# info

name: detailed_info
value:
<p><b>Noul Testament pe înţelesul tuturor, publicat de către Living Bible International, prima ediţie în 1984, iar a doua ediţie în 1990.</b></p><p><b>Copyright: </b>Living Bible International</p><p><b>Actualizat în: </b>2015-12-21</p>


# introductions

introduction:
<h2>Prefaţă</h2><div style='text-indent: 1em;'><p>SCOPUL principal al acestei traduceri este de a exprima cit mai clar sensul deplin al Noului Testament în limba română. S-a avut în vedere în special cititorul mai puţin sau chiar deloc familiarizat cu Biblia. </p><p>Scriitorii* Noului Testament au scris în limba greacă vorbită – numită <i>koine</i> – nu în greaca literară, clasică. Vedem dar că ucenicii Domnului nu s-au sfiit să folosească limbajul simplu, vorbit, pe care unii l-ar fi putut considera ne-adecvat pentru redarea adevărului lui Dumnezeu. Ei au procedat aşa deoarece au voit să fie înţeleşi de toţi oamenii. Ei au scris sub inspiraţia lui Dumnezeu şi la porunca lui. în ce ne priveşte, am căutat să le urmăm exemplul in ediţia de faţă a Noului Testament.</p><p>Nici o traducere nu se poate face traducându-se „cuvânt cu cuvânt”. în traducerea actuală, s-au folosit adesea mai multe cuvinte pentru a traduce un singur cuvânt din limba greacă. în multe privinţe, metoda folosită ar putea fi considerată o parafrazare. Or, a parafraza înseamnă a reda conţinutul integral al unui text, deşi uneori intr-o altă formă, de obicei dezvoltată. De aici, rezultă şi subtitlul cărţii – <i>pe înţelesul tuturor</i>. Telul urmărit de traducător a fost acela de a reda, cit mai fidel cu putinţă, întreg sensul avut în vedere de scriitorii Noului Testament, într-o formă cit mai explicită şi mai atrăgătoare, lărgind contextul. acolo unde a fost nevoie, pentru ca cititorii de azi să poată înţelege mai bine Adevărul etern. </p><p>Această ediţie nu vine să înlocuiască celelalte traduceri folosite la ora actuală in România. Mai degrabă, ea are menirea să suplimenteze şi să faciliteze studierea Scripturilor, oferind lumină în plus asupra multor pasaje dificile din traducerile anterioare. </p><p>Rugăciunea noastră, a întregului colectiv de redacţie, este ca Dumnezeu să binecuvânteze această nouă traducere, spre slava Sa, pentru ca mulţi s-o citească, s-o înţeleagă şi s-o aplice in viaţa lor.</p><p align='right'><i>Traducătorul</i></p><p>*Am folosit intenţionat termenul „scriitorii”, şi nu „autorii”, întrucât autorul Scripturii, fie că e vorba de Noul Testament, fie de Vechiul Testament, este unul singur: Dumnezeu, cel care s-a folosit de oameni şi i-a inspirat pentru a ne comunica mesajul său divin.</p></div>


# verses

text:
Avraam a fost tatăl lui Isaac; Isaac a fost tatăl lui Iacob; Iacob a fost tatăl lui Iuda şi al fraţilor săi.


text:
Iuda a fost tatăl lui Fares şi al lui Zara (a căror mamă a fost Tamar); Fares a fost tatăl lui Esrom; Esrom a fost tatăl lui Aram;


text:
Salmon a fost tatăl lui Boaz (mama sa era Rahab); Boaz a fost tatăl lui Obed (a cărui mamă a fost Rut); Obed a fost tatăl lui Iese;


text:
Iese a fost tatăl regelui David. David a fost tatăl lui Solomon (mama sa fiind fosta soţie a lui Urie);


text:
Aşadar sunt paisprezece generaţii de la Avraam la David, paisprezece până la exil şi paisprezece de la exil la Cristos.


text:
<pb/>Iată istoria naşterii lui Isus Cristos: mama sa, Maria, era logodită, urmând să se căsătorească cu Iosif. Dar, pe când era încă fecioară, a rămas însărcinată de la Duhul Sfânt.


text:
Atunci Iosif, logodnicul ei, fiind un om neprihănit, s-a hotărât să strice logodna, dar în ascuns, întrucât nu voia s-o facă de ruşine în faţa lumii.


text:
Pe când cugeta la aceasta, avu un vis în care apăru un înger şi-i spuse: „Iosif, fiul lui David, nu te teme s-o iei de nevastă pe Maria! Căci copilul din ea a fost zămislit de Duhul Sfânt.


text:
Ea va naşte un fiu, căreia îi vei pune numele Isus, deoarece el îşi va salva poporul de păcatele lor.”


text:
„Fecioara va rămâne însărcinată şi va naşte un fiu, căruia îi vor pune numele: «Emanuel»” – (adică „Dumnezeu cu noi”).


text:
<pb/>După ce s-a născut Isus la Betleem, în Iudeea, în timpul domniei regelui Irod, au venit nişte magi din răsărit la Ierusalim


text:
şi au întrebat: „Unde este cel care s-a născut rege al iudeilor? Noi i-am văzut steaua în răsărit şi am venit să ne închinăm lui.”


text:
I-a chemat pe toţi preoţii cei mai de seamă şi pe învăţătorii legii şi i-a întrebat unde urma să se nască Cristosul.


text:
«Şi tu Betleeme, din ţinutul lui Iuda, nu eşti cu nimic mai prejos între domnitorii lui Iuda; căci din tine va ieşi un domnitor, care va fi păstorul poporului meu Israel.»”


text:
I-a trimis la Betleem şi le-a spus: „Duceţi-vă şi căutaţi copilul peste tot şi când îl veţi găsi, daţi-mi de ştire, ca să mă pot duce şi eu să mă închin lui.”


text:
<pb/>După această întrevedere, magii au pornit iar la drum şi steaua pe care o văzuseră în răsărit a mers înaintea lor, oprindu-se deasupra locului în care se afla copilul.


text:
Intrând în casă, au văzut copilul cu mama sa Maria, s-au aruncat cu faţa la pământ şi i s-au închinat. Apoi şi-au desfăcut baierele pungilor şi i-au dat aur, tămâie şi smirnă.


text:
Dar, la întoarcere spre ţara lor, fiind avertizaţi de Dumnezeu printr-un vis să nu se mai ducă la Irod, s-au dus acasă pe alt drum.


text:
<pb/>După plecarea lor, un înger al Domnului i-a apărut lui Iosif într-un vis, zicându-i: „Scoală-te şi fugi în Egipt împreună cu copilul şi mama sa şi stai acolo până când îţi voi spune eu să te întorci, căci regele Irod va încerca să omoare copilul.”


text:
unde a rămas până la moartea lui Irod. Acest fapt a împlinit prezicerea profetului: „Mi-am chemat Fiul din Egipt.”


text:
<pb/>Irod s-a aprins de mânie când a aflat că magii i-au nesocotit dorinţa şi a dat ordin să fie omorâţi toţi băieţii din Betleem şi împrejurimi până la vârsta de doi ani, potrivit cu vremea pe care o aflase de la magi.


text:
„Un glas s-a auzit în Rama, plâns şi jale mare; Rahela îşi jeleşte disperată copiii şi nu se lasă mângâiată, căci copiii ei nu mai sunt!”


text:
<pb/>După moartea lui Irod, un înger al Domnului îi apăru lui Iosif într-un vis, în Egipt, şi-i spuse:


text:
„Ridică-te, ia pruncul şi pe mama sa şi du-te înapoi în Israel, căci cei care ameninţau să-l omoare pe copil au murit.”


text:
Pe drum însă s-a înspăimântat când a aflat că noul rege era Arhelau fiul lui Irod. Dar, într-un alt vis, a fost înştiinţat să se ducă în Galileea


text:
şi astfel s-a stabilit la Nazaret. Acest fapt a împlinit prezicerea profeţilor despre Mesia: „I se va spune Nazarinean.”


text:
<pb/>Pe când locuiau ei la Nazaret, Ioan Botezătorul a început să predice în pustiul Iudeii. Tema sa permanentă era aceasta:


text:
„Întoarceţi-vă de la păcatele voastre… întoarceţi-vă la Dumnezeu… căci Împărăţia Cerurilor vine curând.”


text:
Profetul Isaia vorbise cu multe secole înainte despre misiunea lui Ioan. Aşa scrisese el: „Aud un strigăt în pustiu: «Pregătiţi calea Domnului, neteziţi-i cărările.»”


text:
Îmbrăcămintea lui Ioan era ţesută din păr de cămilă, peste care era încins cu o curea de piele; hrana lui era alcătuită din lăcuste şi miere sălbatică.


text:
Oameni din Ierusalim, de pe valea Iordanului şi, de fapt, din toate colţurile Iudeii, ieşeau în pustiu să-l audă predicând,


text:
Dar când a văzut el că o mulţime de farisei şi saduchei vin să fie botezaţi, i-a dat în vileag. „Pui de şerpi!”, i-a pus el în gardă. „Cine v-a avertizat să fugiţi de mânia viitoare?


text:
Nu încercaţi să vă strecuraţi aşa cum sunteţi, zicându-vă: «Pe noi nu ne paşte nici un pericol, că doar evrei suntem, urmaşii lui Avraam». Asta nu dovedeşte nimic. Dumnezeu poate preface şi pietrele acestea de aici în fii ai lui Avraam!”


text:
Deoarece, chiar acum toporul judecăţii lui Dumnezeu stă gata să cadă asupra oricărui pom neroditor. Vor fi tăiaţi în bucăţi şi arşi.


text:
Cât despre mine, eu îi botez cu apă pe cei care se pocăiesc de păcatele lor; dar vine altcineva, cu mult mai mare decât mine – atât de mare încât eu nu sunt vrednic să-i duc încălţămintea! El vă va boteza cu Duhul Sfânt şi cu foc.


text:
El va despărţi pleava de grăunţe, arzând-o cu un foc care nu se va stinge niciodată iar grăunţele le va pune la adăpost.”


text:
Dar Ioan voia să-l oprească. „Nu se cade,” zicea el. „Eu sunt acela care trebuie să fiu botezat de tine.”


text:
Isus însă i-a zis: <J>„Te rog botează-mă, căci trebuie să fac tot ce este drept.”</J> Atunci Ioan l-a botezat.


text:
După botez, cum a ieşit Isus din apă, i s-au deschis cerurile şi l-a văzut pe Duhul lui Dumnezeu, coborând în chip de porumbel.


text:
Atunci Satan l-a ispitit să-şi procure hrana prefăcând pietrele în pâini. „Asta va dovedi că eşti Fiul lui Dumnezeu” i-a zis el.


text:
Dar Isus i-a răspuns: <J>„Nu! Pentru că Scripturile ne spun că omul nu trăieşte numai cu pâine, ci cu orice cuvânt rostit de Dumnezeu”.</J>


text:
„Sari jos”, i-a zis el, „şi dovedeşte că eşti Fiul lui Dumnezeu; căci Scripturile spun limpede: «Dumnezeu va trimite îngerii săi să te păzească de orice rău»… ei vor avea grijă să nu te zdrobeşti de stâncile de jos.”


text:
Isus însă i-a dat următoarea replică: <J>„De asemenea, Scripturile ne spun să nu-l supunem pe Domnul Dumnezeu la o probă absurdă!”</J>


text:
După aceasta, Satan l-a dus pe vârful unui munte foarte înalt şi i-a arătat împărăţiile lumii cu toată gloria lor.


text:
<J>„Pleacă, Satano”</J>, i-a răspuns Isus. <J>„Scripturile spun: «Să te închini doar Domnului Dumnezeu. Numai de el să asculţi.»”</J>


text:
<pb/>Când a auzit Isus că Ioan fusese arestat, a părăsit Iudeea şi s-a întors <i>acasă</i> la Nazaret, în Galileea.


text:
„Ţara lui Zabulon şi ţara lui Neftali, de lângă lac, şi ţinutul de dincolo de râul Iordan şi Galileea Superioară, unde trăiesc atâţia străini


text:
– acolo, oamenii care zăceau în întuneric au văzut o mare lumină; ei stăteau în umbra morţii, dar iată că acum a strălucit lumina peste ei!”


text:
De atunci Isus a început să predice, spunând: <J>„Întoarceţi-vă din păcat la Dumnezeu, căci Împărăţia Cerurilor este aproape.”</J>


text:
<pb/>Într-o zi, pe când se plimba pe malul Lacului Galileea, a văzut doi fraţi – pe Simon, numit şi Petru, şi pe Andrei – într-o barcă pe lac, pescuind cu năvodul, căci erau pescari de meserie.


text:
Puţin mai sus, pe plajă, a văzut alţi doi fraţi: pe Iacob şi Ioan, stând într-o barcă cu tatăl lor Zebedei, reparându-şi plasele, şi i-a chemat şi pe ei să vină.


text:
<pb/>Isus cutreiera întreaga Galilee, învăţându-i pe oameni în sinagogile evreieşti, predicând pretutindeni Vestea Bună despre Împărăţia Cerurilor. Şi vindeca tot felul de boli şi suferinţe.


text:
Ştirea despre minunile sale s-a răspândit cu mult peste hotarele Galileii, aşa încât veneau bolnavi să fie vindecaţi chiar şi din Siria. Şi oricare ar fi fost boala ori suferinţa lor, fie că erau posedaţi de demoni, fie că erau epileptici, fie paralizaţi – pe toţi îi vindeca.


text:
Oriunde mergea îl urmau mulţimi uriaşe – oameni din Galileea, din Decapolis <i>Zece Oraşe</i>, din Ierusalim şi din toată Iudeea, ba chiar şi de pe celălalt mal al râului Iordan.


text:
<J>Fericiţi sunt cei persecutaţi din pricina faptului că sunt drepţi, căci a lor este Împărăţia Cerurilor.</J>


text:
<J>Când sunteţi insultaţi, persecutaţi şi se spun tot felul de minciuni pe seama voastră, din pricina faptului că sunteţi urmaşii mei – o ce minunat e atunci!</J>


text:
<J>Fiţi fericiţi şi bucuraţi-vă de acest lucru, fiindcă în cer vă aşteaptă o răsplată nemaipomenit de mare. Nu uitaţi că şi profeţii de odinioară au fost prigoniţi.</J>


text:
<J>Voi sunteţi sarea pământului, care face lumea suportabilă. Ce se va întâmpla cu lumea dacă vă veţi pierde gustul de sare? Chiar şi voi veţi fi aruncaţi afară şi călcaţi în picioare ca unii care nu mai valoraţi nimic.</J>


text:
<J>„Voi sunteţi lumina lumii – o cetate aşezată pe munte, care străluceşte în noapte ca toţi s-o poată vedea.</J>


text:
<J>Faptele voastre bune să strălucească, pentru ca toţi să le poată vedea, aşa încât să-l slăvească pe Tatăl vostru ceresc.</J>


text:
<pb/><J>Nu cumva să înţelegeţi greşit motivul venirii mele – eu nu am venit să anulez legile lui Moise şi avertismentele profeţilor. Dimpotrivă, eu am venit să le aduc la îndeplinire şi să le adeveresc pe toate.</J>


text:
<J>Spun aceasta cu toată răspunderea: orice lege din Carte va rămâne în vigoare, până când i se va împlini scopul.</J>


text:
<J>Iată de ce, oricine calcă cea mai mică dintre porunci şi-i învaţă şi pe alţii să facă la fel va fi cel mai neînsemnat în Împărăţia Cerurilor. Dar cei care învaţă pe alţii legile lui Dumnezeu şi le respectă vor fi mari în Împărăţia Cerurilor.</J>


text:
<J>Eu însă vă previn: dacă bunătatea voastră nu este mai mare decât a fariseilor şi a altor conducători evrei, cu nici un chip nu veţi intra în Împărăţia Cerurilor!</J>


text:
<J>Dar eu am adăugat la această regulă şi vă spun că e de ajuns să fiţi mânioşi chiar acasă la voi, şi sunteţi deja în pericol să fiţi judecaţi! Dacă-i spui «nebun» prietenului tău, eşti în pericol să fii adus în faţa judecăţii. Iar dacă-l blestemi, te pasc flăcările iadului.</J>


text:
<pb/><J>Astfel, dacă stai înaintea altarului din templu, aducând o jertfă lui Dumnezeu şi deodată îţi aminteşti că fratele tău are ceva împotriva ta,</J>


text:
<J>lasă-ţi jertfa acolo lângă altar şi du-te şi cere-i iertare şi împacă-te cu el şi abia după aceea vino şi adu-i jertfa lui Dumnezeu.</J>


text:
<J>Cu duşmanul tău să cazi degrabă la învoială, înainte de a fi prea târziu, altfel el te va târî la judecată şi vei fi aruncat în celula datornicului,</J>


text:
<J>Dar eu vă spun: Oricine se uită doar la o femeie cu poftă în privire a comis deja adulter cu ea în inima sa.</J>


text:
<J>Aşadar, dacă ochiul tău – chiar dacă e ochiul tău cel mai bun! – te face să pofteşti, scoate-l şi aruncă-l. Mai bine să fie nimicită o parte din tine, decât să fii aruncat cu totul în iad.</J>


text:
<J>Şi dacă mâna ta – fie chiar mâna ta dreaptă – te face să păcătuieşti, reteaz-o şi arunc-o! Mai bine aşa, decât să te trezeşti în iad.</J>


text:
<pb/><J>Legea lui Moise spune: «Dacă cineva vrea să scape de nevastă-sa, poate divorţa de ea, dându-i o simplă scrisoare de despărţire.»</J>


text:
<J>Dar eu vă spun că un om care divorţează de nevasta sa, exceptând cazurile de infidelitate, o face să comită adulter. Şi cel care se căsătoreşte cu ea comite adulter.</J>


text:
<pb/><J>Din nou, legea lui Moise spune: «Să nu-ţi calci jurămintele făcute înaintea lui Dumnezeu, ci să le împlineşti pe toate.»</J>


text:
<J>Dar eu vă spun: Nu faceţi nici un fel de jurăminte! Nu juraţi nici măcar pe cer, căci acesta este un jurământ sacru Domnului, căci cerul este tronul lui Dumnezeu.</J>


text:
<J>Şi dacă juri «pe pământ» e tot un jurământ sacru, căci pământul e aşternutul picioarelor lui Dumnezeu. Să nu juraţi «pe Ierusalim», căci Ierusalimul este capitala marelui Rege.</J>


text:
<J>Nu juraţi nici măcar «pe capul vostru», căci nu puteţi face alb sau negru nici măcar un fir de păr.</J>


text:
<J>Spuneţi pur şi simplu «da, am să fac» sau «nu, n-am să fac cutare sau cutare lucru». Cuvântul vostru e de ajuns. A întări promisiunea voastră cu un jurământ denotă că ceva nu e în regulă.</J>


text:
<pb/><J>Legea lui Moise spune: «Dacă un om îi scoate ochiul altuia, trebuie să plătească cu propriul lui ochi. Dacă i se scoate un dinte cuiva, scoate-i un dinte celui care a făcut aceasta.»</J>


text:
<J>Dar eu vă spun: Nu vă opuneţi violenţei! Dacă sunteţi pălmuiţi pe un obraz, întoarceţi-l şi pe celălalt.</J>


text:
<J>În felul acesta, veţi proceda ca adevăraţi fii ai Tatălui vostru din cer. Căci el dă lumina soarelui şi celor răi, şi celor buni şi trimite ploaie şi peste cei drepţi, şi peste cei nedrepţi.</J>


text:
<J>Dacă vă purtaţi prieteneşte doar cu prietenii, prin ce vă deosebiţi de alţii? Până şi păgânii fac asta.</J>


text:
<pb/><J>Aveţi grijă, faptele bune să nu le faceţi ca să fiţi văzuţi de oameni, pentru a fi admiraţi, căci în cazul acesta vă veţi pierde răsplata de la Tatăl vostru din ceruri.</J>


text:
<J>Când daţi un dar unui cerşetor, nu faceţi caz de asta, ca ipocriţii care bat toba pe străzi şi în sinagogi, pentru a atrage atenţia asupra actelor lor de caritate! Vă spun cu toată seriozitatea, că ei şi-au primit absolut toată răsplata de care vor beneficia vreodată.</J>


text:
<pb/><J>Şi acum, despre rugăciune: Când vă rugaţi, să nu fiţi ca ipocriţii care fac pe evlavioşii, rugându-se în public pe la colţurile străzilor şi în sinagogi unde pot fi văzuţi de toată lumea. Într-adevăr, aceasta e toată răsplata pe care au s-o primească vreodată.</J>


text:
<J>Dar tu, când te rogi, retrage-te într-un loc unde eşti singur, închide uşa după tine şi roagă-te Tatălui tău în secret, iar Tatăl tău, care-ţi cunoaşte secretele, te va răsplăti.</J>


text:
<J>Când vă rugaţi nu bolborosiţi la nesfârşit aceeaşi rugăciune, cum fac păgânii, care cred că rugăciunile le vor fi ascultate dacă le repetă mereu.</J>


text:
<J>Nu ne duce în ispită, ci ne scapă de Cel Rău. Căci a Ta este împărăţia şi puterea şi slava, în veci. Amin.»</J>


text:
<J>Tatăl vostru ceresc vă va ierta dacă şi voi îi iertaţi pe cei care păcătuiesc împotriva voastră;</J>


text:
<pb/><J>Şi acum despre post. Când postiţi, renunţând la mâncare pentru un scop spiritual, nu faceţi acest lucru în mod public, ca ipocriţii, care se străduiesc să arate cât mai posomoriţi pentru a-şi atrage compătimirea oamenilor. Într-adevăr, aceasta e singura răsplată pe care au s-o primească.</J>


text:
<J>ca nimeni să nu-şi dea seama că posteşti, decât Tatăl tău care cunoaşte orice secret. Şi el te va răsplăti.</J>


text:
<J>Strângeţi-le în cer unde nu-şi vor pierde valoarea niciodată şi unde sunt la adăpost de hoţi.</J>


text:
<J>Dar dacă ochiul îţi este umbrit de gânduri şi dorinţe rele, te afli într-o beznă spirituală. Şi cât de adâncă poate fi această beznă!</J>


text:
<J>Nu puteţi sluji la doi stăpâni: şi lui Dumnezeu, şi banului. Căci o să-l urâţi pe unul şi o să-l iubiţi pe celălalt, ori invers.</J>


text:
<pb/><J>Deci sfatul meu este acesta: nu vă faceţi griji pentru lucruri – mâncare, băutură, bani şi îmbrăcăminte. Căci viaţa voastră este mai importantă decât hrana şi trupul mai important decât îmbrăcămintea.</J>


text:
<J>Uitaţi-vă la păsări! Ele nu-şi fac griji, gândindu-se ce o să mănânce – ele nu trebuie să semene sau să culeagă ori să strângă hrana – căci Tatăl vostru ceresc le hrăneşte. Or, voi sunteţi cu mult mai de preţ decât ele.</J>


text:
<J>Şi de ce să vă faceţi atâtea griji pentru hainele voastre?! Uitaţi-vă la crinii de pe câmp! Ei nu se preocupă de veşmintele lor.</J>


text:
<J>Cu toate acestea, nici chiar regele Solomon, în toată splendoarea sa, nu era îmbrăcat atât de frumos ca ei.</J>


text:
<J>Şi dacă Dumnezeu are grijă în chip atât de minunat de nişte flori, care azi sunt, mâine s-au dus, oare nu se va îngriji în mod sigur de voi, puţin credincioşilor?</J>


text:
<J>De ce să fiţi ca păgânii? Căci ei sunt aceia care se fălesc cu toate aceste lucruri, fiind total preocupaţi de ele. Dar Tatăl vostru ceresc ştie absolut tot ce vă trebuie.</J>


text:
<J>Aşa că, nu vă îngrijoraţi pentru ziua de mâine. Dumnezeu va avea grijă şi de mâine. Ajunge zilei necazul ei!</J>


text:
<J>Se cade oare să zici: «Prietene, dă-mi voie să te ajut să-ţi scoţi paiul din ochi», când tu însuţi nu poţi vedea din pricina bârnei din ochiul tău?</J>


text:
<J>Ipocrit ce eşti! Scapă mai întâi tu de bârnă şi atunci vei vedea, putând să-l ajuţi şi pe fratele tău.</J>


text:
<pb/><J>Nu daţi lucrurile sfinte câinilor, nici mărgăritare porcilor! Căci le vor călca în picioare şi se vor năpusti apoi asupra voastră.</J>


text:
<J>Căci oricine cere va primi. Oricine caută găseşte. Numai să bateţi, şi uşa vi se va deschide.</J>


text:
<J>Şi dacă voi, oameni păcătoşi, cu inima împietrită, ştiţi să daţi daruri bune copiilor voştri, atunci Tatăl vostru din cer nu va da el oare, cu atât mai mult, daruri bune celor care i le cer?</J>


text:
<pb/><J>Faceţi altora ce doriţi să vă facă şi ei. În esenţă, aceasta e învăţătura legilor lui Moise.</J>


text:
<pb/><J>În cer nu se poate intra decât pe poarta strâmtă! Drumul mare spre iad e larg şi poarta lui e destul de lată pentru toate mulţimile care aleg calea lui uşoară.</J>


text:
<J>Feriţi-vă de învăţătorii falşi, care se dau drept oi nevinovate, dar sunt lupi şi vă vor sfâşia în bucăţi.</J>


text:
<J>Îi puteţi descoperi după felul cum se poartă, aşa cum identifici un pom după fructul pe care-l produce. Viţa de vie n-o vei confunda niciodată cu mărăcinii, nici smochinii cu ciulinii.</J>


text:
<J>Un soi care produce fructe delicioase nu va da niciodată fructe rele. Tot aşa, un pom cu fructe necomestibile nu va produce fructe bune.</J>


text:
<J>Nu toţi cei care folosesc limbajul unor oameni evlavioşi sunt evlavioşi. Ei pot să-mi zică «Doamne», dar aceasta nu înseamnă că vor ajunge în cer. Căci întrebarea hotărâtoare este: ascultă de Tatăl meu din cer?</J>


text:
<J>În ziua judecăţii mulţi îmi vor spune: «Doamne, Doamne, noi am vorbit altora despre tine şi am folosit numele tău pentru a scoate demoni şi a face multe alte minuni mari.»</J>


text:
<J>Dar replica mea va fi: «Niciodată nu v-am cunoscut! Plecaţi de la mine, voi, care practicaţi fărădelegea.»</J>


text:
<J>Toţi cei care ascultă de învăţăturile mele şi le urmează sunt înţelepţi, aidoma unui om care-şi construieşte casa pe o stâncă solidă.</J>


text:
<J>Chiar dacă vin ploile torenţiale, se umflă apele şi furtuna îi loveşte cu furie casa, ea nu se va prăbuşi, fiindcă e zidită pe stâncă.</J>


text:
<J>Dar cei care aud învăţăturile mele şi le ignoră sunt nechibzuiţi, asemenea unui om care-şi construieşte casa pe nisip.</J>


text:
<J>Deoarece, atunci când vin ploile şi inundaţiile şi vântul suflă cu putere, casa acestui om va cădea cu un troznet mare.”</J>


text:
Când, ce să vezi! Din mulţime înaintează un lepros. Îngenunchează şi i se închină. „Doamne”, se roagă leprosul de el, „dacă vrei mă poţi vindeca.”


text:
lsus se atinge de om. <J>„Da, vreau”</J>, îi spune el, <J>„fii vindecat!”</J> Şi în clipa aceea lepra dispare.


text:
Apoi Isus îi spuse: <J>„Nu te opri să stai de vorbă cu nimeni; du-te drept la preot să te vadă şi ia cu tine jertfa cerută de legea lui Moise în cazul leproşilor vindecaţi – o mărturie publică a vindecării tale.”</J>


text:
rugându-l stăruitor să vină acasă la el, să-i vindece sclavul care-l slujea, întrucât acesta zăcea la pat, paralizat şi chinuit de durere.


text:
Dar ofiţerul îi zise: „Doamne, nu sunt vrednic să te primesc sub acoperişul casei mele. <i>De altfel, nici nu e nevoie să vii.</i> E de ajuns să zici de aici: «Fii vindecat» şi servitorul meu se va face bine.


text:
Ştiu aceasta pentru că sunt şi eu subordonat autorităţii ofiţerilor mei superiori şi am şi eu putere asupra soldaţilor mei. Astfel, când îi spun unuia «Du-te», se duce, şi altuia «Vino», vine, iar sclavului meu când îi spun «Fă cutare lucru», face aşa cum îi spun. Ştiu că şi tu, Doamne, ai autoritate să spui acestei boli să dispară – şi va dispare!”


text:
Isus se opri în loc uimit şi, întorcându-se către mulţime, spuse: <J>„N-am văzut aşa credinţă în tot Israelul!</J>


text:
<J>Dar vă spun că multe Neamuri vor veni <i>ca acest ofiţer roman</i> din toată lumea şi vor sta la masă în Împărăţia Cerurilor împreună cu Avraam, Isaac şi Iacob.</J>


text:
<J>Şi mulţi israeliţi – cei pentru care a fost pregătită Împărăţia – vor fi aruncaţi în întunericul de afară, unde e plânsul şi scrâşnirea dinţilor.”</J>


text:
Atunci Isus îi zise ofiţerului roman: <J>„Du-te acasă. Ce ai crezut s-a şi întâmplat!”</J> Şi bolnavul a fost vindecat chiar în ceasul acela.


text:
În seara aceea, au fost aduşi la Isus mai mulţi oameni posedaţi de demoni. Şi, după ce rostea doar un singur cuvânt, toţi demonii fugeau; şi toţi bolnavii au fost vindecaţi.


text:
Acest lucru a împlinit profeţia lui Isaia: „El a luat neputinţele noastre şi a purtat bolile noastre.”


text:
<pb/>Când a observat Isus câtă lume se strânge, le-a spus ucenicilor să se pregătească pentru a traversa de cealaltă parte a lacului.


text:
Dar Isus i-a zis: <J>„Vulpile au vizuini şi păsările cuiburi, dar eu, Fiul Omului, n-am un cămin al meu – n-am unde să-mi aşez capul.”</J>


text:
Dar Isus i-a zis: <J>„Urmează-mă acum! Lasă-i pe cei morţi <i>spiritual</i> să-şi vadă de morţii lor.”</J>


text:
Dar Isus le-a răspuns: <J>„O, oameni cu credinţa mică! De ce v-aţi înspăimântat aşa de tare?!”</J> Apoi s-a ridicat, a certat vântul şi valurile, iar furtuna s-a potolit şi peste toate s-a lăsat o linişte mare.


text:
Ucenicii au rămas încremeniţi de uimire. „Cine e acesta – se întrebau ei – de-l ascultă până şi vânturile şi marea?”


text:
<pb/>Când au sosit de cealaltă parte a lacului, în ţinutul gadarenilor, i-au ieşit în întâmpinare doi bărbaţi stăpâniţi de demoni. Ei trăiau într-un cimitir şi erau atât de periculoşi încât nimeni nu putea trece prin locul acela.


text:
Ei au început să ţipe la Isus: „Fiul lui Dumnezeu, ce ai cu noi? Încă nu ţi s-a dat dreptul să ne chinui.”


text:
<J>„Fie</J>, le-a răspuns Isus, <J>afară cu voi!”</J> Şi au ieşit din oameni, intrând în porci, şi întreaga turmă a luat-o la goană, prăvălindu-se peste stâncă şi înecându-se în lac.


text:
şi întreaga populaţie a ieşit într-un suflet să-l vadă pe Isus, implorându-l să plece şi să-i lase în pace.


text:
<pb/>Aşadar Isus s-a urcat în barcă şi a trecut de cealaltă parte a lacului, la Capernaum, oraşul său de baştină.


text:
Nu după mult timp, nişte oameni i-au adus un băiat paralitic, pe o rogojină. Când le-a văzut Isus credinţa, a zis băiatului bolnav: <J>„Fruntea sus, fiule! Ţi-am iertat păcatele!”</J>


text:
<J>Ca atare, să vă dovedesc că am putere aici pe pământ să iert păcatele</J> – spuse el, întorcându-se către paralitic – <J>ridică-te, strânge-ţi rogojina şi mergi pe picioarele tale acasă!”</J>


text:
Un fior de groază trecu prin oameni când văzură ce s-a întâmplat chiar sub ochii lor. Ce-au mai slăvit pe Dumnezeu pentru că a dat atâta putere unui om!


text:
<pb/>Cum mergea Isus pe drum, a văzut un om pe nume Matei, stând la punctul unde se percepea impozitul. <J>„Vino să fii ucenicul meu”</J>, i-a zis Isus, şi Matei s-a ridicat imediat, pornind după el.


text:
La câtva timp după aceea, Isus lua masa împreună cu ucenicii <i>în casa lui Matei</i> şi se mai aflau acolo, ca musafiri, mulţi păcătoşi notorii.


text:
<J>„Plecaţi de aici şi învăţaţi sensul acestui verset din Scriptură: «Nu de jertfele şi darurile voastre am eu nevoie, ci doresc să aveţi în voi puţină îndurare.» Misiunea mea aici pe pământ este să aduc păcătoşii înapoi la Dumnezeu, nu să-mi fac de lucru cu oamenii buni.”</J>


text:
<pb/>Într-o zi, ucenicii lui Ioan Botezătorul au venit la Isus şi l-au întrebat: „De ce nu postesc ucenicii tăi, cum postim şi noi şi fariseii?”


text:
<J>„Se cade oare ca prietenii mirelui să jelească şi să se abţină de la mâncare câtă vreme acesta e cu ei?”</J>, îi întrebă Isus. <J>„Dar vine timpul când eu voi fi luat de la ei. Atunci vor avea destul timp să postească şi să stea mâhniţi.</J>


text:
<J>Şi cine ar petici oare o haină veche cu stofă neintrată la apă? Căci peticul s-ar rupe şi gaura s-ar face şi mai mare.</J>


text:
<J>Şi cine ar folosi burdufuri vechi de vin pentru a păstra vin nou? Burdufurile vechi ar plezni şi vinul s-ar vărsa. Pentru păstrarea vinului nou se folosesc numai burdufuri noi. În felul acesta, ambele se vor păstra.”</J>


text:
<pb/>Pe când spunea aceasta, a venit la el rabinul sinagogii locale şi i s-a închinat. „Fiica mea cea mică a murit chiar acum, i-a zis el, dar tu o poţi readuce la viaţă, dacă ai vrea numai să vii s-o atingi.”


text:
o femeie, care suferea de doisprezece ani de scurgere de sânge s-a furişat pe la spate şi s-a atins de poala hainei lui,


text:
Isus s-a întors şi i-a zis: <J>„Fiică, ai încredere! Credinţa ta te-a vindecat.”</J> Şi femeia s-a însănătoşit din clipa aceea.


text:
Isus a zis: <J>„Scoateţi-i afară, căci fetiţa nu e moartă, ci doar adormită!”</J> Să fi auzit atunci râsete şi batjocuri la adresa lui!


text:
În cele din urmă, când mulţimea a ieşit, Isus a intrat în odaia unde zăcea fetiţa şi a apucat-o de mână, iar ea a sărit în picioare, sănătoasă ca înainte!


text:
<pb/>La plecarea lui Isus din locul acela, s-au luat după el doi orbi, care strigau: „O, fiul regelui David, ai milă de noi!”


text:
Mai mult, au intrat chiar în casa unde stătea Isus şi atunci el i-a întrebat: <J>„Credeţi că vă pot reda vederea?”</J> „Da, Doamne – i-au zis ei – credem.”


text:
Şi deodată orbii şi-au căpătat vederea! Isus le-a cerut cu stricteţe să nu povestească nimănui cele întâmplate,


text:
<pb/>Părăsind localitatea respectivă, Isus a întâlnit un om care nu putea vorbi fiindcă avea un demon în el.


text:
Atunci Isus a scos afară demonul şi îndată omul a putut vorbi din nou. Ce s-au mai minunat mulţimile! „În viaţa noastră n-am văzut aşa ceva”, exclamau oamenii.


text:
Dar fariseii ziceau: „De aceea poate scoate draci fiindcă şi el e posedat de ei – e stăpânit de Satan, regele demonilor!”


text:
<pb/>Isus cutreiera toate cetăţile şi satele din partea locului, învăţându-i pe oameni în sinagogile evreieşti şi predicând evanghelia Împărăţiei.


text:
<pb/>Şi era atât de copleşit de milă pentru mulţimile care veneau, căci greutăţile lor erau aşa de mari iar ei nu ştiau nici ce să facă, nici unde să se ducă să găsească ajutor. Erau ca nişte oi fără păstor!


text:
<J>„De aceea, rugaţi-vă Domnului secerişului şi cereţi-i să adune mai mulţi lucrători pentru lanurile sale.”</J>


text:
<pb/>Isus şi-a chemat cei doisprezece ucenici şi le-a dat putere să scoată duhuri rele şi să vindece orice fel de boală şi suferinţă.


