre voi!


text:
<pb/>O, copiii mei, ce durere îmi cauzaţi! Încă o dată am ajuns să sufăr pentru voi durerile unei mame care aşteaptă să i se nască copilul – tânjesc de dor să vină odată timpul să fiţi umpluţi de Cristos.


text:
Ce-aş mai dori să fiu acum la voi şi să nu mai trebuiască să stau de vorbă cu voi astfel, fiindcă, sincer să vă spun, la aşa depărtare nu prea ştiu ce să fac.


text:
<pb/>Ia ascultaţi aici, prietenii mei, care credeţi că mai trebuie să respectaţi legile mozaice pentru a fi salvaţi: De ce nu căutaţi să aflaţi ce vor să zică de fapt legile astea?


text:
Fiindcă e scris că Avraam a avut doi fii, unul de la soţia sclavă şi celălalt de la soţia născută liberă.


text:
Nu a fost nimic deosebit în naşterea pruncului soţiei sclave. Pe când pruncul soţiei libere nu s-a născut decât după ce a promis Dumnezeu în mod special că se va naşte.


text:
Aşadar, această istorie adevărată ilustrează cele două căi prin care îi ajută Dumnezeu pe oameni. O cale era să le dea legile sale pe care să le păzească. Lucrul acesta l-a făcut pe Muntele Sinai, când i-a dat cele Zece Porunci lui Moise.


text:
Apropo, arabii îi spun „Muntele Agar” – or, în ilustraţia mea, Agar, soţia-sclavă, reprezintă Ierusalimul, cetatea-mamă a evreilor, centrul acelui sistem bazat pe încercarea de a-i face pe plac lui Dumnezeu prin străduinţa de a respecta Poruncile; şi evreii, care se silesc să urmeze sistemul acesta, sunt sclavii lui.


text:
La aceasta s-a referit Isaia când a profeţit: „O, femeie fără copii! Acum te poţi bucura şi tu! Poţi striga de bucurie chiar dacă n-ai avut până acum copii. Fiindcă am să-ţi dăruiesc o mulţime de copii, mai mulţi decât are soţia sclavă.”


text:
Voi împreună cu mine, iubiţi fraţi, sunteţi copiii făgăduinţei lui Dumnezeu, precum a fost şi Isaac.


text:
Şi astfel, noi cei care suntem născuţi din Duhul Sfânt suntem persecutaţi azi de aceia care vor ca noi să respectăm legile iudaice, precum a fost şi Isaac, copilul promisiunii, persecutat de Işmael, fiul soţiei sclave.


text:
Dar conform Scripturilor, Dumnezeu i-a spus lui Avraam să alunge soţia sclavă şi pe fiul acesteia, fiindcă fiul soţiei sclave nu putea moşteni căminul şi pământurile lui Avraam alături de fiul femeii libere.


text:
Iubiţi fraţi, noi nu suntem copiii femeii sclave, cu vreo obligaţie faţă de legile iudaice, ci copii ai femeii libere, acceptabili în ochii lui Dumnezeu datorită credinţei noastre.


text:
<pb/>Prin urmare, Cristos ne-a făcut liberi. Acum aveţi grijă să rămâneţi liberi şi să nu vă lăsaţi încătuşaţi iarăşi în lanţurile sclaviei faţă de legile şi ceremoniile evreieşti.


text:
Ascultaţi ce vă spun, dacă vă bizuiţi pe circumcizie şi respectarea legilor iudaice pentru a fi puşi în ordine cu Dumnezeu, atunci Cristos nu vă poate salva.


text:
Repet: oricine încearcă să găsească trecere la Dumnezeu prin tăierea împrejur, trebuie să respecte cu stricteţe toate celelalte legi iudaice, căci altminteri va pieri.


text:
Cristos nu vă este de nici un folos dacă socotiţi că vi se va şterge datoria faţă de Dumnezeu prin respectarea acelor legi; aţi pierdut harul lui Dumnezeu.


text:
Pe când noi, cu ajutorul Duhului Sfânt, ne bizuim pe moartea lui Cristos care ne şterge păcatele şi ne pune în ordine cu Dumnezeu.


text:
Şi noi, cei cărora Cristos ne-a dat viaţa eternă, nu avem de ce să ne temem dacă am fost sau nu circumcişi sau dacă ţinem sau nu ceremoniile iudaice; fiindcă, singurul lucru de care avem nevoie este o credinţă care să se manifeste prin dragoste.


text:
Şi când mă gândesc ce bine mergeaţi! O, oare cine s-a strecurat între voi de v-a oprit să mai urmaţi adevărul?


text:
În Domnul îmi pun toată încrederea să vă aducă înapoi la felul meu de a crede, în aceste chestiuni. Se va ocupa Dumnezeu de persoana aceea care v-a tulburat şi v-a zăpăcit, indiferent cine ar fi!


text:
Unii merg până acolo, încât afirmă că tocmai eu predic necesitatea tăierii împrejur şi a legilor iudaice ca parte a planului de mântuire. Dar, dacă aş predica eu aşa ceva, n-aş mai fi persecutat – fiindcă mesajul acesta nu lezează pe nimeni. Dar faptul că sunt încă persecutat dovedeşte că eu predic în continuare salvarea numai şi numai prin crucea lui Cristos.


text:
Tare aş dori ca învăţătorii aceştia care vor să vă tăiaţi împrejur să-şi taie ei înşişi orice legături pe care le mai au cu voi şi să vă lase în pace!


text:
<pb/>Căci voi, iubiţi fraţi, aţi primit libertatea: nu de a face rău, ci libertatea de a vă iubi şi a vă sluji unii pe alţii.


text:
Fiindcă întreaga Lege se poate cuprinde într-o singură poruncă: „Iubeşte-i pe alţii ca pe tine însuţi.”


text:
Dar dacă voi, în loc să vă iubiţi între voi, sunteţi încontinuu puşi pe critici şi vă ciorovăiţi mereu, băgaţi de seamă! Nu cumva să vă distrugeţi reciproc.


text:
<pb/>Vă sfătuiesc să nu ascultaţi decât de învăţăturile Duhului Sfânt. El vă va spune unde să mergeţi şi ce să faceţi, şi atunci nu veţi mai săvârşi mereu faptele rele la care vă îndeamnă natura voastră.


text:
Căci noi, în mod normal suntem înclinaţi spre fapte rele, care sunt tocmai opusul lucrurilor pe care ne îndeamnă Duhul Sfânt să le facem; iar faptele bune pe care dorini să le facem, când Duhul Sfânt obţine câştig de cauză în noi, sunt exact contrarul dorinţelor noastre naturale. Aceste două forţe contrare din noi se află într-o permanentă luptă una cu alta pentru a pune stăpânire pe noi şi dorinţele noastre nu sunt niciodată imune la presiunile exercitate de ele.


text:
Când sunteţi călăuziţi de Duhul Sfânt nu mai e nevoie să vă impuneţi vouă înşivă să respectaţi legile mozaice.


text:
Dar când urmaţi propriile voastre înclinaţii greşite, viaţa voastră va produce rezultate proaste, cum ar fi: gânduri necurate, goana după plăceri senzuale,


text:
idolatrie, spiritism (adică, încurajarea activităţii demonilor), ură şi lupte, gelozie şi mânie, efortul permanent de a obţine pentru tine tot ce e mai bun, nemulţumirile de tot felul şi critici, impresia că toţi ceilalţi sunt greşiţi şi numai cei din grupuşorul tău au dreptate – apoi ar mai fi: doctrina greşită,


text:
invidia, crimele, beţia, petrecerile deşănţate şi toate celalalte de felul acesta. Daţi-mi voie să vă spun încă o dată cum v-am mai spus-o, că oricine trăieşte o astfel de viaţă nu va moşteni Împărăţia lui Dumnezeu.


text:
Dar când Duhul Sfânt e stăpân pe viaţa noastră, el va produce în noi fructe de felul acesta: dragoste, bucurie, pace, răbdare, omenie, bunătate, fidelitate,


text:
Cei care aparţin lui Cristos şi-au ţintuit pe cruce dorinţele lor rele din fire, răstignindu-le acolo.


text:
Dacă trăim prin puterea Duhului Sfânt, să urmăm îndrumarea Duhului Sfânt în toate sferele vieţii noastre.


text:
Atunci nu vom mai avea nevoie să umblăm după onoruri şi popularitate, care nu duc decât la gelozie şi resentimente.


text:
<pb/>Fraţi scumpi, dacă un creştin e biruit de vreun păcat, voi care sunteţi evlavioşi ar trebui, cu toată blândeţea şi smerenia, să-l aduceţi înapoi la drumul cel bun, amintindu-vă că s-ar putea ca rândul următor să greşească chiar unul din voi.


text:
Fiecare să se asigure că face lucrurile cum poate fi mai bine, fiindcă atunci va avea satisfacţia personală a muncii bine înfăptuite şi nu va trebui să se compare cu altul,


text:
<pb/>Cei cărora li se predică Cuvântul lui Dumnezeu au datoria să-şi ajute învăţătorii, contribuind la întreţinerea lor.


text:
Nu vă lăsaţi induşi în eroare; aduceţi-vă aminte că nu-l puteţi nesocoti pe Dumnezeu şi să scăpaţi nepedepsiţi: ceea ce a semănat cineva, aceea va culege!


text:
Dacă seamănă ca să-şi satisfacă dorinţele rele, va sădi seminţele răului şi neîndoielnic va culege roadă unei decăderi spirituale şi a morţii; dar dacă sădeşte lucrurile bune ale Duhului, va culege viaţa veşnică pe care i-o dă Duhul Sfânt.


text:
Să nu obosim a face bine, căci după o vreme vom culege un belşug de binecuvântare dacă nu ne descurajăm şi nu ne dăm bătuţi.


text:
De aceea, ar trebui, ori de câte ori putem, să facem bine la toţi, şi, mai ales, fraţilor noştri creştini.


text:
<pb/>Am să vă scriu aceste cuvinte de încheiere cu mâna mea. Ia uitaţi-vă ce litere mari trebuie să fac!


text:
Învăţătorii aceia ai voştri care încearcă să vă înduplece să vă tăiaţi împrejur o fac cu un singur motiv: pentru ca să câştige popularitate şi să evite persecuţiile de care ar avea parte dacă ar recunoaşte că numai în crucea lui Cristos există mântuire.


text:
Şi chiar învăţătorii care se supun tăierii împrejur nu se silesc să respecte şi celelalte legi iudaice, ci vor ca voi să fiţi circumcişi pentru ca să se poată lăuda că sunteţi ucenicii lor.


text:
În ce mă priveşte, ferească Dumnezeu să mă laud cu altceva decât cu crucea Domnului nostru Isus Cristos. Datorită acelei cruci, interesul meu pentru lucrurile atractive ale lumii a pierit de mult, după cum tot de multă vreme a încetat şi interesul lumii pentru mine.


text:
Nu mai are importanţă dacă am fost sau nu tăiaţi împrejur; ceea ce contează este să ştim dacă am fost sau nu cu adevărat schimbaţi în nişte oameni noi, deosebiţi.


text:
Îndurarea şi pacea lui Dumnezeu să fie peste voi toţi cei care trăiţi după acest principiu şi peste toţi ceilalţi de pretutindeni care sunt cu adevărat ai lui Dumnezeu.


text:
De aici înainte, vă rog să nu mai discutaţi cu mine în contradictoriu despre aceste lucruri, fiindcă port în trupul meu cicatricile biciurilor şi rănilor provenite de la duşmanii lui Isus.


text:
<pb/>Iubiţi prieteni creştini din Efes, pururea credincioşi Domnului: Vă scrie Pavel, cel ales de Dumnezeu să fie solul lui Isus Cristos.


text:
Ale voastre să fie binecuvântările şi pacea sa, de la Dumnezeu Tatăl şi de la Isus Cristos Domnul nostru.


text:
<pb/>Cât de mult îl lăudăm pe Dumnezeu Tatăl Domnului nostru Isus Cristos, care ne-a copleşit cu toate binecuvântările cerului, datorită faptului că suntem ai lui Cristos!


text:
Demult, chiar înainte de facerea lumii, Dumnezeu ne-a ales să fim ai lui, prin ceea ce avea să înfăptuiască Cristos pentru noi; el a hotărât atunci să ne facă sfinţi în ochii săi, absolviţi de orice greşeală – pe noi, cei care stăm înaintea sa acoperiţi cu dragostea lui.


text:
Planul său neschimbător a fost dintotdeauna acela de a ne adopta în sânul familiei sale prin trimiterea lui Isus Cristos să moară pentru noi. Şi el a făcut aceasta de bună voie!


text:
A lui Dumnezeu să fie acum toată slava pentru minunata sa bunătate şi bunăvoinţă cu care ne-a copleşit în virtutea faptului că suntem ai preaiubitului său.


text:
Atât de mare e bunătatea sa faţă de noi încât el ne-a luat toate păcatele prin sângele Fiului său, prin care suntem mântuiţi,


text:
şi a turnat din plin peste noi toată bogăţia harului său, fiindcă, ce bine ne înţelege el şi cum ştie ce ni se potriveşte în orice situaţie!


text:
Dumnezeu ne-a dezvăluit motivul secret pentru care l-a trimis pe Cristos, conform planului hotărât de el, în îndurarea sa, cu atâta timp în urmă.


text:
Iată care a fost ţelul urmărit de el: ca, la împlinirea vremii, să ne adune pe toţi laolaltă de oriunde am fi – din cer sau de pe pământ – pentru a fi pe veci împreună cu Cristos.


text:
Mai mult, datorită lui Cristos, noi am devenit pentru Dumnezeu nişte moştenitori în care el îşi găseşte desfătarea, deoarece, ca parte integrantă a planului suveran al lui Dumnezeu, noi am fost aleşi de la început să fim ai lui şi toate lucrurile se desfăşoară întocmai cum a hotărât el demult.


text:
Scopul urmărit de Dumnezeu prin aceasta a fost ca noi să-l lăudăm pe el şi să-i dăm slavă fiindcă a făcut lucruri atât de măreţe pentru noi, cei care avem să ne încredem cei dintâi în Cristos.


text:
Şi, datorită lui Cristos, voi toţi ceilalţi care aţi auzit Vestea Bună despre modul în care puteţi fi salvaţi şi v-aţi pus încrederea în Cristos, aţi fost însemnaţi ca aparţinând lui Cristos, prin Duhul Sfânt, ce fusese promis demult tuturor credincioşilor.


text:
Prezenţa sa în noi constituie garanţia că Dumnezeu ne va da tot ce a promis; iar pecetea Duhului asupra noastră înseamnă că Dumnezeu ne-a cumpărat deja şi garantează că ne va lua la sine. Iată alt motiv de a-l lăuda pe slăvitul nostru Dumnezeu.


text:
Aşa se explică de ce, din clipa în care am auzit despre puternica voastră credinţă în Domnul Isus şi despre dragostea pe care o manifestaţi faţă de creştinii de pretutindeni,


text:
Mă rog întruna pentru voi, ca Dumnezeu să vă dea înţelepciunea de a avea o viziune clară şi a înţelege cu adevărat cine este Cristos şi cât de mult a făcut pentru voi.


text:
Mă rog ca inimile voastre să vă fie inundate de lumină pentru a putea pricepe, măcar în parte, viitorul glorios la care v-a chemat să fiţi părtaşi. Vreau să vă daţi seama că Dumnezeu v-a îmbogăţit datorită faptului că noi cei care suntem ai lui Cristos i-am fost daţi lui!


text:
Mă rog ca voi să începeţi să înţelegeţi ce incredibil de mare este puterea sa de a-i ajuta pe aceia care cred în el. Este vorba de aceeaşi putere extraordinară


text:
mai presus de orice rege, dregător sau conducător. Da, nu mai încape nici o îndoială, că onoarea sa e infinit mai slăvită dectt aceea a oricui, fie din lumea asta, fie din cea viitoare.


text:
Mergeaţi la un loc cu gloata, şi nu vă deosebeaţi cu nimic de ceilalţi, fiind plini de păcat şi ascultând de Satana, prinţul grozav al puterii văzduhului, care lucrează chiar în clipa de faţă în inimile celor care se împotrivesc Domnului.


text:
Noi toţi eram odată ca ei; vieţile noastre erau expresia răului din noi; făceam toate ticăloşiile la care ne puteau duce pasiunile şi gândurile noastre rele. De la început porniserăm rău, născându-ne cu moştenirea firii noastre perverse şi aflându-ne sub aceeaşi mânie a lui Dumnezeu ca toţi ceilalţi.


text:
încât, deşi eram morţi din punct de vedere spiritual şi osândiţi din cauza păcatelor noastre, ne-a redat viaţa când l-a înviat pe Cristos din morţi Bunăvoinţa lui, nemeritată de noi, a fost singura care ne-a salvat –


text:
şi, spiritual vorbind, ne-a înviat în slava alături de Cristos, unde stăm azi împreună cu el în Împărăţia cerurilor – acestea toate datorându-se lui Isus.


text:
Şi acum Dumnezeu ne poate da ca exemple grăitoare ale nespusei sale bunătăţi de care a dat dovadă în tot ce a făcut pentru noi prin Isus Cristos.


text:
Datorită bunătăţii sale aţi fost voi salvaţi, prin încrederea în Cristos. Dar până şi încrederea aceasta nu provine de la voi înşivă, ci este un dar de la Dumnezeu.


text:
Mântuirea nu este o răsplată pentru binele înfăptuit de noi, aşa că, nimeni nu-şi poate asuma vreun merit pentru ea.


text:
Dumnezeu singur este cel care ne-a făcut ceea ce suntem şi ne-a dat o viaţă nouă prin Cristos Isus; şi, cu veacuri multe în urmă, el a rânduit ca noi să ne petrecem aceste vieţi ajutând pe alţii.


text:
<pb/>Nici o clipă să nu uitaţi că eraţi cândva păgâni şi că evreii vă spuneau „cei fără de Dumnezeu” şi „necuraţi”. (Dar lasă că şi inimile lor erau tot necurate, chiar dacă se supuneau ritualului circumciziei ca semn al evlaviei lor.)


text:
Amintiţi-vă că pe atunci trăiaţi complet despărţiţi de Cristos; voi nu eraţi un popor al lui Dumnezeu şi nu puteaţi beneficia de promisiunile sale. Eraţi pierduţi, fără de Dumnezeu, şi fără de nădejde.


text:
Dar acum sunteţi ai lui Cristos Isus şi, deşi odinioară eraţi departe de Dumnezeu, v-aţi apropiat foarte mult de el datorită actului înfăptuit de Isus Cristos pentru voi prin sângele său.


text:
Căci Cristos însuşi este calea păcii noastre. El a făcut pace între noi evreii şi voi ne-evreii prin aceea că ne-a făcut să fim o singură familie, surpând zidul de dispreţ ce ne separa odată.


text:
Prin moartea sa el a pus capăt antagonismului dintre noi, generat de legile mozaice care-i favorizau pe evrei şi le excludeau pe celelalte popoare, fiindcă el a murit ca să înlăture întregul sistem de legi mozaice. Apoi a luat cele două grupuri învrăjbite reciproc şi le-a făcut părţi integrante din el însuşi; astfel a făcut fuziunea celor două părţi într-o singură persoană nouă ca, în cele din urmă, să fie pace.


text:
Ca mădulare ale aceluiaşi trup, mânia unora împotriva celorlalţi a dispărut, fiindcă şi unii şi alţii am fost împăcaţi cu Dumnezeu. Şi astfel, la urmă, duşmănia a încetat.


text:
Iar el a adus Vestea Bună a păcii, vouă, ne-evreilor, care eraţi foarte departe de el, şi nouă, evreilor, care eram aproape.


text:
Acum însă cu toţii, evrei sau ne-evrei, ne putem apropia de Dumnezeu Tatăl, cu ajutorul Duhului Sfânt, pe baza jertfei săvârşite de Cristos pentru noi.


text:
Acum voi nu mai sunteţi venetici faţă de Dumnezeu şi străini faţă de cer, ci sunteţi membrii familiei lui Dumnezeu, cetăţeni ai cerului şi aveţi un loc bine definit în casa lui Dumnezeu, alături de toţi ceilalţi creştini.


text:
Temelia pe care staţi voi acum e formată din apostoli şi profeţi! Iar piatra de temelie este însuşi Cristos!


text:
Noi cei care credem suntem cu toţii armonios îmbinaţi cu Cristos, ca nişte părţi ale unui templu minunat aflat în continuă dezvoltare.


text:
Şi voi sunteţi uniţi, de asemenea, cu el şi unul cu altul prin Duhul, făcând parte din această locuinţă a lui Dumnezeu.


text:
<pb/>Eu, Pavel, robul lui Cristos, mă aflu aici în închisoare pentru voi, deoarece am predicat că şi voi ne-evreii faceţi parte din casa lui Dumnezeu.


text:
De bună seamă, voi ştiţi deja că Dumnezeu mi-a încredinţat această misiune specială de a descoperi bunăvoinţa Lui faţă de voi ne-evreii, după cum am amintit pe scurt într-una din scrisorile mele.


text:
Dumnezeu însuşi mi-a dezvăluit acest plan secret al său, ca şi ne-evreii să beneficieze de bunătatea sa.


text:
În vremurile de demult Dumnezeu nu a împărtăşit acest plan cu poporul său, dar acum el l-a revelat prin Duhul Sfânt apostolilor şi profeţilor săi.


text:
Şi iată în ce constă secretul: că şi ne-evreii vor avea parte cu prisosinţă alături de evrei de toate bogăţiile moştenite de fiii lui Dumnezeu; şi unii, şi alţii sunt invitaţi să-şi ocupe locul în biserica sa; toate făgăduinţele lui Dumnezeu de a da binecuvântări măreţe prin Cristos se aplică şi unora, şi altora când acceptă Vestea Bună despre Cristos şi tot ce a făcut el pentru ei.


text:
Dumnezeu mi-a acordat minunatul privilegiu de a vorbi tuturor despre acest plan al său; mi-a dat puterea sa şi capacitatea specială de a-l înfăptui cum se cuvine.


text:
Gândiţi-vă numai! Deşi n-am făcut nimic ca să-l merit, şi deşi sunt mai neînsemnat decât cel mai din urmă creştin, am fost totuşi ales pentru bucuria aceasta deosebită de a duce ne-evreilor Fericita Veste a comorilor nesfârşite ce le stau la dispoziţie în Cristos;


text:
şi de a le explica tuturor că Dumnezeu este şi Salvatorul ne-evreilor, întocmai precum a rânduit în taină creatorul tuturor lucrurilor de la începutul începuturilor.