text:
Iată numele celor doisprezece ucenici ai săi: Simon (numit şi Petru), Andrei (fratele lui Petru), Iacob (fiul lui Zebedei), Ioan (fratele lui Iacob),


text:
Filip, Bartolomeu, Toma, Matei (perceptorul sau vameşul), Iacob (fiul lui Alfeu), şi Levi, numit şi Tadeu,


text:
<pb/>Isus i-a trimis înarmaţi cu aceste instrucţiuni: <J>„Nu vă duceţi la alte neamuri ori la samariteni,</J>


text:
<J>Vindecaţi bolnavii, înviaţi morţii, tămăduiţi leproşii şi scoateţi demonii. Totul gratuit, aşa cum aţi primit şi voi!</J>


text:
<J>nu luaţi nici măcar o boccea cu haine şi încălţăminte de rezervă – nici măcar un baston de drum să nu luaţi; căci cei pe care îi ajutaţi au datoria să vă dea mâncare şi să vă îngrijească.</J>


text:
<J>Ori de câte ori intraţi într-un oraş sau sat, căutaţi un om temător de Dumnezeu şi rămâneţi în casa lui până când veţi porni din nou la drum.</J>


text:
<J>şi, dacă se dovedeşte a fi o casă de oameni cu frica lui Dumnezeu, daţi-i binecuvântarea voastră; iar dacă nu, păstraţi-vă binecuvântarea</J>


text:
<J>În orice oraş sau casă în care nu sunteţi bine primiţi, să vă scuturaţi picioarele de praful acelui loc la plecare.</J>


text:
<J>Într-adevăr, cetăţilor rele ale Sodomei şi Gomorei le va fi mai uşor în Ziua Judecăţii decât acestora.</J>


text:
<J>Ba mai mult, va trebui să staţi la judecată înaintea guvernatorilor şi a regilor, de dragul meu. Acest lucru vă va da ocazia să le vorbiţi despre mine – în adevăr, să oferiţi lumii o mărturie.</J>


text:
<J>Când sunteţi arestaţi, nu vă îngrijoraţi, gândindu-vă ce veţi spune, deoarece vi se vor da cuvintele potrivite, la vremea potrivită.</J>


text:
<J>Frate îl va trăda pe frate, dându-l la moarte şi taţii îşi vor vinde proprii copii. Iar copiii se vor ridica împotriva părinţilor şi aceştia vor muri din pricina lor.</J>


text:
<J>Toţi vă vor urî pentru că sunteţi ai mei. Dar cei care vor răbda până la sfârşit vor fi mântuiţi.</J>


text:
<J>Când sunteţi persecutaţi într-un oraş, fugiţi într-altul! Eu am să mă întorc înainte ca voi să le fi parcurs pe toate!</J>


text:
<J>Un discipol nu este mai mare decât învăţătorul său. Un slujitor nu e mai presus de stăpânul său.</J>


text:
<J>Discipolul are aceeaşi soartă ca dascălul său. Slujitorul, ca stăpânul său. Şi atunci, dacă mie, stăpânul casei, mi se spune «Satan», cu atât mai mult vi se va spune şi vouă aşa!</J>


text:
<J>Dar să nu vă temeţi de cei ce vă ameninţă. Căci vine vremea când adevărul va ieşi la iveală: uneltirile lor ascunse vor fi date pe faţă.</J>


text:
<J>Ce vă spun eu acum la întuneric voi să faceţi cunoscut în public când vin zorii zilei. Ce vă şoptesc eu la ureche voi să vestiţi de pe acoperişurile caselor!</J>


text:
<J>Nu vă temeţi de cei care nu vă pot ucide decât trupul, neputându-se, în schimb, atinge de sufletul vostru! Să vă fie frică doar de Dumnezeu, cel care poate nimici şi sufletul, şi trupul, în iad.</J>


text:
<J>Nici măcar o singură vrabie – cât costă vrăbiile?… două la leu? – nu poate cădea pe pământ fără ştirea Tatălui vostru.</J>


text:
<J>Aşa că, nu vă îngrijoraţi! Voi sunteţi cu mult mai de preţ în ochii lui decât toate păsările.</J>


text:
<J>Dacă mă recunoaşte cineva în mod public ca prieten al său, şi eu îl voi recunoaşte pe faţă ca prieten al meu înaintea Tatălui meu din cer.</J>


text:
<J>Dar dacă se leapădă cineva de mine în mod public, şi eu mă voi lepăda de el pe faţă, înaintea Tatălui meu din cer.</J>


text:
<J>Am venit să-l pun pe câte un fiu împotriva tatălui său şi pe câte o fiică împotriva mamei ei, pe câte o noră împotriva soacrei –</J>


text:
<J>Dacă vă iubiţi tatăl şi mama mai mult decât pe mine sau dacă vă iubiţi fiul sau fiica mai mult decât pe mine, nu sunteţi vrednici să fiţi ai mei.</J>


text:
<J>Dacă vă agăţaţi de viaţa voastră, ţinând morţiş la ea, o veţi pierde; dar dacă renunţaţi la ea de dragul meu, o veţi câştiga.</J>


text:
<J>Dacă primiţi un profet cu bucurie pentru că acesta e un om a lui Dumnezeu, veţi primi aceeaşi răsplată ca profetul. Iar dacă primiţi cu bucurie pe oamenii buni şi evlavioşi, pentru evlavia lor, veţi avea o răsplată ca a lor.</J>


text:
<J>Şi dacă, în calitate de reprezentanţi ai mei, daţi până şi un pahar de apă rece unui copilaş, veţi fi, cu siguranţă, răsplătiţi şi pentru aceasta.”</J>


text:
<pb/>După ce a terminat de dat aceste îndrumări celor doisprezece ucenici ai săi, Isus a plecat să predice în oraşele prin care urmau să meargă mai departe.


text:
<pb/>Ioan Botezătorul, care se afla acum în închisoare, a auzit despre toate minunile pe care le făcea Mesia, şi şi-a trimis ucenicii să-l întrebe pe Isus:


text:
Isus le-a spus: <J>„Întoarceţi-vă la Ioan şi povestiţi-i despre toate minunile pe care aţi văzut că le fac,</J>


text:
<J>despre orbii pe care i-am vindecat şi şchiopii care umblă acum fără să mai fie ajutaţi, leproşii tămăduiţi, surzii care aud, morţii înviaţi şi povestiţi-i cum predic Vestea Bună săracilor.</J>


text:
După ce plecară ucenicii lui Ioan, Isus începu să vorbească mulţimilor despre el: <J>„Când v-aţi dus în pustiul arid să-l vedeţi pe Ioan, ce v-aţi aşteptat să găsiţi? O trestie bătută de vânt?</J>


text:
<J>Sau poate v-aţi aşteptat să vedeţi un bărbat îmbrăcat în straie împărăteşti, ca într-un palat?</J>


text:
<J>Căci Ioan e cel de care se pomeneşte în Scripturi, mesagerul menit să mă preceadă, să-mi anunţe venirea şi să pregătească poporul pentru primirea mea.</J>


text:
<J>Într-adevăr, dintre toţi oamenii care s-au născut vreodată, nici unul nu străluceşte mai luminos decât Ioan Botezătorul. Totuşi până şi cei mai mici din Împărăţia Cerurilor vor fi mai mari decât el!</J>


text:
<J>Şi de când a început Ioan Botezătorul să predice şi să boteze, mulţimi înflăcărate de oameni se îmbulzesc să intre în Împărăţia Cerurilor,</J>


text:
<J>căci toate legile şi profeţiile erau îndreptate spre <i>venirea lui Mesia</i>. Apoi a apărut Ioan</J>


text:
<J>şi, dacă vreţi să ştiţi la cine mă refer, el este Ilie, cel despre care ziceau profeţii că va veni <i>la începutul Împărăţiei</i>.</J>


text:
<J>Ce să spun eu despre acest popor? Oamenii aceştia sunt ca nişte copii care se joacă, spunând prietenilor lor:</J>


text:
<J>«Ne-am jucat de-a nunta şi nu v-aţi bucurat şi atunci ne-am jucat de-a înmormântarea dar nu v-aţi întristat.»</J>


text:
<J>Căci Ioan Botezătorul nici măcar nu bea vin şi adesea sta nemâncat iar voi ziceţi că-i nebun.</J>


text:
<J>Iar eu, Fiul omului, ospătez şi beau şi voi vă plângeţi că sunt «un mâncăcios şi un beţiv» şi că umblu cu cel mai rău soi de păcătoşi! Dar înţelepciunea e îndreptăţită de copiii ei.”</J>


text:
<pb/>Apoi a început să mustre oraşele unde făcuse cele mai multe din minuni, fiindcă acestea nu se întorseseră la Dumnezeu.


text:
<J>„Vai de tine, Horazine, şi vai de tine Betsaido! Căci dacă aş fi făcut în Tir şi Sidon minunile săvârşite pe străzile tale, locuitorii lor s-ar fi pocăit de mult, cu ruşine şi umilinţă.</J>


text:
<J>Şi tu, Capernaume, deşi mult onorat, te vei coborî în iad! Căci dacă s-ar fi făcut la Sodoma minunile mari pe care le-am înfăptuit în tine, ea ar mai fi şi astăzi.</J>


text:
<pb/>Şi Isus a rostit această rugăciune: <J>„O Tată, Domn al cerului şi al pământului, îţi mulţumesc că ai ascuns adevărul de cei care se cred atât de înţelepţi şi că l-ai revelat copilaşilor.</J>


text:
<J>„Tot adevărul mi s-a încredinţat de către Tatăl meu. Numai Tatăl îl cunoaşte pe Fiul, iar Tatăl e cunoscut doar de Fiul şi de cei cărora le este descoperit de către Fiul.</J>


text:
<J>Purtaţi jugul meu – căci se potriveşte de minune – şi îngăduiţi-mi să vă învăţ; căci eu sunt blând şi smerit, şi veţi găsi odihnă pentru sufletele voastre,</J>


text:
<pb/>Cam pe vremea aceea, Isus se plimba într-o zi prin lanurile de grâu împreună cu ucenicii săi. Era Sabatul, ziua de închinare a evreilor, şi ucenicilor li s-a făcut foame; de aceea, au început să rupă spice de grâu şi să le mănânce boabele.


text:
Dar i-au văzut nişte farisei şi au început să-i acuze: „Ucenicii tăi calcă legea. Ei culeg spice într-o zi de Sabat.”


text:
Isus însă le-a zis: <J>„N-aţi citit ce a făcut Regele David când lui şi prietenilor lui li s-a făcut foame?</J>


text:
<J>S-au dus în templu şi au mâncat plinea specială permisă doar preoţilor. Şi aceasta a fost o încălcare a legii.</J>


text:
<J>Apoi, n-aţi citit niciodată în legea lui Moise că preoţii care sunt de serviciu în templu pot lucra în ziua de Sabat?</J>


text:
<J>Dacă aţi fi ştiut ce înseamnă acest verset din Scriptură: «Mai presus de ofrandele voastre, doresc să fiţi îndurători», nu i-aţi condamna pe cei nevinovaţi.</J>


text:
şi a observat acolo un om cu mâna diformă. Fariseii l-au întrebat pe Isus: „Este legal să lucrezi, vindecând pe alţii în ziua de Sabat?” (Fireşte, se aşteptau ca el să spună da şi, astfel să-l poată aresta.)


text:
Iată însă ce le-a răspuns el: <J>„Dacă aţi avea doar o singură oaie şi aceasta ar cădea în fântână în ziua de Sabat, n-aţi lucra în ziua aceea ca s-o salvaţi? Fireşte că aşa aţi face.</J>


text:
<J>Acum însă, cu cât mai valoros este un om decât o oaie! Da, este drept să faci bine de Sabat.”</J>


text:
Apoi i-a zis omului: <J>„Întinde-ţi braţul.”</J> Şi când acesta a dat să facă aşa, mâna i-a revenit la normal, fiind întocmai ca cealaltă!


text:
Dar el ştia ce plănuiau şi a părăsit sinagoga, urmat de multă lume. A vindecat pe toţi bolnavii din mulţime.


text:
„Priviţi-l pe Robul meu. Uitaţi-vă la Alesul meu. El e Preaiubitul meu în care mi se desfată sufletul. Voi pune Duhul meu peste el iar el va judeca naţiunile.


text:
Nu-i zdrobeşte pe cei slabi şi nu stinge nici o speranţă, oricât de mică ar fi; el va pune capăt oricărui conflict prin victoria sa finală,


text:
Atunci a fost adus la Isus un om stăpânit de demon, care nu putea nici să vadă, nici să vorbească, şi Isus l-a vindecat, aşa încât acum putea şi să vorbească, şi să vadă.


text:
Când au auzit însă fariseii despre minune, au zis: „E în stare să scoată demoni pentru că el însuşi este Satana, regele demonilor.”


text:
Isus a ştiut ce gândesc şi a ripostat: <J>„O împărăţie dezbinată se duce de râpă. O cetate sau o casă dezbinată împotriva ei însăşi nu poate dăinui.</J>


text:
<J>Şi atunci, dacă Satana îl scoate afară pe Satana, se luptă cu sine însuşi, distrugându-şi propriul regat.</J>


text:
<J>Dacă însă eu, după cum susţineţi voi, scot afară demoni invocând puterile Satanei, de ce puteri fac uz ai voştri când scot demoni? Lor să le daţi socoteală de acuzaţia voastră!</J>


text:
<J>Dar dacă eu scot afară demoni prin Duhul lui Dumnezeu, atunci Împărăţia lui Dumnezeu a sosit în mijlocul vostru.</J>


text:
<J>Pe Satana nu-l poţi deposeda de împărăţia sa fără ca, mai întâi, să-l legi. Numai atunci pot fi demonii scoşi afară!</J>


text:
<J>De aceea vă spun că orice păcat şi orice hulă le vor fi iertate oamenilor, dar hula împotriva Duhului Sfânt nu le va fi iertată.</J>


text:
<J>Oricine va vorbi împotriva Fiului omului va fi iertat, dar oricine va vorbi împotriva Duhului Sfânt nu va fi iertat, nici în lumea de acum, nici în cea de apoi.</J>


text:
<J>Pomul se cunoaşte după roade. Un pom de soi ales dă fructe bune; nu tot aşa şi soiurile de proastă calitate.</J>


text:
<J>Pui de şerpi ce sunteţi! Cum ar putea nişte oameni răi ca voi să spună ceea ce este bun şi drept? Căci inima unui om determină felul lui de a vorbi.</J>


text:
<J>Vorbirea unui om bun dă la iveală comorile bogate din lăuntrul său. Un om cu inimă haină este plin de venin şi cuvintele sale îl dau de gol.</J>


text:
<J>Vă mai spun şi acest lucru, că va trebui să daţi socoteală în Ziua Judecăţii de orice vorbă deşartă pe care o rostiţi.</J>


text:
<J>Cuvintele voastre de acum reflectă soarta voastră de atunci: ori veţi fi justificaţi prin ele, ori veţi fi condamnaţi de ele.”</J>


text:
<pb/>Într-o zi, câţiva dintre conducătorii evrei, inclusiv unii farisei, au venit la Isus, cerând să vadă o minune prin care să le dovedească faptul că e într-adevăr Mesia.


text:
Dar Isus a răspuns: <J>„Numai un popor rău şi necredincios ar mai cere dovezi, dar nu i se vor da alte dovezi în afară de ceea ce i s-a întâmplat profetului Iona!</J>


text:
<J>Căci, aşa cum Iona a stat în peştele cel mare trei zile şi trei nopţi, tot aşa şi eu, Fiul omului, voi sta în inima pământului trei zile şi trei nopţi.</J>


text:
<J>Oamenii din Ninive se vor ridica împotriva acestei naţiuni la judecată şi vă vor condamna. Deoarece, când Iona le-a predicat, ei s-au pocăit şi s-au întors la Dumnezeu din toate căile lor rele. Şi acum unul mai mare decât Iona este aici – iar voi refuzaţi să-l credeţi.</J>


text:
<J>Regina din Şeba se va ridica împotriva acestei naţiuni la judecată şi o va condamna; căci ea venise dintr-o ţară îndepărtată să audă înţelepciunea lui Solomon şi acum iată, aici e unul mai mare decât Solomon – iar voi refuzaţi să credeţi în el.</J>


text:
<J>„Naţiunea aceasta rea este ca un om stăpânit de demon. Fiindcă dacă demonul pleacă, se duce în deşert o vreme, căutând odihna pe care însă n-o găseşte.</J>


text:
<J>Atunci îşi zice: «Mă voi întoarce la omul din care am plecat.» Şi se înapoiază, găsind inima omului curată dar goală!</J>


text:
<J>Atunci demonul ia cu el alte şapte duhuri, mai rele decât el şi intră cu toţii în om, locuind în el. Astfel, starea lui devine mai rea decât înainte.”</J>


text:
<pb/>Pe când vorbea Isus, într-o casă ticsită de oameni, mama şi fraţii lui erau afară vrând să stea de vorbă cu el.


text:
Şi a arătat cu mâna spre ucenicii săi. <J>„Priviţi, zise el, aceştia sunt mama mea şi fraţii mei!”</J>


text:
unde se adună îndată o mulţime de oameni. S-a suit în barcă şi a predicat de acolo în timp ce mulţimile ascultau pe mal.


text:
A istorisit multe întâmplări cum e şi aceasta: <J>„Un agricultor a ieşit să semene grăunţe pe ogorul său.</J>


text:
<J>împrăştiind seminţele pe pământ, unele au căzut pe-o cărare şi păsările au venit şi le-au mâncat.</J>


text:
<J>Altele au căzut pe un teren stâncos, unde stratul de pământ era foarte subţire; plantele au răsărit destul de repede în solul acela,</J>


text:
<J>Dar câteva au căzut în pământ bun şi au dat o recoltă bogată, de treizeci, de şaizeci şi chiar de o sută de ori mai mare decât cantitatea însămânţată.</J>


text:
Atunci Isus le-a explicat cum numai lor le-a fost îngăduit să priceapă rostul Împărăţiei Cerurilor, nu şi celorlalţi.


text:
<J>„Căci celui ce are i se va mai da”, le spuse el, „aşa încât va avea din belşug; dar celui ce n-are i se va lua până şi puţinul pe care îl are.</J>


text:
<J>ca să nu vadă, să nu audă, să nu priceapă şi să nu se întoarcă la Dumnezeu, şi să nu mă lase să-i vindec.» Ochii voştri sunt însă binecuvântaţi, căci ei văd; de asemenea şi urechile voastre, pentru că aud.</J>


text:
<J>Mulţi profeţi şi oameni cu frică de Dumnezeu ar fi dorit să vadă ce-aţi văzut voi şi să audă ce aţi auzit voi, dar nu s-a putut.</J>


text:
<J>Cărarea bătătorită unde a căzut o parte din seminţe reprezintă inima unei persoane care aude Vestea Bună despre împărăţie şi nu o înţelege. Atunci vine Satan şi fură seminţele din inima sa.</J>


text:
<J>Stratul subţire de pe stâncă reprezintă inima unui om care aude mesajul şi îl primeşte cu o bucurie adevărată,</J>


text:
<J>dar sufletul lui nu are profunzime iar seminţele nu-şi pot adânci rădăcinile în el, aşa încât, după o vreme, când vine necazul sau se pornesc persecuţiile din pricina convingerilor sale, entuziasmul lui scade iar el se dă la fund.</J>


text:
<J>Terenul acoperit de mărăcini reprezintă omul care aude mesajul, dar grijile acestei vieţi şi patima banului înăbuşă cuvântul lui Dumnezeu, iar el trăieşte tot mai puţin pentru Dumnezeu.</J>


text:
<J>Terenul bun reprezintă inima unui om care ascultă mesajul, îl înţelege şi apoi iese în lume, aducând alte treizeci, şaizeci şi chiar o sută de suflete în Împărăţie.”</J>


text:
<J>Oamenii agricultorului au venit şi i-au spus: «Stăpâne, ogorul în care ai semănat sămânţă aceea de soi e năpădit de neghină!»</J>


text:
<J>«Lăsaţi-le pe amândouă să crească până la vremea secerişului şi atunci am să le spun secerătorilor să separe neghina şi s-o ardă, iar grâul să-l pună în hambare.»”</J>


text:
<pb/>Iată încă una din parabolele sale: <J>„Împărăţia Cerurilor se aseamănă cu o sămânţă de muştar, semănată pe un ogor.</J>


text:
<J>E cea mai mică dintre seminţe, dar se face cea mai mare dintre plante şi devine un pom în care păsările îşi pot găsi adăpost.”</J>


text:
<pb/>A mai folosit şi acest exemplu: <J>„Împărăţia Cerurilor se poate compara cu o femeie care face pâine. Ea ia o cantitate de făină şi o frământă cu drojdie până când aceasta pătrunde în fiecare părticică din aluat.”</J>


text:
<pb/>Isus folosea mereu aceste parabole cu conţinut semnificativ când vorbea mulţimilor. De fapt, întrucât profeţii au spus că avea să folosească atâtea ilustraţii, niciodată nu le vorbea fără să le spună cel puţin o parabolă.


text:
De altfel, aşa se proorocise: „Voi vorbi în parabole; voi dezlega tainele ascunse de la începutul timpului.”


text:
Apoi, lăsând mulţimile afară, intră în casă. Ucenicii îl rugară să le explice parabola cu neghina şi grâul.


text:
<J>Duşmanul care a semănat neghina printre grâu este diavolul; secerişul e sfârşitul lumii, iar secerătorii sunt îngerii.</J>


text:
<J>Cum în această istorioară neghina este separată şi arsă, tot aşa va fi şi la sfârşitul lumii:</J>


text:
<J>Atunci cei evlavioşi vor străluci ca soarele în Împărăţia Tatălui lor. Cine are urechi să asculte!</J>


text:
<pb/><J>Împărăţia Cerurilor este ca o comoară, ascunsă într-un ogor, pe care un om o descoperă din întâmplare pe câmp. De bucurie, se duce şi vinde tot ce are pentru a face rost de bani să poată cumpăra acel ogor şi, odată cu el, desigur, şi comoara!</J>


text:
<pb/><J>Iarăşi, Împărăţia Cerurilor este ca un negustor de perle, în căutare de mărgăritare rare.</J>


text:
<pb/><J>Iarăşi, Împărăţia Cerurilor se mai poate ilustra printr-un pescar ce-şi aruncă plasa în apă şi adună peşti de tot soiul, şi buni, şi răi.</J>


text:
<J>Când s-a umplut plasa în apă, o trage la mal, se aşează şi îi sortează pe cei comestibili în coşuri, pe ceilalţi aruncându-i.</J>


text:
<J>Aşa va fi la sfârşitul lumii – îngerii vor veni şi vor despărţi pe oamenii răi de cei evlavioşi,</J>


text:
Apoi le-a spus: <J>De aceea, orice cărturar care a devenit un discipol al Împărăţiei Cerurilor este ca un gospodar ce scoate din comoara lui şi lucruri noi, şi lucruri vechi.”</J>


text:
S-a întors în oraşul său de baştină din Galileea, Nazaret, şi a început să-i înveţe pe oameni în sinagogă, uimindu-i pe toţi cu înţelepciunea şi minunile sale.


text:
„Cum este oare posibil acest lucru?” se mirau oamenii. „Nu e decât un simplu fiu de tâmplar, or, pe mama lui Maria şi pe fraţii săi Iacob, Simion şi Iuda îi cunoaştem.


text:
Şi s-au supărat pe el. Atunci Isus le-a spus: <J>„Un profet e onorat peste tot, numai în ţara sa şi între ai săi, nu!”</J>


text:
a spus oamenilor săi: „Acesta trebuie să fie Ioan Botezătorul, revenit printre cei vii. De aceea poate face toate minunile acestea.”


text:
Căci Irod îl arestase pe Ioan şi-l aruncase în lanţuri în închisoare, la cererea soţiei sale, Irodiada, fosta soţie a fratelui său, Filip,


text:
L-ar fi ucis el pe Ioan, dar se temea de o rebeliune, fiindcă tot poporul era convins că Ioan este profet.


text:
Însă la petrecerea dată în cinstea lui Irod, cu ocazia zilei de naştere a acestuia, fiica Irodiadei a executat un dans care l-a încântat atât de mult,


text:
Regele s-a întristat profund, însă fiindcă promisese, şi nu voia să dea înapoi în văzul oaspeţilor, a poruncit să se facă cum ceruse fata.


text:
Atunci au venit ucenicii lui Ioan după trupul său şi l-au îngropat, după care au venit la Isus să-i spună ce s-a întâmplat.


text:
<pb/>De îndată ce a auzit vestea, Isus a plecat singur cu o barcă într-un colţ retras. Dar mulţimea de oameni din mai toate satele învecinate au văzut încotro se duce şi s-au luat după el pe mal.


text:
Astfel că, pe când s-a întors Isus din locul acela retras, o mulţime mare de oameni îl aştepta, iar lui i s-a făcut milă de ei şi i-a vindecat pe cei bolnavi.


text:
În seara aceea au venit ucenicii la el şi i-au zis: „E deja trecut de ora cinei şi n-avem ce să mâncăm aici în deşert; dă drumul deci mulţimilor să se ducă prin sate să cumpere de-ale mâncării.”


text:
Apoi a spus poporului să se aşeze pe iarbă; a luat cele cinci pâini şi cei doi peşti, a privit spre cer şi l-a rugat pe Dumnezeu să binecuvinteze mâncarea, apoi a frânt pâinile şi le-a dat ucenicilor să le împartă la oameni.


text:
Şi fiecare a mâncat până s-a săturat. Iar la urmă, când s-au strâns resturile, au adunat douăsprezece coşuri.


text:
<pb/>Îndată după aceasta, Isus a spus ucenicilor să se urce în barca lor şi să treacă de cealaltă parte a lacului, în timp ce el a rămas în urmă să-i trimită pe oameni la casele lor.


text:
S-a făcut noapte şi în largul lacului ucenicii erau la strâmtoare, deoarece se stârnise un vânt puternic şi valuri mari se izbeau de barcă.


text:
<J>„Foarte bine”</J>, i-a zis Domnul, <J>„haide, vino!”</J> Astfel, Petru s-a dat jos din barcă şi a pornit pe apă spre Isus.


text:
Dar când s-a uitat la valurile înalte din jur, a intrat groaza în el şi a început să se scufunde. „Salvează-mă, Doamne!” a strigat el.


text:
În aceeaşi clipă Isus i-a întins mâna şi, apucându-l, i-a zis: <J>„Omule cu credinţa mică, de ce te-ai îndoit?”</J>


text:
Ceilalţi stăteau neclintiţi, cuprinşi de teamă şi uimire. Au exclamat: „Nu mai încape îndoială că eşti Fiul lui Dumnezeu!”


text:
Vestea sosirii lor s-a răspândit cu iuţeala fulgerului în tot oraşul, astfel că nu după mult timp oamenii au început să alerge în stânga şi-n dreapta, spunând tuturor să-şi aducă bolnavii pentru a fi tămăduiţi.


text:
Bolnavii îl rugau să le dea voie doar să se atingă de poala hainei sale, şi toţi cei ce reuşeau să facă aceasta erau vindecaţi.


text:
<pb/>Între timp, au sosit de la Ierusalim nişte farisei şi alţi conducători evrei cu gând să-i pună o serie de întrebări lui Isus.


text:
„De ce nu respectă ucenicii tăi tradiţiile străvechi ale evreilor?” – l-au luat ei la rost. „Căci ei nesocotesc ritualul nostru străbun de spălare a mâinilor înainte de masă.”


text:
El le-a răspuns: <J>„Dar, atunci, tradiţiile voastre de ce nu ţin seama de poruncile directe ale lui Dumnezeu?</J>


text:
<J>Bunăoară, legea lui Dumnezeu este aceasta: «Cinsteşte pe tatăl tău şi pe mama ta; oricine îşi batjocoreşte părinţii trebuie să moară.»</J>


text:
<J>Dar voi ziceţi: «Chiar dacă părinţii trec prin nevoi materiale, poţi da bisericii banii pentru ajutorarea lor.»</J>


text:
<J>Şi, în felul acesta, prin datina voastră omenească, anulaţi porunca lui Dumnezeu de a cinsti pe părinţi şi a avea grijă de ei.</J>


text:
<J>Închinarea lor n-are nici o valoare, căci îi învaţă pe alţii legi făcute de oameni, nu legi provenite de la Dumnezeu.»”</J>


text:
Atunci Isus s-a adresat mulţimilor, zicându-le: <J>„Ascultaţi ce vă spun şi încercaţi să pricepeţi:</J>


text:
<J>«Nu ceea ce intră în om îl întinează, ci ceea ce iese din gura lui – iată ce-l pângăreşte! <i>Ceea ce spuneţi şi gândiţi – iată ce vă întinează!</i>»”</J>


text:
Isus a răspuns: <J>„Orice plantă care nu e sădită de Tatăl meu va fi smulsă din rădăcini, aşa că nu-i băgaţi în seamă.</J>


text:
Atunci Petru l-a rugat să le explice ce a a vrut să spună când a zis că oamenii nu se pângăresc dacă mănâncă hrană care nu e cuşer.


text:
<J>Cuvintele rele însă provin dintr-o inimă rea şi, într-adevăr, îl pângăresc pe omul care le rosteşte.</J>


text:
<J>Căci din inimă ies gândurile rele, uciderile, adulterul, imoralitatea sexuală, hoţia, minciuna şi bârfa.</J>


text:
<J>Acestea sunt cele care întinează; dar nu e o pângărire spirituală să mănânci fără să te fi supus datinii de spălare rituală a mâinilor!”</J>


text:
O femeie din Canaan, care locuia acolo, a venit la el, rugându-se: „Ai milă de mine, o, Doamne, fiul regelui David! Căci fiica mea are un demon în ea, şi demonul acesta o chinuie întruna.”


text:
Isus însă nu i-a răspuns nimic – nici un cuvânt. Atunci ucenicii l-au îmboldit s-o alunge. „Spune-i să plece”, îi ziceau ei, „să nu ne mai bată la cap cu rugăminţile ei.”


text:
<J>„Femeie</J>, i-a zis Isus, <J>mare e credinţa ta, de aceea, rugămintea îţi este satisfăcută.”</J> Şi fiica i-a fost vindecată imediat.


text:
Şi o mare mulţime de oameni i-au adus şchiopii, orbii şi schilozii şi pe cei ce nu puteau vorbi, precum şi pe mulţi alţii, aşezându-i înaintea lui Isus. Iar el i-a vindecat pe toţi.


text:
Ce privelişte! Unii care nu fuseseră în stare să spună un cuvânt toată viaţa lor vorbeau acum cu însufleţire, iar cei fără braţe şi picioare s-au trezit că le au! Şchiopii umblau iar cei ce fuseseră orbi îşi roteau acum privirile cu nesaţ! Mulţimile erau pur şi simplu uluite şi-l slăveau pe Dumnezeul lui Israel.


text:
Atunci Isus şi-a chemat ucenicii, zicându-le: <J>„Mi-e milă de oamenii aceştia – căci se fac trei zile de când sunt împreună cu mine şi nu le-a mai rămas nimic de mâncare; nu vreau să-i trimit acasă flămânzi, ca nu cumva să leşine de foame pe drum.”</J>


text:
Ucenicii i-au răspuns: „De unde să facem noi rost, aici în pustiu, de atâta hrană cât să ajungă pentru acest popor flămând?”


text:
Isus i-a întrebat: <J>„Câtă mâncare aveţi aici?”</J> „Şapte pâini şi câţiva peştişori”, au răspuns ei.


text:
iar el a luat cele şapte pâini împreună cu peştii, a mulţumit lui Dumnezeu pentru ele, le-a împărţit şi le-a dat ucenicilor care le-au întins mulţimii.


text:
Atunci Isus i-a trimis pe toţi acasă, iar el s-a urcat într-o barcă şi a trecut în ţinutul Magadanului.


text:
<pb/>Într-o zi, fariseii şi saducheii au venit să pună la încercare pretenţia lui Isus de a fi Mesia, cerându-i să facă o demonstraţie oarecare pe cer.


text:
El le-a răspuns: <J>„Voi vă pricepeţi să citiţi pe cer semnele legate de starea timpului – cer roşu seara înseamnă vreme frumoasă mâine;</J>


text:
<J>cer roşu dimineaţa înseamnă vreme proastă rea ziua – dar nu sunteţi în stare să citiţi semnele evidente ale vremurilor.</J>


text:
<J>Naţiunea aceasta rea şi necredincioasă cere nu ştiu ce semn nemaipomenit din cer, dar nu i se va mai da nici o dovadă în afară de minunea care s-a întâmplat cu Iona.”</J> Atunci Isus i-a lăsat şi a plecat mai departe.


text:
<pb/>Când au sosit de partea cealaltă a lacului, ucenicii şi-au dat seama că uitaseră să-şi ia de mâncare.


text:
<J>„Fiţi atenţi!</J> – i-a prevenit Isus – <J>să vă feriţi de aluatul fariseilor şi al saducheilor.”</J>


text:
Dar Isus ştia ce gândeau şi le-a spus: <J>„O, oameni cu credinţa mică! De ce vă faceţi atâtea griji pentru că n-aveţi ce mânca?</J>


text:
<J>Oare când o să înţelegeţi? Aţi uitat complet de cei cinci mii pe care i-am hrănit cu cinci pâini şi de coşurile de fărâmituri care au rămas?</J>


text:
<J>Cum poate să vă şi treacă prin cap că m-am referit la mâncare? Eu însă vă mai spun o dată: «Să vă feriţi de aluatul fariseilor şi al saducheilor.»”</J>


text:
Atunci au înţeles, în sfârşit, că prin „aluat” el înţelegea învăţătura greşită a fariseilor şi a saducheilor.


text:
<pb/>Când a ajuns Isus în Cezareea Filipi, a pus următoarea întrebare ucenicilor: <J>„Cine zic oamenii că sunt eu?”</J>


text:
<J>„Eşti binecuvântat Simone, fiul lui Iona, pentru că nu priceperea ta ţi-a descoperit aceasta, ci Tatăl meu din cer.</J>


text:
<J>Tu eşti Petru, şi pe această piatră îmi voi clădi biserica; şi toate puterile iadului nu o vor putea învinge.</J>


text:
<J>Şi îţi voi da cheile Împărăţiei Cerurilor; orice vei lega pe pământ va fi fost deja legat în cer; şi orice vei dezlega pe pământ va fi fost deja dezlegat în cer!”</J>


text:
<pb/>Din acel moment Isus a început să vorbească deschis ucenicilor despre călătoria sa la Ierusalim şi despre ce se va întâmpla acolo – cum va suferi în mâinile conducătorilor evrei, cum va fi omorât şi cum va învia trei zile după aceea.


text:
Dar Petru l-a luat deoparte să-l mustre. „Doamne fereşte!”, i-a zis el, „doar n-o să ţi se întâmple aşa ceva!”


text:
Isus s-a întors spre Petru, zicând: <J>„Pleacă de la mine, Satano! Eşti o cursă periculoasă pentru mine. Tu gândeşti doar din punctul tău de vedere, al omului, nu din cel al lui Dumnezeu.”</J>


text:
Apoi Isus a zis ucenicilor: <J>„Dacă vrea cineva să-mi fie discipol, să-şi ia crucea şi să mă urmeze.</J>


text:
<J>Căci oricine îşi păstreză viaţa pentru sine o va pierde; şi oricine şi-o va pierde pentru mine o va regăsi.</J>


text:
<J>Ce folos e să câştigi toată lumea aceasta – şi să pierzi viaţa veşnică? Se poate oare asemăna ceva cu valoarea vieţii eterne?</J>


text:
<J>Căci eu, Fiul omului, voi veni cu îngerii mei în gloria Tatălui meu şi îl voi judeca pe fiecare după faptele sale.</J>


text:
<J>Şi unii din voi, cei care staţi aici în clipa aceasta, veţi apuca negreşit să mă vedeţi venind în împărăţia mea.”</J>


text:
<pb/>La şase zile după aceea, Isus i-a luat pe Petru, Iacob şi fratele său Ioan şi i-a dus pe vârful unui deal înalt şi singuratic.


text:
Pe când priveau ei la el, înfăţişarea lui s-a schimbat, aşa încât faţa îi strălucea ca soarele iar hainele s-au făcut albe de nu te puteai uita la ele.


text:
Petru zise numaidecât: „Învăţătorule, ce minunat e să fim aici, împreună! Dacă vrei, am să fac trei colibe, una pentru tine, una pentru Moise şi una pentru Ilie.”


text:
Dar chiar pe când rostea aceste cuvinte, un nor luminos îi acoperi şi o voce din nor rosti: „Acesta este Fiul meu preaiubit, în care îmi găsesc toată desfătarea. De el să ascultaţi.”


text:
Pe când coborau de pe munte, Isus le-a poruncit să nu spună la nimeni ce au văzut decât după ce va învia el din morţi.


text:
Ucenicii l-au întrebat: „De ce susţin conducătorii evrei că Ilie trebuie să se întoarcă înainte de a veni Mesia?”


text:
<J>De fapt, el a şi venit, dar n-a fost recunoscut şi mulţi s-au purtat urât cu el. La fel şi eu, Fiul omului, voi suferi în mâna lor.”</J>


text:
<pb/>Când au ajuns la poalele muntelui, îi aştepta o mare mulţime de oameni. Un om a venit şi a îngenuncheat înaintea lui Isus, spunând:


text:
„Doamne, ai milă de fiul meu, căci este bolnav mintal şi se află într-un mare necaz, pentru că de multe ori cade în foc sau în apă;


text:
Isus răspunse: <J>„O, popor încăpăţânat şi necredincios! Cât să vă mai suport? Aduceţi-l la mine.”</J>


text:
Apoi Isus a certat demonul din băiat şi acesta l-a părăsit iar băiatul s-a făcut bine din acel moment.


text:
După aceasta, ucenicii l-au întrebat pe Isus în particular: „Noi de ce n-am putut scoate demonul acesta?”


text:
<J>„Din pricina credinţei voastre mici,”</J> le-a răspuns Isus. <J>„Căci dacă aţi avea credinţă, chiar cât o sămânţă de muştar, aţi putea zice acestui munte: «Urneşte-te din loc!» şi s-ar urni îndată. Nimic nu ar fi imposibil.</J>


text:
<pb/>Într-o zi, pe când se mai aflau în Galileea, Isus le spuse: <J>„Eu am să fiu vândut şi dat în mâinile celor care mă vor ucide,</J>


text:
<pb/>La sosirea lor în Capernaum, au venit la Petru perceptorii impozitului pentru templu şi l-au întrebat: „Stăpânul vostru nu plăteşte impozite?”


text:
„Sigur că plăteşte,” a răspuns Petru. Apoi intră în casă să discute această problemă cu Isus dar, înainte de a apuca să deschidă gura, Isus îl întrebă: <J>„Tu ce crezi, Petre, regii iau tribut de la supuşii lor sau de la străinii pe care i-au cucerit?”</J>


text:
<J>Totuşi nu vrem să-i jignim, aşa că du-te pe ţărm, aruncă undiţa şi deschide gura primului peşte pe care-l vei prinde. Vei găsi o monedă care acoperă plata impozitelor pentru amândoi. Ia-o şi plăteşte impozitele.”</J>


text:
<pb/>Cam pe la ora aceea, au venit ucenicii la Isus să-l întrebe care dintre ei va fi mai mare în Împărăţia cerurilor.