text:
Motivul său? Ca să arate tuturor puterilor cerului ce nespus de înţelept este Dumnezeu, când vor vedea întreaga sa familie – evrei şi ne-evrei – uniţi laolaltă în biserica sa,


text:
Acum putem veni fără teamă chiar în prezenţa lui Dumnezeu, asiguraţi fiind că ne va primi călduros când vom veni împreună cu Cristos şi vom crede în el.


text:
Aşa că, vă rog să nu vă pierdeţi cu firea pentru ce mi se întâmplă. Pentru voi sufăr şi voi ar trebui să vă simţiţi onoraţi şi îmbărbătaţi.


text:
Când cuget la înţelepciunea şi mărimea planului său, mă prăbuşesc în genunchi şi mă rog Tatălui acestei mari familii –


text:
ca din slăvitele sale bogăţii fără sfârşit, el să vă dea acea statornică putere lăuntrică a Duhului Sfânt.


text:
Şi mă rog ca Cristos să se simtă tot mai ca la el acasă în inimile voastre, trăind în voi, în timp ce voi vă puneţi încrederea în el. Fie ca rădăcinile voastre să se înfigă adânc în solul iubirii minunate a lui Dumnezeu;


text:
şi fie ca voi să puteţi simţi şi înţelege, aşa cum trebuie s-o facă toţi copiii lui Dumnezeu, cât de lungă, cât de lată, cât de adâncă şi cât de înaltă este de fapt iubirea sa;


text:
şi să aveţi o experienţă proprie a acestei iubiri, deşi ea este atât de mare încât niciodată nu-i veţi putea da de capăt şi n-o veţi putea cunoaşte sau înţelege pe deplin. Şi astfel, în cele din urmă, veţi fi umpluţi cu toată plinătatea lui Dumnezeu însuşi.


text:
Acum, gloria să-i fie adusă lui Dumnezeu cel care prin măreaţa sa putere care acţionează în noi este în stare să facă nespus mai mult decât am cuteza noi vreodată să cerem sau să visăm măcar – infinit mai presus de cele mai înalte rugăciuni, dorinţe, gânduri sau speranţe ale noastre.


text:
Lui să i se dea slavă în veci de veci, de-a lungul veacurilor nesfârşite, din pricina planului său minunat de a salva biserica prin Isus Cristos.


text:
<pb/>Vă rog – eu cel întemniţat pentru că îl slujesc pe Domnul – să trăiţi şi să vă purtaţi într-un chip vrednic de cei care au fost aleşi pentru binecu-vântări atât de minunate ca acestea.


text:
Fiţi smeriţi şi blânzi. Aveţi răbdare unii cu alţii, manifestând îngăduinţă faţă de greşelile celuilalt, din pricina iubirii voastre.


text:
Străduiţi-vă totdeauna să păstraţi unitatea făurită de Duhul Sfânt şi astfel trăiţi în pace unii cu alţii.


text:
Noi suntem cu toţii părţi ale unui singur trup, avem acelaşi Duh şi am fost chemaţi la acelaşi viitor glorios.


text:
şi toţi avem acelaşi Dumnezeu şi Tată care e deasupra noastră şi în noi toţi, trăind prin fiecare parte din noi.


text:
Totuşi Cristos ne-a dat aptitudini speciale – tot ce găseşte el de cuviinţă să primim din bogatul său tezaur de daruri.


text:
Psalmistul vorbeşte despre aceasta, fiindcă zice că după ce s-a întors Cristos triumfător la cer, în urma învierii sale şi a victoriei asupra Satanei, a împărţit cu mână largă daruri oamenilor.


text:
Notaţi ce spune: că s-a întors la cer. Aceasta înseamnă că mai întâi se coborâse din înălţimile cerurilor până jos, în adâncurile pă-mântului.


text:
Cel care s-a coborât este unul şi acelaşi cu cel care s-a înălţat din nou, spre a umple cu sine toate lucrurile de pretutindeni, de la cele mai de jos până la cele mai de sus.


text:
Unii dintre noi au fost înzestraţi cu aptitudini speciale în calitate de apostoli; altora li s-a dat darul predicării inspirate; unii posedă aptitudinea specială de a câştiga oameni pentru Cristos; pe când alţii au darul de a îngriji oamenii lui Dumnezeu cum îşi îngrijeşte păstorul oile, călăuzindu-i şi învăţându-i căile lui Dumnezeu.


text:
Oare de ce ne dă el aceste înzestrări speciale de a înfăptui anumite lucruri în modul cel mai bun? Pentru ca oamenii lui Dumnezeu să fie înzestraţi în vederea efectuării unei munci mai bune pentru el, întărind biserica, trupul lui Cristos, şi aducând-o la poziţia de tărie şi maturitate;


text:
până când vom crede toţi acelaşi lucru cu privire la salvarea noastră şi cu privire la Salvatorul nostru, Fiul lui Dumnezeu, şi vom atinge deplina maturizare în Domnul – până într-acolo încât să fim plini de Cristos.


text:
Atunci nu vom mai fi ca nişte copii, schimbându-ne mereu concepţia asupra credinţei noastre, fiindcă ne-a spus cineva un lucru cu totul deosebit sau ne-a minţit pur şi simplu, făcând ca minciuna respectivă să aibe rezonanţa adevărului.


text:
În schimb, vom urma adevărul dintr-un spirit de dragoste în orice împrejurare – vorbind cu sinceritate, tratând cu sinceritate, trăind cu sinceritate –


text:
ajungând astfel să ne asemănăm tot mai mult cu Cristos, care este capul trupului său, biserica. Sub îndrumarea sa, întreg corpul se îmbină perfect şi fiecare parte ajută în felul ei deosebit celelalte părţi, astfel încât tot trupul rămâne sănătos, se dezvoltă şi e plin de dragoste.


text:
<pb/>Permiteţi-mi atunci, vorbind în numele Domnului, să spun aceasta: nu mai trăiţi ca cei nemântuiţi, care sunt orbiţi şi derutaţi.


text:
Inimile lor închise sunt pline de întuneric; ei sunt total înstrăinaţi de viaţa lui Dumnezeu, fiindcă şi-au ferecat minţile faţă de el şi nu pot înţelege căile sale.


text:
Lor a încetat să le mai pese de ce e bine şi ce e rău şi s-au dedat căilor necurate. Nu se mai înfrânează de la nimic, mânaţi fiind de minţile lor perverse şi poftele lor nesăbuite.


text:
atunci lepădaţi-vă odată de vechea voastră fire păcătoasă – de omul vechi din voi, care se asocia la căile voastre rele – fiindcă natura aceasta e putredă până în măduva oaselor, plină de pofte şi făţărnicie.


text:
Da, trebuie să fiţi o persoană nouă şi deosebită, sfântă şi bună. Îmbrăcaţi-vă cu această natură nouă.


text:
Nu vă mai minţiţi unii pe alţii; spuneţi adevărul, fiindcă avem părtăşie unii cu alţii, şi atunci când ne minţim unii pe alţii ne facem rău nouă înşine.


text:
Dacă sunteţi supăraţi, nu comiteţi păcatul de a da în continuare apă la moara supărării voastre. Nu lăsaţi să apună soarele peste mânia voastră – treceţi cât mai curând peste ea;


text:
Dacă e vreunul care fură, trebuie să se lase de furat îndată şi să se apuce de o muncă cinstită, începând să se servească de cele două mâini ale sale pentru a da la alţii care duc lipsă.


text:
Nu folosiţi un limbaj murdar. Să nu vă iasă din gură decât vorbe bune, care să-i ajute pe cei cu care vorbiţi şi să constituie pentru ei o binecuvântare.


text:
Nu întristaţi pe Duhul Sfânt prin felul vostru de trai. Amintiţi-vă că el este acela care vă marchează cu un semn, în vederea păstrării voastre pentru acea zi când salvarea voastră din păcat se va fi încheiat.


text:
Încetaţi de a mai fi răutăcioşi, iritabili şi supărăcioşi. Certurile, cuvintele grele şi antipatia faţă de alte persoane nu trebuie să aibe absolut nici un loc în viaţa voastră.


text:
Dimpotrivă, purtaţi-vă omenos unii cu alţii, cu blândeţe, iertându-vă unul pe altul, precum v-a iertat şi Dumnezeu pentru că aparţineţi lui Cristos.


text:
<pb/>Urmaţi exemplul lui Dumnezeu în tot ceea ce faceţi întocmai precum un copil preaiubit îşi imită tatăl.


text:
Fiţi plini de iubire faţă de alţii, urmând exemplul lui Cristos care v-a iubit şi s-a dat pe sine lui Dumnezeu ca jertfă pentru a vă spăla de păcate. Şi lui Dumnezeu aceasta i-a făcut plăcere, căci dragostea lui Cristos faţă de voi a fost pentru el ca un parfum ales.


text:
Să nu se petreacă printre voi nici un fel de păcate sexuale, necurăţie ori lăcomie. Nimeni să nu vă poată acuza de asemenea lucruri.


text:
Anecdotele şi vorbele obscene, glumele deplasate – toate acestea nu sunt pentru voi. Voi însă amintiţi-vă unii altora despre bunătatea lui Dumnezeu şi fiţi recunoscători.


text:
De asta puteţi fi siguri, că Împărăţia lui Cristos şi a lui Dumnezeu în veci nu va aparţine aceluia care e necurat ori hrăpăreţ, căci în fond hrăpăreţul nu este decât unul care se închina la idoli – el iubeşte lucrurile acestei lumi mai mult decât pe Dumnezeu şi li se închină lor.


text:
Nu vă lăsaţi amăgiţi de cei care încearcă să găsească scuze pentru aceste păcate, fiindcă mânia aprinsă a lui Dumnezeu îi paşte pe toţi cei care comit asemenea fapte.


text:
Fiindcă deşi inima voastră era năpădită de întuneric, acum e inundată de o lumină care vine de la Domnul şi comportarea voastră trebuie s-o arate!


text:
Datorită acestei lumini din voi, s-ar cuveni să săvârşiţi numai ceea ce este bun, drept şi adevărat.


text:
Nu luaţi parte la plăcerile de nimic ale răului şi întunericului, ci, mai degrabă, osândiţi-le şi demascaţi-le.


text:
Ar fi o ruşine chiar şi numai să amintesc aici plăcerile întunericului în care se complac cei necredincioşi.


text:
Fapt e că atunci când voi le daţi în vileag, lumina îi surprinde în păcatul lor, scoţându-l în evidenţă, şi când văd cât de greşiţi sunt, unii din ei s-ar putea chiar să devină copii ai luminii.


text:
Nu acţionaţi necugetat, ci străduiţi-vă să aflaţi şi să faceţi tot ceea ce doreşte Domnul de la voi.


text:
Nu vă îmbătaţi cu vin, deoarece multe rele se ascund pe calea aceasta; fiţi, în schimb, umpluţi de Duhul Sfânt şi călăuziţi de el.


text:
Discutaţi îndelung unii cu alţii despre Domnul, recitând psalmi şi imnuri, intonând cântece sacre şi cântând în inimile voastre pentru Domnul.


text:
Mulţumiţi întotdeauna pentru orice lucru Dumnezeului şi Tatălui nostru în numele Domnului nostru Isus Cristos.


text:
<pb/>Voi, nevestelor, trebuie să vă supuneţi conducerii soţului vostru în acelaşi fel în care vă supuneţi Domnului.


text:
Căci soţul c are în grija sa pe soţie tot aşa cum şi Cristos are în grija sa trupul său, biserica, (în grija lui pentru biserică, el şi-a dat până şi viaţa, ca să-i fie Salvator!


text:
Aşadar, voi soţiilor trebuie să vă as cultaţi de bună voie soţul în toate lucrurile, întocmai precum ascultă şi biserica de Cristos.


text:
Iar voi, soţilor, daţi dovadă de aceeaşi dragoste faţă de soţiile voastre pe care a manifestat-o şi Cristos faţă de biserica sa când a murit pentru ea,


text:
pentru ca să şi-o poată înfăţişa ca biserică slăvită, fără pată sau zbârcitură sau vreun defect oarecare, ci Sfântă şi lipsită de orice cusur.


text:
Iată deci cum au soţii datoria să-şi trateze soţiile, iubindu-le ca pe ei înşişi. Căci, întrucât soţul şi soţia sunt acum una, soţul nu-şi face decât lui însuşi un serviciu şi pe sine se iubeşte atunci când îşi iubeşte soţia.


text:
Nimeni nu-şi urăşte trupul, ci şi-l îngrijeşte cu drag, după cum şi Cristos are grijă de trupul său, biserica,


text:
(Dovada faptului că soţul şi soţia alcătuiesc un singur trup o găsim în Scriptură, unde se spune: „Bărbatul trebuie să se despartă de tatăl şi de mama sa atunci când se căsătoreşte, pentru a se uni în chip desăvârşit cu soţia sa, cei doi devenind unul singur.”)


text:
Lucrul acesta ilustrează modul în care noi alcătuim trupul lui Cristos; secretul acesta e foarte însemnat.


text:
Prin urmare, repet: soţul trebuie să-şi iubească soţia ca pe o parte din el însuşi, iar soţia trebuie să aibe grijă să-şi respecte profund soţul – ascultându-l, lăudându-l şi onorându-l.


text:
<pb/>Copii, ascultaţi de părinţii voştri; se cuvine să faceţi aşa fiindcă Dumnezeu le-a dat autoritate asupra voastră.


text:
Cinsteşte pe tatăl tău şi pe mama ta. Aceasta e cea dintâi din cele Zece Porunci ale lui Dumnezeu, care se sfârşeşte cu o făgăduinţă.


text:
Şi anume: dacă îţi vei cinsti tatăl şi mama, vei avea parte de o viaţă lungă, plină de binecuvântări.


text:
Şi acum un cuvânt pentru voi, părinţii. Să n-o ţineţi întruna certându-vă şi cicalindu-vă copiii, trezind în ei mânie şi resentimente. Mai degrabă, creşteţi-i cu acea disciplină plină de iubire aprobată de Domnul, cu sugestii şi sfaturi evlavioase.


text:
<pb/>Şi voi sclavilor, ascultaţi de Stăpânii voştri şi străduiţi-vă din tot sufletul să le oferiţi slujirea cea mai bună de care sunteţi în stare. Slujiţi-i cum l-aţi sluji pe Cristos.


text:
Nu lucraţi cu sârguinţă numai atunci când sunteţi supravegheaţi de stăpân, eschivându-vă atunci când nu vă vede.


text:
Munciţi cu hărnicie şi cu bucurie tot timpul, ca şi când aţi face-o pentru Cristos, împlinind voia lui Dumnezeu din toată inima voastră.


text:
Nu uitaţi, Domnul vă va răsplăti pentru fiecare faptă bună, fie că sunteţi sclavi, fie că sunteţi oameni liberi.


text:
Şi voi, stăpânilor de sclavi, aveţi obligaţia de a vă purta drept cu sclavii voştri, aşa cum le-am spus lor să se comporte faţă de voi. Nu-i ameninţaţi întruna. Amintiţi-vă că şi voi sunteţi sclavii lui Cristos; aveţi acelaşi stăpân ca şi ei, or, în faţa lui Isus toţi sunt egali şi nu există favoritism.


text:
<pb/>La urmă de tot, aş dori să vă reamintesc că tăria voastră trebuie să provină din extraordinara putere a Domnului care e în voi.


text:
Îmbrăcaţi-vă cu toată armura lui Dumnezeu, pentru ca să puteţi râmâne teferi în faţa strategiilor şi uneltirilor Satanei.


text:
Căci nu luptăm împotriva unor oameni din carne şi sânge, ci împotriva unor persoane fără trup – împotriva stăpânitorilor nemernici ai lumii nevăzute, a acelor fiinţe satanice grozave şi a marilor prinţi răi ai întunericului care conduc această lume; împotriva uriaşului număr de spirite rele din lumea spirituală.


text:
<pb/>Aşadar, folosiţi-vă de fiecare piesă din armura lui Dumnezeu pentru a vă împotrivi vrăjmaşului ori de câte ori vă atacă, putând, astfel, rămâne în picioare teferi după ce au trecut toate.


text:
Dar pentru a realiza aceasta, veţi avea nevoie de centura puternică a adevărului şi de platoşa aprobării lui Dumnezeu.


text:
În picioare purtaţi încălţăminte care să vă poată duce cu iuţeală acolo unde trebuie să predicaţi Vestea cea Bună a păcii cu Dumnezeu.


text:
În toate bătăliile veţi avea nevoie de credinţă, ca de un scut care să oprească săgeţile de foc trase de Satana asupra voastră.


text:
Rugaţi-vă întruna. Cereţi-i lui Dumnezeu orice lucru care se potriveşte cu dorinţele Duhului Sfânt. Stăruiţi pe lângă el, aducându-i aminte de nevoile voastre, şi rugându-vă neîncetat pentru creştinii de pretutindeni.


text:
<pb/>Rugaţi-vă şi pentru mine, cerându-i lui Dumnezeu să-mi dea cuvintele potrivite când le vorbesc altora, cu îndrăzneală, despre Domnul şi când le explic că mântuirea sa e destinată şi pentru ne-evrei.


text:
Mă aflu în lanţuri acum fiindcă am predicat acest mesaj din partea Domnului. Dar rugaţi-vă să nu încetez de a vorbi cu îndrăzneală pentru el, chiar şi aici în închisoare, aşa cum trebuie.


text:
<pb/>Tihic, un frate mult iubit şi ajutor de nădejde în misiunea Domnului, vă va spune pe larg cum o duc eu.


text:
Tocmai de aceea îl şi trimit, cu scopul de a vă relata cum ne aflăm şi de a vă încuraja prin veştile ce vi le va aduce.


text:
Fraţii mei creştini, Dumnezeu să vă dea pace şi dragoste, împreună cu credinţă de la Dumnezeu Tatăl şi de la Domnul Isus Cristos.


text:
Fie ca harul şi binecuvântarea lui Dumnezeu să se odihnească peste toţi aceia care-l iubesc sincer pe Domnul nostru Isus Cristos.


text:
<pb/>De la Pavel şi Timotei, robi ai lui Isus Cristos. Către: toţi sfinţii în Cristos Isus din oraşul Filipi, împreună cu presbiterii şi diaconii:


text:
Dumnezeu să vă binecuvânteze pe toţi! Da, rugăciunea mea este ca Dumnezeu Tatăl nostru să vă dea la fiecare binecuvântările sale cele mai alese, şi pacea sa în inimile şi în vieţile voastre.


text:
din pricina ajutorului vostru minunat la răspândirea Evangheliei despre Cristos, din clipa când aţi au-zit-o voi înşivă şi până în prezent.


text:
Şi sunt convins că Dumnezeu care a început acea lucrare bună în voi va continua şi de acum încolo să vă ajute să creşteţi în harul lui, până când misiunea pe care vrea s-o realizeze el în voi se va încheia, în cele din urmă, în ziua întoarcerii lui Isus Cristos.


text:
<pb/>Cât de normal este să simt ceea ce simt pentru voi, căci aveţi un loc deosebit în inima mea. Noi ne-am împărtăşit cu toţii din aceleaşi binecuvântări ale lui Dumnezeu, şi când eram la închisoare, şi când eram liber, apărând împreună adevărul şi vorbind altora despre Cristos.


text:
Numai Dumnezeu ştie cât de adâncă este dragostea şi dorul meu pentru voi – doar Isus Cristos vă mai iubeşte cu atâta duioşie.


text:
Mă rog ca dragostea voastră să crească şi să se reverse tot mai mult, iar voi să vă dezvoltaţi tot mai mult în cunoştinţa şi percepţia spirituală, izvorâtă din Dumnezeu.


text:
Fiindcă doresc să puteţi deosebi net binele de rău, întotdeauna, şi să fiţi curaţi în lăuntrul vostru, pentru ca nimeni să nu vă poată critica şi aceasta până va veni Domnul nostru iarăşi.


text:
Fie ca voi să fiţi găsiţi mereu săvârşind acele fapte bune şi milostive care vădesc că sunteţi copii ai lui Dumnezeu, deoarece asemenea acte vor aduce multă laudă şi glorie Domnului.


text:
<pb/>Scumpii mei fraţi, mai doresc să ştiţi că tot ce mi s-a întâmplat aici a constituit un puternic imbold pentru răspândirea Evangheliei despre Cristos.


text:
Căci toată lumea de pe aici, până şi soldaţii de la cazarmă, ştiu că sunt în lanţuri pentru simplul motiv de a fi creştin,


text:
Şi din pricina detenţiunii mele, multora din creştinii de aici pare să le fi pierit frica de lanţuri! Nu ştiu cum se face că răbdarea mea i-a îmbărbătat şi au prins şi mai mult curaj în a vorbi altora despre Cristos.


text:
Evident, unii predică Evanghelia din gelozie pentru felul în care m-a folosit Dumnezeu pe mine. Ei vor să-şi creeze reputaţia de predicatori neînfricaţi! Dar sunt şi din cei dominaţi de motive mai curate,


text:
care predică fiindcă mă iubesc, ştiind că Domnul m-a adus pe aceste meleaguri ca să-i fiu de folos în apărarea adevărului.


text:
Iar alţii predică ca să-mi stârnească gelozia, crezând că succesul lor va spori necazurile suferite de mine în închisoare.


text:
Indiferent însă care ar fi motivul care-i determină să propovăduiască, fapt este că Evanghelia despre Cristos se predică azi, iar eu mă bucur.


text:
Voi continua să mă bucur şi de acum încolo, fiindcă ştiu că în urma rugăciunilor voastre şi cu ajutorul Duhului Sfânt, toate acestea se vor întoarce spre binele meu.


text:
Căci eu trăiesc cu speranţa şi dorinţa vie ca niciodată să nu apuc să fac vreun lucru de care să-mi fie apoi ruşine; ci să fiu întotdeauna gata să iau cuvântul cu îndrăzneală în favoarea lui Cristos, câtă vreme am de trecut prin încercările acestea din închisoare, aşa cum am făcut şi în trecut; şi ca în orice clipă să-i fac cinste lui Cristos, fie că trăiesc, fie că trebuie să mor.


text:
<pb/>Căci pentru mine a trăi înseamnă prilejuri favorabile pentru Cristos, iar a muri – ei bine asta e şi mai bine!


text:
Dar dacă rămânerea în viaţă îmi va crea şi mai multe prilejuri de a câştiga oameni pentru Cristos, atunci chiar că nu mai ştiu cum e mai bine, să trăiesc sau să mor.


text:
Uneori aş vrea să trăiesc iar alteori nu, fiindcă tânjesc de dor să plec şi să fiu alături de Cristos. Cu cât mai fericit aş fi eu acolo împreună cu Cristos, decât aici!


text:
Într-adevăr, încă e nevoie de mine aici jos şi astfel am încredinţarea că voi mai zăbovi pe acest pământ câtăva vreme, spre a vă ajuta să creşteţi şi să vă bucuraţi în credinţa voastră.