text:
zicând: <J>„Dacă nu vă întoarceţi la Dumnezeu din păcatele voastre, devenind asemenea unor copii, nu veţi intra niciodată în Împărăţia cerurilor.</J>


text:
<J>Şi oricare din voi primeşte cu drag un copilaş ca acesta, în numele meu, pe mine mă primeşte şi de mine are grijă.</J>


text:
<J>Dar dacă vreunul din voi îl face pe unul din aceşti micuţi care cred în mine să-şi piardă credinţa, mai bine ar fi să i se lege o piatră mare de gât şi să fie aruncat în mare.</J>


text:
<pb/><J>Vai de lume, din pricina tuturor răutăţilor ei. E inevitabilă ispita de a face rău, dar vai de omul care ispiteşte pe altul!</J>


text:
<J>Prin urmare, dacă mâna sau piciorul te face să cazi în păcat, taie-le şi aruncă-le. Mai bine să intri în rai schilod, decât să te trezeşti în iad cu mâini şi picioare!</J>


text:
<J>Şi dacă ochiul te face să păcătuieşti, scoate-l şi aruncă-l; mai bine să intri în rai cu un singur ochi, decât să fii în iad cu amândoi!</J>


text:
<J>Feriţi-vă să desconsideraţi pe vreunul din aceşti copilaşi. Fiindcă vă spun că în cer îngerii lor au acces permanent la Tatăl meu.</J>


text:
<J>Dacă un om are o sută de oi, şi una i se rătăceşte, ce va face el? Oare nu le va lăsa pe celalalte nouăzeci şi nouă şi se va duce în căutarea celei pierdute?</J>


text:
<J>Iar dacă o găseşte, se va bucura mai mult de ea decât de toate cele nouăzeci şi nouă, care sunt în siguranţă acasă!</J>


text:
<pb/><J>Dacă un frate păcătuieşte împotriva ta, du-te la el personal şi confruntă-l cu greşeala săvârşită. Dacă ascultă şi şi-o mărturiseşte, ai câştigat un frate.</J>


text:
<J>Dar dacă refuză, atunci mai ia cu tine vreo doi fraţi şi du-te din nou la el, dovedind tot ce afirmi prin martorii aceştia.</J>


text:
<J>Dacă tot nu vrea să asculte, adu cazul în faţa bisericii şi dacă verdictul bisericii îţi dă dreptate ţie, dar el nu-l acceptă, atunci biserica este datoare să-l excludă.</J>


text:
<J>Vă mai spun şi aceasta, că tot ce legaţi pe pământ va fi fost deja legat în cer, şi tot ce dezlegaţi pe pământ va fi fost deja dezlegat în cer.</J>


text:
<J>De asemenea, vă mai spun şi aceasta: dacă doi din voi se învoiesc aici pe pământ cu privire la vreun lucru pe care-l cereţi, Tatăl meu din cer îl va face pentru voi.</J>


text:
<J>Căci acolo unde se strâng doi sau trei laolaltă în virtutea faptului că sunt ai mei, eu voi fi în mijlocul lor.”</J>


text:
<pb/>Apoi Petru a venit la el şi l-a întrebat: „Doamne, de câte ori să-l iert pe un frate care păcătuieşte împotriva mea? De şapte ori?”


text:
<J>Împărăţia cerurilor se poate asemăna cu un rege care s-a hotărât să-şi aducă socotelile la zi.</J>


text:
<J>În cadrul acestei operaţii, a fost adus la el unul din debitorii săi care-i datora o sută de milioane de lei.</J>


text:
<J>Dar el n-a putut plăti şi atunci regele a poruncit să fie vânduţi în contul datoriei sale atât el, cât şi nevasta şi copiii săi, împreună cu tot avutul lor.</J>


text:
<J>Dar omul a căzut în genunchi, cu faţa în ţărână înaintea regelui, şi i-a zis: „O, înălţimea ta, mai răbdă-mă şi-ţi voi plăti tot.”</J>


text:
<J>Dar după ce a plecat de le rege, el a întâlnit un om care-i datora vreo douăzeci de mii de lei, l-a înhăţat de gât şi i-a pretins să-i plătească pe loc.</J>


text:
<J>Omul însă i-a căzut în genunchi şi l-a implorat să-l mai păsuiască. «Îngăduie-mi încă puţin timp şi am să-ţi plătesc», s-a rugat el.</J>


text:
<J>Dar creditorul său n-a vrut să audă de aşa ceva. A cerut ca datornicul să fie arestat şi aruncat în închisoare până când va achita toată datoria.</J>


text:
<J>Regele a poruncit să fie adus în faţa lui omul pe care-l iertase şi i-a zis: «Nenorocitule! Om cu inimă rea! Adică eu ţi-am iertat toată datoria aceea u-riaşă, numai fiindcă te-ai rugat de mine –</J>


text:
<J>Şi, mânios, regele l-a aruncat în camera de tortură, să stea acolo până când va putea achita ultimul bănuţ.</J>


text:
<pb/>După ce a sfârşit Isus această cuvântare, a părăsit Galileea şi a făcut cale întoarsă în Iudeea, trecând râul Iordan.


text:
<pb/>Au venit nişte farisei să-i pună tot felul de întrebări şi au încercat să-l prindă în cursă, făcându-l să zică ceva care să-l piardă. „Admiţi divorţul?”, l-au întrebat ei.


text:
<J>„Nu citiţi Scripturile?”,</J> răspunse el. <J>„Acolo stă scris că la început Dumnezeu a creat pe bărbat şi pe femeie</J>


text:
<J>Cei doi vor deveni una – de aici înainte, nu doi, ci unul. Nici un om nu poate despărţi ceea ce a unit Dumnezeu.”</J>


text:
„Atunci”, au continuat ei, „de ce a zis Moise că un bărbat poate să divorţeze de soţia sa, printr-o simplă scrisoare de despărţire?”


text:
Isus a răspuns: <J>„Moise a făcut aşa pentru că vă cunoştea inimile împietrite şi rele, dar nu aceasta a fost intenţia lui Dumnezeu.</J>


text:
<J>Şi vă spun că oricine divorţează de soţie, afară de cazul în care există adulter la mijloc, şi se căsătoreşte cu alta, comite adulter.”</J>


text:
<J>„Nu oricine poate fi de acord cu această afirmaţie”,</J> spuse Isus, <J>„ci numai aceia pe care îi ajută Dumnezeu.</J>


text:
<J>Unii se nasc inapţi pentru căsătorie, alţii sunt infirmi iar alţii refuză să se căsătorească de dragul Împărăţiei cerurilor. Oricine poate, să accepte afirmaţia mea!”</J>


text:
<pb/>Au fost aduşi nişte copilaşi la Isus ca să-şi pună mâinile peste ei şi să se roage. Ucenicii i-au certat pe cei care i-au adus. „Nu-l mai deranjaţi”, spuseră ei.


text:
Dar Isus le-a zis: <J>„Lăsaţi copilaşii să vină la mine şi nu-i opriţi. Căci Împărăţia cerurilor este a unora ca ei.”</J>


text:
<pb/>Cineva a venit la Isus cu următoarea întrebare: „Doamne, ce lucru bun să fac ca să obţin viaţa veşnică?”


text:
<J>„Bun?”</J>, îl întrebă el. <J>„Numai unul este cu adevărat bun – şi acela e Dumnezeu. Dar, să-ţi răspund la întrebare, poţi ajunge în cer dacă păzeşti poruncile.”</J>


text:
„Pe care din ele?” întrebă omul. Şi Isus îi răspunse: <J>„Să nu ucizi, să nu comiţi adulter, să nu furi, să nu minţi,</J>


text:
Isus i-a spus atunci: <J>„Dacă vrei să fii perfect, du-te şi vinde tot ce ai, dă banii la săraci, şi vei avea o comoară în cer; apoi vino şi urmează-mă.”</J>


text:
Atunci Isus le-a zis ucenicilor: <J>„Este aproape imposibil pentru un bogat să intre în Împărăţia cerurilor.</J>


text:
<J>Spun încă o dată: e mai uşor pentru o cămilă să treacă prin urechile unui ac, decât pentru un bogat să intre în Împărăţia lui Dumnezeu!”</J>


text:
Această remarcă i-a descumpănit pe ucenici. „Atunci cine din lumea asta mai poate fi mântuit?” întrebară ei.


text:
Isus îi privi ţintă şi spuse: <J>„Omeneşte vorbind, nici unul. Dar la Dumnezeu totul este posibil.”</J>


text:
Isus a răspuns: <J>„Când eu, Fiul omului, voi sta pe tronul meu slăvit din Împărăţie, voi, ucenicii mei, veţi sta în mod sigur pe douăsprezece tronuri şi veţi judeca cele douăsprezece seminţii ale lui Israel.</J>


text:
<J>Şi oricine renunţă la casă, fraţi, surori, tată, mamă, soţie, copii sau avere, pentru a mă urma pe mine va primi în schimb de o sută de ori pe atâta şi va avea viaţă veşnică.</J>


text:
<J>Dar mulţi dintre cei ce sunt acum primii vor fi ultimii atunci; şi unii din cei ce sunt ultimii acum vor fi primii atunci.”</J>


text:
<pb/><J>Iată încă o parabolă, care ilustrează Împărăţia cerurilor: Proprietarul unei vii a ieşit într-o zi dis-de-dimineaţă să angajeze lucrători pentru culesul strugurilor.</J>


text:
<J>După câteva ore, a trecut prin piaţă şi a văzut acolo pe unii care stăteau degeaba în aşteptare de lucru</J>


text:
<J>şi i-a trimis şi pe aceştia la via sa, spunându-le că îi va plăti cu cât li se cuvine, la sfârşitul zilei.</J>


text:
<J>Pe la ora cinci după amiază, s-a dus din nou în oraş şi, văzând încă pe unii fără lucru, i-a întrebat: «De ce staţi degeaba toată ziua?»</J>


text:
<J>«Pentru că nu ne angajează nimeni», au răspuns ei. «Atunci haideţi şi lucraţi şi voi alături de ceilalţi în via mea», le zise el.</J>


text:
<J>În seara acelei zile a spus casierului să cheme pe toţi oamenii şi să-i plătească începând cu ultimii.</J>


text:
<J>Când au fost plătiţi cei ce fuseseră angajaţi la ora cinci, fiecare a primit plata pentru o zi întreagă.</J>


text:
<J>Astfel, când a venit rândul celor ce fuseseră angajaţi mai devreme, aceştia şi-au închipuit că vor primi mult mai mult. Când colo, şi ei au fost plătiţi cu aceeaşi sumă.</J>


text:
<J>«Aceştia n-au lucrat decât o oră, şi totuşi i-ai plătit exact ca şi pe noi, cei care am lucrat toată ziua pe arşiţă.»</J>


text:
<J>«Prietene, i-a răspuns el unuia din ei, nu ţi-am făcut nici o nedreptate! N-ai acceptat să fii plătit cu ziua pentru muncă?</J>


text:
<J>Mă opreşte vreo lege să dau banii degeaba, dacă vreau să fac aşa? Se cade oare să te superi pe mine pentru că sunt bun?»</J>


text:
<J>Şi aşa se întâmplă, că cei din urmă vor fi cei dintâi, iar cei dintâi vor fi cei de pe urmă.”</J>


text:
<J>şi le-a vorbit despre ce avea să i se întâmple când vor ajunge acolo. „Voi fi denunţat mai marilor preoţilor şi altor conducători evrei, care mă vor condamna la moarte.</J>


text:
<J>Şi ei mă vor preda autorităţilor romane şi voi fi batjocorit şi răstignit, dar a treia zi voi învia.”</J>


text:
<pb/>Atunci mama lui Iacob şi Ioan, fiii lui Zebedei, i-a adus pe aceştia la Isus, s-a închinat şi i-a cerut o favoare.


text:
<J>„Care îţi este dorinţa?”</J> o întrebă el. „În Împărăţia ta, vrei să-i laşi pe cei doi fii ai mei să ocupe primele două scaune, alături de tine?” întrebă ea.


text:
Dar Isus i-a zis: <J>„Nu ştii ce-mi ceri!” Apoi se întoarse spre Iacob şi Ioan şi-i întrebă: „Sunteţi voi în stare să beţi din paharul amar din care voi bea eu?”</J> „Da”, i-au zis ei, „suntem!”


text:
<J>„Veţi şi bea, cu adevărat, din el,</J> le spuse Isus, <J>dar nu eu hotărăsc cine va sta alături de mine. Locurile acelea sunt păstrate pentru cei aleşi de Tatăl meu.”</J>


text:
Dar Isus i-a chemat şi le-a spus: <J>„Între păgâni, regii sunt tirani şi orice funcţionar, cât de mic, se poartă despotic cu subalternii.</J>


text:
<J>Dar între voi e cu totul altceva. Oricine vrea să fie conducător între voi trebuie să fie slujitorul vostru.</J>


text:
<J>Comportarea voastră trebuie să fie ca a mea, căci eu, Fiul omului, n-am venit să mi se slujească, ci să slujesc şi să-mi dau viaţa ca preţ de răscumpărare pentru alţii.”</J>


text:
<pb/>Pe când Isus împreună cu ucenicii părăseau oraşul Ierihon, o mare mulţime de oameni se îmbulzea în urma lor.


text:
Pe marginea drumului stăteau doi orbi care, îndată ce au auzit că vine Isus, au început să strige: „Doamne, Fiu al regelui David, ai milă de noi!”


text:
Isus a fost cuprins de milă şi le-a atins ochii. Îndată, ei şi-au căpătat vederea şi au pornit după Isus.


text:
<pb/>Pe când se îndrepta Isus cu ucenicii spre Ierusalim, în apropiere de oraşul Betfaghe, de pe Muntele Măslinilor, i-a trimis pe doi dintre ei în satul de dinaintea lor.


text:
<J>„Imediat cum intraţi în sat”,</J> le-a spus el, <J>„veţi vedea o măgăriţă legată, alături de mânzul ei. Dezlegaţi-i şi aduceţi-i încoace.</J>


text:
<J>Dacă vă întreabă cineva ce faceţi, spuneţi-i doar atât: «Învăţătorul are nevoie de ei» şi nu veţi avea nici o încurcătură.”</J>


text:
Unii din mulţime îşi întindeau hainele pe drum înaintea sa iar alţii tăiau ramuri din copaci şi i le aruncau în cale.


text:
Treptat, mulţimile au început să se agite înaintea şi în urma sa, strigând: „Dumnezeu să-l binecuvânteze pe fiul regelui David!…” „Slavă lui!…” „Iată omul lui Dumnezeu!…” „Binecuvântează-l Doamne!…”


text:
S-a stârnit vâlvă mare în întreg Ierusalimul la intrarea lui Isus în oraş. „Cine e acesta?”, întrebau toţi.


text:
<pb/>Isus a intrat în templu, i-a dat afară pe negustori, a răsturnat mesele cămătarilor şi tarabele celor ce vindeau porumbei.


text:
<J>„Scripturile spun că templul meu este un loc de rugăciune”</J>, declară el, <J>„dar voi l-aţi transformat într-o peşteră de tâlhari!”</J>


text:
Dar când au văzut mai marii preoţilor şi ceilalţi conducători evrei aceste minuni extraordinare şi i-au auzit până şi pe copiii mici din templu strigând: „Dumnezeu să-l binecuvânteze pe Fiul lui David”, au intrat în mare panică. Alarmaţi, au venit la Isus şi l-au întrebat: „Auzi ce spun copiii aceştia?”


text:
<J>„Da”,</J> le-a răspuns Isus. <J>„Dar voi nu citiţi Scripturile? Căci ele spun: «Până şi pruncii îl vor lăuda!»”</J>


text:
Văzând un smochin lângă drum, s-a apropiat să vadă dacă are smochine dar n-a găsit decât frunze. Atunci i-a zis: <J>„Niciodată să nu mai dai rod!”</J> Şi, de îndată, smochinul s-a uscat.


text:
Atunci Isus le-a zis: <J>„Cu adevărat vă spun că dacă veţi avea credinţă şi nu vă veţi îndoi, voi înşivă veţi putea face asemenea fapte, ba mai mult, veţi putea zice până şi muntelui acestuia al Măslinilor: «Urneşte-te!» şi se va supune.</J>


text:
<pb/>După ce s-a întors la templu şi a început să-i înveţe pe oameni, preoţii cei mai de seamă, împreună cu alţi conducători evrei, au venit la el şi i-au cerut socoteală pentru alungarea negustorilor, cu o zi mai înainte.


text:
<J>„Ioan Botezătorul era un trimis al lui Dumnezeu, sau nu?”</J> Ei discutară între ei, zicându-şi: „Dacă răspundem: «Da, era de la Dumnezeu», atunci are să ne întrebe de ce n-am crezut spusele lui Ioan.


text:
Iar dacă negăm că Dumnezeu l-a trimis au să sară toţi pe noi, fiindcă mulţimea asta toată crede că Ioan a fost un profet.”


text:
Până la urmă i-au răspuns: „Nu ştim!” <J>„Atunci nici eu n-am să vă răspund la întrebarea voastră”, le-a zis Isus.</J>


text:
<pb/><J>„Dar ce ziceţi de asta? Un om care avea doi fii a zis celui mai mare: «Fiule, du-te şi lucrează azi în gospodăria mea.»</J>


text:
<J>Atunci tatăl i-a spus celui mai tânăr: «Du-te tu!» iar el i-a răspuns: «Da tată, am să mă duc», dar nu s-a dus.</J>


text:
<J>Care din ei şi-a ascultat tatăl?”</J> „Fireşte, primul”, au zis ei, cu toţii. Atunci Isus le-a explicat ce a vrut să spună prin această pildă: <J>„Negreşit, oamenii răi şi prostituatele vor intra în Împărăţia cerurilor înaintea voastră.</J>


text:
<J>Căci Ioan Botezătorul v-a spus să vă pocăiţi şi să vă întoarceţi la Dumnezeu, dar n-aţi vrut, în schimb oamenii răi şi prostituatele au ascultat. Dar voi, nici când aţi văzut aceste lucruri întâmplându-se, nu v-aţi pocăit şi n-aţi crezut cuvintele lui Ioan.</J>


text:
<pb/><J>Şi acum, ascultaţi această parabolă: Un proprietar de pământ a sădit o vie, a împrejmuit-o cu un gard viu şi a construit un post de pază. Apoi a dat via în arendă unora cu care s-a înţeles să împartă recolta, şi s-a dus să locuiască în altă ţară.</J>


text:
<J>Dar arendaşii au sărit la oamenii proprietarului, pe unul l-au bătut, pe altul l-au spânzurat iar pe cel de-al treilea l-au ucis cu pietre.</J>


text:
<J>Atunci a mai trimis un grup, mai numeros, de oameni de-ai lui, să-i aducă partea cuvenită, dar rezultatele au fost aceleaşi.</J>


text:
<J>În cele din urmă, proprietarul şi-a trimis fiul, crezând că faţă de acesta vor avea, negreşit, respect.</J>


text:
<J>Dar când au văzut arendaşii că vine fiul, s-au sfătuit între ei, zicând: «Iată, vine moştenitorul acestui pământ; haideţi să-l omorâm şi ne va rămânea nouă averea!»</J>


text:
Conducătorii evrei au răspuns: „Pe oamenii aceia răi îi va trimite la moarte groaznică iar via o va da în arendă altora, care îi vor plăti la timp.”


text:
Atuci Isus i-a întrebat: <J>„N-aţi citit niciodată în Scripturi: «Piatra aruncată de zidari a fost pusă la locul cuvenit, ca piatră unghiulară.» Ce minunat! Ce lucru neobişnuit a făcut Domnul.</J>


text:
<J>Ceea ce vreau să vă spun este că Împărăţia lui Dumnezeu va fi luată de la voi şi dăruită unei naţiuni care-i va da lui Dumnezeu partea de recoltă ce i se cuvine.</J>


text:
<J>Toţi cei care se poticnesc de această stâncă a adevărului vor fi zdrobiţi, iar cei asupra cărora va cădea se vor face ţăndări.”</J>


text:
Când mai marii preoţilor şi ceilalţi conducători evrei şi-au dat seama că la ei se referea Isus, ei fiind arendaşii din povestire,


text:
au vrut să scape de el chiar atunci, dar se temeau să treacă la fapte din pricina mulţimilor, care vedeau în Isus un profet.


text:
<J>„De pildă, spunea el, Împărăţia cerurilor mai poate fi ilustrată şi prin povestirea cu regele care a făcut o nuntă mare fiului său.</J>


text:
<J>Pentru acea nuntă, regele a trimis o mulţime de invitaţii şi când a fost pregătit ospăţul, mulţi mesageri au mers să-i cheme pe nuntaşi cu mare cinste. Dar nici unul nu voia să vină.</J>


text:
<J>Dar oaspeţii invitaţi de el pur şi simplu au pufnit în râs şi şi-au văzut mai departe de treburile lor – unul s-a dus la ferma sa, altul la prăvălia sa,</J>


text:
<J>Iar slujitorilor le-a spus: «Nunta e pregătită, dar oaspeţii invitaţi de mine nu s-au făcut vrednici de ea.</J>


text:
<J>De aceea, acum duceţi-vă pe la colţurile străzilor şi invitaţi la nuntă pe toţi cei care vă ies în cale.»</J>


text:
<J>Şi aşa au făcut servitorii: au adus pe toţi câţi i-au găsit, şi buni, şi răi, şi sala de ospăţ s-a umplut de invitaţi.</J>


text:
<J>Când a intrat însă regele să-şi salute oaspeţii, a zărit printre meseni pe unul care nu era îmbrăcat cu haina de nuntă <i>ce-i fusese pusă la dispoziţie</i>.</J>


text:
<J>«Prietene», i se adresă el, «cum se face că te afli aici fără mantia de nuntă?» Şi omului i-a pierit graiul.</J>


text:
<J>Atunci regele a spus slujitorilor săi: «Legaţi-l de mâini şi de picioare şi aruncaţi-l în întunericul de afară unde e plânsul şi scrâşnirea dinţilor.»</J>


text:
<pb/>Atunci fariseii s-au adunat cu toţii, încercând să întindă o cursă lui Isus, provocându-l să spună ceva care să constituie motiv de arestare a lui de către autorităţi.


text:
S-au hotărât să trimită pe câţiva dintre oamenii lor împreună cu irodienii la Isus cu această întrebare: „Domnule, noi ştim că sunteţi foarte cinstit şi că spuneţi adevărul, indiferent de consecinţe, fără frică şi fără părtinire.


text:
Isus bănuise ce urmăresc ei. <J>„Ipocriţilor!”</J>, le strigă el, <J>pe cine credeţi c-o să duceţi cu întrebările voastre meschine?</J>


text:
„Al cezarului” i-au răspuns ei. <J>„Ei bine atunci, daţi cezarului ce este al cezarului şi lui Dumnezeu ce este al lui Dumnezeu.”</J>


text:
<pb/>Tot în ziua aceea însă au venit la el câţiva saduchei, care spun că nu există înviere după moarte, şi i-au pus următoarea întrebare:


text:
„Învăţătoru-le, Moise zicea că atunci când un om moare fără copii, e datoria fratelui său să ia în căsătorie văduva, urmând ca toată averea decedatului să revină copiilor lor.


text:
Ei bine, era la noi o familie de şapte fraţi. Primul bărbat s-a însurat şi a murit fără copii, deci văduva a devenit soţia celui de-al doilea frate.


text:
Dar şi acesta a murit fără copii iar soţia a fost trecută următorului frate, şi tot aşa, până când a ajuns să fie soţia fiecăruia din ei.


text:
<J>Greşeala voastră</J>, le-a răspuns Isus, <J>provine din faptul că nu cunoaşteţi nici Scripturile şi nici puterea lui Dumnezeu.</J>


text:
<J>Cât priveşte faptul că este sau nu înviere după moarte – ce să spun, nu citiţi niciodată Scripturile? Nu vă daţi seama că Dumnezeu vorbea despre înviere când zicea:</J>


text:
<J>«Eu sunt Dumnezeul lui Avraam, Isaac şi Iacob»? Deci, Dumnezeu nu este Dumnezeul morţilor, ci al celor vii.”</J>


text:
<pb/>Când au auzit aceştia cum i-a încurcat Isus pe saduchei cu răspunsul său, s-au întărâtat şi au venit cu o nouă întrebare la el.


text:
Isus a răspuns: <J>„«Să iubeşti pe Domnul Dumnezeul tău cu toată i-nima, cu tot sunetul şi cu toată mintea ta.»</J>


text:
<J>Toate celelalte porunci şi toate cerinţele profeţilor rezultă din aceste două legi şi îşi găsesc împlinirea în respectarea lor. Respectaţi-le numai pe acestea, şi veţi constata că le respectaţi pe toate celelalte.”</J>


text:
<J>„De ce atunci David, vorbind sub inspiraţia Duhului Sfânt, îl numeşte «Domn»?”</J>, îi întrebă Isus. <J>„Căci David spunea:</J>


text:
<J>«Dumnezeu a zis Domnului meu: Stai la dreapta mea până îţi voi aşterne duşmanii sub picioare.»</J>


text:
<J>„Ai crede că fariseii şi conducătorii aceştia evrei sunt Moise în persoană, aşa o ţin întruna inventând la legi!</J>


text:
<J>Şi bineînţeles că voi trebuie să vă supuneţi la toate capriciile lor! O fi în regulă să executaţi ce vă spun ei, dar nu urmaţi exemplul lor. Căci nici ei înşişi nu fac ceea ce vă cer vouă să faceţi.</J>


text:
<J>Îşi iau alură de sfinţi şi-şi poartă punga lor cu versete din Scriptură pe braţe, iar ciucurii lor de pomină de la anteriu şi-i fac dinadins mai lungi.</J>


text:
<J>Cu câtă satisfacţie gustă plecăciunile ce li se fac pe stradă şi cum se mai bucură când li se spune: «Rabin» şi «Învăţător»!</J>


text:
<J>Voi să nu permiteţi nimănui să vă spună aşa. Căci singur Dumnezeu este rabinul vostru iar voi sunteţi toţi la acelaşi nivel, ca fraţi.</J>


text:
<J>Nici cu «Părinte» să nu vă adresaţi nimănui de aici de pe pământ, căci numai lui Dumnezeu din cer trebuie să i te adresezi în felul acesta.</J>


text:
<J>Şi să nu vă zică nimeni «Învăţătorule», căci numai unul este învăţătorul vostru, şi acela este Mesia.</J>


text:
<J>Cu cât e mai umilă slujirea voastră pentru alţii, cu atât mai mari sunteţi voi. Ca să fii cel mai mare, fii slujitor.</J>


text:
<J>Însă cei ce se cred mari vor fi dezamăgiţi şi umiliţi; iar cei ce se umilesc vor fi preţuiţi cu adevărat.</J>


text:
<J>Vai de voi farisei, şi de voi ceilalţi teologi făţarnici. Ipocriţilor! Căci voi nici pe alţii nu-i lăsaţi să intre în Împărăţia cerurilor, nici voi nu intraţi.</J>


text:
<J>Şi vă pretindeţi sfinţi, făcând rugăciuni lungi de ochii lumii, în timp ce alungaţi văduvele din casele lor. Ipocriţilor!</J>


text:
<J>Da, vai de voi, făţarnici ce sunteţi! Căci voi sunteţi în stare de orice ca să câştigaţi un singur prozelit şi după aceea faceţi din el un diavol şi jumătate, ca voi.</J>


text:
<J>Călăuze oarbe! Vai de voi! Voi spuneţi că dacă juri pe «Templul lui Dumnezeu», asta nu-i nimic – asemenea jurământ e voie să-l calci – dar să juri pe «aurul din Templu», asta da, te leagă de jurământ!</J>


text:
<J>Tot voi mai ziceţi că un jurământ făcut «pe altar» se poate călca, dar a jura «pe darurile de pe altar» te leagă cu adevărat!</J>


text:
<J>Proşti orbi ce sunteţi! Fiindcă, ce e mai mare, darul de pe altar, ori altarul propriu-zis, care sfinţeşte darul?</J>


text:
<J>O, vai de voi farisei şi ceilalţi conducători religioşi! Ipocriţilor! Căci voi daţi zeciuială şi din ultima frunzuliţă de mentă din grădina voastră, dar ignoraţi lucrurile importante: dreptatea, şi îndurarea, şi credinţa. Fireşte, trebuie să daţi zeciuială, dar în acelaşi timp nu trebuie să lăsaţi nefăcute lucrurile cele mai importante.</J>


text:
<J>Vai de voi farisei şi conducători religioşi. Ipocriţilor! Sunteţi atât de atenţi să lustruiţi exteriorul unei cupe, dar pe dinăuntru o lăsaţi murdară de lăcomie şi de spirit de jecmăneală.</J>


text:
<J>Vai de voi farisei şi conducători religioşi! Sunteţi ca nişte mausolee minunate – dar pline pe dinăuntru de oase de morţi şi de putrefacţie.</J>


text:
<J>Voi vă siliţi să păreţi sfinţi, dar sub anteriile acelea pioase ale voastre se află inimi pătate de tot felul de ipocrizii şi de păcat.</J>


text:
<J>Da, da, vai de voi farisei şi teologi – făţarnici ce sunteţi! Căci voi ridicaţi monumente în cinstea profeţilor ucişi de părinţii voştri şi presăraţi flori pe mormintele oamenilor evlavioşi, pe care tot părinţii voştri i-au dus la pieire</J>


text:
<J>Eu vă trimit profeţi şi oameni plini de Duhul Sfânt, scriitori inspiraţi, iar voi îi ucideţi prin răstignire pe unii, iar altora le sfârtecaţi spinările cu biciurile în sinagogile voastre şi-i goniţi din oraş în oraş,</J>


text:
<J>astfel ca să vă faceţi vinovaţi de tot sângele oamenilor evlavioşi care au fost ucişi la voi, de la neprihănitul Abel şi până la Zaharia (fiul lui Barachia), pe care l-aţi ucis în Templu între altar şi sanctuar.</J>


text:
<J>O, Ierusalime, Ierusalime, cetatea care ucide profeţii şi omoară cu pietre pe toţi aceia pe care Dumnezeu îi trimite la ea! De câte ori n-am vrut să-ţi adun copiii la un loc cum îşi adună cloşca puii sub aripi, dar n-ai vrut sa mă laşi.</J>


text:
<J>Fiindcă, ţi-o spun: nu mă vei mai vedea deloc până când vei fi gata să-l primeşti cu bucurie pe acela pe care ţi-l trimite Dumnezeu.”</J>


text:
<pb/>Pe când părăsea Isus incinta templului, au venit ucenicii lui să-l ia cu ei în trecere prin încăperile templului.


text:
Dar el le-a spus: <J>„Toate clădirile acestea vor fi dărâmate şi nu va rămâne aici piatră pe piatră!”</J>


text:
<pb/>„Când se va întâmpla aceasta?” l-au întrebat ucenicii, mai târziu, când stătea jos pe o coastă a Muntelui Măslinilor. „Ce evenimente vor semnala venirea ta şi sfârşitul lumii?”


text:
<J>Când veţi auzi că izbucnesc războaie în şir, să ştiţi că acestea semnalează revenirea mea; ele trebuie să vină, dar încă nu e sfârşitul.</J>


text:
<J>Naţiunile şi împărăţiile pământului se vor ridica unele împotriva altora şi în multe părţi va fi foamete şi vor avea loc cutremure de pământ.</J>


text:
<J>Iar Vestea Bună despre Împărăţie se va predica în toată lumea, astfel încât toate naţiunile o vor auzi şi, atunci, în cele din urmă, va veni sfârşitul.</J>


text:
<J>Aşadar, când veţi vedea urâciunea pustiirii (descrisă de profetul Daniel) stând în locul sfânt, (notă pentru cititor: ştii ce înseamnă aceasta!)</J>


text:
<J>iar cei de pe acoperişuri nici să nu coboare în casă să-şi împacheteze lucrurile, înainte de a se refugia;</J>


text:
<J>Căci vor fi persecuţii cum nu s-au mai văzut pe lumea aceasta de la începutul istoriei, şi nici nu se vor mai vedea.</J>


text:
<J>De fapt, dacă nu s-ar scurta zilele acelea, toată suflarea omenească ar pieri. Dar ele vor fi scurtate din pricina poporului ales al lui Dumnezeu.</J>


text:
<J>Atunci dacă vă va spune cineva: «A sosit Mesia în cutare loc», ori «S-a arătat aici», ori «În satul de colo», să nu credeţi.</J>


text:
<J>Căci se vor ridica Cristoşi falşi şi profeţi falşi şi vor face minuni nemaipomenite, pentru ca să înşele, dacă e cu putinţă, şi pe aleşii lui Dumenzeu.</J>


text:
<J>Deci dacă vă spune cineva că Mesia s-a întors şi se află în cutare deşert, nu vă obosiţi să mergeţi să vedeţi. Sau, că se ascunde într-un anumit loc – să nu credeţi!</J>


text:
<J>Căci aşa cum fulgerul, cu lumina-i orbitoare, brăzdează cerul de la răsărit la apus, tot aşa va fi şi la venirea mea, când eu, Fiul omului, mă voi întoarce.</J>


text:
<pb/><J>Imediat după persecuţiile din zilele acelea, soarele se va întuneca iar luna se va înnegri; stelele vor sta gata să cadă din cer iar puterile care susţin pământul se vor zgudui din temelii.</J>


text:
<J>Şi apoi, în sfârşit, va apare pe ceruri semnalul revenirii mele, şi pe toată faţa pământului vor fi bocete jalnice. Iar naţiunile lumii mă vor vedea venind pe norii cerului cu putere şi slavă mare.</J>


text:
<J>Şi eu îmi voi trimite îngerii, care, în sunetul ca de tunet al unei goarne puternice, îi vor aduna pe aleşii mei din cele mai îndepărtate colţuri ale pământului şi ale cerului.</J>


text:
<pb/><J>Acum, învăţaţi această lecţie de la smochin. Când ramurile sale se frăgezesc şi el începe să înfrunzească, veţi şti că vara e foarte aproape.</J>


text:
<J>Tot astfel, când veţi vedea toate acestea începând să se întâmple, puteţi şti că revenirea mea este iminentă.</J>


text:
<J>Vă spun cu toată certitudinea că nu va trece generaţia aceasta până nu se vor întâmpla toate aceste lucruri.</J>


text:
<pb/><J>Nimeni însă nu ştie data şi ceasul când va fi sfârşitul – nici măcar îngerii, într-adevăr, nici chiar Fiul lui Dumnezeu. Numai Tatăl ştie.</J>


text:
<J>Lumea se va simţi în largul ei – cu banchete, petreceri şi nunţi – exact aşa cum era pe timpul lui Noe, înainte de venirea neaşteptată a potopului;</J>


text:
<J>oamenilor nu le venea să creadă ce avea să se întâmple până când a sosit realmente potopul şi i-a măturat pe toţi.</J>


text:
<J>tot aşa şi voi puteţi evita nenorocirea, fiind totdeauna pregătiţi pentru întoarcerea mea neaşteptată.</J>


text:
<pb/><J>Eşti tu un slujitor înţelept şi credincios al Domnului? Şi nu ţi-am dat eu sarcina de a-mi administra şi conduce casa, de a da mâncare copiilor mei, zi de zi?</J>


text:
<J>şi te va pedepsi aspru, şi vei fi judecat la un loc cu cei făţarnici, fiind trimis la judecata ipocriţilor; acolo va fi plâns şi suferinţă cumplită.”</J>


text:
<J>Atunci cele cinci care nu aveau ulei s-au rugat de celelalte să împartă cu ele, căci lămpile lor erau gata să se stingă.</J>


text:
<J>Dar celelalte au răspuns: «Nici noi n-avem de ajuns. Duceţi-vă mai bine şi cumpăraţi-vă ulei.»</J>


text:
<J>Numai că, pe când ele erau plecate, a sosit mirele şi cele care au fost gata au intrat cu el la ospăţul de nuntă şi s-a încuiat uşa!</J>


text:
<J>Mai târziu, când au sosit celelalte cinci, au rămas afară, strigând: «Domnule, deschide-ne uşa!»</J>


text:
<pb/><J>Din nou, Împărăţia cerurilor poate fi învederată prin parabola unui om care, ducându-se într-o altă ţară, şi-a chemat slujitorii la el şi le-a dat banii ce urmau să fie investiţi de aceştia în contul său, în absenţa lui.</J>


text:
<J>Unuia i-a dat trezeci de mii de lei, altuia douăsprezece mii, iar ultimului – şase mii de lei – împărţindu-i astfel, după capacităţile fiecăruia – şi apoi a plecat în călătoria sa.</J>


text:
<J>Omul care primise cei treizeci de mii a început imediat să cumpere şi să vândă şi nu după mult timp a mai făcut treizeci de mii de lei.</J>


text:
<J>Dar omul care primise şase mii de lei a săpat o groapă şi şi-a ascuns banii ca să-i păstreze în siguranţă.</J>


text:
<J>Stăpânul său l-a lăudat pentru isprava bună ce o făcuse: «Ai fost vrednic de încredere în administrarea acestei sume mici», i-a spus el, «aşa că acum am să-ţi dau mai multă răspundere.»</J>


text:
<J>A venit al doilea, omul care primise cei doisprezece mii de lei, cu următoarele cuvinte: «Domnule, mi-aţi dat doisprezece mii de lei să-i valorific iar eu i-am dublat.»</J>


text:
<J>«Bine ai lucrat, i-a zis stăpânul, eşti un slujitor bun şi credincios! Ai fost vrednic de încredere şi de aceea, acum vei primi mai mult.»</J>


text:
<J>şi m-am temut că ai să-mi iei câştigul, şi atunci am ascuns banii în pământ – uite, aicea sunt!»</J>


text:
<J>Pentru că cel care întrebuinţează cum se cuvine ceea ce i s-a dat va mai primi încă şi va avea din belşug. Dar omului nevrednic i se va lua până şi puţinul ce i-a fost încredinţat.</J>


text:
<J>Aruncaţi-l pe slujitorul acesta netrebnic în întunericul de afară: acolo va fi plâns şi scrâşnet de dinţi.»</J>


text:
<pb/><J>Dar când eu, Fiul omului, voi veni în slavă împreună cu toţi îngerii, atunci mă voi sui pe tronul meu glorios.</J>


text:
<J>Şi toate naţiunile vor fi adunate înaintea mea. Iar eu îi voi despărţi pe oameni cum desparte un păstor oile de capre</J>


text:
<J>Atunci eu, Regele, voi spune celor de la dreapta mea: «Veniţi binecuvântaţii Tatălui meu, intraţi în Împărăţia ce v-a fost pregătită de la întemeierea lumii.</J>


text:
<J>Căci mi-a fost foame şi voi mi-aţi dat de mâncare; mi-a fost sete şi voi mi-aţi dat să beau apă; eram străin şi m-aţi invitat în casele voastre; gol,</J>


text:
<J>Atunci aceşti neprihăniţi vor răspunde: «Doamne, când te-am văzut noi vreodată flămând, şi ţi-am dat de mâncare? Sau însetat, şi ţi-am dat să bei?</J>


text:
<J>Iar eu, Regele, le voi spune a-tunci: «Când aţi făcut-o pentru fraţii mei, e ca şi cum aţi făcut-o pentru mine!»</J>


text:
<J>Apoi mă voi întoarce spre cei de la stânga mea şi le voi spune: «Afară de aici, blestemaţilor, în focul veşnic, pregătit pentru diavolul şi demonii săi.</J>


text:
<J>Căci am fost flămând şi n-aţi binevoit să-mi daţi de mâncare; mi-a fost sete şi n-aţi voit să-mi daţi să beau nimic;</J>


text:
<J>eram străin şi aţi refuzat să mă primiţi; gol, şi nu m-aţi îmbrăcat; bolnav şi la închisoare, şi nu m-aţi vizitat.»</J>


text:
<J>Atunci ei vor răspunde: «Doamne, când te-am văzut noi vreodată flămând ori însetat, străin sau gol, bolnav sau întemniţat, şi să nu te fi ajutat?»</J>


text:
<J>Şi eu le voi răspunde: «Când aţi refuzat să-i ajutaţi pe cei mai neînsemnaţi dintre aceşti fraţi ai mei, pe mine aţi refuzat să mă ajutaţi.»</J>


text:
<J>„După cum ştiţi, sărbătoarea Peştelui începe peste două zile, iar eu voi fi trădat şi răstignit.”</J>


text:
Chiar în clipa aceea, mai marii preoţilor şi celelalte oficialităţi evreieşti se aflau într-o şedinţă la locuinţa marelui preot Caiafa,


text:
Isus ştia ce gândesc şi, de aceea, a zis: <J>„De ce o criticaţi? Căci ea a făcut un lucru bun pentru mine.</J>


text:
<J>Şi pentru această faptă nu va fi uitată niciodată. Fapta ei se va povesti în toată lumea, oriunde se va predica Vestea Bună.”</J>


text:
şi i-a întrebat: „Cât îmi plătiţi să-l dau pe Isus pe mâna voastră?” Ei i-au dat treizeci de monede de argint.