text:
Rămânerea mea în viaţă va constitui pentru voi, când am să vă vizitez din nou, o bucurie şi un temei de slăvire a lui Isus Cristos pentru faptul că m-a ferit de orice rău.


text:
Indiferent însă ce mi s-ar întâmpla mie, voi să nu uitaţi o clipă să trăiţi ca nişte creştini, aşa încât, fie c-am să vă mai văd, fie că nu, să aud în continuare veşti bune despre voi, că rămâneţi uniţi, cot la cot, mânaţi de un singur ţel măreţ – acela de a proclama fără teamă Evanghelia,


text:
indiferent ce v-ar face duşmanii voştri. Ei vor vedea în aceasta un semn al propriei lor căderi, în vreme ce pentru voi va constitui un semn clar de la Dumnezeu că el este cu voi şi că v-a dăruit viaţă veşnică cu el.


text:
Suntem angajaţi împreună în această luptă. M-aţi văzut suferind pentru el în trecut; acum din nou sunt prins în viitoarea unei cumplite suferinţe, fapt care vă este bine cunoscut.


text:
<pb/>Se poate vorbi între creştini de o ridicare reciprocă a moralului? Mă iubiţi voi suficient pentru a dori să mă ajutaţi? Are vreo semnificaţie pentru voi faptul că suntem fraţi în Domnul, împărtăşind acelaşi Duh? Există în inimile voastre câtuşi de puţină duioşie şi consideraţie?


text:
Dacă da, atunci faceţi-mă fericit pe deplin, iubindu-vă unii pe alţii şi trăind în acord desăvârşit unii cu alţii, lucrând împreună cu o singură inimă, cu un singur gând şi cu un singur ţel.


text:
Nu fiţi egoişti; scopul vieţii voastre să nu fie acela de a produce o impresie bună asupra altora. Fiţi smeriţi, având despre alţii o părere mai bună decât despre voi înşivă.


text:
ci şi-a pus deoparte puterea şi slava sa, luându-şi înfăţişarea de sclav şi devenind asemenea oamenilor.


text:
Tocmai din cauza aceasta Dumnezeu l-a ridicat în slăvile cerului şi i-a dat un nume mai presus de oricare altul,


text:
<pb/>Preaiubiţi prieteni, când eram acolo cu voi, întotdeauna vă străduiaţi să împliniţi întocmai îndrumările mele. Acum că sunt departe de voi trebuie să aveţi şi mai multă grijă să faceţi binele care decurge din faptul că sunteţi mântuiţi, ascultându-l pe Dumnezeu cu adâncă veneraţie, dându-vă înapoi de la orice ar putea să-i displacă.


text:
Căci Dumnezeu este la lucru înlăuntrul vostru, ajutându-vă să doriţi a-l asculta şi apoi, ajutându-vă să faceţi ceea ce doreşte el.


text:
astfel ca nimeni să nu poată rosti un cuvânt de învinuire la adresa voastră, în calitatea voastră de copii ai lui Dumnezeu, voi trebuie să trăiţi vieţi curate şi nevinovate, într-o lume întunecată, care mişună de oameni necinstiţi şi îndărătnici. Străluciţi în mijlocul lor ca nişte reflectoare puternice,


text:
desfăşurându-le Cuvântul Vieţii. Atunci, când se va întoarce Cristos, ce bucuros voi fi să constat că munca mea printre voi nu a fost în zadar.


text:
Iar dac-o fi ca sângele vieţii mele să fie turnat, ca să spun aşa, peste credinţa voastră, pe care o aduc lui Dumnezeu ca jertfa, – cu alte cuvinte, dac-o fi să mor pentru voi – mă voi bucura şi în acest caz şi voi împărtăşi bucuria mea cu fiecare din voi.


text:
Căci şi voi trebuie să fiţi fericiţi pentru acest lucru şi să jubilaţi împreună cu mine, pentru privilegiul ce mi s-a acordat de a muri pentru voi.


text:
<pb/>Dacă va voi Domnul, îl voi trimite la voi în curând pe Timotei. Apoi, la întoarcerea sa, el mă va putea îmbărbăta cu tot ce-mi va spune despre voi şi despre felul cum o duceţi.


text:
Dar pe Timotei îl cunoaşteţi voi înşivă. Mi-a fost întotdeauna ca un fiu prin ajutorul ce mi l-a dat la predicarea Evangheliei.


text:
Între timp, m-am gândit c-ar trebui să vi-l trimit înapoi pe Epafrodit. Voi l-aţi trimis să-mi fie de ajutor în nevoia care mă apasă; aflaţi dar că noi doi am fost fraţi adevăraţi, lucrând şi luptând cot la cot.


text:
Acum îl trimit acasă iarăşi, căci i s-a făcut dor de voi toţi şi era necăjit că aţi auzit de boala lui.


text:
Adevărat că a fost bolnav; de fapt, puţin a lipsit să moară. Dar Dumnezeu a avut milă de el, şi de mine, căci n-a îngăduit să mai fiu lovit şi de necazul acesta, după toate câte am pătimit.


text:
Aşadar, sunt cu atât mai nerăbdător să-l văd reîntors printre voi, fiindcă ştiu ce bucuroşi veţi fi să-l vedeţi iarăşi, şi de aceasta mă voi bucura şi eu.


text:
căci el şi-a pus în joc viaţa pentru lucrul lui Cristos şi era cât pe-aci să moară când a încercat să facă pentru mine ceea ce voi nu puteaţi face fiindcă eraţi departe de mine.


text:
<pb/>Orice s-ar întâmpla, iubiţi prieteni, bucuraţi-vă în Domnul. Nu voi obosi niciodată spunându-vă asta, iar vouă vă prinde bine s-o auziţi mereu.


text:
Fiţi cu ochii în patru la nemernicii aceia – câini primejdioşi, cum le zic eu, – care susţin că trebuie să fiţi tăiaţi împrejur pentru a putea fi mântuiţi.


text:
Căci nu tăierea în trupul nostru (circumcizia) este aceea care face din noi copii ai lui Dumnezeu; ci închinăciunea pe care i-o aducem În duhul nostru. Aceasta e unica „circumcizie” adevărată. Gloria noastră, a creştinilor, constă în ceea ce a făcut Cristos Isus pentru noi, conştienţi fiind că nu stă în putinţa noastră de a ne mântui singuri.


text:
<pb/>Cu toate acestea, dacă ar avea cineva motiv să spere că se va putea mântui singur, atunci acela aş fi eu. Dacă alţii ar putea fi salvaţi prin ceea ce sunt ei înşişi, atunci de bună seamă că şi eu aş putea!


text:
Fiindcă eu am îndeplinit ceremonia evreiască de iniţiere când eram de numai opt zile, născut dintr-o familie de evrei get-beget, o ramură a vechii seminţii originare a lui Beniamin. Aşa că, dacă a fost cineva evreu adevărat vreodată, atunci acela eu am fost! Ba mai mult, am fost un membru al fariseilor, care cer respectarea cea mai strictă a tuturor legilor şi a datinilor evreieşti.


text:
Cât priveşte sinceritatea? Nu se mai pune la îndoială, întrucât, mânat de ea, aduceam persecuţii mari bisericii; şi încercam să respect fiecare normă şi regulă până în cele mai mici amănunte.


text:
Însă toate lucrurile acestea pe care altă dată le consideram de mare valoare le-am aruncat acum la coş pentru a-mi putea pune încrederea şi speranţa numai şi numai în Cristos.


text:
Da, toate celelalte sunt lipsite de valoare când le compari cu câştigul nepreţuit de a-l cunoaşte pe Cristos Isus, Domnul meu. Am pus deoparte toate celelalte lucruri, socotindu-le egal cu zero, cu scopul de a-l putea avea pe Cristos


text:
şi de a deveni una cu el, nebizuindu-mă că voi fi mântuit prin atingerea unui grad suficient de bunătate ori prin respectarea legilor lui Dumnezeu, ci punându-mi încrederea în Cristos, ca el să mă salveze; căci calea lui Dumnezeu de a ne pune în ordine cu el depinde de credinţă – bizuirea în exclusivitate pe Cristos.


text:
Am renunţat atunci la toate celelalte – am constatat că e singura cale de a-l cunoaşte pe Cristos cu adevărat şi de a experimenta extraordinara putere care l-a înviat pe el, precum şi de a descoperi ce înseamnă să suferi şi să mori împreună cu el.


text:
Aşa că, indiferent cât m-ar costa, eu sunt unul dintre aceia care doresc să ajungă cu orice chip învierea cea aleasă dintre cei morţi.


text:
Nu vreau să zic că am atins perfecţiunea, încă n-am învăţat tot ce trebuie, dar lucrez fără întrerupere ca să ajung acea zi când, în cele din urmă, voi fi tot ce a vrut Cristos să devin atunci când m-a mântuit.


text:
Nu, scumpi fraţi, nu sunt încă tot ce ar trebui să fiu dar îmi concentrez toată energia asupra unui singur ţel: uitând trecutul şi privind înainte spre ceea ce mă aşteaptă,


text:
eu mă lupt din răsputeri să termin cursa şi să pot primi premiul pentru care ne cheamă Dumnezeu în cer, datorită celor săvârşite de Cristos Isus pentru noi.


text:
<pb/>Sper că toţi care sunteţi creştini maturi veţi vedea la fel aceste adevăruri şi dacă nu sunteţi de acord în vreo privinţă, am credinţa că Dumnezeu vă va lămuri –


text:
Iubiţi fraţi, rânduiţi-vă vieţile după modelul vieţii mele şi observaţi cine mai trăieşte potrivit pildei mele.


text:
Fiindcă v-am mai spus şi altădată şi o spun din nou acum cu lacrimi în ochi, sunt mulţi care, aparent, merg pe calea creştină dar în fond sunt duşmani ai crucii lui Cristos.


text:
Viitorul lor va fi o pierzare veşnică, întrucât zeul lor este pofta lor: ei sunt mândri de ceea ce ar trebui să le fie ruşine; şi nu se gândesc la nimic altceva decât la viaţa aceasta de pe pământ.


text:
Dar patria noastră este în cer, cu Mântuitorul nostru, Domnul Isus Cristos; şi aşteptăm cu bucurie reîntoarcerea sa de acolo.


text:
Când va veni iarăşi, va lua aceste trupuri muritoare ale noastre şi le va transforma în trupuri slăvite, ca al său, făcând uz de aceeaşi putere extraordinară cu care va cuceri toate celelalte lucruri de pretutindeni.


text:
<pb/>Iubiţi fraţi creştini, vă iubesc şi mi-e dor de voi, fiindcă voi sunteţi bucuria şi răsplata pentru toată osteneala muncii mele. Preaiubiţii mei prieteni, rămâneţi fideli Domnului.


text:
Vreau acum să fac un apel către acele două femei scumpe, Evodia şi Sintichia. Vă rog din suflet, cu ajutorul lui Dumnezeu, încetaţi cu certurile şi împăcaţi-vă.


text:
Te rog şi pe tine, colaboratorul meu credincios, să le ajuţi pe aceste femei, fiindcă au lucrat cot la cot cu mine la răspândirea Evangheliei printre oameni; au lucrat şi cu Clement şi cu ceilalţi colegi de lucru ai mei ale căror nume sunt scrise în Cartea Vieţii.


text:
Daţi ocazie tuturor să vadă că sunteţi dezinteresaţi şi plini de consideraţie faţă de alţii, în toate acţiunile voastre. Nu uitaţi că Domnul vine în curând.


text:
Nu vă îngrijoraţi de nimic; ci rugaţi-vă pentru orice lucru; aduceţi nevoile voastre la cunoştinţa lui Dumnezeu şi nu uitaţi să-i mulţumiţi pentru răspunsurile sale.


text:
Dacă veţi face aşa, veţi experimenta pacea lui Dumnezeu, care e atât de minunată, încât întrece cu mult posibilităţile minţii omeneşti de a o înţelege. Pacea sa va păstra gândurile şi inimile voastre într-o stare de linişte şi odihnă, prin Isus Cristos.


text:
Şi acum, fraţilor, în încheierea acestei scrisori, îngăduiţi-mi să mai amintesc un singur lucru: Concentraţi-vă gândurile asupra a tot ce e a devărat, bun şi drept. Gândiţi-vă la acele lucruri care sunt curate şi încântătoare şi opriţi-vă asupra părţilor bune şi frumoase din alţii. Gândiţi-vă la toate lucrurile pentru care puteţi să-i mulţumiţi lui Dumnezeu şi de care vă puteţi bucura.


text:
Puneţi mereu în practică tot ce aţi învăţat de la mine şi tot ce m-aţi văzut facând, şi Dumnezeui păcii va fi cu voi.


text:
<pb/>Cât de recunoscător îi sunt Domnului şi cât de mult îl laud că iarăşi îmi acordaţi ajutor. Ştiu că întotdeauna aţi făcut tot ce v-a stat în putinţă să-mi trimiteţi câte ceva, dar o vreme n-aţi avut ocazia s-o faceţi.


text:
Ştiu să trăiesc aproape din nimic ori din belşug. Am învăţat să fiu mulţumit în orice situaţie, fie că am stomacul plin, fie că rabd de foame, şi-n belşug şi-n sărăcie.


text:
Fiindcă pot face ceea ce-mi cere Dumnezeu cu ajutorul lui Cristos, care îmi dăruieşte tărie şi putere.


text:
Dar chiar aşa stând lucrurile, bine aţi procedat, acordându-mi ajutor în strâmtorarea prin care trec acum.


text:
După cum ştiţi foarte bine, când v-am adus prima dată Evanghelia, după care mi-am văzut mai departe de drum, părăsind Macedonia, doar voi, filipenii, v-aţi asociat cu mine la dat şi primit. Nici o altă biserică nu a făcut aceasta.


text:
Însă deşi apreciez darurile voastre, fericirea maximă mi-o prilejuieşte răsplata binemeritată pe care o veţi dobândi voi ca urmare a dărniciei voastre.


text:
În prezent, am tot ce-mi trebuie – şi chiar mai mult! Am o provizie generoasă din darurile pe care mi le-aţi trimis cu ocazia venirii lui Epafrodit. Ele sunt o jertfă plăcut mirositoare, care-i face multă plăcere lui Dumnezeu.


text:
El este acela care vă va împlini toate nevoile voastre din bogăţiile sale în slavă, din pricina a ceea ce a făcut Cristos Isus pentru noi.


text:
Salutaţi-i din partea mea pe toţi creştinii de acolo; fraţii care sunt cu mine vă trimit şi ei salutări.


text:
De asemenea, toţi sfinţii – creştini de aici – doresc să vă salute şi, mai cu seamă, cei care lucrează la palatul lui Cezar.


text:
<pb/>De la: Pavel, un apostol al lui Cristos Isus, ales de Dumnezeu să fie solul lui Isus Cristos, şi de la fratele Timotei.


text:
Către: credincioşii şi sfinţii fraţi creştini – poporul lui Dumnezeu – din oraşul Colose. Dumnezeu Tatăl nostru să vă copleşească de binecuvântări şi să vă umple de pacea lui sublimă.


text:
<pb/>Ori de câte ori ne rugăm pentru voi începem cu mulţumiri către Dumnezeu Tatăl Domnului nostru Isus Cristos,


text:
Şi aşteptaţi cu nerăbdare şi emoţie bucuriile cerului, chiar din clipa când vi s-a predicat Evanghelia întâia oară.


text:
Aceeaşi Veste Bună pe care aţi primit-o voi se răspândeşte în toată lumea, transformând peste tot vieţile oamenilor, cum le-a schimbat şi pe ale voastre chiar în prima zi când aţi auzit-o şi aţi luat cunoştinţă despre marea bunătate a lui Dumnezeu faţă de păcătoşi.


text:
Epafras, mult iubitul nostru tovarăş de lucru, este cel care v-a adus această Veste Bună. El e robul lui Isus Cristos menit să ne ajute aici în numele vostru.


text:
Tot el este acela care ne-a spus despre marea iubire faţă de alţii pe care v-a dăruit-o Duhul Sfânt.


text:
<pb/>Aşa se face că de când am auzit prima oară despre voi ne rugăm întruna şi-i cerem lui Dumnezeu să vă ajute să înţelegeţi ce doreşte de la voi să întreprindeţi şi să vă facă înţelepţi în cele spirituale,


text:
pentru ca felul vostru de trai să-i fie întotdeauna plăcut Domnului şi să-i aducă cinste, iar voi să săvârşiţi mereu fapte bune, de omenie, pentru alţii, învăţând încontinuu cum să-l cunoaşteţi pe Dumnezeu mai bine.


text:
Ne rugăm, de asemenea, să fiţi umpluţi cu măreaţa şi glorioasa lui tărie, pentru a putea merge tot înainte indiferent ce s-ar întâmpla – fiind mereu plini de bucuria Domnului,


text:
veşnic recunoscători Tatălui, care ne-a învrednicit să împărtăşim toate minunăţiile aflate în posesia celor care trăiesc în împărăţia luminii.


text:
<pb/>Cristos este asemănerea desăvârşită a nevăzutului Dumnezeu. El exista înainte de a fi făcut Dumnezeu orice lucru şi, de fapt,


text:
prin Cristos există tot ce se află în cer şi pe pământ, lucrurile văzute de noi, precum şi cele nevăzute; lumea spiritelor cu regii şi regatele sale, dregătorii şi autorităţile sale: prin Cristos au fost făcute toate spre folosul şi slava sa.


text:
El este dinainte de orice început, înainte de orice alt lucru şi toate sunt susţinute la un loc prin puterea sa.


text:
El este capul trupului, alcătuit din poporul său – respectiv, biserica – pe care el a iniţiat-o; mai este şi conducătorul tuturor acelora care se scoală din morţi, fiind astfel primul în toate:


text:
Tocmai prin ceea ce a înfăptuit Fiul său, a croit Dumnezeu o cale prin care să poată veni la el toţi – atât cei din cer, cât şi cei de pe pământ – fiindcă moartea lui Cristos pe cruce a adus tuturor pace cu Dumnezeu prin sângele său.


text:
Aici sunteţi cuprinşi şi voi, cei odinioară total despărţiţi de Dumnezeu. Cândva voi îi eraţi duşmani şi-l uraţi, fiind separaţi de el prin gândurile şi acţiunile voastre rele; acum însă el v-a adus înapoi, de data aceasta în calitate de prieteni ai săi.


text:
Lucrul acesta l-a îndeplinit prin moartea trupului său uman pe cruce, iar acum, drept urmare, Cristos v-a adus în însăşi prezenţa lui Dumnezeu, unde staţi azi, înaintea sa, fără nici o acuzaţie la activul vostru – nimic pentru care să vă poată dojeni.


text:
Singura condiţie pe care trebuie s-o îndepliniţi este să credeţi întru totul adevărul, rămânând ferm şi statornic ataşaţi lui, tari în Domnul, pe deplin convinşi de Evanghelia potrivit căreia Isus a murit pentru voi, neclintiţi în încrederea voastră că el v-a mântuit. Aceasta e Vestea minunată care v-a fost dată fiecăruia din voi în parte şi se împrăştie acum pe tot pământul. Iar eu, Pavel, am bucuria de a o transmite altora.


text:
<pb/>Parte din munca mea însă este să sufăr pentru voi; dar mă bucur, întru-cât contribui la împlinirea suferinţelor lui Cristos pentru trupul său, biserica.


text:
El a păstrat acest secret secole şi generaţii de-a rândul, dar acum, în cele din urmă i-a făcut plăcere să-l dezvăluie acelora care îl iubesc şi trăiesc pentru el,


text:
iar bogăţiile şi gloria acestui plan vă sunt destinate şi vouă, ne-evreilor. Şi iată care este secretul: Cristos în inimile voastre este singura voastră speranţă de glorie.


text:
Aşa că oriunde mergem, le vorbim despre Cristos tuturor celor care sunt dispuşi să asculte, prevenindu-i şi învăţându-i cum ştim mai bine. Vrem să putem înfăţişa pe fiecare lui Dumnezeu ca desăvârşit, pe baza a ceea ce a făcut Cristos pentru fiecare din ei.


text:
Aceasta e misiunea mea şi eu mi-o pot îndeplini doar fiindcă energia sublimă a lui Cristos acţionează în mine.


text:
<pb/>De-aţi şti cât m-am luptat în rugăciune pentru voi şi pentru biserica din Laodicea, precum şi pentru mulţi alţi prieteni care nu au avut niciodată ocazia să mă cunoască personal.


text:
Iată ce am cerut de la Dumnezeu pentru voi: să fiţi îmbărbătaţi şi sudaţi între voi prin puternice legături de dragoste şi să dobândiţi experienţa bogată a cunoaşterii lui Cristos cu o certitudine reală şi o înţelegere desluşită. Deoarece planul secret al lui Dumnezeu, azi în sfârşit dezvăluit, este însuşi Cristos.


text:
Fiindcă, deşi sunt departe de voi, cu inima sunt în mijlocul vostru, şi inima mea e fericită deoarece lucrurile merg atât de bine la voi, e fericită din cauza puternicii voastre credinţe în Cristos.


text:
Şi acum, exact aşa cum v-aţi pus încrederea în Cristos să vă mântuiască, încredeţi-vă în el şi pentru problemele fiecărei zile; trăiţi într-o unire vitală cu el.


text:
Lăsaţi ca rădăcinile voastre să se înfigă tot mai adânc în el şi să-şi extragă de acolo hrana necesară creşterii. Aveţi grijă să creşteţi în Domnul şi să deveniţi puternici şi viguroşi în adevăr. Din vieţile voastre să se reverse bucuria şi recunoştinţa pentru tot ce a făcut el.


text:
Nu permit altora să vă strice credinţa şi bucuria cu folozofiile lor şi cu răspunsurile lor greşite, superficiale, clădite pe gânduri şi idei omeneşti, în locul celor venite de la Isus.


text:
aşadar, voi aveţi totul când îl aveţi pe Cristos, şi sunteţi plini de Dumnezeu prin unirea voastră cu Cristos. El este domnitorul domnitorilor, având autoritate peste orice altă putere.


text:
Când aţi venit la Cristos, el v-a eliberat de dorinţele voastre rele, nu printr-o operaţie trupească de circumcizie, ci printr-una spirituală, adică botezul sufletelor voastre.


text:
Căci în botez vedeţi cum a murit şi a fost îngropată cu el vechea voastră natură păcătoasă; şi apoi aţi ieşit din moarte împreună cu el la o viaţă nouă, dat fiind că v-aţi încrezut în Cuvântul Atotputernicului Dumnezeu, care l-a înviat pe Cristos din morţi.