text:
<pb/>În prima zi a festivităţilor de Paşte, când consumul pâinii dospite era oprit în toate casele evreilor, ucenicii au venit la Isus şi l-au întrebat: „Unde să ne pregătim să mâncăm Paştele?”


text:
El le-a răspuns: <J>„Duceţi-vă în cetate şi căutaţi-l pe domnul cutare şi spuneţi-i: «Stăpânul nostru a zis: Vremea mea a sosit şi voi mânca masa pascală cu ucenicii mei în casa ta.»”</J>


text:
<J>Căci trebuie să mor, aşa cum s-a profeţit, dar vai de omul care mă trădează. Ar fi fost mult mai bine pentru el să nu se fi născut niciodată.”</J>


text:
<pb/>Pe când mâncau, Isus a luat o pâine mică, a binecuvântat-o, a frânt-o şi le-a dat-o ucenicilor, zicând: <J>„Luaţi, mâncaţi, căci acesta este trupul meu.”</J>


text:
Apoi a luat o cupă de vin, a mulţumit pentru ea, şi le-a dat-o, zicând: <J>„Beţi fiecare din ea,</J>


text:
<J>căci acesta este sângele meu, care pecetluieşte noul legământ. Este vărsat pentru iertarea păcatelor multora.</J>


text:
<J>Notaţi cuvintele mele – nu voi mai bea acest vin până în ziua când îl voi bea nou, împreună cu voi, în Împărăţia Tatălui meu.”</J>


text:
<pb/>Atunci Isus le-a spus: <J>„La noapte toţi mă veţi părăsi. Stă scris în Scripturi că Dumnezeu va lovi Păstorul şi oile turmei se vor risipi.</J>


text:
Isus îi spuse: <J>„Adevărul e că tocmai tu în noaptea aceasta, înainte de a cânta cocoşul în zori, te vei lepăda de mine de trei ori.”</J>


text:
<pb/>Atunci Isus îi duse într-o grădină numită Ghetsimane şi le spuse să se aşeze şi să-l aştepte cât timp se va duce să se roage.


text:
Îi luă cu el numai pe Petru şi pe cei doi fii al lui Zebedei, Iacob şi Ioan, şi inima îi fu cuprinsă deodată de chin şi disperare.


text:
Atunci le spuse: <J>„Sufletul meu este zdrobit de o groază şi o întristare vecină cu moartea… staţi aici… staţi şi vegheaţi împreună cu mine!”</J>


text:
Făcu câţiva paşi înainte, căzu cu faţa la pământ şi începu să se roage. <J>„Tatăl meu! Dacă-i cu putinţă, fereşte-mă de cupa aceasta. Totuşi, să se facă voia ta, nu a mea.”</J>


text:
Apoi se întoarse la cei trei ucenici şi-i găsi adormiţi. <J>„Petre”</J>, strigă el, <J>„n-ai fost în stare să stai treaz împreună cu mine nici o oră măcar?</J>


text:
<J>Vegheaţi şi rugaţi-vă! Altfel vă va birui ispita. Într-adevăr, duhul este plin de râvnă, dar cât de slab este trupul!”</J>


text:
I-a lăsat din nou şi s-a rugat: <J>„Tatăl meu! Dacă nu-mi poate fi luată această cupă până ce n-o beau toată, atunci facă-se voia ta.”</J>


text:
În cele din urmă, s-a întors la ucenici, zicându-le: <J>„Dormiţi acum şi odihniţi-vă… ba nu, staţi, căci a sosit vremea…! Eu sunt dat în mâna unor oameni răi.</J>


text:
<pb/>Chiar în clipa aceea, până nu termină bine vorba, sosi Iuda, unul din cei doisprezece, cu o ceată mare de oameni înarmaţi cu săbii şi ciomege, trimişi de conducătorii evrei.


text:
Astfel, Iuda se duse drept la Isus şi i se adresă astfel „Salutare, învăţătorule!” şi îndată îl sărută.


text:
Dar Isus i-a spus: <J>„Prietene, haide, isprăveşte-ţi misiunea pentru care ai venit aici.”</J> Atunci ceilalţi au venit şi l-au arestat.


text:
Unul din bărbaţii care se aflau acolo cu Isus scoase o sabie şi-i reteză urechea servitorului personal al marelui preot.


text:
<J>„Pune sabia în teacă”</J> îi spuse Isus. <J>„Căci cei ce umblă cu săbii de săbii vor fi ucişi.</J>


text:
<J>Nu-ţi dai seama că i-aş putea cere Tatălui meu mii de îngeri să ne apere şi ni i-ar trimite pe loc?</J>


text:
<J>Dar dacă aş face-o, cum s-ar mai împlini Scripturile care descriu ceea ce se întâmplă chiar acum?”</J>


text:
Isus se adresă atunci celor veniţi. <J>„Sunt un criminal primejdios?”</J>, întrebă el, <J>„de-a trebuit să vă înarmaţi cu săbii şi ciomege că să mă puteţi aresta? Am fost cu voi, învăţându-vă zilnic în templu, şi nu m-aţi oprit atunci.</J>


text:
<J>Dar toate acestea se întâmplă pentru a se împlini cuvintele profeţilor consemnate de Scriptură.”</J> În acel moment toţi ucenicii l-au părăsit, fugind care încotro.


text:
Ître timp, Petru îi urma de departe şi, ajungând la curtea casei marelui preot, a intrat şi s-a aşezat printre soldaţi, aşteptând să vadă ce-i vor face lui Isus.


text:
Erau adunaţi acolo mai marii preoţilor şi, de fapt, întreaga curte supremă a evreilor. Ei căutau martori dispuşi să dea declaraţii mincinoase despre Isus, pentru a putea aduna dovezi împotriva lui, care să ducă la condamnarea sa la moarte.


text:
Numai că, deşi se găsiră destui binevoitori care să depună mărturie mincinoasă împotriva lui, aceştia se contraziceau mereu în afirmaţiile lor.


text:
Până la urmă, s-au găsit doi care au declarat: „Omul acesta a zis: «Eu sunt în stare să distrug templul lui Dumnezeu şi să-l construiesc la loc în trei zile»”.


text:
Atunci marele preot s-a ridicat în picioare şi i s-a adresat lui Isus astfel: „Ce ai de spus despre asta? Ai afirmat sau nu aşa ceva?”


text:
Dar Isus nu a scos nici un cuvânt. Atunci marele preot i-a zis: „În numele Dumnezeului celui Viu îţi poruncesc să ne spui dacă susţii că eşti Mesia, Fiul lui Dumnezeu.”


text:
<J>„Da”, sunt.”</J>, a răspuns Isus. <J>„Şi în viitor mă veţi vedea pe mine, Fiul omului, stând la dreapta lui Dumnezeu şi revenind pe norii cerului.”</J>


text:
Atunci Marele Preot şi-a sfâşiat hainele, ţipând: „Blasfemie! Ce nevoie mai avem de alţi martori? Doar l-aţi auzit cu toţii ce-a spus el însuşi!


text:
<pb/>În acest timp, cum stătea Petru în curte, a venit o fată la el şi i-a zis: „Tu erai cu Isus, căci amândoi sunteţi din Galileea.”


text:
Mai târziu, afară la poartă, l-a zărit altă fată şi le-a zis celor din jur: „Omul acesta era cu Isus din Nazaret.”


text:
Dar, după un timp, oamenii care stăteau acolo au venit la el şi i-au zis: „Noi ştim că eşti unul din ucenicii săi, căci se cunoaşte după accent că eşti galileean.”


text:
Petru a început să se blesteme şi să se jure. „Nici măcar nu-l cunosc”, spuse el. Şi imediat a cântat cocoşul.


text:
Atunci Petru şi-a adus aminte de vorbele lui Isus: <J>„Înainte să cânte cocoşul, te vei lepăda de mine de trei ori.”</J> Şi a ieşit afară, plângând cu amar.


text:
<pb/>Când s-a făcut dimineaţă, mai marii preoţilor şi conducătorii evrei s-au adunat din nou să discute cum ar putea convinge autorităţile romane să-l condamne pe Isus la moarte.


text:
Cam în acest timp, Iuda, cel care-l trădase, văzând că Isus fusese condamnat la moarte, s-a răzgândit şi a regretat amarnic ceea ce făcuse. A dus înapoi banii la mai marii preoţilor şi la ceilalţi conducători evrei.


text:
Mai marii preoţilor au ridicat banii de jos şi au zis: „Nu-i putem pune în colectă, pentru că nu ne dau voie legile noastre să primim bani plătiţi pentru un omor.”


text:
Au mai discutat între ei şi, în cele din urmă, s-au hotărât să cumpere un ogor, de unde scoteau olarii argilă, şi să-l transforme în cimitir pentru străinii decedaţi la Ierusalim.


text:
Acest lucru a împlinit profeţia lui Ieremia care spune: „Ei au luat cei treizeci de arginţi – preţul dat pentru el de poporul Israel –


text:
<pb/>Isus se afla acum în picioare înaintea guvernatorului roman, Pilat. „Eşti tu Mesia al iudeilor?” îl întrebă guvernatorul. <J>„Da”</J>, i-a răspuns Isus.


text:
Dar când îi aduceau mai marii preoţilor şi ceilalţi conducători evrei numeroasele lor acuzaţii, Isus tăcea.


text:
Exista obiceiul ca guvernatorul să elibereze câte un deţinut în fiecare an de Paşte – pe oricare doreau ei.


text:
şi dimineaţa, când s-au adunat mulţimile în faţa casei lui Pilat, el le-a întrebat: „Pe care să vi-l eliberez – pe Baraba, sau pe Isus, Mesia al vostru”?


text:
Căci el ştia prea bine că Isus fusese arestat de conducătorii evrei din invidie şi duşmănie, din cauza popularităţii sale.


text:
Tocmai atunci, în timp ce el prezida tribunalul, soţia lui Pilat i-a trimis un bilet: „Să-l laşi în pace pe omul acela nevinovat, căci azi noapte am avut un coşmar groaznic în legătură cu el.”


text:
Între timp, mai marii preoţilor şi oficialităţile evreieşti au înduplecat mulţimile să ceară eliberarea lui Baraba şi moartea lui Isus.


text:
Astfel, când a întrebat din nou guvernatorul: „Pe care din aceştia doi vreţi să vi-l eliberez?” gloata a strigat într-un glas: „Pe Baraba!”


text:
„Pentru ce?”, i-a întrebat Pilat. „Ce rău a făcut?” Dar ei nu mai conteneau cu strigătele: „Răstigneşte-l! Răstigneşte-l!”


text:
Când a văzut Pilat că n-o scoate la capăt cu ei şi că lucrurile degenerează într-o răscoală, a trimis după un lighean cu apă şi s-a spălat pe mâini în faţa mulţimii, zicând: „Eu sunt nevinovat de sângele acestui om cumsecade. Răspunderea o veţi purta voi!”


text:
Pilat l-a eliberat atunci pe Baraba. Iar pe Isus, după ce a pus să fie biciuit, l-a dat pe mâna soldaţilor romani să-l ia şi să-l răstignească.


text:
<pb/>Dar aceştia l-au dus mai întâi în sala de arme, apoi au chemat înăuntru toată grupa de soldaţi.


text:
şi i-au făcut o coroană din spini lungi, aşezându-i-o pe cap, iar în mâna dreaptă i-au pus un băţ în loc de sceptru, îngenunchind în faţa sa în batjocură. „Salutare, rege al evreilor!” strigau ei.


text:
După ce l-au batjocorit, i-au scos roba, l-au îmbrăcat iar cu hainele lui şi l-au scos afară pentru a-l răstigni.


text:
Pe când se îndreptau spre locul de execuţie, au dat peste un om din Cirena, în Africa – pe nume Simon – şi l-au forţat să ducă crucea lui Isus.


text:
<pb/>Apoi au ieşit afară din oraş, într-un loc cunoscut sub numele de Golgota, adică „Dealul Căpăţânii”,


text:
„Şi zi aşa! Tu poţi distruge templul şi-l poţi reclădi în trei zile, nu? Ei bine, coboară atunci de pe cruce, dacă într-adevăr eşti Fiul lui Dumnezeu!” ziceau ei.


text:
„I-a salvat pe alţii,” râdeau ei, „dar pe sine nu se poate salva! Auzi tu, cică e regele Israelului, ha? Păi coboară întâi de pe cruce, şi atunci o să te credem!


text:
S-a încrezut în Dumnezeu – acum să-şi arate Dumnezeu aprobarea faţă de el, izbăvindu-l! N-a zis el: «Eu sunt Fiul lui Dumnezeu»?”


text:
<pb/>În după amiaza aceea, tot pământul a fost cuprins de întuneric, timp de trei ore, de la amiază până la ora trei.


text:
Cam pe la trei după-masă Isus a strigat: <J>„Eli, Eli, Lama Sabactani,”</J> care înseamnă: <J>„Dumnezeul meu, Dumnezeul meu, de ce m-ai părăsit?”</J>


text:
Unul a alergat şi a înmuiat un burete în vin acru şi, punându-l în capătul unui băţ, i l-a ridicat să-l poată sorbi.


text:
Şi, lucru nemaipomenit, perdeaua care despărţea Locul Prea Sfânt din templu s-a rupt în două, de sus până jos; pământul s-a cutremurat, stânci s-au sfărâmat,


text:
s-au deschis morminte şi mulţi oameni evlavioşi, bărbaţi şi femei care muriseră mai demult, au revenit printre cei vii.


text:
După învierea lui Isus, aceştia au părăsit cimitirul şi au intrat în Ierusalim, arătându-se multor oameni.


text:
Soldaţii de la locul răstignirii, împreună cu cel care-i conduceau, au tras o spaimă cumplită din cauza cutremurului şi a tuturor celor întâmplate. Ei au exclamat: „Negreşit, acesta era Fiul lui Dumnezeu.”


text:
Şi multe femei care veniseră din Galileea împreună cu Isus să-l slujească îl priveau de la distanţă.


text:
Printre ele se aflau Maria Magdalena, Maria, mama lui Iacob şi Iosif, şi mama lui Iacob şi Ioan (fiii lui Zebedei).


text:
şi l-a aşezat în propriul său mormânt de curând săpat în stâncă, prăvălind o piatră mare la intrare, după care a plecat.


text:
A doua zi, la sfârşitul primei zile a ceremoniilor de Paşte, mai marii preoţilor împreună cu fariseii s-au dus la Pilat


text:
Vă rugăm să daţi ordin să se sigileze mormântul până a treia zi, împiedicându-i astfel pe ucenicii lui să vină, să-i fure trupul şi apoi să spună la toată lumea că a înviat! Pentru că, dacă se întâmplă una ca asta, va fi mai rău decât la început.”


text:
<pb/>A doua zi dis-de-dimineaţă, când se crăpa de ziuă, Maria Magdalena şi cealaltă Marie au plecat la mormânt.


text:
Deodată s-a produs un cutremur mare de pământ; căci un înger al Domnului a coborât din cer şi a răsturnat piatra la o parte, aşezându-se pe ea.


text:
Îngerul a vorbit atunci femeilor: „Nu vă înspăimântaţi!” a zis el. „Ştiu că-l căutaţi pe Isus care a fost răstignit,


text:
Şi acum, duceţi-vă repede şi spuneţi ucenicilor săi că a înviat din morţi şi că pleacă în Galileea unde se va întâlni cu ei. Acesta e mesajul pe care îl am pentru ei.”


text:
Femeile au plecat în grabă de la mormânt, înspăimântate de-a binelea, dar, în acelaşi timp, pline de bucurie, şi apoi au luat-o la fugă ca să-i găsească pe ucenici şi să le transmită toate acestea.


text:
Pe când alergau ele, Isus apăru deodată în faţa lor! <J>„Bucuraţi-vă!”</J> le zise el, şi femeile căzură în genunchi, îmbrăţişându-i picioarele şi închinându-i-se.


text:
Isus le-a spus atunci: <J>„Nu vă înspăimântaţi! Mergeţi şi spuneţi fraţilor mei să plece imediat în Galileea. unde mă vor întâlni.</J>


text:
<pb/>Pe când se îndreptau femeile spre oraş, câţiva din paznicii templului, care făcuseră de gardă la mormânt, s-au dus la mai marii preoţilor şi le-au povestit cele întâmplate.


text:
A fost convocată o şedinţă cu toţi conducătorii evrei, la care s-a hotărât ca paznicii să fie mituiţi


text:
„Dacă va ajunge acest lucru la urechile guvernatorului”, i-a asigurat consiliul, „o să intervenim noi să vă apărăm şi nu va fi nici un necaz.”


text:
Aşadar, paznicii au acceptat mita şi au spus cum fuseseră învăţaţi. Povestea lor s-a răspândit printre evrei, care încă mai cred în ea şi astăzi.


text:
<pb/>Atunci cei unsprezece ucenici au pornit spre Galileea, ducându-se la muntele unde le spusese Isus că îl vor găsi.


text:
<J>De aceea, mergeţi şi faceţi ucenici în rândul tuturor popoarelor, botezându-i în numele Tatălui, al Fiului şi al Sfântului Duh.</J>


text:
<J>Învăţaţi aceşti ucenici noi să respecte toate poruncile pe care vi le-am dat vouă; şi fiţi siguri de acest fapt: că sunt cu voi întotdeauna, până la sfârşitul veacului.”</J>


text:
„Îmi voi trimite solul înaintea ta, care îţi va pregăti calea – glasul celui care strigă în pustiu: «Pregătiţi calea Domnului, neteziţi-i cărările.»”


text:
Şi astfel a venit Ioan, botezând în ţinutul deşertului şi predicând pocăinţa şi botezul pentru iertarea păcatelor,


text:
Întregul ţinut al Iudeii împreună cu toţi locuitorii Ierusalimului au ieşit să-l întâlnească şi după ce îşi mărturiseau păcatele, Ioan îi boteza în râul Iordan.


text:
Ioan era îmbrăcat cu haine din păr de cămilă, iar mijlocul îi era încins cu o curea din piele. Se hrănea cu lăcuste şi miere sălbatică.


text:
Şi iată care era mesajul lui: „După mine vine unul cu mult mai puternic, faţă de care eu nu sunt vrednic nici să mă plec şi să-i leg cureaua sandalei.


text:
<pb/>În vremea aceea a venit Isus din Nazaret, din ţinutul Galileii, şi a fost botezat de Ioan în Iordan.


text:
Pe când ieşea Isus din apă, a văzut cum se deschide cerul şi Duhul coboară asupra sa ca un porumbel.


text:
Şi un glas din cer s-a auzit zicând: „Tu eşti Fiul meu preaiubit, în care îmi găsesc toată plăcerea.”


text:
unde Isus a rămas patruzeci de zile şi a fost ispitit de Satana. A stat printre fiarele sălbatice şi îngerii l-au slujit.


text:
<pb/>După ce a fost aruncat Ioan în temniţă, Isus s-a dus în Galileea, propovăduind Vestea Bună a lui Dumnezeu.


text:
<J>„A venit vremea</J>, zicea el. <J>Împărăţia lui Dumnezeu este aproape. Pocăiţi-vă şi credeţi Vestea Bună!”</J>


text:
<pb/>Pe când trecea Isus pe malul Mării Galileii, i-a văzut pe Simon şi pe fratele lui, Andrei, aruncând năvodul în lac, căci erau pescari de meserie.


text:
După o bucată de drum, l-a văzut pe Iacob, fiul lui Zebedei şi pe fratele acestuia, Ioan, într-o barcă pregătindu-şi năvoadele.


text:
Numaidecât i-a chemat şi pe aceştia iar ei l-au lăsat pe tatăl lor, Zebedei, în barcă împreună cu argaţii şi l-au urmat pe Isus.


text:
<pb/>Au ajuns la Capernaum şi în ziua de Sabat, Isus s-a dus la sinagogă, unde a început să-i înveţe pe oameni.


text:
„Ce ai cu noi, Isus din Nazaret? Ai venit să ne nimiceşti? Ştiu eu cine eşti – Sfântul lui Dumnezeu!”


text:
Atunci duhul rău a început să-l zgâlţâie pe om din toate puterile şi a ieşit din el cu un urlet groaznic.


text:
Atât de tare i-a uimit lucrul acesta pe oameni încât au început să se întrebe: „Oare ce să fie asta? O nouă învăţătură? Şi uite cu ce autoritate vorbeşte! Până şi duhurilor rele le porunceşte iar acestea îl ascultă.”


text:
Atunci el s-a dus la ea, a apucat-o de mână şi a ajutat-o să se ridice. Îndată au părăsit-o frigurile şi ea le-a pregătit de mâncare.


text:
În seara aceea, îndată ce a apus soarele, oamenii i-au adus lui Isus toţi bolnavii şi oamenii stăpâniţi de demoni.


text:
şi Isus a vindecat mulţi bolnavi de diferite boli. De asemenea, a scos afară mulţi demoni, dar nu le dădea voie să vorbească pentru că aceştia ştiau cine este.


text:
A doua zi, dis-de-dimineaţă, până nu se făcuse ziuă, Isus s-a sculat, a ieşit din casă şi s-a dus într-un loc retras să se roage.


text:
Isus a răspus: <J>„Să mergem şi-n alt loc, prin satele din jur, să predic şi acolo, căci de aceea am venit.”</J>


text:
Şi astfel a cutreierat Isus toată Galileea, predicând în sinagogile lor şi eliberându-i pe mulţi de sub stăpânirea demonilor.


text:
<pb/>A venit la el un lepros şi a îngenuncheat înaintea lui, implorându-l să-l vindece. „Dacă vrei, mă poţi vindeca”, se tânguia el.


text:
Cuprins de milă, Isus a ridicat mâna şi l-a atins, zicând: <J>„Bineînţeles că vreau! Fii vindecat!”</J>


text:
<J>„Să nu cumva să spui cuiva despre asta! Ci du-te şi arată-te preotului şi adu jertfele poruncite de Moise pentru un lepros vindecat, ca toţi să vadă că ai fost curăţit.”</J>


text:
În loc să facă cum i s-a spus, de îndată ce a plecat, omul a început să spună în dreapta şi-n stânga cum a fost el vindecat. Şi astfel Isus n-a mai putut intra direct în nici un oraş, ci a fost nevoit să rămână prin locuri pustii. Dar şi acolo au venit la el oameni de pretudindeni.


text:
<pb/>La câteva zile după aceea, Isus s-a întors la Capernaum, unde vestea sosirii lui s-a răspândit degrabă în tot oraşul.


text:
Curând casa unde stătea deveni ticsită de lume, încât nu mai era nici un loc, nici măcar afară la uşă. Iar el le vestea Cuvântul.


text:
N-au putut pătrunde prin mulţime până la Isus şi atunci au făcut o spărtură în acoperişul de lut al încăperii unde se afla Isus şi l-au coborât pe bolnav, cu tot cu targa, exact în faţa sa.


text:
„Cum îşi permite omul acesta să vorbească astfel? Asta e hulă! Doar se ştie că numai Dumnezeu poate ierta păcatele!”


text:
Imediat Isus a ştiut în duhul său ce gândeau ei în inimă şi le-a spus: <J>„De ce vă gândiţi la asemenea lucruri?</J>


text:
<J>Oare ce este mai uşor: să-i spui paraliticului: «Păcatele îţi sunt iertate» sau să spui: «Ridică-te, ia-ţi targa şi umblă»?</J>


text:
<J>Dar ca să ştiţi că Fiul Omului are autoritate pe pământ să ierte păcatele…” i-a zis el paraliticului,</J>


text:
Omul s-a sculat, şi-a luat targa şi a plecat în văzul tuturor. Toată lumea a rămas înmărmurită şi a început să laude pe Dumnezeu, zicând: „În viaţa noastră n-am văzut aşa ceva!”


text:
<pb/>Atunci Isus ieşi din nou pe ţărmul mării. O mulţime de oameni se adună şi el începu să-i înveţe.


text:
Cum mergea aşa, l-a zărit pe Levi, fiul lui Alfeu, care stătea în ghişeul perceptorului de impozit. <J>„Vino după mine,”</J> i-a spus Isus şi Levi s-a sculat îndată şi l-a urmat.


text:
Pe când cina Isus în casa lui Levi, împreună cu el mai luau masa mulţi perceptori ai impozitului şi „păcătoşi”, precum şi ucenicii, căci o mulţime de oameni au venit după el.


text:
Când au văzut învăţătorii legii, care erau farisei, că Isus stă la masă cu „păcătoşii” şi perceptorii impozitului, i-au întrebat pe ucenici: „De ce mănâncă la aceeaşi masă cu perceptorii şi «păcătoşii»?”


text:
Când a auzit Isus, le-a spus: <J>„Nu cei sănătoşi au nevoie de doctor, ci cei bolnavi. N-am venit să-i chem pe cei neprihăniţi, ci pe păcătoşi.”</J>


text:
Ucenicii lui Ioan şi fariseii obişnuiau să postească. Au venit unii oameni şi l-au întrebat pe Isus: „Cum se face că ucenicii lui Ioan şi cei ai fariseilor postesc, dar ucenicii tăi nu postesc?”


text:
Isus a răspuns: <J>„Cum pot oare posti oaspeţii mirelui câtă vreme el se află cu ei? Nu pot posti atâta vreme cât este cu ei.</J>


text:
<pb/><J>Nimeni nu coase un petec de pânză neintrată la apă pe b haină veche, fiindcă atunci petecul nou se va rupe de haina veche, producând o ruptură şi mai mare.</J>


text:
<J>Şi nimeni nu toarnă vin nou în burdufuri vechi, pentru ca nu cumva vinul să spargă burdufurile şi ambele să se strice: şi vinul, şi burduful. Mai degrabă, el va turna vin nou în burdufuri noi.”</J>


text:
<pb/>Într-o zi de Sabat Isus trecea prin lanurile de grâu şi ucenicii, care mergeau cu el, au început să culeagă spice de grâu.


text:
El le-a răspuns: <J>„N-aţi citit niciodată ce a făcut David, când el şi cei care-l însoţeau au flămânzit?</J>


text:
<J>Pe vremea când era mare preot Abiatar, a intrat în Casa lui Dumnezeu şi a mâncat pâinea consacrată, pe care nu au voie s-o mănânce decât preoţii. Ba mai mult, a dat şi celor care erau cu el să mănânce din ea.”</J>


text:
Unii din cei ce se aflau acolo căutau un motiv să-l poată acuza pe Isus. Prin urmare, îl urmăreau cu atenţie să vadă dacă îl va vindeca pe bolnav în ziua de Sabat.


text:
Apoi Isus i-a întrebat: <J>„Ce este îngăduit în ziua de Sabat: să faci bine, sau rău, să salvezi viaţa sau s-o ucizi?”</J> Dar ei au tăcut.


text:
Atunci Isus i-a privit cu mânie şi, fiind adânc tulburat de îndărătnicia inimii lor, i-a spus omului: <J>„Întinde-ţi mâna.”</J> El a întins-o şi mâna i s-a vindecat complet.


text:
<pb/>Isus s-a retras împreună cu ucenicii înspre lac şi o mare mulţime de oameni din Galileea l-a urmat.


text:
Când au auzit ce fapte săvârşeşte Isus, au început să vină la el mulţi oameni din Iudeea, Ierusalim, Idumeea şi ţinuturile de dincolo de Iordan, de asemenea, de prin părţile Tirului şi Sidonului.


text:
Din pricina mulţimii, el le-a spus ucenicilor să-i facă rost de o barcă, pentru ca să nu fie asaltat de mulţimi.


text:
Căci vindecase atit de mulţi oameni încât acum toţi cei care sufereau de vreo boală se îmbulzeau în faţă, să se poată atinge de el.


text:
<pb/>După aceea, s-a suit pe deal şi a chemat la sine pe cei pe care i-a ales, invitându-i să stea cu el; şi aceştia au venit.


text:
Andrei, Filip, Bartolomeu, Matei, Toma, Iacob (fiul lui Alfeu), Tadeu, Simon (un membru al unui partid politic care promova răsturnarea prin mijloace violente a guvernului roman),


text:
Când s-a întors în casa unde stătea, au început din nou să se strângă mulţimi mari de oameni şi curând casa s-a umplut atât de mult încât nici să mănânce n-a mai avut timp.


text:
Când au auzit rudele lui ce se întâmplă, au venit cu gând să-l ia cu ei acasă. „Şi-a ieşit din minţi”, au spus ei.


text:
<pb/>Dar cărturarii evreilor, care sosiseră de la Ierusalim, au spus: „Necazul cu el constă în faptul că e stăpânit de Satan, regele demonilor. De aceea îl ascultă dracii.”


text:
Isus i-a chemat pe aceşti oameni şi, făcând uz de proverbe bine cunoscute şi înţelese de ei, i-a întrebat: <J>„Cum poate Satan să-l dea afară pe Satan?”</J>


text:
<J>Iar dacă Satana se opune lui însuşi şi e dezbinat, atunci nu va rezista, ci i-a venit sfârşitul.</J>


text:
<J>De fapt, nimeni nu poate intra în casa unui om puternic, ca să-i ia lucrurile din casă, decât dacă mai întâi îl va lega. Numai atunci îi va putea prăda casa.</J>


text:
<J>Dar oricine huleşte împotriva Duhului Sfânt nu va fi iertat niciodată, căci e vinovat de păcat veşnic.”</J>


text:
Isus era înconjurat de o mulţime de oameni şi i-au spus: „Mama şi fraţii tăi sunt afară şi te caută.”


text:
Apoi a privit la cei ce stăteau aşezaţi roată în jurul lui şi a spus: <J>„Iată mama şi fraţii mei!</J>


text:
<pb/>Din nou s-a strâns o mulţime imensă în jurul său, pe ţărmul mării, în timp ce vorbea, aşa că Isus s-a urcat într-o barcă, s-a aşezat în ea şi a vorbit de pe mare.


text:
<J>„Ascultaţi! Un agricultor s-a hotărât să semene nişte grăunţe. În timp ce le împrăştia pe ogor,</J>


text:
<J>unele au căzut pe o cărare, şi fiindcă pământul era bătătorit, au venit păsările şi le-au ciugulit pe toate.</J>


text:
<J>Altele au căzut pe un sol subţire, cu substrat de rocă. Seminţele au prins rădăcini destul de repede,</J>


text:
<J>dar s-au ofilit numaidecât sub bătaia razelor de soare şi au murit, întrucât rădăcinile nu aveau hrană destulă.</J>


text:
<J>Alte seminţe au căzut printre spini, care, crescând mult mai repede, le-au năpădit cu totul şi seminţele n-au mai ajuns să dea rod.</J>


text:
<J>Dar câteva seminţe au căzut în sol bun şi au dat o producţie de treizeci de ori cât cantitatea însămânţată – ba, unele au dat chiar de şaizeci şi de o sută de ori pe atâta!</J>


text:
După aceea, când a rămas singur cu cei doisprezece şi ceilalţi ucenici, ei l-au întrebat: „Care este tâlcul povestirii tale?”


text:
El a răspuns: <J>„Vouă vi s-a dat să cunoaşteţi secretele Împărăţiei lui Dumnezeu, care altora le sunt ascunse.</J>


text:
<J>După cum spune profetul Isaia: «Cu toate că văd şi aud, ei nu vor pricepe şi nu se vor întoarce la Dumnezeu, şi nu vor fi iertaţi de păcatele lor.»</J>


text:
<J>Dar dacă voi nu înţelegeţi această ilustraţie simplă, ce-o să vă faceţi cu celelalte pe care am să vi le mai spun?</J>


text:
<J>Agricultorul despre care am vorbit este oricine duce mesajul lui Dumnezeu altora, încercând să semene sămânţă bună în vieţile lor.</J>


text:
<J>Cărarea bătătorită, pe care au căzut o parte din seminţe, reprezintă inimile împietrite ale unora dintre cei ce aud mesajul lui Dumnezeu; îndată însă vine Satan, încercând să-i facă să uite Cuvântul vestit.</J>


text:
<J>dar, asemenea plantelor tinere semănate pe un astfel de teren, rădăcinile lor nu ajung prea adânc şi, deşi la început toate par să meargă strună, de îndată ce vine prigoana, se ofilesc.</J>


text:
<J>dar, cât ai bate din palme, intervin atracţiile acestei lumi şi desfătările bogăţiei, goana după succes şi vraja lucrurilor frumoase şi înăbuşă mesajul lui Dumnezeu din inimile lor, făcându-l neroditor.</J>


text:
<J>Dar solul bun reprezintă inimile acelora care acceptă mesajul lui Dumnezeu cu adevărat şi produc o recoltă îmbelşugată pentru Dumnezeu – de treizeci, de şaizeci sau chiar de o sută de ori cât s-a sădit în inimile lor.”</J>


text:
<pb/>Apoi el îi întrebă: <J>„Când aprinde cineva o lampă, o acoperă oare, ca să împiedice lumina să se răspândească? Fireşte că nu! Lumina nu s-ar mai vedea şi lampa n-ar mai fi de nici un folos. Lampa se aşează într-un loc potrivit, pentru a lumina în jur şi a fi de folos, împlinindu-şi astfel rostul.</J>


text:
<J>Şi aveţi grijă să puneţi în practică ceea ce auziţi. Cu cât veţi face mai mult aşa, cu atât veţi înţelege mai bine ceea ce vă spun.</J>


text:
<pb/><J>„Iată încă o parabolă ilustrând natura Împărăţiei lui Dumnezeu: Un agricultor şi-a semănat ogorul şi</J>


text:
<J>după aceea a plecat. Pe măsură ce treceau zilele, grânele creşteau – fără să fie nevoie de ajutorul lui.</J>


text:
<J>Căci solul era acela care le făcea să crească. La început, a răsărit un firicel, mai apoi s-a format spicul de grâu şi, în cele din urmă, s-au copt grăunţele.</J>


text:
<pb/>Isus a întrebat apoi: <J>„Cum să descriu Împărăţia lui Dumnezeu? Prin ce pildă s-o ilustrez?</J>


text:
<J>creşte devenind una din plantele cele mai mari, cu ramuri întinse în care păsările îşi pot clădi cuiburile şi se pot adăposti.”</J>


text:
Isus folosea multe ilustraţii de felul acestora, pentru a-i învăţa pe oameni atât cât erau ei pregătiţi să înţeleagă.


text:
De fapt, nu-i învăţa în public decât prin intermediul pildelor, dar pe urmă, când rămânea singur cu ucenicii, lor le explica ce voise să spună.


text:
<pb/>Când s-a făcut seară, Isus a zis ucenicilor: <J>„Să traversăm de cealaltă parte a lacului.”</J>


text:
Atunci ei îl luară şi porniră în larg, lăsând în urmă mulţimile (deşi mai veneau şi alte bărci după ei).


text:
Dar în curând se iscă o furtună cumplită. Valuri mari începură să izbească barca, până când se umplu aproape cu apă, fiind gata să se scufunde.


text:
Isus dormea la pupa corăbiei. Disperaţi, ei îl treziră zicând: „Învăţătorule, nu-ţi pasă că suntem gata să ne înecăm?!”


text:
Atunci el certă vântul şi spuse mării: <J>„Linişteşte-te!”</J> Vântul se opri şi se făcu o mare linişte.


text:
Apoi îi întrebă pe ucenici: <J>„De ce v-aţi temut aşa de tare? Nici voi încă nu aveţi încredere în mine?”</J>


text:
Dar ei erau plini de veneraţie şi ziceau între ei: „Cine să fie omul acesta, de-l ascultă până şi vântul şi marea?”


text:
Omul acesta locuia printre morminte şi avea atâta forţă încât, ori de câte ori era pus în lanţuri şi cătuşe – lucru care se întâmpla destul de des – reuşea să rupă cătuşele de la mâini şi să sfărâme lanţurile, pentru ca apoi să fugă din nou.


text:
Cât era ziua de lungă şi toată noaptea, rătăcea bezmetic printre morminte şi pe dealurile pustii, ţipând cât îl ţinea gura şi tăindu-se cu pietre ascuţite.


text:
Pe când se afla Isus încă în larg, omul l-a zărit şi a alergat în întâmpinare, aruncându-i-se înainte.


text:
Duhul scoase un ţipăt groaznic, zbierând ascuţit: „Ce ai de gând să faci cu mine, Isuse, Fiul Dumnezeului Preaînalt? Pentru Dumnezeu, te rog nu mă chinui!”


text:
<J>„Cum te numeşti?”</J> îl întrebă Isus, şi demonul răspunse: „Legiune, pentru că suntem mulţi aici, înlăuntrul acestui om.”


text:
Întâmplarea a făcut însă ca tocmai atunci să râme pe acolo o turmă mare de porci, pe dealul de lângă lac.


text:
Şi Isus le dădu voie. Atunci duhurile rele ieşiră din om şi intrară în porci şi atunci întreaga turmă o porni de-a valma peste coasta abruptă drept în lac şi se înecă.


text:
Porcarii o luară la fugă spre oraşele şi satele dimprejur, ducând cu ei vestea despre cele întâmplate.


text:
Toată lumea s-a grăbit spre locul unde era Isus, să vadă cu ochii cele întâmplate; dar când îl văzură pe om stând jos, îmbrăcat şi sănătos la minte, se înspăimântară.


text:
Atunci Isus se întoarse la barcă. Omul care fusese posedat de demoni se rugă mult de Isus să-l lase şi pe el să vină,


text:
dar Isus nu a fost de acord. <J>„Du-te acasă la prietenii tăi, îi zise el, şi povesteşte-le ce lucruri minunate a făcut Dumnezeu pentru tine şi cât de îndurător a fost!”</J>


text:
Aşa că omul porni să viziteze Decapolis (cele Zece Oraşe din regiunea aceea) şi începu să spună tuturor despre lucrările măreţe pe care le-a făcut Isus pentru el; iar ei rămâneau uimiţi de povestea lui.


text:
<pb/>Trecând cu barca de cealaltă parte a lacului, o mare ceată de oameni se adunară în jurul lui Isus pe ţărm.


text:
şi se rugă fierbinte de Isus să-i vindece fetiţa. „E pe moarte”, spuse el disperat. „Te rog, vino şi pune-ţi mâinile peste ea ca să se facă bine şi să trăiască!”


text:
În toţi aceşti ani, ea îndurase mult de pe urma multor doctori şi-şi cheltuise toţi banii cu ei, dar nu se făcuse bine – de fapt, starea ei se înrăutăţise mereu.


text:
A auzit şi ea despre minunile extraordinare pe care le făcea Isus şi, tocmai de aceea, şi-a făcut loc prin mulţime, reuşind să ajungă chiar în spatele lui Isus, şi s-a atins de hainele sale.


text:
Isus şi-a dat seama imediat că a ieşit din el o putere tămăduitoare şi s-a întors spre mulţime, întrebând: <J>„Cine s-a atins de hainele mele?”</J>


text:
Ucenicii săi i-au răspuns: „Cum de mai întrebi cine te-a atins, când vezi toată mulţimea asta de oameni în jurul tău?”


text:
Atunci biata femeie, tremurând toată de spaimă, când îşi dădu seama că a fost descoperită, veni şi i se aruncă la picioare, spunându-i ce a făcut.


text:
Dar el îi zise: <J>„Fiică, credinţa ta te-a însănătoşit; du-te în pace şi fii vindecată de boala ta!”</J>


text:
Până nu termină Isus de vorbit cu ea, sosiră mesageri de la casa lui Iair să anunţe că e prea târziu, căci fiică-sa a murit şi nu mai are rost să cheme pe Isus în casa lui.


text:
Dar Isus nu le luă în seamă comentariile, ci îi spuse lui Iair: <J>„Nu te teme! Încrede-te numai în mine.”</J>


text:
Atunci Isus opri mulţimea în loc şi nu dădu voie nimănui să-l însoţească la casa lui Iair, afară de Petru, Iacob şi Ioan.


text:
Când sosiră, Isus văzu îndată că acolo domneşte o stare de haos; lumea plângea şi se tânguia fără reţinere.


text:
Intră şi se adresă celor de acolo: <J>„Ce e cu plânsul şi cu haosul acesta?</J> – întrebă el. <J>Copila nu e moartă, doar adormită!”</J>


text:
Mulţi îl luară în derâdere, dar el i-a dat pe toţi afară şi, luându-i pe tatăl şi pe mama fetiţei, împreună cu cei trei ucenici ai săi, intră în camera în care zăcea fetiţa.


text:
Isus le-a cerut stăruitor să nu povestească nimănui cele întâmplate şi le-a spus să-i dea fetiţei ceva de mâncare.


text:
<pb/>Curând după aceea, Isus părăsi ţinutul respectiv şi se înapoie la Nazaret, oraşul său de baştină.


text:
În Sabatul următor, se duse la sinagogă să propovăduiască. Oamenii erau uimiţi de înţelepciunea şi de minunile sale, fiindcă, după ei, el nu era decât un localnic oarecare, asemenea lor.


text:
„Nu-i mai bun decât noi”, spuneau ei. „E doar un tâmplar, fiul Mariei şi fratele lui Iacob, Iosif, Iuda şi Simon. Şi surorile sale locuiesc chiar aici printre noi.” Şi s-au supărat pe el.


text:
Atunci Isus le spuse: <J>„Un profet e onorat peste tot, numai în oraşul său şi printre rudele sale şi în propria familie nu.”</J>


text:
Şi din cauza necredinţei lor, n-a putut face nici o minune printre ei, în afară de a-şi pune mâinile peste câţiva bolnavi pe care i-a vindecat.


text:
<pb/>Apoi plecă pe la sate, să-i înveţe pe oameni, şi-i chemă pe cei doisprezece ucenici, trimiţându-i, doi câte doi, să scoată afară demoni.


text:
<J>„În fiecare sat să staţi într-o singură casă – să nu vă plimbaţi din casă în casă pe timpul şederii voastre acolo”</J>, le-a spus el.


text:
<J>„Şi ori de câte ori nu vă va primi un sat sau nu va voi să vă asculte, scuturaţi-vă praful acelui sat de pe picioarele voastre la plecare; acesta va fi semnul că l-aţi lăsat în plata lui.”</J>


text:
Astfel, ucenicii porniră la drum, spunând tuturor celor care le ieşeau în cale să se întoarcă de la păcat.


text:
<pb/>Curând a auzit şi regele Irod despre Isus, căci vestea despre minunile sale circula pretutindeni. Regele credea că Isus este Ioan Botezătorul, revenit printre cei vii. De aceea, oamenii ziceau: „Nici nu e de mirare că poate face asemenea minuni.”


text:
Alţii credeau că este Ilie, profetul din vechime, care s-a întors printre cei vii; ba, alţii susţineau că e un profet nou, aidoma profeţilor mari din trecut.


text:
întrucât acesta spunea întruna că e greşit ca regele să se căsătorească cu Irodiada, soţia fratelui său Filip.


text:
Irodiada voia cu orice chip să-l vadă mort pe Ioan, dintr-un sentiment de răzbunare însă avea mâinile legate, atâta timp cât îi lipsea acordul regelui.


text:
Pe de altă parte, regele îl respecta pe Ioan, ştiindu-l om bun şi sfânt şi, prin urmare, îl ţinea sub protecţia sa. De câte ori stătea de vorbă cu Ioan, Irod se tulbura foarte mult, ceea ce nu-l împiedica totuşi să dorească să-l asculte în continuare.


text:
Până la urmă, s-a ivit şi şansa Irodiadei. Era ziua de naştere a lui Irod, care dădu o petrecere pentru sfetnicii săi de la palat, pentru ofiţerii din armată şi cetăţenii mai cu vază din Galileea.


text:
Atunci intră fiica Irodiadei şi execută în faţa tuturor un dans care plăcu foarte mult întregii asistenţe. „Poţi să-mi ceri absolut tot ce doreşti, îi spuse regele încântat,


text:
Ea se întoarse în grabă la rege şi-i spuse într-un suflet: „Vreau capul lui Ioan Botezătorul – chiar acum… pe o tavă.”


text:
Astfel, a trimis un soldat din garda personală în temniţă să-i taie capul lui Ioan şi să i-l aducă. Soldatul l-a ucis pe Ioan în temniţă,


text:
<pb/>Între timp, s-au înapoiat şi apostolii lui Isus din călătoria lor şi i-au povestit tot ce făcuseră şi spuseseră oamenilor vizitaţi de ei.


text:
Atunci Isus le făcu o propunere: <J>„Haideţi să lăsăm mulţimile pentru un timp şi să ne odihnim.”</J> Căci atâta amar de lume venea şi pleca încontinuu încât nu mai aveau timp nici să mănânce.


text:
Dar mulţi i-au văzut când au plecat şi au alergat înainte pe ţărm, întâmpinându-i când au tras la mal.


text:
Aşa că, la coborârea din barcă, era prezentă acolo mulţimea uriaşă dintotdeauna. Lui Isus i s-a făcut milă de ei, pentru că erau ca nişte oi fără păstor, şi i-a învăţat multe lucruri de care aveau nevoie.


text:
După masă, târziu, au venit ucenicii şi i-au zis: „Spune oamenilor să se ducă prin satele şi fermele dimprejur să-şi cumpere de-ale mâncării,


text:
Dar Isus le-a spus: <J>„Daţi-le voi să mănânce.”</J> „Ce să le dăm?” întrebară ei. „Ne-ar trebui o avere să cumpărăm alimente pentru atâta popor!”


text:
<J>„Câtă mâncare avem la noi?”</J> întrebă el. „Mergeţi să vedeţi.” Ei se întoarseră şi raportară că au cinci pâini şi doi peşti.


text:
Luând cele cinci pâini şi cei doi peşti şi privind spre cer, el a mulţumit şi a frânt pâinile. Apoi le-a dat ucenicilor ca aceştia să le pună înaintea oamenilor. De asemenea, a împărţit şi cei doi peşti la toţi.


text:
<pb/>Imediat după aceasta, Isus le-a spus ucenicilor să intre în barcă şi să meargă înaintea lui în Betsaida, în vreme ce el a rămas în urmă să dea drumul oamenilor să plece.


text:
I-a văzut pe ucenici cum se opintesc vâslind, luptându-se cu vântul potrivnic. Cam pe la straja a patra, s-a dus la ei pe lac, umblând pe apă. Când a ajuns în dreptul lor, a dat să meargă mai departe,


text:
Şi oriunde mergea, la sat şi la oraş, oamenii scoteau bolnavii în piaţa publică şi se rugau de el să-i lase să se atingă numai de poala hainei sale şi toţi cei ce reuşeau să se atingă de el se vindecau.


text:
şi i-au zărit pe câţiva ucenici mâncând cu „mâinile murdare” – adică nespălate conform ceremonialului religios.


text:
(Fariseii şi toţi iudeii nu mănâncă fără să se spele pe mâini în cadrul unei ceremonii, potrivit cu datina bătrânilor.


text:
Şi multe alte tradiţii de felul acestora respectă ei cu străşnicie, cum ar fi, de pildă, spălarea ceştilor, a ulcioarelor şi ibricelor.)


text:
Deci fariseii şi învăţătorii legii l-au întrebat pe Isus: „De ce nu trăiesc ucenicii tăi după tradiţia bătrânilor, ci mănâncă cu mâinile nespălate?”


text:
El le-a răspuns: <J>„Bine a spus Isaia când a proorocit despre voi, făţarnicilor! Iată ce a spus el: «Oamenii aceştia mă cinstesc cu buzele, dar inimile lor sunt departe de mine.</J>


text:
Şi le-a mai spus: <J>„Bine vă mai pricepeţi să daţi la o parte poruncile lui Dumnezeu pentru a respecta tradiţiile voastre!</J>


text:
<J>Căci Moise a zis: «Cinsteşte pe tatăl şi pe mama ta», şi «Oricine îşi blastămă tatăl şi mama trebuie să fie omorât.»</J>


text:
<J>Dar voi spuneţi că dacă un om îi zice tatălui sau mamei sale: «Tot ajutorul pe care ţi l-aş fi putut da este Corban» (adică, un dar închinat lui Dumnezeu),</J>


text:
<J>Astfel voi anulaţi cuvântul lui Dumnezeu prin tradiţia voastră transmisă din tată-n fiu. Şi multe lucruri de felul acestora săvârşiţi.”</J>


text:
Din nou Isus a chemat la el mulţimea şi a spus: <J>„Ascultaţi cu toţii la mine şi înţelegeţi lucrul acesta.</J>


text:
<J>Nu ce intră în om din afară îl face «necurat». Mai degrabă, ceea ce iese din om – aceea îl «întinează.»</J>


text:
După ce s-a despărţit de mulţime şi a intrat în casă, ucenicii l-au rugat să le explice această pildă.


text:
<J>„De ce sunteţi atât de greoi?”</J> i-a întrebat el. <J>„Nu înţelegeţi oare că nici un lucru din afară care pătrunde în om nu-l poate face «necurat»?</J>


text:
<J>Fiindcă nu intră în inima lui, ci în stomac iar de acolo este eliminat din corp.”</J> (Spunând aceasta, Isus a declarat orice hrană „curată”.)


text:
<J>Căci dinăuntru, din inima omului, ies gândurile rele, imoralitatea sexuală, furtul, omorul, adulterul,</J>


text:
<pb/>Isus a plecat din locul acela şi a sosit în ţinutul Tirului şi Sidonului. A intrat într-o casă şi n-a dorit să ştie nimeni că se află acolo; dar n-a fost chip să rămână secretă prezenţa sa.


text:
Dimpotrivă, de îndată ce a auzit despre el, o femeie a cărei fetiţă era stăpânită de un duh rău a venit şi i s-a aruncat la picioare.


text:
Femeia era de origine greacă, o feniciană din Siria. Ea s-a rugat fierbinte de Isus să alunge demonul din fiica ei.


text:
<J>„Mai întâi, să se sature copiii</J>, i-a răspuns el. <J>Căci nu e drept să iei pâinea de la copii şi s-o arunci la câini.”</J>


text:
„Da, Doamne, a răspuns femeia, dar până şi câinii de sub masă mănâncă fărâmiturile ce cad de la copii.”


text:
Atunci el i-a răspuns: <J>„Fiindcă astfel ai răspuns, poţi să te duci; demonul a ieşit din fiica ta.”</J>


text:
<pb/>Apoi Isus a părăsit ţinutul Tirului şi, trecând prin Sidon, s-a întors la Marea Galileii, în ţinutul celor Zece Oraşe.


text:
Acolo nişte oameni i-au adus un surdo-mut şi toţi s-au rugat stăruitor să-şi pună mâinile peste el şi să-l vindece.


text:
După ce l-a luat deoparte, la o oarecare distanţă de mulţime, Isus şi-a introdus degetele în urechile omului Apoi a scuipat şi a atins limba omului


text:
A privit spre cer şi, cu un suspin adânc, i-a spus:<J>«Eph-phatha!”</J> (adică <J>„Deschide-te!”</J>).


text:
Isus le-a poruncit să nu vorbească nimănui despre cele întâmplate. Dar cu cât le cerea mai mult acest lucru, cu atât mai tare vorbeau ei în dreapta şi-n stingă,


text:
căci erau copleşiţi de uimire şi rosteau întruna: „Tot ce face el e minunat; vindecă până şi surzenia şi bâlbâiala!”


text:
<pb/>Într-o zi, cam pe la aceeaşi oră, când din nou se adună o mulţime mare de oameni, s-a terminat iarăşi hrana. Isus şi-a chemat ucenicii să discute cu ei situaţia.


text:
<J>„Mi-e milă de oamenii aceştia”, spuse el, „căci sunt aici de trei zile şi nu mai au nimic de mâncare.</J>


text:
<J>Iar dacă-i trimit acasă nemâncaţi, vor leşina pe drum, căci unii din ei au venit de departe.”</J>


text:
Isus ceru mulţimii să se aşeze jos. Apoi luă cele şapte pâini, mulţumi lui Dumnezeu pentru ele, le rupse în bucăţi şi le înmână ucenicilor, ca să le împartă oamenilor.


text:
Se mai găsiră şi vreo câţiva peştişori pentru care Isus mulţumi, de asemenea, şi porunci ucenicilor să-i împartă.


text:
<pb/>Imediat după aceasta, Isus s-a urcat într-o barcă împreună cu ucenicii şi a ajuns în regiunea Dalmanutha.


text:
Când au aflat conducătorii evrei din localitate de sosirea sa, au venit îndată să aibe o discuţie cu el. „Fă-ne o minune!” spuseră ei. „Fă să se întâmple ceva pe cer şi atunci vom crede în tine.”


text:
Isus se posomorî la auzul acestor cuvinte şi zise: <J>„Nici să nu vă gândiţi la aşa ceva. Dar câte minuni mai vreţi voi să vedeţi?”</J>


text:
<pb/>Dar ucenicii uitaseră să ia hrană de drum înainte de a pleca şi acum nu mai aveau decât o singură pâine în barcă.


text:
În timpul traversării, Isus le spuse pe un ton grav: <J>„Feriţi-vă de aluatul regelui Irod şi al fariseilor.”</J>


text:
„Ce vrea să spună cu asta?”, se întrebară ucenicii. Până la urmă şi-au zis că se referea la faptul că uitaseră să ia pâine.


text:
Isus şi-a dat seama despre ce discută şi le-a zis: <J>„Nu despre aceasta e vorba! Nu înţelegeţi? Oare atât de mult vi s-au împietrit inimile, de nu mai puteţi pricepe nimic?</J>


text:
<J>După cum spunea Isaia: «Aveţi ochi, ca să vedeţi cu ei – dar, atunci, de ce nu priviţi? De ce nu vă deschideţi urechile ca să auziţi?» Nu sunteţi în stare să ţineţi minte nimic?</J>


text:
<J>Cum rămâne cu cei cinci mii de bărbaţi pe care i-am hrănit cu cinci pâini? Câte coşuri de firimituri aţi strâns după aceea?”</J> „Douăsprezece,” spuseră ei.


text:
<J>„Şi când i-am hrănit pe cei patru mii cu şapte pâini, cât a rămas?”</J> „Şapte coşuri,” răspunseră ei.


text:
<pb/>Când sosiră la Betsaida, nişte oameni îi aduseră un orb, implorându-l să se atingă de el şi să-l vindece.


text:
Isus îl aduse pe orb de mână afară din sat, scuipă peste ochi şi îşi puse mâinile peste el. <J>„Vezi ceva acum?”</J> îl întrebă Isus.


text:
Omul privi înjur şi răspunse: „Da, văd nişte oameni, dar nu-i văd prea clar; îmi par ca nişte trunchiuri de copaci ce umblă de colo, colo!”


text:
Atunci Isus îşi puse mâinile din nou peste ochii omului – şi, când omul privi încordat, vederea i se restabili complet. Acum vedea totul desluşit şi ochii lui sorbeau cu nesaţ imaginile din jur.


text:
<pb/>După aceea, Isus şi ucenicii părăsiră Galileea, plecând spre satele din Cezareea Filipi. Pe drum Isus îi întrebă: <J>„Cine cred oamenii că sunt eu? Ce zic ei despre mine?”</J>


text:
„Unii cred că eşti Ioan Botezătorul”, răspunseră ucenicii, „pe când alţii spun că eşti Ilie sau vreun alt profet din vechime revenit printre cei vii.”


text:
Atunci Isus îi întrebă: <J>„Dar voi cine credeţi că sunt?”</J> Petru răspunse îndată: „Tu eşti Mesia.”


text:
Apoi începu să le vorbească despre lucrurile groaznice pe care avea să le sufere, cum va fi respins de bătrâni, de mai marii preoţilor şi de ceilalţi conducători evrei – cum avea să fie ucis şi cum va învia după trei zile.


text:
El discută deschis aceste lucruri cu ei, dar Petru îl luă deoparte să-l dojenească. „Să nu mai spui aşa ceva” îi zise el.


text:
Isus se întoarse, privi spre ucenici, şi-i spuse apoi lui Petru, pe un ton foarte aspru: <J>„Piei din ochii mei, Satano! Tu, Petru, priveşti lucrurile doar din punct de vedere omenesc, nu din punctul de vedere al lui Dumnezeu.”</J>


text:
<pb/>Apoi îi îndemnă pe ucenici şi pe toţi oamenii care se aflau acolo să se apropie şi să asculte. <J>„Dacă vreţi careva din voi să fiţi urmaşii mei”</J>, le spuse el, <J>„atunci trebuie să renunţaţi la plăcerile voastre şi să vă purtaţi crucea pe umăr, urmându-mă pas cu pas.</J>


text:
<J>Dacă insistaţi să vă păstraţi viaţa, o veţi pierde. Numai acei care renunţă la viaţa lor, de dragul meu şi de dragul Evangheliei, vor ajunge vreodată să cunoască ce înseamnă să trăieşti cu adevărat.</J>


text:
<J>De cei cărora le este ruşine de mine şi de mesajul meu în aceste zile de necredinţă şi păcat, îmi va fi şi mie, Fiul omului, ruşine când mă voi înapoia în slava Tatălui meu, cu îngerii sfinţi.”</J>


text:
<pb/>Isus a continuat, spunând ucenicilor: <J>„Unii din voi, cei prezenţi aici, nu vor muri până nu vor vedea Împărăţia lui Dumnezeu venind cu mare putere!”</J>


text:
<pb/>La şase zile după aceasta Isus i-a luat pe Petru, Iacob şi Ioan pe vârful unui munte. Nu mai era nimeni acolo. Deodată faţa a început să-i strălucească de slavă


text:
şi hainele i s-au făcut albe de nu te puteai uita la ele, cum niciodată nu s-ar fi putut face printr-un procedeu pământesc.


text:
„Învăţătorule, dar asta e minunat!” exclamă Petru. „O să facem aici trei colibe, câte una pentru fiecare din voi…”


text:
Spusese acestea doar ca să se afle în vorbă, fiindcă intrase o spaimă cumplită în el şi nu mai ştia ce să zică.


text:
Însă pe când rostea aceste cuvinte, un nor îi învălui, ascunzând soarele şi o voce din nor zise: „Acesta e Fiul meu prea iubit, de EL să ascultaţi!”


text:
Pe când coborau coasta muntelui, el le spuse să nu pomenească vreodată ce au văzut până când va fi înviat din morţi.


text:
Aşadar ei au păstrat acest secret, deşi vorbeau adesea despre el, întrebându-se ce voise Isus să spună prin: „înviat din morţi.”


text:
Începură să-l întrebe despre un lucru pe care îl tot pomeneau conducătorii religioşi ai evreilor, anume că Ilie trebuie să se întoarcă <i>înainte de venirea lui Mesia.</i>


text:
Isus conveni că mai întâi trebuie să vină Ilie pentru a pregăti calea – şi spuse că, de fapt, el a venit deja,


text:
<pb/>La poalele muntelui găsiră o mare mulţime împrejurul celorlalţi nouă ucenici, care erau prinşi într-o discuţie cu nişte conducători evrei.


text:
Un bărbat din mulţime luă cuvântul, spunând: „Învăţătorule, mi-am adus fiul să-l vindeci, căci nu poate vorbi, fiindcă e posedat de un demon.


text:
Şi ori de câte ori pune demonul stăpânire pe el, îl izbeşte de pâmânt, făcându-l să spumege la gură, să scrâşnească din dinţi şi să se înţepenească tot. M-am rugat de ucenicii tăi să izgonească demonul, dar n-au putut face acest lucru.”


text:
Isus spuse <i>ucenicilor săi</i>: <J>„Ah, ce mică vă e credinţa! Câtă vreme mai trebuie să stau cu voi ca să credeţi? Câtă răbdare să mai am cu voi? Aduceţi-l la mine.”</J>


text:
Şi îi aduseră băiatul, dar când îl văzu demonul pe Isus, îl zgâlţâi îngrozitor pe copil, care căzu la pământ, zvârcolindu-se cu spume la gură.


text:
<J>„De câtă vreme e aşa?”</J> îl întrebă Isus pe părintele copilului. Acesta răspunse: „De când era mic de tot.


text:
Şi demonul îl face să cadă în foc ori în apă, ca să-l omoare. O, ai milă de noi şi fă ceva dacă poţi.”


text:
Când văzu Isus că se îngroaşă rândurile mulţimii, certă demonul. <J>„O, demon de surzenie şi muţenie,”</J> spuse el, <J>„îţi poruncesc să ieşi din copilul acesta şi să nu mai intri în el niciodată!”</J>


text:
Atunci demonul scoase un ţipăt groaznic, zgâlţâindu-l pe copil din nou, după care îl părăsi. Băiatul însă zăcea fără vlagă, livid şi, după toate aparenţele, mort. Un murmur trecu prin mulţime: „A murit.”


text:
După aceea, când Isus rămase singur cu ucenicii în casă, ei îl întrebară: „Noi de ce n-am putut izgoni demonul?”


text:
<pb/>Părăsind regiunea aceea, porniră prin Galileea, unde Isus încercă să evite lumea, cu scopul de a petrece mai mult timp cu ucenicii, învăţându-i.


text:
Obişnuia să le spună: <J>„Eu, Fiul omului, voi fi trădat şi ucis iar la trei zile după aceea voi învia.”</J>


text:
<pb/>Şi astfel au ajuns la Capernaum. După ce se instalară în casa în care urmau să stea, el îi întrebă: <J>„Despre ce vorbeaţi între voi când veneam pe drum?”</J>


text:
Dar lor le era ruşine să răspundă, căci avuseseră discuţii contradictorii, căutând să afle cine e cel mai mare dintre ei.


text:
El se aşeză, îi chemă în jurul său şi le spuse: <J>„Oricine vrea să fie cel mai mare trebuie să fie cel mai mic, slujitorul tuturor!”</J>


text:
<J>„Oricine primeşte cu drag, în numele, meu un copilaş ca acesta pe mine mă primeşte şi oricine mă primeşte pe mine îl primeşte pe Tatăl meu, care m-a trimis!”</J>


text:
Unul din ucenicii săi, Ioan, îi spuse într-o zi: „Învăţătorule, am văzut un om care făcea uz de numele tău pentru a izgoni demoni dar i-am spus să nu mai facă acest lucru, căci nu este din grupul nostru.”


text:
<J>„Nu-i interziceţi,”</J> spuse Isus. <J>„Fiindcă nici unul din cei care fac minuni în numele meu nu se va întoarce curând împotriva mea.</J>


text:
<J>Dacă vă dă cineva şi un pahar de apă, din pricină că sunteţi ai lui Cristos, adevărat vă spun că acela nu-şi va pierde răsplata.</J>


text:
<pb/><J>Dar dacă cineva face pe unul din micuţii aceştia care cred în mine să-şi piardă credinţa, ar fi mai bine pentru acel om dacă i s-ar lega de gât o piatră uriaşă de moară şi ar fi aruncat în mare.</J>


text:
<J>Şi dacă ochiul tău e păcătos, scoate-l. Mai bine să intri în Împărăţia lui Dumnezeu chior, decât să ai doi ochi cu care să vezi flăcările iadului,</J>


text:
<J>Sarea bună nu mai are valoare dacă-şi pierde sărătura; nu mai poate da gust la nimic. Deci aveţi grijă să nu vă pierdeţi aroma! Trăiţi în pace unii cu alţii.”</J>


text:
<pb/>Apoi părăsi Capernaumul, îndreptându-se spre hotarele de sud ale Iudeii, în regiunea de la răsărit de râul Iordan. Şi, ca întotdeauna, n-au lipsit mulţimile, pe care el, ca de obicei, le învăţa.


text:
„El spune că divorţul e legal”, răspunseră ei. „Zice că bărbatul nu are decât să-i dea soţiei o scrisoare de despărţire.”


text:
<J>„Şi de ce spune aşa?”</J> întrebă Isus. <J>„Am să vă spun eu de ce: este o concesie pentru inimile voastre împietrite.</J>


text:
<J>Categoric însă că aceasta nu e calea lui Dumnezeu. Căci de la bun început el i-a făcut pe bărbat şi femeie să fie uniţi pentru totdeauna prin căsătorie;</J>


text:
El le-a spus: <J>„Când un bărbat divorţează de soţie pentru a se căsători cu alta, comite adulter împotriva ei.</J>


text:
<pb/>Odată, când nişte mame şi-au adus copiii la Isus pentru a fi binecuvântaţi, ucenicii, cu degetul la buze, le-au făcut semn să nu-l deranjeze.


text:
Dar când a văzut Isus ce se întâmplă, tare nu i-a plăcut de ucenici şi le-a zis: <J>„Lăsaţi copiii să vină la mine, căci a unora ca ei este Împărăţia lui Dumnezeu. Nu-i alungaţi!</J>


text:
<J>Vă spun cu toată hotărârea, că oricine refuză să vină la Dumnezeu ca un copilaş în veac nu va fi lăsat să intre în Împărăţia sa.”</J>


text:
<pb/>Tocmai pe când se pregătea să pornească într-o călătorie, veni la el în fugă un om, care îngenunche şi-l întrebă: „Bunule învăţător, ce să fac ca să ajung în cer?”


text:
<J>Cât priveşte întrebarea ta, ce să spun – cunoşti poruncile: nu ucide, nu comite adulter, nu fura, nu minţi, nu înşela, respectă-ţi tatăl şi mama.”</J>


text:
Privindu-l, Isus simţi o iubire adevărată pentru el. <J>„Un singur lucru îţi mai lipseşte”, îi spuse el: „du-te şi vinde tot ce ai şi dă la săraci; vei avea o comoară în cer. Vino apoi şi urmează-mă.”</J>


text:
Isus îl urmări cu privirea, apoi se îndreptă spre ucenici şi le spuse: <J>„Este aproape imposibil ca bogaţii să intre în Împărăţia lui Dumnezeu.”</J>


text:
Cuvintele acestea îi uimiră. Astfel, Isus reluă ideea: <J>„Cât de greu este pentru cei ce se bizuie pe bogăţii să intre în Împărăţia lui Dumnezeu!</J>


text:
<J>Este mai lesne să treacă o cămilă prin urechile unui ac decât să intre un bogat în Împărăţia lui Dummezeu.”</J>


text:
Isus îi privi ţintă şi spuse: <J>„Pentru om asta e imposibil, dar nu pentru Dumnezeu, căci toate sunt cu putinţă la Dumnezeu.”</J>


text:
Atunci Petru începu să înşire toate lucrurile la care renunţaseră el şi ceilalţi ucenici. „Am lăsat totul pentru a te urma”, spuse el.


text:
Dar Isus răspunse: <J>„Vă asigur că n-a renunţat nimeni la ceva – casă, fraţi, surori, mamă, tată, copii sau avere – din dragoste pentru mine şi pentru a vesti Evanghelia,</J>


text:
<J>fără să nu i se dea înapoi de o sută de ori pe atâta: case, fraţi, surori, mame, copii şi pământ – dar şi necazuri! Toate acestea vor fi ale lui aici pe pământ, iar în lumea de apoi va avea viaţă veşnică.</J>


text:
<J>Mulţi din cei dintâi aici vor fi cei din urmă dincolo şi mulţi din cei din urmă aici vor fi dincolo cei dintâi.”</J>


text:
<pb/>În acest timp se aflau pe drumul care duce la Ierusalim şi Isus mergea înaintea lor, la o oarecare distanţă. Ucenicii îl urmau tulburaţi. Chemându-i la el, Isus le descrise încă o dată tot ce avea să i se întâmple la sosirea în Ierusalim.


text:
<J>„Când vom ajunge acolo”,</J> le spuse el, <J>„Eu, Fiul omului, voi fi arestat şi dus în faţa mai marilor preoţilor şi a conducătorilor evrei, care mă vor condamna la moarte şi mă vor preda romanilor pentru a fi ucis.</J>


text:
<J>Mă vor batjocori şi mă vor scuipa, mă vor bate cu bicele lor şi mă vor ucide; dar după trei zile voi învia.”</J>


text:
<pb/>Atunci Iacob şi Ioan, fiii lui Zebedei, se apropiară şi i se adresară cu o voce scăzută: „Învăţătorule, spuseră ei, am dori să ne faci un hatâr.”


text:
„Noi am dori să ocupăm tronurile de lângă tine în Împărăţia ta,” spuseră ei, „unul la dreapta şi altul la stânga ta!”


text:
Isus le răspunse: <J>„Nu ştiţi ce cereţi! Sunteţi voi în stare să beţi din cupa amară a durerii din care trebuie să beau eu? Sau să fiţi botezaţi cu botezul suferinţei cu care trebuie să fiu eu botezat?”</J>


text:
„Sigur că suntem!” ziseră ei. Şi Isus adăugă: <J>„Într-adevăr, veţi bea din paharul meu şi veţi fi botezaţi cu botezul meu.</J>


text:
Aşa că Isus îi chemă la el şi le spuse: <J>„Aşa cum ştiţi, regii şi cei mari de pe pământ fac pe grozavii faţă de oameni.</J>


text:
<J>Dar între voi e altfel. Oricine vrea să fie mare între voi trebuie să fie slujitorul celorlalţi.</J>


text:
<J>Deoarece, nici chiar eu, Fiul omului, nu mă aflu aici ca să mi se slujească, ci să-i ajut pe alţii şi să-mi dau viaţa pentru răscumpărarea multora.”</J>


text:
<pb/>Apoi au ajuns la Ierihon. Mai târziu, pe când părăseau oraşul, o mare mulţime de oameni se luă după ei. S-a întâmplat ca un cerşetor orb, pe nume Bartimeu, (fiul lui Timeu) să stea pe marginea drumului tocmai când trecea Isus pe acolo.


text:
Când a auzit Bartimeu că Isus din Nazaret e prin apropiere, a început să strige tare: „Isuse, Fiul lui David, ai milă de mine!”


text:
„Taci!” ţipară câţiva la el. Dar el a început să strige şi mai tare: „O, Fiul lui David, ai milă de mine!”


text:
Când îl auzi Isus, se opri locului în drum şi zise: <J>„Spuneţi-i să vină încoace.”</J> Atunci îi strigară orbului: „Haide, curaj! Ridică-te, căci te cheamă la el!”


text:
Isus îi zise atunci: <J>„Bine, aşa va fi! Credinţa ta te-a vindecat.”</J> Orbul îşi recapătă vederea imediat şi porni în urma lui Isus.


text:
<pb/>Pe când se apropiau de Betfaghe şi Betania, la marginea Ierusalimului, ajungând la Muntele Măslini lor, Isus îi trimise pe doi din ucenicii săi înainte.


text:
<J>Intraţi în satul acela de colo”</J>, le spuse el, <J>„şi cum intraţi, veţi zări un mânz legat pe care nu a mai încălecat nimeni. Dezlegaţi-l şi aduceţi-mi-l aici.</J>


text:
<J>Iar dacă vă întreabă cineva ce faceţi, spuneţi-i doar atât: «Stăpânul nostru are nevoie de el curând.»”</J>


text:
Astfel, a fost adus mânzul la Isus iar ucenicii îi aruncară hainele lor pe spate, pentru ca Isus să poată călări.


text:
Şi mulţi oameni şi-au întins hainele pe drum înaintea lui, în timp ce alţii aruncau pe jos crengi înfrunzite de pe câmp.


text:
Isus era în centrul alaiului, cu mulţimile care mergeau în faţa şi spatele său. Toţi strigau: „Trăiască Regele!” „Binecuvântat este cel ce vine în numele Domnului!”


text:
„Binecuvântată e Împărăţia adusă de el, Împărăţia părintelui nostru David!” – „Ocroteşte-l, Dumnezeule, pe Rege!”


text:
Astfel îşi făcu intrarea în Ierusalim, pătrunzând în Templu. Privi cu atenţie înjur la toate şi apoi, fiind deja după amiaza târziu, porni împreună cu cei doisprezece ucenici spre Betania.


text:
La câţiva paşi înainte zări un smochin, care înfrunzise deja complet, şi se apropie de el să vadă dacă are ceva smochine. Dar nici urmă de smochine; nu erau decât frunze, căci nu era încă vremea să rodească.


text:
Atunci Isus zise pomului: <J>„Niciodată să nu mai dai rod!”</J> Ucenicii l-au auzit când a spus aceste cuvinte.


text:
Întorcându-se cu toţii la Ierusalim, el intră în templu şi începu să-i gonească de acolo pe negustori şi pe clienţii acestora, răsturnând mesele zarafilor şi tarabele celor ce vindeau porumbei,


text:
El le-a spus: „Este scris în Scripturi: <J>«Templul Meu trebuie să fie un loc de rugăciune pentru toate naţiunile», şi, când colo, voi l-aţi transformat într-o speluncă de tâlhari.”</J>


text:
Când au auzit mai marii preoţilor şi ceilalţi conducători evrei ce făcuse Isus, au început să pună la cale cum e mai bine să scape de el. Problema era teama că se vor răscula mulţimile, întrucât manifestau atât entuziasm faţă de învăţătura lui Isus.


text:
<pb/>A doua zi dimineaţa, trecând pe lângă smochinul blestemat de el, observară că acesta s-a uscat de la rădăcină.


text:
Atunci Petru îşi aduse aminte ce spusese Isus smochinului şi exclamă mirat: „Uite, învăţătorule! Smochinul pe care l-ai blestemat s-a uscat!”