text:
Voi eraţi morţi în păcate şi dorinţele voastre păcătoase nu fuseseră încă îndepărtate. Apoi el v-a făcut parte din însăşi viaţa lui Cristos, căci v-a iertat păcatele


text:
şi a şters învinuirile dovedite împotriva voastră, lista tuturor poruncilor sale pe care nu le respectaserăţi. El a luat această listă de păcate şi a distrus-o, ţintuind-o pe crucea lui Isus.


text:
în acest fel Dumnezeu i-a răpit Satanei puterea de a vă mai târî în păcat, şi a desfăşurat larg în văzul întregii lumi triumful lui Cristos de la cruce, unde vi s-au luat toate păcatele.


text:
Aşadar, nu mai permiteţi nimănui să vă critice pentru ceea ce mâncaţi sau beţi, ori pentru că nu ţineţi sărbătorile şi praznicele evreieşti, sau ritualurile cu lună nouă ori Sabatele.


text:
Căci acestea nu au fost de-cât nişte norme temporare, care au luat sfârşit odată cu venirea lui Cristos. Erau doar nişte umbre palide ale realităţii care este Cristos însuşi.


text:
<pb/>Nimeni să nu vă declare pierduţi fiindcă refuzaţi să vă închinaţi la îngeri. Unii zic c-au văzut o vedenie şi de aceea ştiu că trebuie să vă închinaţi lor. Oamenii aceştia mândri au o imaginaţie tare bogată.


text:
Dar ei nu sunt legaţi de Cristos, Capul, cu care noi, trupul său, suntem uniţi; căci pe noi ne leagă laolaltă puternice legături şi nu ne dezvoltăm decât dacă ne alimentăm şi ne tragem seva din el.


text:
<pb/>Întrucât voi aţi murit, ca să spunem aşa, împreună cu Cristos, şi prin asta aţi fost eliberaţi de a mai urma ideile lumii privitoare la posibilitatea mântuirii – respectiv facerea de bine şi respectarea anumitor norme – cum de mai continuaţi să le urmaţi totuşi – fiind încă legaţi de reguli cum ar fi:


text:
Regulile acestea nu sunt nimic altceva decât simple învăţături omeneşti, întrucât hrana a fost făcută pentru a fi consumată.


text:
Or fi părând aceste reguli bune, căci ele şi altele de felul lor necesită un grad înalt de devotament şi umilesc trupul prin asprimea lor, dar n-au absolut nici un efect când e vorba de a învinge gândurile şi dorinţele rele ale cuiva. Dimpotrivă, ele îl fac pe om trufaş.


text:
<pb/>Întrucât voi aţi revenit la viaţă, ca să mă exprim aşa, atunci când a înviat Cristos din morţi, aţintiţi-vă acum privirile asupra îmbelşugatelor comori şi bucurii ale cerului, unde el stă la dreapta lui Dumnezeu la loc de cinste şi putere.


text:
Cerul să domine gândurile voastre; să nu vă pierdeţi timpul mgrijorându-vă cu privire la lucrurile de aici de jos.


text:
Ar trebui să aveţi tot atâta dorinţă pentru lumea asta cât are şi un om mort. Viaţa voastră reală este în cer cu Cristos şi cu Dumnezeu.


text:
Şi când Cristos, care este adevărata noastră viaţă, se va întoarce, veţi străluci plini de el şi veţi împărtăşi cu el toate gloriile sale.


text:
<pb/>Atunci, adio lucrurilor păcătoase ale acestui pământ; omorâţi-vă dorinţele rele care se cuibăresc în voi; nu mai aveţi nimic de a face cu păcatele sexuale, cu necurăţia, cu poftele şi dorinţele ruşinoase; nu vă închinaţi lucrurilor bune ale acestei vieţi, căci asta constituie idolatrie.


text:
dar acum a sosit timpul să lepădaţi şi să aruncaţi toate veşmintele acestea stricate ale mâniei, urii, blestemelor şi limbajului murdar.


text:
Să nu vă mai spuneţi unii altora minciuni; vechea voastră viaţă, cu toată răutatea ei, era plină de astfel de lucruri; acum ea e moartă şi aparţine trecutului.


text:
Voi trăiţi o viaţă nouă care neîncetat se deprinde tot mai mult cu ceea ce e bine şi se străduieşte încontinuu să-i semene cât mai fidel lui Cristos, cel care a creat această viaţă nouă în voi.


text:
În traiul acesta nou nu mai contează naţionalitatea, rasa, educaţia ori poziţia socială a cuiva; asemenea lucruri nu au nici o importanţă. Ceea ce contează însă este dacă cineva îl are sau nu pe Cristos, iar el este în egală măsură accesibil tuturor.


text:
Întrucât aţi fost aleşi de Dumnezeu care v-a dat acest fel de viaţă nouă şi datorită profundei sale iubiri şi griji pentru voi, se cade ca voi să daţi dovadă practică de milă, tandreţe şi bunătate faţă de alţii. Nu vă căzniţi să produceţi impresie bună asupra lor, ci fiţi gata să suferiţi în linişte şi răbdare.


text:
Fiţi blânzi şi gata de a ierta; nu ţineţi ură niciodată. Aduceţi-vă aminte că Domnul v-a iertat; prin urmare, şi voi trebuie să-i iertaţi pe alţii.


text:
Mai presus de toate, dragostea să vă călăuzească viaţa, fiindcă atunci întreaga biserică va rămâne unită, într-o armonie desăvârşită.


text:
Pacea inimii, care vine de la Cristos, să fie pururea prezentă în inimile şi vieţile voastre, pentru că aceasta e responsa bilitatea şi privilegiul vostru ca mădu lare ale trupului său. Şi fiţi mereu recunoscători.


text:
Aduceţi-vă aminte ce v-a învăţat Cristos şi lăsaţi cuvintele lui să vă îmbogăţească vieţile şi să vă facă înţelepţi; transmiteţi-le între voi ca învăţătură şi cântaţi-le în psalmi şi cântece bisericeşti, intonând Domnului melodii din inimi pline de recunoştinţă.


text:
Şi tot ce faceţi sau spuneţi să-l reprezinte pt Domnul Isus, ca împreună cu el să vă înfăţişaţi în prezenţa lui Dumnezeu Tatăl pentru a-i aduce mulţumirile voastre.


text:
Iar voi, soţilor, trebuie să fiţi buni cu soţiile voastre şi să le iubiţi, nu să vă purtaţi aspru sau cu ciudă faţă de ele.


text:
Voi, copii, trebuie să ascultaţi întotdeauna pe tatăl şi pe mama voastră, căci asta îi face plăcere Domnului.


text:
<pb/>Voi sclavilor trebuie să vă supuneţi tot timpul stăpânilor voştri pământeşti. Încercând să-i mulţumiţi nu numai atunci când vă supraveghează, ci în orice clipă; ascultaţi-i de bună voie, din dragostea voastră pentru Domnul şi din dorinţa de a-i face plăcere.


text:
Lucraţi cu râvnă şi voioşie la orice treabă, întocmai ca şi cum aţi munci pentru Domnul, nu doar pentru stăpânii voştri,


text:
aducându-vă aminte că Domnul Cristos este acela care vă va plăti, dându-vă întreaga parte ce vi se cuvine din toată avuţia sa. Pentru el lucraţi voi în realitate.


text:
Dar dacă nu vă daţi toată silinţa pentru el, atunci el vă va plăti într-un fel care n-are să vă convină – căci el nu părtineşte pe nimeni şi nu ia în seamă aparenţele.


text:
<pb/>Voi, stăpânilor de sclavi, trebuie să fiţi drepţi şi nepărtinitori cu toţi sclavii voştri. Amintiţi-vă întotdeauna că şi voi aveţi un Stăpân în cer, care vă supraveghează atent.


text:
<pb/>Să nu obosiţi rugându-vă, ci să perseveraţi în rugăciune; fiţi atenţi să recepţionaţi răspunsurile lui Dumnezeu şi nu uitaţi să-i mulţumiţi când acestea au sosit.


text:
Nu uitaţi să vă rugaţi şi pentru noi, ca Dumnezeu să ne dea ocazii numeroase de a predica Evanghelia lui Cristos pentru care sunt eu aici la închisoare.


text:
Rugaţi-vă să fiu destul de îndrăzneţ spre a o comunica cu simţul răspunderii, făcând-o cât mai desluşită, cum, desigur, se şi cade să fac.


text:
<pb/>Profitaţi la maximum de ocaziile pe care le aveţi de a vesti altora Evanghelia. Fiţi înţelepţi în toate legăturile voastre cu ei.


text:
Felul vostru de a vorbi să fie întotdeauna plăcut şi, în acelaşi timp, bine chibzuit, fiindcă atunci veţi avea un răspuns potrivit pentru fiecare.


text:
<pb/>Tihic, mult-iubitul nostru frate, vă va spune cum o mai duc. El munceşte cu hărnicie şi-l slujeşte pe Domnul împreună cu mine.


text:
L-am trimis în această călătorie specială să vadă ce mai faceţi – şi să vă mângâie şi să vă încurajeze.â


text:
Îl trimit, de asemenea, pe Onisim, un frate credincios şi mult iubit, unul dintr-ai voştri. El şi cu Tihic vă vor pune la curent cu ultimele ştiri.


text:
Aristarh, care se află alături de mine ca deţinut, vă transmite şi el dragostea sa, ca, de altfel, şi Marcu – o rudă de-a lui Barnaba. Şi, cum spuneam şi altădată, acordaţi-i lui Marcu o primire călduroasă, din inimă, dacă trece pe la voi.


text:
Isus Iust vă transmite şi el multă dragoste. Aceştia sunt singurii creştini evrei care lucrează cu mine aici – o, şi câtă mângâiere mi-au adus ei!


text:
Epafras, care e din oraşul vostru, rob al lui Cristos Isus, vă transmite dragostea sa. El se roagă mereu pentru voi din toată inima, cerându-i lui Dumnezeu să vă întărească şi să vă desăvârşească, şi să vă ajute să-i cunoaşteţi voia în tot ceea ce faceţi.


text:
Vă pot asigura că şi-a dat toată osteneala pentru voi cu rugăciunile sale, precum şi pentru creştinii din Laodicea şi Hierapolis.


text:
Vă rog să transmiteţi salutările mele fraţilor creştini din Laodicea, şi lui Nymfa, precum şi celor care se adună în casa sa.


text:
Apropo, v-aş ruga ca după ce citiţi această scrisoare, s-o daţi mai departe bisericii din Laodicea. Citiţi şi scrisoarea pe care le-am scris-o lor.


text:
Iată propriul meu salut, scris chiar de mâna mea: Aduceţi-vă aminte de mine care zac în închisoare. Binecuvântările lui Dumnezeu să vă înconjoare!


text:
<pb/>De la Pavel, Sila şi Timotei. Către Biserica tesalonicenilor, care sunt în Dumnezeu Tatăl şi Domnul Isus Cristos: Har şi pace!


text:
Niciodată nu uităm eforturile voastre în dragoste, ori de câte ori stăm de vorbă cu Dumnezeul şi Tatăl nostru despre voi, despre puternica voastră credinţă şi fermitatea cu care anticipaţi revenirea Domnului nostru Isus Cristos.


text:
Căci Evanghelia pe care v-am adus-o nu a fost pentru voi o simplă înşiruire de vorbe goale, fără noimă; nu, nicidecum, fiindcă aţi ascultat-o cu viu interes. Cele spuse de noi au lăsat asupra voastră o puternică înrâurire, fiindcă Duhul Sfânt v-a dat asigurarea deplină că tot ce am spus e adevărat. Apoi mai ştiţi că înseşi vieţile noastre au fost o dovadă în plus despre adevărul mesajului nostru.