text:
Drept răspuns, Isus zise ucenicilor: <J>„Dacă veţi avea numai credinţă în Dumnezeu – şi acesta e un adevăr absolut –</J>


text:
<J>veţi putea zice acestui Munte al Măslinilor: «Ridică-te şi aruncă-te în mare» şi ordinul vostru va fi executat. Singurul lucru care se cere este să credeţi într-adevăr şi să nu vă îndoiţi câtuşi de puţin! Ascultaţi-mă!</J>


text:
<J>Puteţi să vă rugaţi pentru absolut orice, şi DACĂ VEŢI CREDE, VEŢI AVEA CEEA CE AŢI cerut; al vostru e!</J>


text:
<J>Dar când vă rugaţi, iertaţi mai întâi pe oricine aveţi pică, pentru ca astfel şi Tatăl vostru din cer să vă ierte păcatele.”</J>


text:
Aici ei se sfătuiră zicând: „Dacă răspundem că Dumnezeu l-a trimis, atunci va zice: «Ei bine, atunci de ce nu l-aţi primit?»


text:
Dacă însă zicem că nu l-a trimis Dumnezeu, atunci ne sare lumea-n cap.” (Căci poporul, în unanimitate, era convins că Ioan fusese profet.)


text:
Aşa că au spus: „Nu-ţi putem răspunde. Nu ştim.” La care şi Isus le răspunse: <J>„Atunci nici eu nu am să vă răspund la întrebarea voastră!”</J>


text:
<pb/>Iată câteva din pildele pe care le-a istorisit Isus poporului în vremea aceea: <J>„Un om a sădit o vie, a împrejmuit-o cu un zid, a săpat un teasc pentru must şi a zidit un turn de pază. Apoi a dat via în arendă unor viticultori localnici şi a plecat în călătorie spre o ţară îndepărtată.</J>


text:
<J>La vremea culesului şi-a trimis unul din oameni să-i ridice partea de recoltă ce i se cuvenea.</J>


text:
<J>Atunci proprietarul l-a trimis pe un alt om al său, care însă a avut parte de acelaşi tratament, numai că, mult mai aspru, deoarece a fost rănit rău la cap.</J>


text:
<J>Pe următorul trimis l-au omorât; şi mai târziu alţii au fost fie bătuţi, fie ucişi, până când nu a mai rămas decât singurul fiu pe care îl avea.</J>


text:
<J>În cele din urmă, l-a trimis pe acesta, crezând că lui îi vor acorda, negreşit, tot respectul.</J>


text:
<J>Dar când l-au văzut viticultorii că vine, şi-au zis: «Iată moştenitorul viei! Haideţi să-l ucidem şi astfel vom fi stăpâni pe ea!»</J>


text:
<J>Ce credeţi că va face proprietarul când va afla ce s-a întâmplat? Va veni şi-i va ucide pe toţi iar via o va da în arendă altora.</J>


text:
<J>Nu vă amintiţi să fi citit acest verset din Scripturi: «Piatra de temelie – piatra cea mai importantă dintr-o clădire – este cea pe care au aruncat-o zidarii!»</J>


text:
Conducătorii evrei voiră să-l aresteze chiar atunci, pe loc, pentru că folosise această pildă, întrucât ştiau prea bine la cine face el aluzie – ei erau viticultorii nemernici din istorioară. Dar se temeau să se atingă de el de teama gloatelor. Aşa că îl lăsară şi plecară de acolo.


text:
<pb/>Dar trimiseră îndată alţi conducători politici şi religioşi care să-l tragă de limbă, doar-doar o spune ceva care să le dea prilejul să-l aresteze.


text:
„Învăţătorule,” ziseră aceste iscoade, „noi ştim că spui adevărul fără teamă! Şi că nu te laşi influenţat de părerile şi dorinţele oamenilor, ci în mod sincer îi înveţi pe oameni căile lui Dumnezeu. Spune-ne acum, este drept să se plătească impozit Romei, sau nu?”


text:
Când i-au întins-o, el i-a întrebat: <J>„Al cui chip şi al cui titlu e înfăţişat aici?”</J> Ei i-au răspuns: „Al împăratului.”


text:
Atunci Isus le-a spus: <J>„Daţi Cezarului ce e al Cezarului şi lui Dumnezeu ce e al lui Dumnezeu.”</J> Şi ei s-au mirat mult de el.


text:
<pb/>Atunci au ieşit din rând saducheii – un grup de oameni care susţin că nu există înviere. Iată ce întrebare i-au pus ei:


text:
„Domnule, Moise ne-a dat o lege, drept care atunci când un bărbat moare fără copii, fratele lui are datoria să-i ia în căsătorie văduva, făcând copii în numele fratelui său.


text:
Ei bine, erau şapte fraţi şi cel mai mare dintre ei s-a căsătorit şi a murit, nelăsând copii în urmă.


text:
Astfel, al doilea frate a luat-o pe văduvă în căsătorie, dar curând a murit şi el, tot fără urmaşi. Apoi următorul dintre fraţi s-a căsătorit cu ea şi a murit şi el, fără să fi avut copii,


text:
Iată ce vrem noi să ştim: la înviere, a cui nevastă va fi ea, căci le-a fost soţie la toţi, pe rând?”


text:
Isus le răspunse: <J>„Problema voastră este că nu cunoaşteţi nici Scripturile, nici puterea lui Dumnezeu.</J>


text:
<J>Fiindcă atunci când aceşti şapte fraţi împreună cu femeia vor învia din morţi, nu vor mai fi căsătoriţi, ci vor fi ca îngerii.</J>


text:
<J>Acum în ce priveşte întrebarea: «Va fi o înviere?» – n-aţi citit niciodată în cartea Exodului despre Moise şi tufa care ardea? Dumnezeu i-a spus lui Moise: «Eu sunt Dumnezeul lui Avraam şi eu sunt Dumnezeul lui Isaac şi eu sunt Dumnezeul lui Iacob.»</J>


text:
<J>În felul acesta, Dumnezeu îi spunea lui Moise că aceşti oameni, deşi muriseră de sute de ani, sunt încă la fel de vii ca oricând. Aici aţi comis o gravă eroare.”</J>


text:
<pb/>Unul din profesorii de religie care stătea acolo şi asculta discuţia şi-a dat seama că Isus răspunsese bine. Atunci puse şi el o întrebare: „Dintre toate poruncile, care e cea mai importantă?”


text:
Isus răspunse: „Cea care spune: <J>«Ascultă, Israele! Domnul Dumnezeul nostru este singurul Dumnezeu, altul nu-i.</J>


text:
<J>A doua este: «Trebuie să-ţi iubeşti aproapele tot aşa de mult ca pe tine însuţi.» Nici o altă poruncă nu este mai mare decât acestea.”</J>


text:
Profesorul de religie răspunse: „Bine, învăţătorule, adevărat ai zis că este unul singur şi că nu este altul în afară de el.


text:
Eu ştiu că este cu mult mai important să-l iubesc cu toată inima mea şi priceperea mea şi tăria mea, şi să-i iubesc pe alţii ca pe mine însumi, decât să aduc tot felul de jertfe pe altarul templului.”


text:
Dându-şi seama ce bine înţelegea omul acesta, Isus îi spuse: <J>„Tu nu eşti departe de Împărăţia lui Dumnezeu.”</J> Şi după aceasta nimeni n-a mai îndrăznit să-i pună vreo întrebare.


text:
<pb/>Mai târziu, pe când Isus îi învăţa pe oameni în zona templului, le puse această întrebare: <J>„De ce susţin învăţătorii voştri religioşi că Mesia trebuie să fie un descendent al regelui David?</J>


text:
<J>Căci David însuşi spunea – şi Duhul Sfânt vorbea prin el când a spus-o: – «Dumnezeu a zis Domnului meu: stai la dreapta mea până voi face din duşmanii tăi scaun pentru picioarele tale.»</J>


text:
<J>Când David îl numeşte «Domnul» său, cum poate fi el fiul său?”</J> Acest fel de judecată încânta mulţimile care-l ascultau cu mare interes.


text:
<pb/>Iată ce i-a mai învăţat, între altele, în această perioadă: <J>„Feriţi-vă de învăţătorii religioşi! Căci lor le place să umble îmbrăcaţi în robele bogaţilor şi învăţaţilor şi să li se închine toţi când trec prin pieţe.</J>


text:
<J>Au o mare plăcere să ocupe locurile cele mai bune în sinagogă şi scaunele de onoare la banchete –</J>


text:
<J>în schimb ei, fără pic de ruşine, dau afară văduve din casele lor prin înşelăciuni şi apoi, ca să nu se vadă ce fel de oameni sunt, se ţin foarte pioşi, făcând rugăciuni lungi în public. Din această cauză, pedeapsa lor va fi cu atât mai mare.”</J>


text:
<pb/>După aceasta, s-a apropiat de cutia pentru colectă din templu şi, aşezându-se acolo, privea mulţimile care aruncau bani înăuntru. Unii, mai bogaţi, dădeau sume mari.


text:
Isus îi chemă pe ucenici la el şi făcu următoarea remarcă: <J>„Văduva aceea săracă a dat mai mult decât toţi bogaţii la un loc!</J>


text:
<pb/>Pe când părăsea templul în ziua aceea, unul din ucenicii săi zise: „Învăţătorule, ce clădiri frumoase sunt acestea! Priveşte numai ce minunat e lucrată piatra zidurilor.”


text:
Cum stăteau aşa pe coasta Muntelui Măslinilor, de cealaltă parte a văii, faţă în faţă cu Ierusalim, Petru, Iacob, Ioan şi Andrei rămaseră singuri cu el şi-l întrebară:


text:
<J>„căci vor veni mulţi şi se vor da drept Mesia al vostru, ducându-i pe mulţi pe calea pierzării.</J>


text:
<J>Căci naţiuni şi regate îşi vor declara război unele altora şi vor avea loc cutremure în multe ţări şi va fi foamete. Acestea toate nu fac altceva decât să prevestească fazele de început ale chinului ce urmează.</J>


text:
<J>Dar, aveţi grijă, când încep acestea să se întâmple! Căci voi veţi fi într-un mare pericol. Vă vor târî în faţa instanţelor judecătoreşti, veţi fi bătuţi în sinagogi şi acuzaţi că sunteţi urmaşii mei în faţa unor conducători şi regi. Aceasta vă dă ocazia să le vestiţi Evanghelia.</J>


text:
<J>Căci Vestea Bună trebuie dusă la cunoştinţa fiecărei naţiuni, înainte de sosirea ultimelor zile.</J>


text:
<J>Dar când veţi fi arestaţi şi judecaţi la proces, nu vă faceţi probleme ce o să spuneţi în apărarea voastră. Vorbiţi numai ceea ce vă spune Dumnezeu, căci nu voi veţi vorbi, ci Duhul Sfânt.</J>


text:
<J>Fraţii se vor trimite unii pe alţii la moarte, părinţii îşi vor trăda proprii copii, iar copiii, la rândul lor, îşi vor trăda părinţii spre a fi ucişi.</J>


text:
<J>Şi toată lumea vă va urî din pricină că sunteţi ai mei. Dar toţi cei care rabdă până la sfârşit, fără să se lepede de mine, vor fi mântuiţi.</J>


text:
<pb/><J>Când veţi vedea «urâciunea pustiirii» stând acolo unde nu-i este locul</J> – cititorul să înţeleagă – <J>atunci cei care sunt în Iudeea să fugă în munţi.</J>


text:
<J>Căci vor fi zile pline de asemenea orori cum nu s-au mai văzut de la începutul creaţiei lui Dumnezeu şi nici nu se vor mai vedea vreodată.</J>


text:
<J>Dacă nu ar scurta Domnul această perioadă de calamitate, nu ar mai scăpa cu viaţă nici un suflet de pe întreg pământul. Din pricina aleşilor săi însă el va restrânge numărul acelor zile.</J>


text:
<J>Şi atunci dacă vă spune cineva: «Iată-l aici pe Mesia» ori «Iată-l acolo», nu-i daţi nici o atenţie.</J>


text:
<J>Căci vor fi mulţi cristoşi falşi şi profeţi falşi care vor face minuni extraordinare, menite să-i amăgească, dacă se poate, chiar şi pe copiii lui Dumnezeu.</J>


text:
<J>Atunci întreaga omenire mă va vedea pe mine, Fiul omului, venind în nori cu mare putere şi slavă.</J>


text:
<J>Iar eu voi trimite îngerii să-mi adune aleşii din toată lumea – din cele mai îndepărtate colţuri ale pământului şi ale cerului.</J>


text:
<pb/><J>Şi acum iată învăţăminte de la un smochin. Când mugurii săi se frăgezesc şi încep să dea în frunză, ştiţi că a venit primăvara.</J>


text:
<J>La fel, când veţi vedea întâmplându-se lucrurile pe care vi le-am descris, puteţi fi siguri că venirea mea este foarte apropiată, că eu sunt chiar la uşă.</J>


text:
<J>Totuşi nimeni nu ştie, nici măcar îngerii din cer, nici chiar eu, ziua sau ceasul când se vor împlini aceste lucruri; numai Tatăl ştie.</J>


text:
<J>Şi întrucât nu ştiţi când se vor întâmpla, fiţi mereu treji. Staţi de veghe, aşteptând venirea mea.</J>


text:
<J>Venirea mea se poate compara cu aceea a unui om plecat într-o călătorie în altă ţară. El le-a repartizat angajaţilor săi munca ce o aveau de făcut în lipsa lui şi i-a spus portarului să fie atent la întoarcerea sa.</J>


text:
<J>Fiţi cu ochii în patru! Căci nu ştiţi când voi veni: seara, la miezul nopţii, în zorii zilei sau în plină zi.</J>


text:
<pb/>Peste două zile începură festivităţile de Paşte – o sărbătoare evreiască anuală în timpul căreia nu se consumă deloc pâine dospită. Mai marii preoţilor, împreună cu ceilalţi conducători evrei căutau o ocazie nimerită să-l aresteze pe Isus în secret şi să-l trimită la moarte.


text:
<pb/>În acest timp, Isus se afla la Betania, în casa lui Simon leprosul. În timpul cinei intră o femeie cu o sticlă splendidă de parfum scump. Apoi, rupând sigiliul, îl turnă tot peste capul lui Isus.


text:
„Ia uite ce-a făcut! Putea vinde parfumul acesta pe o avere şi s-o împartă la săraci!” bombăniră ei.


text:
<J>Pe săraci îi aveţi cu voi întotdeauna – şi ei au mare nevoie de ajutorul vostru – dar îi puteţi ajuta oricând; eu însă nu voi mai fi multă vreme printre voi.</J>


text:
<J>Şi vă spun solemn acest adevăr, că ori de câte ori se va predica Vestea Bună în lumea întreagă, fapta acestei femei va fi amintită şi lăudată.”</J>


text:
Atunci Iuda Iscarioteanul, unul din ucenicii săi, s-a dus la mai marii preoţilor să pună la cale trădarea lui Isus.


text:
Când au auzit mai marii preoţilor de ce venise, au sărit în sus de bucurie şi i-au promis o răsplată. Aşa că el a început să pândească ocazia şi locul nimerit să-l vândă pe Isus.


text:
<pb/>În prima zi a Paştelor, ziua în care se sacrificau mieii, ucenicii lui Isus l-au întrebat unde doreşte să meargă pentru Cina Pascală tradiţională.


text:
El i-a trimis pe doi dintre ei la Ierusalim să facă pregătiri în acest sens. <J>„Cum mergeţi pe drum”,</J> le spuse el, <J>„veţi zări un om venind spre voi, ducând în mână un vas cu apă. Luaţi-vă după el.</J>


text:
<J>Şi unde va intra, spuneţi proprietarului casei: «Stăpânul nostru ne-a trimis să vedem camera pregătită pentru noi, unde vom mânca diseară cina pascală.»</J>


text:
<J>El vă va conduce sus într-o odaie spaţioasă, unde este întinsă deja masa. Acolo să pregătiţi cina noastră.”</J>


text:
Astfel, cei doi ucenici s-au dus înainte în oraş şi au găsit totul aşa cum le spusese Isus şi au pregătit Paştele.


text:
şi, cum mâncau, stând întinşi în jurul mesei, Isus a zis: <J>„Vă spun cu toată gravitatea că unul dintre voi mă va vinde, chiar unul dintre cei care mănâncă aici împreună cu mine.”</J>


text:
O mare tristeţe se abătu asupra lor. Unul câte unul, începură să-l întrebe: „N-oi fi cumva eu acela?”


text:
<J>Eu trebuie să mor, cum au spus profeţii demult, dar vai, ce grozăvie îl aşteaptă pe omul de care sunt vândut. Ah, de nu s-ar fi născut niciodată!”</J>


text:
<pb/>Pe când mâncau, Isus a luat o pâine mică, a cerut binecuvântarea lui Dumnezeu asupra ei, a frânt-o şi le-a dat-o zicând: <J>„Mâncaţi, acesta este trupul meu.”</J>


text:
După aceea le spuse: <J>„Acesta e sângele meu, vărsat pentru mulţi, <i>pecetluind astfel noul legământ încheiat între Dumnezeu şi om</i>.</J>


text:
<J>Adevărat vă spun că nu voi mai bea din rodul viţei până în ziua când îl voi bea nou, în Împărăţia lui Dumnezeu.”</J>


text:
<J>„Toţi până la unul mă veţi părăsi”,</J> le spuse Isus. <J>„Căci Dumnezeu a declarat prin profeţi: «Voi ucide Păstorul iar oile se vor risipi.»</J>


text:
<J>„Petre”,</J> îi spuse Isus, <J>„Înainte să cânte cocoşul a doua oară mâine dimineaţă, tu te vei lepăda de mine de trei ori.”</J>


text:
„Nu”, izbucni Petru. „Nici chiar dacă ar trebui să mor cu tine! În veci nu mă voi lepăda de tine!” Şi toţi ceilalţi se jurară la fel.


text:
<pb/>Apoi au ajuns <i>într-o poiană cu măslini</i>, numită <i>Grădina</i> Ghetsimane şi el le spuse: <J>„Rămâneţi aici până mă duc eu să mă rog.”</J>


text:
Luă cu el pe Petru, Iacob şi Ioan şi începu să fie cuprins de groază şi de cea mai cumplită suferinţă.


text:
Şi le spuse: <J>„Sufletul îmi este zdrobit de o întristare de moarte; rămâneţi aici şi vegheaţi împreună cu mine.”</J>


text:
Se duse puţin mai înainte şi căzu cu faţa la pământ, rugându-se ca, dacă e cu putinţă, ceasul îngrozitor ce-l aşteaptă să nu mai vină niciodată.


text:
<J>„O, Tată,</J> spuse el, <J>la tine totul e posibil. Ia de la mine această cupă. Totuşi voia ta să se facă, nu a mea.”</J>


text:
Apoi se întoarse la cei trei ucenici şi-i găsi adormiţi. <J>„Simone!”</J> spuse el. <J>„Ai adormit!? N-ai fost în stare să veghezi cu mine nici măcar un ceas?</J>


text:
<J>Vegheaţi şi rugaţi-vă, ca să nu cădeţi în ispită. Căci deşi duhul este plin de râvnă, trupul este slab.”</J>


text:
Apoi se întoarse iarăşi la ei şi-i găsi dormind, fiindcă erau foarte obosiţi. Nici nu mai ştiură ce să spună.


text:
A treia oară când se întoarse la ei le spuse: <J>„Dormiţi mai departe şi odihniţi-vă. Ba nu, staţi! Căci timpul de somn s-a sfârşit. Sunt vândut unor oameni răi.</J>


text:
<pb/>Şi pe când rostea aceste cuvinte, sosi Iuda (unul din ucenicii săi) cu o gloată, înarmată cu săbii şi ciomege, ce fusese trimisă de mai marii preoţilor şi ceilalţi conducători evrei.


text:
Iuda le spuse: „Veţi şti pe care să-l arestaţi când voi merge să-l salut. Atunci îl veţi putea ridica fără probleme.”


text:
Astfel, de îndată ce sosiră, se duse ţintă la Isus. „Învăţătorule!” exclamă el şi-l îmbrăţişa cu mare paradă de prietenie.


text:
Isus îi întrebă: <J>„Ce sunt eu, un tâlhar primejdios, de aţi venit să mă arestaţi înarmaţi până-n dinţi?</J>


text:
<J>De ce nu m-aţi arestat în templu? Eram zilnic acolo, învăţându-i pe oameni. Dar lucrurile acestea se întâmpla ca să se împlinească profeţiile care vorbesc despre mine.”</J>


text:
Mai era totuşi un tânăr care-l urma de departe, îmbrăcat doar cu o cămaşă de noapte de in. Când încercă gloata să pună mâna pe el,


text:
<pb/>Isus fu condus la reşedinţa Marelui Preot, unde se adunară în curând toţi mai marii preoţilor şi ceilalţi conducători religioşi.


text:
Petru venea în urmă, la o mare distanţă şi se furişă înăuntru pe poarta casei Marelui Preot şi se ghemui lângă foc printre servitori.


text:
Înăuntru, mai marii preoţilor, împreună cu întreaga Curte Evreiască Supremă încercau să găsească o vină lui Isus, suficientă pentru a-l condamna la moarte. Dar toate eforturile lor erau zadarnice.


text:
„Noi l-am auzit zicând: «Voi distruge templul acesta făcut de mâna omului şi în trei zile voi zidi la loc altul, care nu mai e făcut de mâini omeneşti!»”


text:
Atunci Marele Preot se ridică în faţa instanţei şi-i puse următoarea întrebare lui Isus: „Nu vrei să răspunzi la această acuzaţie? Ce ai de spus în apărarea ta?”


text:
Isus zise: <J>„Da eu sunt, şi mă veţi vedea stând la dreapta lui Dumnezeu şi întorcându-mă pe pământ pe norii cerului.”</J>


text:
Atunci unii din ei au început să-l scuipe; l-au legat la ochi şi au început să-l lovească cu pumnii în obraz. „Profetule, cine te-a lovit acum?”, rânjeau ei. Până şi gardienii l-au lovit cu pumnii când l-au luat cu ei.


text:
<pb/>În timpul acesta, Petru se afla jos în curte. Una din slujnicile care lucra la Marele Preot în casă l-a zărit pe Petru încălzindu-se la foc.


text:
Petru negă. „Habar n-am despre ce vorbeşti!” spuse el şi se duse în fundul curţii. Tocmai atunci cântă un cocoş.


text:
Petru negă din nou. După un timp, alţii care stăteau în jurul focului începură să-i spună lui Petru: „Şi tu faci parte dintre ei, că doar eşti din Galileea!”


text:
Şi imediat cântă cocoşul a doua oară. În clipa aceea, lui Petru îi trecură prin minte ca un fulger cuvintele lui Isus: <J>„Înainte să cânte cocoşul de două ori, te vei lepăda de mine de trei ori.”</J> Atunci Petru nu mai rezistă şi izbucni în plâns.


text:
<pb/>Dis-de-dimineaţă mai marii preoţilor, bătrânii şi teologii – întreaga Curte Supremă – se întâlniră pentru a discuta pasul următor. Hotărâră să-l trimită pe Isus sub escortă înarmată la Pilat, guvernatorul roman.


text:
Pilat avea obiceiul să elibereze câte un deţinut evreu în fiecare an de Paşti – pe oricine se întâmpla să-l ceară poporul.


text:
Unul dintre deţinuţii aflaţi în închisoare pe atunci era Baraba, care fusese condamnat împreună cu alţii, pentru omoruri săvârşite în timpul unei răscoale.


text:
O ceată zgomotoasă începuse deja să se îmbulzească înspre Pilat, cerându-i să le elibereze un deţinut, ca de obicei.


text:
(Căci de pe acum începuse să-şi dea seama că e vorba de o înscenare, pusă la cale de mai marii preoţilor din invidie pentru popularitatea de care se bucura Isus.)


text:
Dar, în această situaţie, mai marii preoţilor au incitat gloata să ceară eliberarea lui Baraba, în locul lui Isus.


text:
„Dar dacă-l eliberez pe Baraba”, îi întrebă Pilat, „cu omul acesta, căruia îi ziceţi «regele» vostru, ce să fac?”


text:
Atunci Pilat, temându-se de o răscoală şi vrând să potolească mulţimea, îl eliberă pe Baraba. Pe Isus porunci să-l biciuască, şi-l dădu să fie răstignit.


text:
îl îmbrăcară într-o mantie purpurie şi-i împletiră o cunună de spini lungi şi ascuţiţi pe care i-o aşezară pe cap.


text:
Şi-l loveau în cap cu o trestie şi-l scuipau, plecându-se înaintea lui – chipurile, să i se „închine”.


text:
Când, în cele din urmă, s-au plictisit de această distracţie, i-au scos roba purpurie şi l-au îmbrăcat din nou cu hainele lui, ducându-l la locul de răstignire.


text:
<pb/>Simon din Cirena, care se întorcea de la câmp chiar atunci, a fost forţat să ducă crucea lui Isus. (Simon era tatăl lui Alexandru şi Rufus.)


text:
Pe cruce, deasupra capului, a fost prinsă o tăbliţă cu acuzaţia ce-i fusese adusă: „Regele evreilor.”


text:
În dimineaţa aceea, au mai fost răstigniţi şi doi tâlhari, ale căror cruci au fost plasate de o parte şi de alta a crucii sale.


text:
„Ha, ha! Ia te uită la tine!” urlau ei. „Şi zi aşa, poţi să distrugi templul şi să-l construieşti în trei zile! Dacă eşti aşa grozav, salvează-te pe tine mai întâi şi coboară de pe cruce!”


text:
Mai marii preoţilor şi conducătorii religioşi stăteau şi ei în jurul crucii, făcând glume pe seama lui Isus. „Nu-i aşa că se pricepe să-i «mântuie pe alţii», ziceau ei, pe el însă nu se poate mântui!”


text:
„Ascultă Mesia!” (adică „Regele Israelului”), îi strigau ei, „coboară de pe cruce şi o să te credem!” Până şi cei doi tâlhari, care mureau împreună cu el, îl insultau.


text:
<pb/>Pe la amiază, s-a lăsat un întuneric peste întreaga ţară, care a durat până la ora trei după masă.


text:
Atunci Isus a strigat cu voce tare: <J>„Eli, Eli, lama sabactani?” („Dumnezeul meu, Dumnezeul meu, de ce m-ai părăsit?”)</J>


text:
Aşa că unul din ei a alergat şi a adus un burete, l-a înmuiat în vin acrit şi i l-a întins pe un băţ. „Să vedem dacă va veni Ilie să-l dea jos!” spuse el.


text:
Când văzu ofiţerul roman care stătea lângă cruce cum îşi dădu Isus duhul, exclamă: „Acesta era într-adevăr Fiul lui Dumnezeu!”


text:
Nişte femei priveau de la distanţă – Maria Magdalena, Maria (mama lui Iacob cel tânăr şi a lui lose), Salomeea şi altele.


text:
Acestea, împreună cu multe alte galileene care-l urmau, îl îngrijiseră când era în Galileea şi acum veniseră împreună cu el la Ierusalim.


text:
Iosif din Arimateea, un membru respectat al Curţii supreme evreieşti (care, în ceea ce-l privea, aştepta cu nerăbdare venirea Împărăţiei lui Dumnezeu), şi-a luat inima în dinţi şi s-a dus la Pilat să-i ceară trupul lui Isus.


text:
Lui Pilat nu îi venea să creadă că Isus a şi murit, de aceea, a chemat ofiţerul roman răspunzător să-l întrebe dacă e adevărat.


text:
Iosif cumpărase un cearşaf lung din in cu care înfăşură trupul lui Isus, îl coborî de pe cruce, şi-l puse într-un mormânt săpat în stâncă, după care prăvăli o piatră mare în faţa intrării.


text:
<pb/>În seara următoare, după ce a trecut Sabatul, Maria Magdalena şi Salome împreună cu Maria mama lui Iacob, ieşiră să cumpere mirodenii pentru îmbălsămare.


text:
Dar când ajunseră acolo, priviră în sus şi observară că piatra – care era foarte grea – fusese deja dată în lături, mormântul fiind deschis.


text:
Atunci intrară şi, ce să vezi, în dreapta stătea un tânăr îmbrăcat în alb. Femeile tresăriră speriate.


text:
Dar îngerul le spuse: „Nu fiţi atât de surprinse. Doar aţi venit să-l căutaţi pe Isus Nazarineanul care a fost răstignit, nu-i aşa? Nu mai e aici – a înviat! Priviţi, aici zăcea trupul său.


text:
Acum mergeţi şi transmiteţi acest mesaj ucenicilor săi, inclusiv lui Petru: «Isus se duce înaintea voastră în Galileea. Vă veţi întâlni cu el acolo, exact aşa cum v-a spus înainte de a muri»”.


text:
Femeile o luară la fugă de la mormânt, tremurând de spaimă şi nedumerire, nemaiputând scoate nici o vorbă de îngrozite ce erau.


text:
<pb/>Isus a înviat în zorii zilei de duminică şi prima persoană care l-a văzut a fost Maria Magdalena – femeia din care Isus scosese şapte demoni.


text:
I-a găsit pe ucenici cu ochii înlăcrimaţi de durere şi le-a spus bucuroasă că l-a văzut pe Isus şi că este viu!


text:
Mai târziu, în cursul aceleiaşi zile, s-a arătat la doi oameni care plecaseră de la Ierusalim, dar aceştia nu l-au recunoscut la început, întrucât îşi schimbase înfăţişarea.


text:
Când, în sfârşit, şi-au dat seama cine este, au luat-o la fugă înapoi spre Ierusalim să le spună celorlalţi, dar nimeni nu i-a crezut.


text:
<pb/>Mai târziu, s-a arătat celor doisprezece ucenici pe când aceştia stăteau împreună la masă. El îi mustră pentru necredinţa lor, pentru refuzul lor încăpăţânat de a-i crede pe cei care îl văzuseră înviat din morţi.


text:
Şi apoi le spuse: <J>„Voi trebuie să mergeţi în toată lumea şi să predicaţi Evanghelia tuturor de pretutindeni.</J>


text:
<J>Cei care cred şi se botează vor fi mântuiţi, dar cei care refuză să creadă vor fi condamnaţi.</J>


text:
<J>Şi iată semnele care vor însoţi pe cei care cred: în numele meu, vor scoate afară demoni, vor vorbi în alte limbi.</J>


text:
<J>Ei vor putea ţine în mână şerpi, fără să fie vătămaţi, iar dacă vor bea ceva otrăvitor, nu le va face rău, şi-şi vor putea pune mâinile peste cei bolnavi, vindecându-i.”</J>


text:
<pb/>După ce a terminat Domnul Isus de vorbit cu ei, a fost înălţat la cer şi s-a aşezat la dreapta lui Dumnezeu.


text:
Şi ucenicii au pornit peste tot, predicând, şi Domnul era cu ei, confirmând ceea ce spuneau ei prin minunile care însoţeau mesajul lor.


text:
aşa cum ne-au fost transmise de cei care au fost de la început martori oculari şi slujitori ai cuvântului.


text:
Prin urmare, după ce eu însumi am cercetat cu de-amănuntul toate aceste lucruri de la începutul lor, mi s-a părut nimerit şi mie să-ţi fac o expunere ordonată, prea alesule Teofil,


text:
<pb/>În vremea lui Irod, regele Iudeii, era un preot pe nume Zaharia, care aparţinea cetei preoţeşti a lui Abia. Soţia lui descindea şi ea din Aaron.


text:
Amândoi erau neprihăniţi înaintea lui Dumnezeu, respectând toate poruncile şi regulile Domnului fără greş.


text:
Odată, când era de serviciu ceata lui Zaharia şi-i venise rândul şi lui să slujească ca preot înaintea lui Dumnezeu,


text:
a fost ales prin tragere la sorţi, potrivit cu rânduiala preoţiei, să intre în templul Domnului şi să ardă tămâie.


text:
Dar îngerul i-a spus: „Nu te teme, Zaharia, căci rugăciunea ţi-a fost ascultată. Nevasta ta, Elisabeta, va naşte un fiu, căruia îi vei pune numele Ioan.


text:
căci el va fi mare în ochii Domnului. El nu va avea voie să guste vin sau altă băutură fermentată şi va fi umplut cu Duhul Sfânt chiar de la naştere.


text:
Şi va umbla înaintea Domnului în duhul şi puterea lui Ilie, ca să întoarcă inimile părinţilor faţă de copiii lor şi pe cei neascultători la înţelepciunea celor neprihăniţi – să pregătească un popor pentru Domnul.


text:
Zaharia l-a întrebat pe înger: „Oare cum pot fi sigur că se va întâmpla aşa, căci eu sunt un om bătrân iar soţia mea e, şi ea, destul de înaintată în vârstă.”


text:
Atunci îngerul i-a spus: „Eu sunt Gabriel, cel care stau în însăşi prezenţa lui Dumnezeu. El este cel care m-a trimis la tine cu această veste bună.


text:
Dar acum, fiindcă nu m-ai crezut, vei fi lovit de muţenie, nemaiputând vorbi până când se va naşte copilul. Căci cuvintele mele se vor împlini negreşit la timpul cuvenit.”


text:
Când se ivi Zaharia, în cele din urmă, nu putu să rostească nici un cuvânt, iar ei îşi dădură seama din gesturile sale că trebuie să fi avut o vedenie în templu.


text:
Curând după aceea, soţia sa Elisabeta rămase însărcinată şi se retrase în izolare pentru o perioadă de cinci luni.


text:
„Nu-ţi fie teamă, Maria”, îi zise îngerul, „căci Dumnezeu s-a hotărât să te binecuvânteze în chip minunat!


text:
El va fi foarte mare şi va fi numit Fiul lui Dumnezeu. Şi Domnul Dumnezeu îi va da tronul strămoşului său David.


text:
Îngerul îi răspunse: „Duhul Sfânt va veni asupra ta şi puterea lui Dumnezeu te va umbri; astfel copilul care ţi se va naşte va fi sfânt cu desăvârşire – însuşi Fiul lui Dumnezeu


text:
Ba mai mult, acum şase luni rudenia ta Elisabeta – căreia i se zicea stearpă – a rămas însărcinată la bătrâneţe.


text:
Maria zise: „Sunt roaba Domnului şi vreau să fac tot ce doreşte el. Fie ca tot ce mi-ai spus să se împlinească!” Şi după aceasta îngerul dispăru.


text:
La auzul cuvintelor de salut ale Mariei, copilul Elisabetei săltă înăuntrul ei iar ea se umplu de Duhul Sfânt.


text:
Scoase un strigăt de bucurie şi exclamă către Maria: „Tu ai câştigat mai multă trecere la Dumnezeu decât toate celelalte femei şi copilul tău e destinat să aibă parte de cea mai înaltă laudă a lui Dumnezeu.


text:
Când ai intrat şi m-ai salutat, în clipa în care ţi-am auzit vocea, copilul a săltat de bucurie în mine!


text:
Tu ai crezut că Dumnezeu va face precum a zis; de aceea, ţi-a şi dat o binecuvântare atât de minunată!”


text:
Căci el şi-a plecat ochii asupra roabei sale umile şi acum generaţii după generaţii, în veci, mă vor numi binecuvântată de Dumnezeu.


text:
<pb/>Între timp, aşteptarea Elisabetei luă sfârşit, căci sosi vremea să i se nască pruncul – un băiat.


text:
Se răspândi cu iuţeală printre vecini şi rude vestea despre îndurarea mare a Domnului faţă de ea şi toţi s-au bucurat mult.


text:
Când împlini pruncul opt zile, toate rudele şi prietenii se adunară la ceremonia de circumcizie. Îşi ziceau cu toţii că, pesemne, o să-l cheme Zaharia, ca pe taică-său.


text:
Toţi vecinii au fost cuprinşi de uimire şi vestea despre cele întâmplate se răspândi în toată regiunea deluroasă a Iudeii.


text:
Şi tuturor celor care auzeau vestea le mergea la inimă şi fiecare se întreba: „Oare ce va ieşi din acest băiat? Căci negreşit mâna Domnului este asupra lui în chip deosebit.”


text:
Iar tu, copilaşul meu, vei fi numit profet al slăvitului Dumnezeu, căci tu vei pregăti calea pentru venirea lui Mesia.


text:
Toate acestea vor fi cu putinţă fiindcă îndurarea Dumnezeului nostru e plină de duioşie şi zorile raiului sunt gata să răsară peste noi,


text:
Băieţaşul îl iubea pe Dumnezeu nespus şi, când se făcu mare, se duse să trăiască izolat, în pustiu, până când îşi începu slujirea publică faţă de poporul Israel.


text:
<pb/>Cam pe timpul acesta, împăratul roman Cezar August a decretat efectuarea unui recensământ în toată ţara.


text:
Fiecare a fost obligat să se întoarcă la casa strămoşească, pentru a fi trecut pe listele de recensământ.


text:
Întrucât Iosif se trăgea din dinastia regală, a trebuit să se ducă la Betleem în Iudeea, unde era casa strămoşească a regelui David, venind din provincia galileană a Nazaretului.


text:
şi a născut primul ei copil, de parte bărbătească. L-a înfăşat într-o pătură şi l-a aşezat într-o iesle, deoarece la han nu s-a găsit loc pentru ei.


text:
<pb/>În noaptea aceea, se aflau nişte păstori pe câmpia din jurul satului, păzindu-şi turmele de oi.


text:
Deodată, apăru un înger între ei şi tot locul se lumină puternic de slava Domnului. Pe păstori îi cuprinse frica, dar îngerul îi linişti cu următoarele cuvinte:


text:
„Nu vă temeţi! Căci vă aduc cea mai fericită veste anunţată vreodată şi această veste este destinată tuturor!


text:
„Slavă lui Dumnezeu în cerurile preaînalte”, cântau ei, „şi pace pe pământ între toţi cei plăcuţi lui.”


text:
După ce s-a întors toată oştirea aceasta mare de îngeri în cer, păstorii au zis între ei: „Haideţi, să mergem la Betleem, să vedem cu ochii noştri lucrul acesta minunat care s-a întâmplat, despre care ne-a înştiinţat Domnul nostru.”


text:
Ei au alergat până în sat şi i-au găsit pe Maria şi pe Iosif. Şi, într-adevăr, pruncul era acolo în iesle.


text:
Păstorii s-au întors apoi la turmele lor de pe câmp, slăvindu-l pe Domnul pentru vizita îngerilor şi pentru faptul că au văzut copilul, întocmai cum le spusese îngerul.


text:
<pb/>Peste opt zile, când a avut loc ritualul de circumcizie a copilului, i s-a pus numele Isus, acesta fiind numele pe care i l-a dat îngerul încă înainte ca pruncul să fi fost zămislit.


text:
Când a venit vremea ca Maria să aducă o jertfă de purificare la templu, aşa cum o cereau legile lui Moise în urma naşterii unui copil, părinţii săi l-au dus la Ierusalim să-l dedice Domnului,


text:
deoarece Dumnezeu spusese aşa în aceste legi: „Dacă întâiul născut al unei femei este băiat, acesta va fi dedicat Domnului.”


text:
În acest timp, au adus şi părinţii lui Isus jertfa lor de purificare – fie o pereche de turturele, fie doi porumbei tineri”, după cum era cerinţa legii.


text:
<pb/>În ziua aceea se afla în templu un om pe nume Simeon, care locuia la Ierusalim. El era un om drept, foarte pios şi plin de Duhul Sfânt, care aştepta, clipă de clipă, sosirea lui Mesia.


text:
Duhul Sfânt îl îndemnase să se ducă la Templu în ziua aceea; şi astfel, când au sosit Maria şi Iosif cu copilul să-l prezinte Domnului, cum cerea legea,


text:
l-au întâlnit acolo pe Simeon, care a luat copilul în braţe şi a început să-l slăvească pe Dumnezeu.


text:
Simeon i-a binecuvântat, însă i-a spus Mariei: „O sabie îţi va străpunge sufletul, deoarece copilul acesta va fi respins de mulţi din Israel, spre pierzarea lor.


text:
Dar va fi o bucurie nespusă pentru mulţi alţii. Şi gândurile cele mai ascunse ale multor inimi vor fi descoperite.”


text:
O proorociţă, pe nume Ana, se afla şi ea în templu în ziua aceea. Era fiica lui Fanuel din tribul iudaic al lui Aşer şi era foarte bătrână, căci de optzeci şi patru de ani era văduvă, după şapte ani de căsătorie.


text:
Ea nu se dezlipea de templu, ci stătea acolo zi şi noapte, închinându-se lui Dumnezeu cu rugăciuni şi, adesea, cu post.


text:
Se apropie tocmai pe când stătea de vorbă Simeon cu Maria şi Iosif, şi începu să-i mulţumească lui Dumnezeu şi să vestească sosirea lui Mesia tuturor locuitorilor Ierusalimului care aşteptau venirea Salvatorului.


text:
După ce au împlinit părinţii lui Isus toate cerinţele Legii lui Dumnezeu, s-au întors acasă la Nazaret, în Galilea.


text:
Acolo copilul a crescut, devenind un adolescent puternic şi bine împlinit, renumit pentru înţelepciunea sa care depăşea pe cea a altor copii de vârsta lui; şi Dumnezeu îşi turna binecuvântările asupra lui.


text:
După încheierea festivităţilor, au pornit spre casă, la Nazaret, dar Isus a rămas în continuare la Ierusalim. Părinţii lui nu i-au simţit lipsa în prima zi,


text:
deoarece au presupus că e cu prietenii, urmând să se întoarcă cu ceilalţi drumeţi. Dar când s-a făcut seară şi el tot nu apărea, au început să-l caute pe la rubedeniile şi prietenii lor.


text:
L-au găsit, în cele din urmă, după trei zile. Era în templu, stând împreună cu învăţătorii legii şi discutând cu ei chestiuni profunde,


text:
Părinţii lui nu ştiau ce să creadă când l-au văzut stând acolo atât de calm. „Fiule!” i-a zis mama sa, „de ce ne-ai făcut una ca asta? Tatăl tău şi cu mine te-am căutat peste tot cu disperare.”


text:
<J>„Dar ce nevoie aţi avut să mă căutaţi?”</J> îi întrebă el. <J>„Nu v-aţi dat seama că voi fi aici în templu, în Casa Tatălui meu?”</J>


text:
Apoi s-a întors la Nazaret împreună cu ei şi le era supus. Mama sa a reţinut toate acesate lucruri în inima ei.


text:
Astfel, Isus creştea în statură şi în înţelepciune, fiind iubit, deopotrivă, de Dumnezeu şi de oameni.


text:
<pb/>În anul al cincisprezecelea al domniei împăratului Tiberiu Cezar, a sosit un mesaj de la Dumnezeu pentru Ioan (fiul lui Zaharia), care locuia acum în deşert. (Pilat era guvernator peste Iudeea în vremea aceea; Irod peste Galileea; fratele său Filip peste Itureea şi Trahonitis; Lysanias peste Abilena


text:
Atunci Ioan a pornit să cutreiere din loc în loc, pe ambele maluri ale râului Iordan, predicând oamenilor botezul spre a fi iertaţi de păcatele lor.


text:
Ca să folosesc cuvintele profetului Isaia, Ioan era „o voce care striga din pustiu: Pregătiţi un drum pe care să meargă Domnul! Lărgiţi-i cărarea!


text:
Iată un model al predicilor ţinute de Ioan în faţa mulţimilor care veneau să se boteze: „Pui de şerpi! Voi încercaţi să scăpaţi de iad fără să vă întoarceţi cu adevărat la Dumnezeu. De aceea vreţi să fiţi botezaţi!


text:
Duceţi-vă şi dovediţi mai întâi prin felul vostru de trai că v-aţi pocăit cu adevărat. Să nu credeţi că vă aflaţi la adăpost doar fiindcă sunteţi urmaşii lui Avraam. Asta nu e de ajuns. Dumnezeu poate face să răsară copii ai lui Avraam chiar din pietrele acestea ale deşertului!


text:
Toporul judecăţii sale stă gata să cadă asupra voastră, să vă taie rădăcinile şi apoi să vă doboare, într-adevăr, orice arbore care nu produce rod bun va fi tăiat şi aruncat în foc.”


text:
„Dacă aveţi două haine”, le-a răspuns el, „daţi una săracilor. Dacă aveţi hrană de prisos, daţi-o celor flămânzi.”


text:
Au venit să fie botezaţi până şi perceptori de impozite, renumiţi pentru corupţia lor, şi au întrebat: „Cum să-ţi dovedim că am renunţat la păcatele noastre?”


text:
„Prin cinstea voastră”, le-a răspuns el. „Aveţi grijă să nu luaţi mai multe impozite de cât vă cere stăpânirea romană.”


text:
„Dar noi”, întrebară nişte soldaţi, „noi ce să facem?” Ioan a răspuns: „Să nu stoarceţi bani cu ajutorul ameninţărilor şi al violenţei; să nu învinuiţi pe nimeni de vreo faptă pe care n-a săvârşit-o; şi mulţumiţi-vă cu solda voastră!”


text:
<pb/>Toată lumea era în aşteptare şi toţi doreau să ştie dacă nu cumva el era Mesia. Aceasta era chestiunea la ordinea zilei care se discuta pretutindeni.


text:
Ioan răspundea la această întrebare cu cuvintele: „Eu vă botez numai cu apă, dar va veni în curând cineva cu o autoritate mult mai mare decât a mea. De fapt, eu nu sunt vrednic să-i fiu nici măcar sclav. El vă va boteza cu foc – cu Duhul Sfânt.


text:
Multe avertismente de felul acestora utiliza Ioan pentru a aduce la cunoştinţa poporului Vestea cea Bună.


text:
(Dar, în urma criticilor publice aduse de Ioan lui Irod, guvernatorul Galileii, din pricina faptului că acesta se căsătorise cu Irodiada, soţia fratelui său, precum şi din pricina multor altor rele pe care le făcuse acesta,


text:
Irod l-a aruncat pe Ioan în temniţă, adăugind astfel încă un păcat la numeroasele păcate pe care le săvârşise deja).


text:
<pb/>Apoi, într-o zi, chiar Isus s-a alăturat mulţimilor, ca să fie botezat de Ioan. Şi, după ce a fost botezat, pe când se ruga, s-au deschis cerurile


text:
şi Duhul Sfânt – sub forma unui porumbel – s-a coborât asupra sa, iar din cer s-a auzit un glas care zicea: „Tu eşti mult iubitul meu Fiu, adevărata mea desfătare.”


text:
Isus avea cam treizeci de ani când şi-a început misiunea sa publică de propovăduire. Isus era cunoscut drept fiul lui Iosif. Tatăl lui Iosif a fost Eli; „Tatăl lui Eli a fost Matat; Tatăl lui Matat a fost Levi;


text:
Tatăl lui Iosif a fost Matatia; Tatăl lui Matatia a fost Amos; Tatăl lui Amos a fost Naum; Tatăl lui Naum a fost Esli; Tatăl lui Esli a fost Nagai;


text:
Tatăl lui Nagai a fost Maat; Tatăl lui Maat a fost Matatias; Tatăl lui Matatias a fost Semein; Tatăl lui Semein a fost Ioseh; Tatăl lui Ioseh a fost Ioda;


text:
Tatăl lui Ioda a fost Ioanan; Tatăl lui Ioanan a fost Resa; Tatăl lui Resa a fost Zorobabel; Tatăl lui Zorobabel a fost Salatiel; Tatăl lui Salatiel a fost Neri;


text:
Tatăl lui Neri a fost Melhi; Tatăl lui Melhi a fost Adi; Tatăl lui Adi a fost Cosam; Tatăl lui Cosam a fost Elmadam; Tatăl lui Elmadam a fost Er;


text:
Tatăl lui Er a fost Iosua; Tatăl lui Iosua a fost Eliezer; Tatăl lui Eliezer a fost Iorim; Tatăl lui Iorim a fost Matat; Tatăl lui Matat a fost Levi;


text:
Tatăl lui Levi a fost Simeon; Tatăl lui Simeon a fost Iuda; Tatăl lui Iuda a fost Iosif; Tatăl lui Iosif a fost Ionam; Tatăl lui Ionam a fost Eliachim;


text:
Tatăl lui Eliachim a fost Melea; Tatăl lui Melea a fost Mena; Tatăl lui Mena a fost Matata; Tatăl lui Matata a fost Natan; Tatăl lui Natan a fost David;


text:
Tatăl lui David a fost Iese; Tatăl lui Iese a fost Iobed; Tatăl lui Iobed a fost Boo; Tatăl lui Boo a fost Sala; Tatăl lui Sala a fost Naason;


text:
Tatăl lui Naason a fost Aminadab; Tatăl lui Aminadab a fost Admin; Tatăl lui Admin a fost Arni; Tatăl lui Arni a fost Esrom; Tatăl lui Esrom a fost Fares; Tatăl lui Fares a fost Iuda;


text:
Tatăl lui Iuda a fost Iacob; Tatăl lui Iacob a fost Isaac; Tatăl lui Isaac a fost Avraam; Tatăl lui Avraam a fost Tara; Tatăl lui Tara a fost Nahor;


text:
Tatăl lui Nahor a fost Seruc; Tatăl lui Seruc a fost Ragau; Tatăl lui Ragau a fost Falec; Tatăl lui Falec a fost Eber; Tatăl lui Eber a fost Sala;


text:
Tatăl lui Sala a fost Cainan; Tatăl lui Cainan a fost Arfaxad; Tatăl lui Arfaxad a fost Sem; Tatăl lui Sem a fost Noe; Tatăl lui Noe a fost Lameh;


text:
Tatăl lui Lameh a fost Metusala; Tatăl lui Metusala a fost Enoh; Tatăl lui Enoh a fost Iared; Tatăl lui Iared a fost Mahalaleel; Tatăl lui Mahalaleel a fost Cainan;


text:
Tatăl lui Cainan a fost Enos; Tatăl lui Enos a fost Set; Tatăl lui Set a fost Adam; Tatăl lui Adam a fost Dumnezeu.


text:
Apoi Isus, plin de Duhul Sfânt, a părăsit râul Iordan, fiind îndemnat de Duhul să se ducă în ţinuturile pustii ale Iudeii,


text:
unde Satan l-a ispitit timp de patruzeci de zile. Nu a mâncat nimic în tot acest timp şi a flămânzit foarte tare.


text:
Dar Isus a răspuns: <J>„Este scris în Scripturi: «Omul nu trăieşte numai cu pâine». În viaţă sunt multe lucruri cu mult mai importante decât pâinea”</J>


text:
şi i-a zis: „Îţi voi da toate aceste strălucite împărăţii, cu toată slava lor – căci ale mele sunt şi pot să le dau cui voiesc –


text:
Satan l-a dus apoi la Ierusalim, pe acoperişul înalt al templului şi a as: „Dacă eşti Fiul lui Dumnezeu, sari jos!


text:
După ce a terminat Diavolul cu toate ispitirile sale, l-a părăsit pe Isus pentru o vreme şi a plecat de acolo.


text:
<pb/>Atunci Isus s-a întors în Galileea, plin de puterea Duhului Sfânt. În curând a ajuns să fie bine cunoscut în tot ţinutul,


text:
Când a ajuns în Nazaret, unde îşi petrecuse copilăria, s-a dus ca de obicei la sinagogă, în ziua de sâmbătă, şi s-a ridicat în picioare să citească din Scripturi.


text:
<J>„Duhul Domnului este peste mine; căci m-a împuternicit să predic Vestea Bună celor săraci; m-a trimis să aduc la cunoştinţă eliberarea prizonierilor, să dăruiesc vedere orbilor şi scăpare celor asupriţi</J>


text:
Închise apoi cartea, i-o înmână îngrijitorului şi se aşeză jos, în timp ce toţi oamenii din sinagogă se uitau ţintă la el.


text:
Toţi cei care se aflau acolo l-au vorbit de bine şi au rămas uimiţi de cuvintele minunate ce-i ieşeau din gură. „Oare cum e posibil acest lucru?”, se întrebau ei. „Nu este el fiul lui Iosif?”


text:
Atunci el zise: <J>„Pesemne, îmi veţi aminti proverbul care zice: «Doctore, vindecă-te pe tine însuţi», cu alte cuvinte, «De ce nu faci minuni în oraşul tău de baştină, aşa cum ai făcut în Capernaum?»</J>


text:
<J>Bunăoară, aduceţi-vă aminte de minunea pe care a făcut-o Ilie profetul ca s-o ajute pe văduva din Sarepta, acea străină din ţinutul Sidonului. Erau destule văduve evreice care duceau lipsă de ajutor în zilele acelea de foamete, căci nu plouase de trei ani şi jumătate şi foametea făcea prăpăd în ţară;</J>


text:
<J>Sau gândiţi-vă la profetul Elisei, cel care l-a vindecat pe Naaman Sirianul, şi nu pe numeroşii leproşi evrei care aveau nevoie de ajutor.”</J>


text:
Au sărit în sus şi s-au năpustit buluc asupra lui. Apoi l-au dus pe buza dealului pe care era zidită cetatea, cu gând să-l arunce în prăpastie.


text:
<pb/>S-a întors apoi la Capernaum, o cetate din Galileea, şi predica acolo la sinagogă în fiecare sâmbătă.


text:
Şi aici oamenii rămâneau uimiţi când îi auzeau cuvintele, căci el vorbea ca unul care avea autoritate, fără să reproducă opiniile altora ca provenind de la el.


text:
Odată, pe când îi învăţa pe oameni în sinagogă, un om posedat de demon a început să strige către Isus:


text:
„Pleacă de la noi! Nu vrem să avem nimic de-a face cu tine, Isuse din Nazaret! Ai venit să ne nimiceşti? Ştim noi cine eşti tu: Fiul cel Sfânt al lui Dumnezeu.”


text:
<J>„Taci!”</J>, i-a spus Isus demonului cu asprime. <J>„Ieşi afară!”</J> Şi demonul dădu cu omul de pământ în văzul mulţimii, după care îl părăsi, fără să-i mai facă vreun rău.


text:
Părăsind sinagoga în ziua aceea, s-a dus acasă la Simon, unde a găsit-o pe soacra acestuia foarte bolnavă de friguri. „Te rugăm, vindec-o”, s-au rugat ei toţi de el.


text:
Stând în picioare lângă patul ei, el se adresă frigurilor, certându-le, şi imediat temperatura îi reveni la normal iar ea se sculă şi le făcu de mâncare.


text:
În seara aceea, după asfinţitul soarelui, toţi sătenii care aveau bolnavi în familie, indiferent de boala lor, i-au adus la Isus; şi atingerea mâinilor sale i-a vindecat pe toţi.


text:
Unii erau posedaţi de demoni; dar demonii ieşeau din oameni la porunca sa, strigând: „Tu eşti Fiul lui Dumnezeu.” Însă fiindcă ştiau că el este Cristosul, Isus i-a oprit, spunându-le să tacă.


text:
A doua zi dis-de-dimineaţă s-a dus în pustiu. Mulţimile de oameni l-au căutat peste tot şi când l-au găsit, în sfârşit, s-au rugat de el stăruitor să nu-i părăsească, ci să mai rămână la Capernaum.


text:
El însă le-a răspuns: <J>„Eu trebuie să predic Vestea Bună a Împărăţiei lui Dumnezeu şi prin alte locuri, căci de aceea am fost trimis.”</J>


text:
Într-o zi, Isus predica pe malul lacului Ghenezaret şi o mare mulţime de oameni se îmbulzea în jurul lui să audă Cuvântul lui Dumnezeu.


text:
Urcându-se într-una din ele, Isus îl rugă pe Simon, proprietarul ei, s-o împingă pe apă pentru ca el să poată sta în barcă şi să vorbească mulţimilor de acolo.


text:
După ce termină de vorbit, îi spuse lui Simon: <J>„Acum vâsliţi în larg, unde e mai adâncă apa, aruncaţi năvoadele şi veţi prinde o mulţime de peşti!”</J>


text:
„Doamne”, răspunse Simon, „noi am muncit din răsputeri toată noaptea trecută şi n-am prins nimic. Dar dacă spui tu aşa, o să mai încercăm o dată.”


text:
Au strigat după ajutor şi au venit tovarăşii lor cu cealaltă barcă şi numaidecât amândouă bărcile se umplură de peşte, mai-mai să se scufunde.


text:
Când îşi dădu Petru seama ce se întâmplase, căzu în genunchi înaintea lui Isus şi zise: „O, Doamne, te rog pleacă de la noi, eu sunt un păcătos prea mare ca să pot sta lângă tine.”


text:
care erau cu el, Iacob şi Ioan, fiii lui Zebedei. Isus răspunse: <J>„Nu te nelinişti! Căci de acum înainte vei fi pescar de oameni!”</J>


text:
<pb/>Odată, într-un sat pe care îl vizita, întâlni un bolnav a cărui lepră ajunsese într-un stadiu avansat. Când îl zări leprosul pe Isus, îi căzu la picioare cu faţa în ţărână şi se rugă fierbinte să fie vindecat. „Doamne”, spuse el, e de ajuns să vrei, şi mă vei putea curaţi de orice urmă a bolii mele.”


text:
Isus întinse mâna şi, atingându-l, îi spuse: <J>„Fireşte că vreau. Fii vindecat!”</J> Şi lepra îl părăsi într-o clipă.


text:
Isus îi spuse atunci să plece imediat la preotul evreu pentru a fi consultat, fără să spună cuiva ce s-a întâmplat. <J>„Adu jertfa cerută de legea mozaică în cazul leproşilor vindecaţi”</J>, a adăugat el. <J>„Aceasta va constitui pentru toţi o dovadă că eşti vindecat.”</J>


text:
Astfel, ştirea despre puterea lui se răspândea şi mai repede şi mari mulţimi de oameni veneau să-l asculte predicând şi să fie tămăduite de bolile lor.


text:
<pb/>Într-o zi, pe când îi învăţa pe oameni, nişte conducători religioşi ai evreilor şi învăţători ai legii stăteau în preajma sa. (Nu ştiu cum se făcea că oamenii aceştia răsăreau ca din pământ, venind din toate satele Galileii şi Iudeii, ba încă şi de la Ierusalim.) Şi puterea tămăduitoare a Domnului era în el mereu.


text:
Când, ce să vezi! Nişte oameni veneau cu un pat, pe care transportau un paralitic. Ei încercară să pătrundă prin mulţime până la Isus dar nu izbutiră.


text:
Atunci se suiră pe acoperişul casei în care se afla el, scoaseră câteva ţigle şi-l coborâră aşa, cu tot cu pat, în mijlocul mulţimii, drept în faţa lui Isus.


text:
„Dar cine se crede omul acesta?”, exclamară între ei fariseii şi învăţătorii legii. „Asta e curată blasfemie! Cine, în afară de Dumnezeu, mai poate ierta păcatele?”


text:
<J>Îmi voi arăta puterea de a ierta păcatul, dovedind că sunt în stare să-l vindec de boala sa.”</J> Şi-i spuse paraliticului: <J>„Ridică-te, strânge-ţi patul şi du-te acasă!”</J>


text:
Zis şi făcut. Omul se ridică în picioare, sub privirile tuturor, ridică patul şi porni spre casă, slăvindu-l pe Dumnezeu.


text:
Un sentiment de veneraţie şi teamă îi cuprinse pe cei prezenţi, începură să-l laude pe Dumnezeu, repetând la nesfârşit cuvintele: „Ciudate lucruri ne-a mai fost dat să vedem astăzi!”


text:
<pb/>Mai târziu, pe când părăsea Isus oraşul, a zărit un perceptor – cu reputaţia atât de caracteristică a acestor oameni de a înşela pe alţii – stând la punctul unde se percepea impozitul. Omul se numea Levi. Isus i-a zis: <J>„Vino să fii unul din ucenicii mei.”</J>


text:
La scurt timp după aceasta, Levi dădu o masă acasă la el şi-l invită pe Isus ca oaspete de onoare. Mai erau prezenţi acolo şi o mulţime de colegi de slujbă ai lui Levi precum şi alţi musafiri.


text:
Dar fariseii şi învăţătorii legii s-au plâns amarnic ucenicilor lui Isus de faptul că el se aşează la masă cu asemenea păcătoşi notorii.


text:
<J>Ţelul meu este să-i conving pe păcătoşi să se întoarcă de la păcatele lor, nu să-mi pierd vremea cu cei ce se cred deja buni!”</J>


text:
Următorul lucru de care s-au legat a fost faptul că ucenicii lui Isus mănâncă şi beau în loc să postească. „Ucenicii lui Ioan Botezătorul o ţin numai în post şi rugăciune”, obiectară ei „şi tot aşa fac şi ucenicii fariseilor. De ce mănâncă şi beau ai tăi?”


text:
Isus le puse şi el o întrebare: <J>„Aţi văzut oameni fericiţi să postească? Sau nuntaşi care să nu pună nimic în gură la sărbătorirea mirelui?</J>


text:
Apoi Isus a rostit următoarea parabolă: <J>„Nimeni nu va tăia un petic dintr-o ţesătură nouă, pentru a cârpi o haină veche, căci peticul va intra la apă şi haina veche se va rupe iar.</J>


text:
<J>Şi nimeni nu va pune vin nou în burdufuri vechi, căci vinul nou va sparge vasul vechi, vărsându-se.</J>


text:
<J>Nimeni însă nu pare să dorească vin nou, după ce a băut deja din cel vechi. Căci lumea spune: „Cel mai bun e totuşi vinul vechi.”</J>


text:
Într-o zi de Sabat, pe când Isus şi ucenicii treceau printre lanurile de grâu, au început să rupă nişte spice, să le frece în palme şi să mănânce boabele.


text:
Nişte farisei însă au zis: „Aceasta nu este permis! Ucenicii tăi culeg grâul or, legea mozaică interzice munca de Sabat.”


text:
Isus răspunse: <J>„Voi nu citiţi Scripturile? N-aţi citit niciodată ce a făcut regele David când el şi cei care-l însoţeau au flămânzit?</J>


text:
<J>Ei bine, a intrat în templu şi a luat pâinea aceea specială, expusă înaintea lui Dumnezeu şi a mâncat-o – lucru, de asemenea, nepermis – şi a dat şi celorlalţi din ea.”</J>


text:
Învăţătorii legii şi fariseii erau cu ochii pe Isus, să vadă dacă îl va tămădui, întrucât era Sabat. Căci ei căutau cu tot dinadinsul un motiv de a-l acuza.


text:
Dar Isus le cunoştea gândurile mult prea bine! De aceea, îi spuse omului cu mâna diformă: <J>„Vino şi stai aici în văzul tuturor.”</J> Şi omul făcu aşa.


text:
Atunci Isus se adresă fariseilor şi învăţătorilor legii. <J>„Am să vă pun o întrebare. Este drept să faci bine în ziua de Sabat ori să faci rău? Să salvezi viaţa sau s-o distrugi?”</J>


text:
Apoi îşi roti privirea de la unul la altul şi îi zise omului: <J>„Întinde-ţi mâna.”</J> Şi încercând s-o întindă, mâna reveni complet la normal.


text:
Puşi în faţa acestei situaţii, duşmanii lui Isus turbară de mânie şi începură să pună la cale omorârea sa.


text:
<pb/>Într-o zi, la puţin timp după aceasta, Isus se duse în munţi să se roage şi rămase în rugăciune toată noaptea.


text:
În zorii zilei îşi chemă ucenicii şi alese dintre ei doisprezece care să constituie cercul său intim. (Ei au fost numiţi „apostoli” sau „misionari”.)


text:
Iată numele lor: Simon (căruia îi spuneau şi Petru), Andrei (fratele lui Simon), Iacob, Ioan, Filip, Bartolomeu,


text:
Au coborât pe povârnişul muntelui şi s-au oprit împreună cu Isus pe un platou, înconjuraţi de un mare număr de ucenici ai săi, care, la rândul lor, erau şi ei înconjuraţi de o mulţime de oameni. Căci veniseră să-l audă ori să fie vindecaţi oameni din toată Iudeea şi din Ierusalim, ba, încă şi de pe coasta de nord a mării, de la Tir şi Sidon.


text:
Toată lumea se străduia să-l atingă pentru că în această împrejurare ieşea din el o putere care îi vindeca pe toţi.


text:
<pb/>Atunci el se îndreptă spre ucenicii săi şi le vorbi aşa: <J>„Ce fericiţi sunteţi voi săracii, căci a voastră e Împărăţia lui Dumnezeu!</J>


text:
<J>Ce fericiţi sunteţi voi cei, flămânzi acum, căci veţi fi săturaţi. Ferice de voi, cei care plângeţi, fiindcă vine vremea când veţi râde de bucurie.</J>


text:
<J>Ce mare fericire e atunci când alţii vă urăsc şi vă exclud, vă insultă şi vă pătează numele, din pricină că sunteţi ai mei!</J>


text:
<J>Bucuraţi-vă nespus când vi se întâmplă toate acestea! Da, săriţi în sus de bucurie! Căci o mare răsplată vă aşteaptă în ceruri. Şi veţi fi într-o companie plăcută, căci şi profeţii din vechime au fost trataţi la fel.</J>


text:
<J>Acum sunt bogaţi şi prosperi, dar îi aşteaptă vremuri de foame teribilă. Râsul lor nepăsător de astăzi va însemna necaz atunci.</J>


text:
<J>Şi ce mare va fi întristarea celor aclamaţi de mulţimi – întocmai ca profeţii falşi, care întotdeauna au fost lăudaţi.</J>


text:
<J>Rugaţi-vă pentru fericirea celor care vă blestemă; imploraţi binecuvântarea lui Dumnezeu peste cei care vă lovesc.</J>


text:
<J>Dacă vă pălmuieşte cineva pe un obraz, daţi-i-l şi pe celălalt! Dacă vă cere haina, daţi-i şi cămaşa.</J>


text:
<J>Daţi ce aveţi oricui vă cere; şi când vi se iau lucrurile, nu vă îngrijoraţi la gândul că nu le veţi mai primi înapoi.</J>


text:
<J>Ce credeţi, că meritaţi laude doar pentru că-i iubiţi pe cei ce vă iubesc? Chiar şi cei fără nici un Dumnezeu fac aşa!</J>


text:
<J>Şi dacă faceţi bine doar acelora care vă fac bine – credeţi că e mare ispravă? Până şi păcătoşii procedează la fel!</J>


text:
<J>Iar dacă împrumutaţi bani numai celor care vi-i înapoiază, ce bine mai e şi acesta? Chiar şi ultimii oameni le vor împrumuta celor de felul lor, când ştiu că-i vor primi înapoi.</J>


text:
<J>Iubiţi-vă duşmanii! Faceţi-le bine! Daţi-le cu împrumut. Şi nu vă neliniştiţi la gândul că nu vă vor plăti. Atunci răsplata voastră din ceruri va fi mare şi veţi proceda ca nişte adevăraţi fii ai lui Dumnezeu: căci el este bun şi cu cei nerecunoscători, şi cu cei foarte răi.</J>


text:
<pb/><J>Să nu criticaţi şi să nu judecaţi niciodată – altminteri, riscaţi să vi se facă la fel. Luaţi-i pe alţii cu frumosul şi atunci şi ei vă vor răspunde la fel.</J>


text:
<J>Căci dacă daţi, veţi primi. Darul vostru se va întoarce la voi în întregime, ba chiar sporit şi bine îndesat, cu mult mai mult şi dând pe dinafară de plin ce va fi. Cu măsura folosită de voi când daţi altora – mică sau mare – vi se va măsura şi vouă ce vi se dă.”</J>


text:
Iată câteva din pildele pe care le folosea Isus în predicile sale: <J>„La ce bun să conducă un orb pe un altul? Căci el va cădea în şanţ şi-l va trage şi pe celălalt după el.</J>


text:
<J>Cum e posibil ca un elev să aibă mai multe cunoştinţe ca profesorul său? Dar dacă munceşte serios, s-ar putea să dobândească aceeaşi învăţătură.</J>


text:
<J>Şi de ce faci atâta caz pentru paiul din ochiul altuia – o greşeală neînsemnată de-a sa – când într-al tău e o bârnă?</J>


text:
<J>Cum poţi concepe măcar să-i zici: «Frate, hai să te ajut să scapi de paiul acela din ochi», când tu nici nu poţi vedea de bârna dintr-al tău? Ipocritule! Scapă mai întâi tu de bârna din ochiul tău şi poate că atunci ai să vezi destul de bine să te ocupi şi de paiul lui.</J>


text:
<J>Un pom de soi bun nu va produce fructe sălbatice, după cum nici pomii de soiuri slabe nu vor da roade alese.</J>


text:
<J>Un pom poate fi identificat după felul de fructe pe care îl produce. Smochinele nu cresc pe mărăcini, nici strugurii pe rug de mure!</J>


text:
<J>Un om bun va face fapte bune, dintr-o inimă bună, după cum un om rău va scoate fapte rele din străfundul răutăţii sale. Tot ce umple inima se va revărsa în vorbire.</J>


text:
<J>se aseamănă cu un om care-şi zideşte casa pe o temelie puternică, aşezată pe un strat de rocă. Când vin inundaţiile şi îi lovesc casa, ea rămâne în picioare, căci e zidită solid.</J>


text:
<J>Însă cei care ascultă dar nu se supun sunt ca un om care-şi face casa fără fundaţie. Când vor năvăli şuvoaiele peste acea casă, ea se va prăbuşi devenind un morman de ruine.”</J>


text:
Tocmai în perioada aceea se îmbolnăvise şi era pe moarte cel mai destoinic rob al unui căpitan din armata romană.


text:
Când a auzit căpitanul despre Isus, a trimis la el nişte evrei bătrâni cu mare vază să-l roage să vină şi să-i vindece robul.


text:
Aşadar, aceştia au început să se roage stăruitor de Isus să-i însoţească la omul care-i cerea ajutor. Pe căpitan i l-au înfăţişat drept un om foarte cumsecade. „Dacă merită cineva ajutorul tău, atunci acela este căpitanul”, i-au spus ei,


text:
„căci ne iubeşte pe noi, evreii, până într-acolo încât a dat din buzunarul său pentru a ni se construi o sinagogă!”


text:
Isus s-a dus cu ei. Dar tocmai când să ajungă acasă, căpitanul a trimis nişte prieteni să-i spună: „Doamne, nu te mai deranja să vii până la mine, căci nu sunt vrednic de o atare cinste –


text:
nici măcar să-ţi ies în întâmpinare nu merit. Rosteşte doar un cuvânt de acolo, de unde eşti, şi slujitorul se va face bine.


text:
Eu ştiu, fiindcă sunt sub autoritatea ofiţerilor mei superiori şi am la rândul meu alţi oameni sub stăpânirea mea. N-am decât să spun: «Du-te!» şi se duc; sau «Vino!» şi vin; iar sclavului meu nu trebuie decât să-i zic: «Fă cutare sau cutare lucru» şi el îl va executa întocmai. <i>Deci spune numai atât: «Vindecă-te» şi slujitorul meu se va şi însănătoşi!</i>”


text:
Isus rămase uluit, întorcându-se cu faţa spre mulţime, zise: <J>„În tot Israelul, cu toţi evreii săi, nu am întâlnit un om care să aibă credinţa acestuia.”</J>


text:
<pb/>La scurt timp după aceea, Isus s-a dus împreună cu ucenicii în satul Nain, urmat fiind de nelipsitele mulţimi.


text:
Pe când se apropia de poarta satului, tocmai ieşea un cortegiu funerar. Băiatul care murise era singurul fiu al unei văduve, care era acum însoţită de un mare număr de săteni.


text:
Când a zărit-o Domnul, inima i s-a umplut de milă şi înţelegere pentru suferinţa ei. <J>„Nu plânge!”</J>, îi spuse el.


text:
Apoi făcu câţiva paşi până la sicriu şi îl atinse, după care cei ce-l duceau pe umeri se opriră din mers. <J>„Fiule”,</J> rosti el, <J>„vino înapoi la viaţă!”</J>


text:
Atunci băiatul se ridică în capul oaselor şi intră în vorbă cu cei din juru! său. Şi Isus îl dădu înapoi mamei sale.


text:
O mare frică trecu peste mulţimea de oameni. Ei începură să înalţe laude către Dumnezeu, exclamând: „Un mare profet s-a ridicat dintre noi”, şi: „Am văzut azi mâna lui Dumnezeu la lucru în mijlocul nostru.”


text:
Ştirea despre cele făcute de el în ziua aceea a cutreierat cu repeziciune de la un capăt al Iudeii la altul, până dincolo de hotare.


text:
Ucenicii lui Ioan Botezătorul auziră curând despre toate faptele lui Isus. Când îi vorbiră lui Ioan despre el,


text:
<pb/>Ioan trimise pe doi dintre ei la Isus să-l întrebe: „Tu eşti Mesia cu adevărat? sau trebuie să-l mai aşteptăm?”


text:
La întrebarea lor, Isus a răspuns: <J>„Întoarceţi-vă la Ioan şi povestiţi-i tot ce aţi văzut şi aţi auzit: cum cei orbi şi-au recăpătat vederea, cum infirmii umblă acum fără să mai şchiopăteze iar leproşii sunt complet vindecaţi. Surzii aud din nou. Morţii revin la viaţă. Şi săracii aud Vestea Bună.</J>


text:
După ce plecară, Isus vorbi mulţimii despre Ioan. <J>„Cine e omul acesta pe care v-aţi dus să-l vedeţi în pustiul Iudeii?”</J>, întrebă el. <J>„L-aţi găsit slab ca o trestie clătinată de cea mai uşoară adiere de vânt?</J>


text:
<J>L-aţi găsit îmbrăcat în straie alese? Nicidecum! Oamenii care trăiesc în lux pot fi întâlniţi în palate, nu afară, în pustiu.</J>


text:
<J>la el se referă Scripturile când spun: «Iată! Eu trimit mesagerul înaintea ta, să-ţi pregătească drumul».</J>


text:
<J>În întreaga omenire nu există nici unul mai mare decât Ioan. Cu toate acestea, până şi cel mai neînsemnat cetăţean din Împărăţia lui Dumnezeu este mai mare decât el.”</J>


text:
<J>Toţi cei care-l auzeau pe Ioan predicând – până şi cei mai răi dintre ei – erau de acord cu faptul că cerinţele lui Dumnezeu sunt drepte, şi erau botezaţi de el.</J>


text:
<J>Toţi, afară de farisei şi învăţătorii legii mozaice. Aceştia au respins planul lui Dumnezeu privitor la ei şi au refuzat botezul lui Ioan.</J>


text:
<J>Sunt ca nişte copii ce se plâng prietenilor: «Dacă vă cântăm de nuntă, nu vă place, iar dacă vă cântăm de înmormântare, nici atât.»</J>


text:
<J>Căci Ioan Botezătorul obişnuia să postească şi o picătură de alcool nu punea în gură, iar voi aţi zis: «Precis nu e în toate minţile».</J>


text:
<J>Dar eu nu mă abţin nici de la mâncare, nici de la vin iar voi ziceţi: «Ce mare mâncăcios mai e Isus! Iată că şi bea! Mai mult, uite ce prieteni de soi rău are».</J>


text:
<pb/>Unul din farisei l-a chemat pe Isus acasă la el la dejun şi Isus a acceptat invitaţia. Pe când s-au aşezat să mănânce,


text:
o femeie care trăise o viaţă păcătoasă în oraşul acela a auzit că Isus lua masa în casa fariseului şi a adus un vas de alabastru cu un parfum foarte scump.


text:
Intrând, ea a îngenuncheat la picioarele sale, în spatele lui, şi a început să plâiigă atât de tare, încât i-a udat picioarele cu lacrimile ei; apoi i le-a şters cu părul, le-a sărutat şi a turnat peste ele parfumul adus.


text:
Când a văzut gazda lui Isus, fariseul, ce se petrece şi cine este femeia în cauză, şi-a zis în sinea lui: „Nu mai îmi trebuie altă dovadă că Isus nu este profet, căci dacă l-ar fi trimis cu adevărat Dumnezeu, el ar şti ce fel de femeie e asta!”


text:
Atunci vorbi Isus, răspunzând gândurilor omului. <J>„Simone”</J>, se adresă el fariseului, <J>„am ceva să-ţi spun.”</J> „Gata, învăţătorule”, te ascult”, răspunse Simon.