text:
Şi astfel, aţi urmat pilda noastră şi a Domnului, căci aţi primit mesajele noastre cu bucurie de la Duhul Sfânt, în ciuda încercărilor şi necazurilor la care v-au supus.


text:
Şi acum, Cuvântul Domnului a pornit de la voi şi s-a răspândit pretutindeni pe la alţii, mult peste hotarele Macedoniei şi Ahaiei, căci oriunde mergem dăm peste oameni care ne vorbesc despre puternica voastră credinţă în Dumnezeu. Aşa că, nu mai e nevoie să le vorbim noi înşine despre ea.


text:
Întrucât ei nu mai contenesc să ne spună ce primire minunată ne-aţi făcut şi cum aţi întors spatele idolilor voştri, întorcându-vă spre Dumnezeu, aşa încât acum Dumnezeu cel viu şi adevărat este singurul vostru stăpân.


text:
Ei mai povestesc cu cât dor aşteptaţi voi întoarcerea Fiului lui Dumnezeu din cer – Isus, cel pe care Dumnezeu l-a înviat. El este singurul nostru Salvator de mânia aprinsă a lui Dumnezeu împotriva păcatului.


text:
Ştiţi cât de rău fuseserăm trataţi în Filipi, tocmai înainte să venim la voi, şi câte am pătimit acolo. Totuşi Dumnezeu ne-a dat curajul să vă repetăm cu îndrăzneală acelaşi mesaj, deşi eram înconjuraţi de duşmani.


text:
Prin urmare, vedeţi bine că nu vă predicăm din motive false ori având în vedere scopuri mârşave: am fost absolut sinceri şi deschişi.


text:
Fiindcă noi vorbim în calitate de trimişi ai lui Dumnezeu, oameni în care el are încredere că vor spune adevărul; noi nu schimbăm nici o frân-tură din mesajul lui pentru a ne potrivi cu gusturile celor care-l ascultă; căci noi îl slujim numai şi numai pe Dumnezeu, cel care cercetează gându-rile cele mai adânci ale inimii noastre.


text:
<pb/>Nici măcar o singură dată n-am încercat să vă câştigâm prin linguşeli, cum bine ştiţi şi ştie şi Dumnezeu că nu ne-am prefăcut a fi prietenii voştri pentru a vă stoarce de bani.


text:
Iar în ce priveşte elogiile, n-am cerut aşa ceva nici de la voi, nici de la alţii, deşi, la drept vorbind, în calitate de apostoli ai lui Cristos negreşit ni se cuvenea oarecare onoare din partea voastră.


text:
V-am iubit foarte mult – atât de mult, încât nu numai mesajul lui Dumnezeu vi l-am dat, ci şi vieţile noastre.


text:
Nu vă amintiţi, iubiţi fraţi, cu câtă râvnă am lucrat printre voi? Zi şi noapte trudeam din greu şi asudam pentru pâinea cea de toate zilele, ca să nu constituim pentru nimeni o povară pe timpul cât am stat acolo să vă predicăm Evanghelia.


text:
<pb/>Voi înşivă sunteţi martorii noştri – şi Dumnezeu de a-semenea – că am fost curaţi, cinstiţi, cu o purtare ireproşabilă faţă de fiecare dintre voi.


text:
V-am vorbit cum vorbeşte un tată copiilor săi – nu vă mai aduceţi aminte? – v-am rugat stăruitor, v-am încurajat şi chiar v-am cerut


text:
să trăiţi astfel încât să nu-i faceţi greutăţi lui Dumnezeu, ci numai bucurie, fiindcă el v-a invitat în Împărăţia sa ca să împărtăşiţi gloria lui.


text:
<pb/>Nu vom pregeta să-i mulţumim lui Dumnezeu pentru faptul că, atunci când v-am predicat, voi n-aţi luat cuvintele rostite de noi drept ale noastre, ci le-aţi acceptat ca pe însuşi Cuvântul lui Dumnezeu – ceea ce, de fapt, şi erau – şi acest Cuvânt v-a transformat vieţile când l-aţi crezut.


text:
Iar apoi, iubiţi fraţi, aţi suferit persecuţii din partea concetăţenilor voştri, ca bisericile din Iudeea care au fost prigonite de însuşi poporul lor, evreii.


text:
După ce şi-au ucis profeţii, ei l-au omorât chiar şi pe Domnul Isus; iar acum ne persecută cu brutalitate şi pe noi, izgonindu-ne. Ei se împotrivesc şi lui Dumnezeu şi oamenilor,


text:
încercând să ne împiedice să predicăm ne-evreilor, ca nu cumva să fie vreunii din ei salvaţi; şi astfel îngroaşă mulţimea păcatelor lor. Mânia lui Dumnezeu i-a ajuns în cele din urmă.


text:
Scumpi fraţi, la scurt timp după ce ne-am despărţit de voi (deşi cu inimile niciodată n-am fost departe de voi), am încercat din răsputeri să mai venim măcar o singură dată să vă vedem.


text:
Căci, pentru ce trăim noi oare şi ce ne dă bucurie şi nădejde? Cine constituie pentru noi răsplata şi cununa noastră, dacă nu chiar voi? Da, multă bucurie ne veţi prilejui când vom sta împreună înaintea Domnului Isus Cristos la revenirea sa.


text:
şi să-l trimit pe Timotei, fratele şi colaboratorul nostru, slujitorul lui Dumnezeu, în vizită la voi pentru a vă întări credinţa şi a vă încuraja,


text:
şi a nu vă lăsa să vă pierdeţi cu firea în toate necazurile prin care treceaţi. (Dar voi, desigur, ştiţi că aceste necazuri sunt prevăzute în planul lui Dumnezeu pentru noi, creştinii.


text:
Chiar pe când ne aflam în mijlocul vostru, v-am prevenit dinainte că vor urma în curând suferinţe – şi aşa s-a şi întâmplat.)


text:
Cum spuneam dar, nemaiputând îndura, l-am trimis pe Timotei să vadă dacă vă este tot aşa de tare credinţa. Mă temeam ca nu cumva să vă fi tras pe sfoară Satana şi toată munca noastră să fi fost în zadar.


text:
Timotei însă tocmai s-a întors şi aduce cu sine veşti minunate, potrivit cărora credinţa şi dragostea voastră sunt mai puternice ca oricând, iar voi vă amintiţi de vizita noastră cu bucurie şi doriţi să ne vedeţi, la fel de mult cât dorim şi noi să vă vedem.


text:
Or, acest fapt, iubiţi fraţi, ne aduce multă mângâiere în toate necazurile copleşitoare şi suferinţele prin care trecem aici, întrucât ştim că aţi rămas credincioşi Domnului.


text:
<pb/>Cum am putea vreodată să-i mulţumim îndeajuns lui Dumnezeu pentru voi şi pentru bucuria şi desfătarea ce ne-aţi prilejuit-o în rugăciunile voastre pentru noi?


text:
Fiindcă zi şi noapte ne rugăm pentru voi, cerându-i lui Dumnezeu să ne îngăduie să vă mai vedem o dată, pentru a umple eventualele mici lipsuri încă existente în credinţa voastră.


text:
Şi facă Domnul ca iubirea voastră să crească şi să se reverse de la unul la altul şi apoi către toţi ceilalţi, aşa cum se manifestă şi dragostea noastră faţă de voi.


text:
Drept urmare, inimile voastre vor fi întărite de Dumnezeu şi curăţite de păcat şi sfinţite pentru ca voi să puteţi sta înaintea lui absolviţi de orice vină în ziua când se va întoarce Domnul nostru Isus Cristos împreună cu toţi ai săi.


text:
<pb/>Permiteţi-mi să mai adaug şi aceasta, iubiţi fraţi: voi deja aţi învăţat cum să-i fiţi plăcuţi lui Dumnezeu în viaţa de fiecare zi, deoarece cunoaşteţi poruncile pe care vi le-am dat din partea Domnului Isus însuşi.


text:
Acum vă rog fierbinte – ba mai mult, vă cerem în numele Domnului Isus – să trăiţi tot mai aproape de idealul acesta.


text:
Voia lui Dumnezeu mai este şi aceasta: să nu recurgeţi la înşelătorii în acest domeniu, luând soţia altuia, fiindcă Domnul vă va pedepsi groaznic pentru astfel de fapte, aşa cum v-am avertizat cât se poate de solemn cu altă ocazie.


text:
Dacă refuză cineva să trăiască după aceste norme, nu regulile omului le va nesocoti, ci pe cele ale lui Dumnezeu, care vă dăruieşte Duhul Sfânt.


text:
<pb/>Cât priveşte dragostea curată, frăţească, ce se cuvine să existe între oamenii lui Dumnezeu, nu-i nevoie să spun prea multe – de asta sunt sigur! Căci Dumnezeu însuşi este acela care vă învaţă să vă iubiţi unii pe alţii.


text:
Într-adevăr, iubirea voastră faţă de toţi fraţii creştini, de pe întreg cuprinsul ţării voastre, este deja foarte puternică. Chiar aşa fiind, iubiţi prieteni, noi vă îndemnăm stăruitor să-i iubiţi şi mai mult.


text:
<pb/>Aceasta ar trebui să fie ambiţia voastră: să trăiţi o viaţă aşezată, văzându-vă de treburile voastre şi câştigându-vă singuri existenţa, cum v-am mai spus şi altădată.


text:
Drept urmare, veţi câştiga încrederea şi respectul celor necredincioşi şi nu va mai trebui să depindeţi de nimeni.


text:
<pb/>Şi acum, iubiţi fraţi, doresc să ştiţi ce i se întâmplă unui creştin la moarte, pentru ca atunci când o fi să se întâmple, să nu fiţi copleşiţi de durere ca cei care nu au nici o speranţă.


text:
Fiindcă, după cum credem că Isus a murit şi apoi a înviat, avem temei să credem şi că, la întoarcerea lui Isus, Dumnezeu va aduce înapoi împreună cu el pe toţi creştinii care au adormit în el.


text:
Pot să vă spun următoarele direct din partea Domnului: anume, că noi cei aflaţi încă în viaţă la venirea Domnului nu ne vom înălţa ca să ne întâlnim cu el înaintea celor morţi aflaţi în mormintele lor.


text:
Căci Domnul însuşi se va coborî din cer cu un strigăt puternic, însoţit de vocea cutremurătoare a arhanghelului şi apelul răsunător al goarnei lui Dumnezeu. Şi creştinii decedaţi vor fi primii care vor învia.


text:
Apoi noi, cei care vom fi rămas în viaţă la prima venire a lui vom fi ridicaţi împreună cu ei pe nori spre a-l întâmpina pe Domnul în văzduh şi spre a rămâne cu el pe veci.


text:
<pb/>Când se vor întâmplă oare toate acestea? N-ar trebui să mai spun nimic în legătură cu asta, iubiţi fraţi,


text:
fiindcă voi sunteţi perfect conştienţi de faptul că nimeni nu ştie acest lucru. Ziua aceea a Domnului va veni pe neaşteptate, ca un hoţ noaptea.


text:
Când vor zice oamenii: „Totul e în ordine, peste toate domneşte linişte şi pace” – atunci, dintr-o dată, va cădea asupra lor dezastrul, la fel de fulgerător cum încep durerile naşterii la o femeie. Şi oamenii aceştia nu vor fi în stare să scape cu fuga nicăieri – căci nu va exista loc pe faţa pământului unde să se ascundă.