text:
<J>Isus îi spuse o pildă: „Un om a împrumutat bani la două persoane, 12.500 lei la unul şi 1.250 lei la altul.</J>


text:
<J>Dar nici unul din ei nu i-a putut restitui banii şi atunci, de milă, i-a iertat pe amândoi, scutindu-i de datorie. Care crezi că l-a iubit cel mai mult după aceea?”</J>


text:
Apoi se întoarse spre femeie şi-i spuse lui Simon: <J>„Vezi tu femeia aceasta îngenuncheată? Când am trecut pragul casei tale, tu nu te-ai obosit să-mi oferi apă pentru a-mi spăla picioarele de praf, dar ea mi le-a spălat cu lacrimile ei şi mi le-a şters cu părul ei.</J>


text:
<J>N-ai binevoit să-mi dai tradiţionalul sărut de bun-venit, dar ea, de când a intrat, nu mai conteneşte să-mi sărute picioarele.</J>


text:
<J>Tu ai neglijat acel obicei ospitalier şi nu mi-ai dat ulei de măsline să-mi ung capul, dar ea mi-a acoperit picioarele cu un parfum de mare preţ.</J>


text:
<J>De aceea, păcatele ei – deşi multe la număr – îi sunt iertate, fiindcă ea m-a iubit mult; dar cel căruia i se iartă puţin dă dovadă de puţină iubire.</J>


text:
Atunci bărbaţii care stăteau la masă şi-au zis între ei: „Cine se crede omul acesta, de iartă păcatele peste tot?”


text:
Nu mult după aceea, Isus porni să străbată prin oraşele şi satele Galileii spre a vesti sosirea Împărăţiei lui Dumnezeu şi îi luă cu el pe cei doisprezece ucenici.


text:
Veniră şi nişte femei, din care scosese demoni sau le vindecase. Printre ele se afla şi Maria Magdalena, (cea din care Isus scosese şapte draci),


text:
Ioana, soţia lui Cuza (Cuza era directorul comercial al regelui Irod, răspunzând de palat şi de problemele interne ale acestuia), Suzana, precum şi multe altele care contribuiau din puţinul lor la întreţinerea lui Isus şi a ucenicilor săi.


text:
<pb/>Într-o zi, el dădu următoarea ilustraţie unei mari mulţimi care se aduna să-l audă vorbind – în timp ce unii erau încă pe drum, venind din alte oraşe:


text:
<J>„Un agricultor a ieşit pe ogorul lui să semene grăunţe, împrăştiind seminţele, unele au căzut pe o cărare şi au fost călcate în picioare; fiind la vedere, păsările au venit şi le-au mâncat.</J>


text:
<J>Alte seminţe au căzut în sol puţin adânc cu strat de rocă dedesubt. Sămânţa aceasta a început să crească, dar planta s-a uscat repede şi a murit din lipsă de umezeală.</J>


text:
<J>Altele însă au căzut în sol fertil; aceste seminţe au încolţit şi au dat o recoltă de o sută de ori cât cantitatea însămânţată.”</J> (Pe când spunea această pildă, a adăugat: <J>„Cine are urechi de auzit să audă!”)</J>


text:
El le-a răspuns: <J>„Vouă vă este dat de la Dumnezeu să cunoaşteţi tâlcul acestor parabole, căci ele dezvăluie multe aspecte ale Împărăţiei lui Dumnezeu. Pe când, aceste mulţimi aud cuvintele, dar nu le înţeleg, întocmai cum au prezis profeţii din vechime.</J>


text:
<J>Cărarea bătătorită, unde au căzut unele seminţe, reprezintă inimile împietrite ale celor care aud cuvintele lui Dumnezeu, dar apoi vine diavolul şi le fură, împiedicându-i să creadă şi să fie salvaţi.</J>


text:
<J>Terenul pietros reprezintă oamenii cărora le place să asculte predici, dar nu ştiu cum se face că mesajul răzbate niciodată până în adâncul fiinţei lor şi astfel nu reuşesc să prindă rădăcini şi să crească. Ei ştiu că mesajul e adevărat şi, într-un fel, îl cred o vreme, dar când începe să bată crivăţul aspru al persecuţiilor, interesul lor se pierde.</J>


text:
<J>Sămânţa dintre spini îi reprezintă pe aceia care ascultă şi cred cuvintele lui Dumnezeu dar a căror credinţă se stinge ulterior datorită îngrijorărilor şi bogăţiilor, precum şi din cauza răspunderilor şi a plăcerilor vieţii. Astfel, ei nu reuşesc niciodată să ajute şi pe altul să creadă Vestea Bună.</J>


text:
<J>Dar solul cel bun reprezintă oamenii oneşti, cu inimă bună. Ei ascultă cuvintele lui Dumnezeu şi rămân credincioşi lor, răspândindu-le cu statornicie şi la alţii, care în curând ajung să creadă şi ei.”</J>


text:
<J><i>Altă dată el a întrebat:</i> „Unde s-a mai pomenit ca cineva să aprindă o lampă şi apoi să o acopere, nelăsând-o să lumineze? Nu, lămpile se aşează sub cerul liber unde pot fi văzute de toţi.</J>


text:
<J>Aceasta ilustrează faptul că într-o zi tot <i>ce zace în inimile oamenilor</i> va fi adus la lumină şi făcut cunoscut tuturor.</J>


text:
<J>Deci luaţi seama cum ascultaţi, căci oricui are i se va mai da; iar celui care nu are i se va lua până şi ceea ce îşi închipuie că înrudirea de stnge şi cea spirituală</J>


text:
Odată, când au venit mama şi fraţii lui să-l vadă, nu au putut să pătrundă în casa unde se afla el, din pricina mulţimilor.


text:
a făcut observaţia următoare: <J>„Mama mea şi fraţii mei sunt toţi aceia care aud mesajul lui Dumnezeu şi i se supun.”</J>


text:
<pb/>Cam tot în vremea aceea, într-o zi, pe când se afla împreună cu ucenicii într-o barcă, Isus le-a propus să treacă de cealaltă parte a lacului.


text:
În timpul traversării, el s-a întins şi a aţipit puţin, timp în care s-a stârnit un vânt puternic. Curând s-a iscat o furtună cumplită care ameninţa să-i scufunde, astfel că se aflau în mare primejdie.


text:
Ucenicii s-au dus la el şi l-au trezit strigând: „Învăţătorule, învăţătorule, ne scufundăm!” Atunci el vorbi furtunii: „Linişteşte-te”, porunci el, şi numaidecât vântul şi valurile se potoliră, şi totul se calmă.


text:
Apoi îi întrebă: <J>„Unde vă este credinţa?”</J> Ucenicii trăiră un sentiment de spaimă şi de veneraţie în acelaşi timp, şi se întrebau uimiţi: „Cine este omul acesta, de până şi vânturile şi valurile îl ascultă?”


text:
Pe când cobora din barcă, îi ieşi în întâmpihare un om din Gadara, ce era de multă vreme posedat de demoni. Rămas fără adăpost şi despuiat, el trăia într-un cimitir, printre morminte.


text:
De îndată ce-l zări pe Isus, scoase un ţipăt ascuţit şi se aruncă la picioarele sale, urlând: „Ce ai cu mine, Isuse, Fiul Dumnezeului Celui Prea înalt? O, te rog, îndură-te şi nu mă chinui!”


text:
Căci Isus îi poruncise deja demonului să-l părăsească. Demonul acesta pusese de multe ori stăpânire pe om, aşa încât, chiar atunci când era legat în lanţuri, le rupea cât ai bate din palme şi o apuca orbeşte spre deşert, fiind complet sub influenţa demonului.


text:
<J>„Care îţi este numele?”</J> întrebă Isus demonul. „Legiune”, răspunseră ei – căci omul era plin cu miile de ei.


text:
Prin apropiere păştea o turmă de porci pe coasta muntelui şi demonii l-au implorat să le îngăduie să intre în porci. Isus le-a dat voie.


text:
Aşa că, l-au părăsit pe om şi au intrat în porci, după care întreaga turmă s-a năpustit numaidecât la vale, prăbuşindu-se peste stâncă în lacul de la poalele muntelui, înecându-se.


text:
Porcarii au luat-o la fugă spre oraşul din apropiere, comunicând vestea tuturor celor care le ieşeau în cale.


text:
Curând apăru o mulţime de oameni să vadă cu ochii lor ce s-a întâmplat şi dădură peste omul care fusese posedat de demoni, aşezat acum liniştit la picioarele lui Isus, îmbrăcat şi în deplinătatea facultăţilor sale mintale! O mare spaimă puse stăpânire pe întreaga mulţime.


text:
Atunci, cei care văzuseră cum s-au petrecut lucrurile au început să istorisească vindecarea posedatului.


text:
Şi toţi l-au rugat pe Isus fierbinte să plece şi să-i lase în pace (căci îi răzbise o spaimă cumplită). Isus se întoarse la barcă şi trecu de cealaltă parte a lacului.


text:
Omul care fusese posedat de demoni se ruga stăruitor să-l lase şi pe el să vină, dar Isus îi interzise.


text:
<J>„Întoarce-te la familia ta”</J>, îi zise el, <J>„şi spune-le ce lucru minunat a făcut Dumnezeu pentru tine.”</J> Aşa că el porni prin tot oraşul, povestind tuturor ce mare minune a făcut Isus cu el.


text:
<pb/>De cealaltă parte a lacului, mulţimile l-au primit pe Isus cu braţele deschise, deoarece îl aşteptase îndelung.


text:
În acest timp, un alt om, pe nume Iair, din conducerea sinagogii evreieşti, a venit şi a căzut la picioarele lui Isus, implorându-l să-i facă o vizită acasă


text:
întrucât singurul său copil – o fetiţă de doisprezece ani – era pe moarte. Isus a plecat cu el, croindu-şi anevoie drum prin mulţime.


text:
Mergând ei aşa, s-a apropiat din spate o femeie care dorea să se vindece şi l-a atins. Sărmana de ea, avea o scurgere de sânge care nu contenea de doisprezece ani şi nu putea găsi leac nicăieri (deşi cheltuise tot ce avea cu medicii).


text:
<J>„Cine m-a atins?”,</J> întrebă Isus. Toţi negară că ar fi făcut aşa ceva, iar Petru mai adăugă: „Învăţătorule, toată mulţimea asta te îmbulzeşte din toate părţile…”


text:
Dar Isus îi răspunse: <J>„Ba nu; cineva m-a atins în mod intenţionat, căci am simţit cum iese din mine o putere vindecătoare.”</J>


text:
Când şi-a dat seama femeia că Isus ştie, a început să tremure şi a căzut în genunchi la picioarele lui, spunându-i de ce se atinsese de el şi că acum este sănătoasă.


text:
Pe când vorbea încă, a sosit un mesager din casa lui Iair cu ştirea că fetiţa a murit. „Gata, s-a dus,” îi spuse el tatălui fetei, „nu mai are nici un rost să-l deranjezi pe învăţător, în cazul acesta.”


text:
Dar Isus, când a auzit ce s-a întâmplat, i-a spus tatălui: <J>„Nu te teme! Ai numai credinţă în mine, şi toate vor fi în ordine.”</J>


text:
Când au ajuns acasă, Isus n-a dat voie nimănui să intre în odaie, decât lui Petru, Iacob şi Ioan, şi părinţilor fetiţei.


text:
Casa era plină de oameni care boceau, dar el porunci: <J>„Încetaţi cu plânsul! Ea nu e moartă, ci doar adormită!”</J>


text:
În acel moment, viaţa reveni în trupul ei şi fetiţa sări în picioare. „Daţi-i ceva să mănânce!”, spuse el.


text:
Părinţii ei erau copleşiţi de fericire, dar Isus le puse în vedere să nu dea nimănui amănunte despre cele întâmplate.


text:
<pb/>Îtr-o zi, Isus îi adună pe cei doisprezece ucenici şi le dădu autoritate asupra tuturor demonilor – puterea de a-i izgoni – şi de a vin deca toate bolile.


text:
Apoi îi trimise să spună tuturor despre venirea Împărăţiei lui Dumnezeu şi să tămăduiască pe bolnavi.


text:
<J>„Să nu luaţi cu voi nici măcar toiag de drum”,</J> le spuse el, <J>„nici traistă, nici hrană, nici bani. Nici măcar o haină în plus să nu luaţi.</J>


text:
<J>Dacă, la intrarea voastră într-un oraş, locuitorii nu vor să vă asculte când le vorbiţi, întoarceţi-vă numaidecât şi plecaţi mai departe, scuturându-vă praful de pe picioare la plecare, spre mărturie împotriva lor.”</J>


text:
Când au ajuns la urechile lui Irod, guvernatorul, veşti despre minunile săvârşite de Isus, el a rămas îngrijorat şi intrigat, fiindcă unii ziceau: „Este Ioan Botezătorul revenit printre cei vii”;


text:
iar alţii spuneau: „Este Ilie ori vreun alt profet de demult înviat din morţi.” Zvonurile acestea circulau în lungul şi-n latul ţării.


text:
„Doar i-am tăiat capul lui Ioan”, spunea Irod, „atunci cine este cel despre care aud toate aceste lucruri?” Şi făcea tot posibilul să-l poată vedea cândva.


text:
<pb/>După ce s-au întors apostolii la Isus, înştiinţându-l despre tot ce făcuseră, el plecă fără veste cu ei la Betsaida.


text:
Dar mulţimile aflară încotro se îndreaptă şi se luară după el. Isus le primea cu bucurie, vorbindu-le iarăşi despre Împărăţia lui Dumnezeu şi tămăduindu-i pe cei suferinzi.


text:
Îtr-un târziu, când deja se însera, apostolii au venit la el şi l-au îndemnat să trimită oamenii prin satele şi gospodăriile învecinate, să găsească de mâncare şi de dormit pentru noapte. „Căci”, ziceau ei, „aici în desert nu se găseşte nimic de mâncare.”


text:
Dar Isus le răspunse: <J>„Hrăniţi-i voi!”</J> „Cum asta! Noi nu avem decât cinci pâini şi doi peşti pentru toţi câţi suntem aici”, protestară ei, „sau poate vrei să mergem şi să cumpărăm hrană pentru tot poporul acesta?”


text:
Căci se aflau acolo vreo cinci mii de oameni. <J>„Spuneţi-le să se aşeze pe iarbă în grupuri de câte cincizeci”, răspunse Isus.</J>


text:
Isus luă cele cinci pâini şi cei doi peşti, îşi îndreptă privirile spre cer şi mulţumi. Apoi rupse bucăţi pe care ucenicii să le pună înaintea oamenilor.


text:
Şi toţi mâncară pe săturate. Cu toate acestea, la urmă se strânseră douăsprezece coşuri cu firimiturile care au rămas!


text:
<pb/>Într-o zi, pe când se ruga singur şi ucenicii erau pe undeva prin apropiere, Isus se duse la ei şi-i întrebă: <J>„Cine zic oamenii că sunt eu?”</J>


text:
„Ioan Botezătorul”, îi răspunseră ei, „sau poate Ilie ori vreunul din ceilalţi profeţi de demult, care a înviat din morţi.”


text:
<J>„Dar voi cine credeţi că sunt?”</J>, întrebă din nou Isus. Petru răspunse: „Mesia – Cristosul lui Dumnezeu!”


text:
„Căci trebuie să sufăr mult”, zise el, „şi trebuie să fiu respins de conducătorii evrei – de bătrâni, de mai marii preoţilor şi învăţătorii legii – şi să fiu omorât; iar după trei zile voi învia!”


text:
Apoi le spuse tuturor: <J>„Oricine doreşte să mă urmeze va trebui să lase deoparte dorinţele sale şi comoditatea sa şi să-şi poarte crucea în fiecare zi, rămânând strâns legat de mine!</J>


text:
<J>Oricine îşi va pierde viaţa de dragul meu, şi-o va salva, dar oricine ţine morţiş să-şi păstreze viaţa şi-o va pierde.</J>


text:
<J>Când eu, Fiul omului, voi veni în slava mea şi în slava Tatălui şi a sfinţilor îngeri, îmi va fi ruşine atunci de toţi cei cărora acum le este ruşine de mine şi de cuvintele mele.</J>


text:
<J>Dar iată ce vă spun: unii din voi, cei care staţi chiar acum aici, nu veţi muri până când nu veţi vedea Împărăţia lui Dumnezeu!”</J>


text:
Pe când se ruga, faţa începu să-i strălucească iar hainele i se făcură albe, sclipitoare, de nu te puteai uita la ele.


text:
Învăluiţi în slavă şi splendoare, ei discutară despre moartea lui, ce urma să aibă loc la Ierusalim conform planului rânduit de Dumnezeu.


text:
Petru şi ceilalţi fură cuprinşi de toropeală şi aţipiră. Trezindu-se, îl văzură pe Isus învăluit de slava şi lumina puternică ce îl înconjura, şi pe cei doi bărbaţi care erau cu el.


text:
Pe când se pregăteau Moise şi Ilie să plece, Petru, năuc de-a binelea, nemaiştiind ce spune, scăpă cuvintele: „Învăţătorule, ce minunat e! O să ridicăm aici trei colibe – una pentru tine, una pentru Moise şi alta pentru Ilie!”


text:
Dar pe când rostea aceste cuvinte, un nor luminos se formă deasupra lor; şi îi cuprinse groaza când norul îi acoperi.


text:
Când vocea se stinse, Isus se afla singur cu ucenicii. Ei n-au spus nimănui ce au văzut acolo, decât la mult timp după aceea.


text:
Un drac îl apucă mereu, făcându-l să ţipe; şi-l aruncă în asemenea convulsii, că face numai spume la gură; îl loveşte încontinuu şi o clipă nu-l lasă în pace.


text:
<J>„Ah, încăpăţânaţi şi necredincioşi ce sunteţi”</J>, strigă Isus <i>ucenicilor săi</i>. <J>„Cât timp să vă mai suport? Aduceţi-l încoace!”</J>


text:
Pe când se apropia băiatul, demonul îl doborî la pământ şi-l aruncă într-o zvârcolire cumplită. Dar Isus porunci dracului să iasă afară şi vindecă băiatul, redându-l părintelui său.


text:
<pb/>O mare teamă îi cuprinse pe oameni la vederea acestei demonstraţii a puterii lui Dumnezeu. Între timp, pe când apostolii comentau uluiţi faptele sale extraordinare, Isus le vorbi:


text:
Dar ucenicii nu-şi dădură seama la ce se referea, întrucât minţile lor nu erau încă luminate, şi s-au temut să-i ceară lămuriri.


text:
Numaidecât se iscă o discuţie aprinsă între ei, pentru a stabili care va fi cel mai mare <i>în viitoarea Împărăţie</i>.


text:
şi vorbi: <J>„Oricine are grijă de un copilaş ca acesta, de mine are grijă! Şi oricine mă slujeşte pe mine îl slujeşte pe Dumnezeu, care m-a trimis. Grija voastră pentru alţii e măsura măririi voastre.”</J>


text:
„Învăţătorule,” spuse Ioan, „noi l-am văzut pe unul făcând uz de numele tău pentru a izgoni demoni, şi i-am spus să înceteze. La urma urmei, nu face parte din grupul nostru.”


text:
Dar Isus îi zise: <J>„Nu trebuia să faci aşa. Căci oricine nu este împotriva voastră este, de fapt, în favoarea voastră.”</J>


text:
Dar locuitorii acelui sat refuzară să aibă de-a face cu ei, fiindcă mergeau în direcţia Ierusalimului.


text:
Când sosi vestea despre cele întâm-plare, Iacob şi Ioan se adresară lui Isus cu întrebarea: „Învăţătorule, să poruncim să se coboare foc din cer peste ei?”


text:
<J>căci Fiul omului n-a venit să piardă sufletele oamenilor, ci să le mântuiască.</J> Şi apoi au plecat mai departe, spre alt sat.


text:
Dar Isus îi răspunse: <J>„Nu uita că eu n-am nici măcar un loc unde să-mi pun capul. Vulpile au vizuini şi păsările cuiburi dar eu, Fiul omului, nu am nici un cămin pe pământ.”</J>


text:
Altă dată, când l-a poftit pe unul să vină cu el şi să-i fie ucenic, omul s-a învoit – dar a vrut să aştepte până-i moare tatăl.


text:
Isus a răspuns: <J>„Lasă-i pe cei lipsiţi de viaţă veşnică să se preocupe de asemenea lucruri. Datoria ta este de a veni şi de a predica lumii întregi despre sosirea Împărăţiei lui Dumnezeu.</J>


text:
Un altul i-a zis: „Da, Doamne, voi veni negreşit dar mai întâi lasă-mă să le cer voie celor de-acasă.”


text:
Isus însă îi spuse: <J>„Oricine se lasă abătut de la misiunea pe care i-o încredinţez nu este vrednic de Împărăţia lui Dumnezeu.”</J>


text:
Apoi Domnul a ales alţi ucenici, şaptezeci la număr, şi i-a trimis înaintea sa, doi câte doi, prin toate oraşele şi satele pe care plănuia să le viziteze mai târziu.


text:
Iată instrucţiunile pe care le-a dat acestora: <J>„Rugaţi stăruitor pe Domnul secerişului să trimită mai mulţi lucrători care să vă dea o mână de ajutor, fiindcă e mult de secerat dar lucrătorii sunt foarte puţini.</J>


text:
<J>Nu luaţi nici un ban cu voi, nici traistă pentru drum, nici măcar o pereche de încălţăminte de rezervă. Şi să nu pierdeţi timpul pe drum.</J>


text:
<J>Dacă e vrednică de binecuvântare, aceasta va rămâne; iar dacă nu, binecuvântarea se va întoarce la voi.</J>


text:
<J>Când intraţi într-un sat, să nu vă tot plimbaţi din casă în casă, ci rămâneţi într-un singur loc, mâncând şi bând fără comentarii din tot ce vi se oferă. Apoi, nu şovăiţi când vi se acordă ospitalitate, căci vrednic este lucrătorul de plata sa.</J>


text:
<J>Dacă într-un oraş sunteţi primiţi cu bucurie, urmaţi aceste două reguli: (1) Mâncaţi din tot ce vi se pune înainte,</J>


text:
<J>(2) Vindecaţi bolnavii şi, în timp ce faceţi astfel, rostiţi cuvintele: «Împărăţia lui Dumnezeu este acum foarte aproape de voi.»</J>


text:
<J>«Ne scuturăm picioarele de praful oraşului vostru, ca să se ştie că de-acum încolo sunteţi sortiţi pierzării. Să nu uitaţi niciodată cât de aproape aţi fost de Împărăţia lui Dumnezeu!»</J>


text:
<J>Ce orori vă aşteaptă pe voi, cetăţi ale Horazinului şi Betsaidei! Căci dacă s-ar fi făcut minunile mele în oraşele Tir şi Sidon, locuitorii lor s-ar fi pocăit de mult, îmbrăcându-se în sac şi aruncându-şi cenuşă în cap, drept semn al căinţei lor profunde.</J>


text:
<J>Ce să spun însă despre voi, cetăţeni ai Capernaumului? Oare voi vă veţi înălţa la cer? Nu, veţi fi coborâţi în iad.”</J>


text:
<J>Apoi le spuse ucenicilor: „Cei care vă primesc cu bucurie pe mine mă primesc. Şi cei care vă resping pe mine mă resping. Iar cei care mă resping, pe mine, îl resping pe Dumnezeu care m-a trimis.”</J>


text:
<pb/>Când s-au întors, cei şaptezeci i-au dat raportul plini de voioşie: „Până şi demonii ni se supun când facem uz de numele tău.”


text:
<J>Iar eu v-am dat autoritate asupra întregii puteri a Vrăjmaşului, şi să umblaţi printre şerpi şi scorpioni, zdrobindu-i. Nimic nu vă va vătăma.</J>


text:
<J>Totuşi, important este nu că vi se supun demonii, ci că numele voastre sunt trecute în registrul de cetăţeni ai cerului.”</J>


text:
Apoi a fost umplut de bucuria Duhului Sfânt şi a rostit următoarele cuvinte: <J>„Te laud, o, Tată, Domn al cerului şi al pământului, că ai ascuns aceste lucruri de intelectualii şi înţelepţii în accepţia lumii, dar că le-ai revelat celor care posedă o încredere de copil. Da, Tată, îţi mulţumesc, fiindcă aşa ai găsit cu cale.</J>


text:
<J>Toate lucrurile mi-au fost încredinţate de către Tatăl. Nimeni nu-l cunoaşte pe Fiul decât Tatăl şi nimeni nu-l cunoaşte pe Tatăl decât Fiul şi cei cărora găseşte de cuviinţă Fiul să li-l descopere.”</J>


text:
Apoi, întorcându-se spre apostoli, le spuse în şoaptă: <J>„De ce privilegiu mare vă bucuraţi voi să vedeţi lucrurile acestea.</J>


text:
<J>Mulţi profeţi şi regi de demult au năzuit din tot sufletul la aceste zile, ca să vadă şi să audă ce aţi văzut şi auzit voi!”</J>


text:
<pb/>Într-o zi, un specialist în legea <i>lui Moise</i> s-a sculat şi l-a pus la încercare pe Isus, întrebându-l: „Invăţătorule, ce trebuie să fac pentru ca să moştenesc viaţa veşnică în cer?”


text:
„Spune aşa,” zise el, „că trebuie să-l iubeşti pe Domnul Dumnezeul tău din toată inima, din tot sufletul, cu toată puterea şi cu toată mintea ta. Iar pe semen trebuie să-l iubeşti ca pe tine însuţi.”


text:
Persoana respectivă însă dorea să se scuze (pentru lipsa sa de dragoste faţă de anumiţi oameni) de aceea întrebă: „Care semeni?”


text:
Isus îi răspunse printr-o ilustraţie: <J>„Un evreu care călătorea de la Ierusalim la Ierihon a fost atacat de bandiţi. Ei l-au despuiat de haine şi de bani, l-au bătut crunt şi l-au lăsat să zacă acolo la marginea drumului, pe jumătate mort.</J>


text:
<J>Din întâmplare se abătu pe acolo un preot evreu; când zări omul întins la pământ, trecu numaidecât de cealaltă parte a şoselei şi-şi văzu mai departe de drum.</J>


text:
<J>Îngenunchind lângă el, samariteanul îi alină durerile, ungându-l cu alifii, şi-i bandajă rănile. Apoi îl sui pe măgarul său iar el merse pe jos, alături, până. când ajunseră la un han, unde rămase la căpătâiul bolnavului toată noaptea, dându-i îngrijirile necesare.</J>


text:
<J>A doua zi, îi întinse hangiului două hârtii de o sută de lei şi-i spuse să se ocupe de om. «Dac-o fi să se ridice nota de plată peste suma aceasta,» zise el, «am să-ţi achit diferenţa la proxima ocazie când mai trec pe aici.»</J>


text:
<J>Acum, care dintre cei trei ai spune că s-a purtat ca un semen adevărat cu victima bandiţilor?”</J>


text:
Omul răspunse: „Cel care i-a arătat un pic de milă.” Atunci Isus îi spuse: <J>„Aşa este. Acum du-te şi fă şi tu la fel.”</J> Maria, şi Maria


text:
<pb/>Continuându-şi Isus cu ucenicii călătoria spre Ierusalim, ajunseră la un moment dat într-un sat unde îi primi o femeie pe nume Marta.


text:
Marta însă era absentă la toate acestea, deoarece era foarte prinsă de pregătirile pe care le făcea pentru cină. Deodată veni la Isus şi-i spuse: „Doamne, nu ţi se pare că e cam nedrept din partea soră-mi să stea cu mâinile în sân iar eu să mă ocup de toate? Spune-i să vină să mă ajute.”


text:
<J>Când, de fapt, numai un singur lucru merită să te preocupe. Maria l-a descoperit deja – şi eu n-am să i-l iau.” Rugăciunea lui Isus</J>


text:
Odată, când ieşise Isus să se roage, unul din ucenicii săi veni la el, când termină, şi-i zise: „Doamne, învaţă-ne şi pe noi să ne rugăm, după cum şi Ioan şi-a învăţat ucenicii.”


text:
Iată deci ce rugăciune i-a învăţat el: <J>„Tatăl nostru care eşti în ceruri! Sfinţească-se numele tău! Vie împărăţia ta! Facă-se voia ta, precum în cer, aşa şi pe pământ.</J>


text:
<J>şi ne iartă nouă păcatele noastre fiindcă şi noi iertăm oricui ne este dator. Şi nu ne duce în ispită, ci ne izbăveşte de cel rău.”</J>


text:
Apoi, învăţându-i în continuare despre rugăciune, le spuse: <J>„Să presupunem că te-ai duce la miezul nopţii la un prieten acasă cu gând să împrumuţi trei pâini. I-ai striga aşa:</J>


text:
<J>El ţi-ar răspunde din odaia de culcare: «Te rog nu-mi cere să mă scol acum. Uşa e încuiată noaptea şi toţi suntem în pat. Pur şi simplu n-am cum să te ajut de data aceasta.»</J>


text:
<J>Dar eu am să vă spun următorul lucru: deşi nu va face aşa ceva în calitate de prieten, dacă continui să baţi suficient de mult timp, el se va scula şi-ţi va da tot ce doreşti – numai din cauza insistentelor tale.</J>


text:
<J>Tot aşa e şi cu rugăciunea – cereţi mereu şi veţi primi mereu; căutaţi mereu şi veţi găsi mereu! Bateţi şi uşa vi se va deschide.</J>


text:
<J>Voi, bărbaţi care sunteţi părinţi – dacă vă cere fiul pâine, îi daţi oare o piatră? Dacă vă cere peşte, îi veţi da un şarpe?</J>


text:
<J>Şi dacă până şi nişte păcătoşi ca voi dau copiilor ce au nevoie, nu vă daţi seama că Tatăl vostru va face cel puţin pe atâta, şi va da Duhul Sfânt celor care i-l cer?”</J>


text:
<pb/>Odată, când a izgonit Isus un demon dintr-un om care nu putea vorbi, omul şi-a recăpătat glasul. Mulţimea era extaziată,


text:
dar unii ziceau: „Nu e de mirare că-i poate izgoni. El îşi trage puterea de la Satana, regele demonilor!”


text:
Alţii i-au cerut să facă să se întâmple ceva deosebit în văzduh prin care să se adeverească afirmaţia sa că este Mesia.


text:
El le cunoştea gândurile fiecăruia dintre ei, de aceea, a zis: <J>„Orice regat în care domneşte războiul civil e sortit pieirii; tot aşa este şi în casa în care predomină discuţiile contradictorii şi certurile.</J>


text:
<J>Prin urmare, dacă ar fi adevărat ce aţi afirmat voi, anume că Satana luptă cu sine, învestindu-mă pe mine cu puterea de a izgoni demoni, cum se face că regatul lui supravieţuieşte?</J>


text:
<J>Şi dacă mie îmi dă putere Satana, discipolilor voştri cine le-o dă? Fiindcă şi ei izgonesc demoni! Credeţi că e dovadă a faptului că sunt posedaţi de Satana? Pe ei să-i întrebaţi dacă aveţi dreptate!</J>


text:
<J>Dar dacă eu izgonesc demonii prin puterea lui Dumnezeu, faptul demonstrează că Împărăţia lui Dumnezeu a sosit.</J>


text:
<J>până când, cineva mai puternic şi mai bine înarmat îl atacă şi-l învinge, deposedându-l de arme şi luându-i avuţiile.</J>


text:
<J>Oricine nu e pentru mine este împotriva mea; dacă nu mă ajută pe mine, aduce prejudicii cauzei mele.</J>


text:
<J>Când este aruncat un demon afară dintr-un om, se duce în locuri pustii, căutând odihnă; dar negăsind-o, se întoarce în persoana din care a ieşit</J>


text:
<J>Atunci se duce şi mai ia cu el şapte demoni, şi mai răi decât el, şi intră cu toţii în om. Astfel, bietul om e într-o stare de şapte ori mai rea decât înainte.”</J>


text:
<pb/>Pe când vorbea astfel, o femeie din mulţime strigă: „S-o binecuvânteze Dumnezeu pe mama ta şi pântecele din care ai ieşit, şi pieptul la care ai supt.”


text:
El i-a răspuns: <J>„Da, însă şi mai binecuvântaţi sunt toţi aceia care aud Cuvântul lui Dumnezeu şi-l pun în practică.”</J>


text:
<pb/>În timp ce mulţimea se îmbulzea către el din toate părţile, el le ţinu următoarea predică: <J>„Trăim în vremuri rele, cu oameni răi. Ei cer la nesfârşit să se întâmple ceva ciudat pe ceruri <i>spre a dovedi că sunt Mesia</i> însă singura dovadă care le-o voi da este o minune asemănătoare cu cea a lui Iona,</J>


text:
<J>ale cărui întâmplări au demonstrat locuitorilor din Ninive că Dumnezeu l-a trimis la aceşti oameni.</J>


text:
<J>În ziua judecăţii se va ridica regina din Seba şi va acuza generaţia de astăzi, deoarece ea străbătuse cale lungă şi anevoioasă ca să audă înţelepciunea lui Solomon dar aici e unul cu mult mai mare decât Solomon <i>şi nu prea mulţi îl iau în seamă.</i></J>


text:
<J>„Ba se vor scula şi ninivenii să osândească naţiunea aceasta, fiindcă ei s-au pocăit în urma predicii lui Iona; or, aici e unul cu mult mai mare decât Iona <i>dar naţiunea aceasta nu vrea să asculte</i>.</J>


text:
<J>Nimeni nu aprinde o lampă ca s-o ascundă de privirile oamenilor. Dimpotrivă, o va pune undeva la vedere ca să ofere lumină tuturor acelora care intră în cameră.</J>


text:
<J>Ochiul îţi luminează întreaga fiinţă lăuntrică. Un ochi curat permite luminii să-ţi intre în suflet. Pe când, un ochi plin de pofte împiedică lumina să pătrundă şi te lasă să te pierzi în beznă.</J>


text:
<J>Dacă lăuntrul tău e inundat de lumină, nemaiexistând nici un ungher întunecos, atunci şi exteriorul va radia ca şi când te-ai afla în bătaia unui far.”</J>


text:
<pb/>Pe când vorbea, unul din farisei l-a invitat la masă. Sosind la om acasă, Isus s-a aşezat la masă fără să îndeplinească ceremonialul de spălare cerut de datina evreiască.


text:
Atunci Isus i-a zis: <J>„Voi fariseii vă spălaţi pe dinafară, dar pe dinăuntru tot murdari rămâneţi – plini de lăcomie şi răutate.</J>


text:
<J>„Proştilor! Oare nu le-a făcut Dumnezeu pe amândouă, şi partea dinăuntru, şi partea dinafară?</J>


text:
<J>Dar vai de voi, fariseilor! Căci voi, deşi aveţi grijă să dijmuiţi până şi cea mai mică fărâmă din venitul vostru, uitaţi cu totul de justiţia şi dragostea lui Dumnezeu. Da, trebuie să daţi zeciuială, dar nu trebuie să lăsaţi nefăcute celelale lucruri.</J>


text:
<J>Vai de voi, farisei! Căci tare vă mai plac vouă locurile de cinste în sinagogi şi salutul reverenţios al tuturor oamenilor, când treceţi prin piaţă!</J>


text:
<J>Da, vă aşteaptă o judecată groaznică. Pentru că voi sunteţi ca un mormânt ascuns pe câmp. Nu ştiu trecătorii ce putreziciune zace pe unde merg.”</J>


text:
„Domnule,” spuse un specialist în probleme de drept bisericesc, care era şi el de faţă, „dumneavoastră aţi adus insulte şi profesiei mele prin cele spuse adineaori.”


text:
<J>„Indiscutabil că şi pe voi vă aşteaptă aceleaşi orori!”</J> spuse Isus. <J>„Căci voi striviţi pe bieţii oameni sub povara unor pretenţii religioase cu neputinţă de îndeplinit – pretenţii pe care voi nici măcar nu vă gândiţi să le satisfaceţi.</J>


text:
<J>Vai de voi! Fiindcă voi procedaţi întocmai ca strămoşii voştri din vechime care-i ucideau pe profeţi.</J>


text:
<J>Ucigaşilor! Voi aprobaţi faptele părinţilor voştri, considerându-le drepte – în fond şi voi aţi procedat la fel.</J>


text:
<J>Iată ce spune Dumnezeu despre voi: «Vă voi trimite profeţi şi apostoli dar voi pe unii îi veţi ucide iar pe ceilalţi îi veţi pune pe fugă.»</J>


text:
<J>„Şi voi, cei din generaţia actuală, veţi fi făcuţi răspunzători de moartea tuturor slujitorilor lui Dumnezeu, de la întemeierea lumii –</J>


text:
<J>începând cu asasinarea lui Abel şi terminând cu cea a lui Zaharia, care a pierit între altar şi sanctuar. Nu încape îndoială că asupra voastră va cădea acuzaţia.</J>


text:
<J>Vai de voi, specialişti în religie! Căci voi ascundeţi adevărul de oameni. Voi înşivă nu vreţi să-l acceptaţi şi, pe deasupra, mai le luaţi şi altora şansa de a crede în el.”</J>


text:
Fariseii şi specialiştii în probleme juridice s-au aprins foc de mânie şi, începând din acel moment, îl atacară înverşunaţi cu o ploaie de întrebări,


text:
Între timp, când s-a adunat o mulţime de zeci de mii, încât se călcau în picioare unii pe alţii, el se îndreptă spre ucenici şi le vorbi lor mai întâi: <J>„Feriţi-vă de aluatul fariseilor, care este făţărnicie. O asemenea ipocrizie nu va putea fi ascunsă la nesfârşit.</J>


text:
<J>Tot ce-au spus ei la întuneric se va auzi la lumină şi tot ce-aţi rostit voi în şoaptă la adăpostul odăilor tainice se va vesti de pe acoperişul caselor, ca să audă toţi!</J>


text:
<J>Iubiţi prieteni, nu vă temeţi de oamenii aceştia care doresc să vă ucidă. Ei nu pot ucide decât trupul; asupra sufletului vostru nu au nici o putere.</J>


text:
<J>Dar am să vă spun eu de cine să vă temeţi: temeţi-vă de Dumnezeu care poate ucide şi arunca apoi în iad.</J>


text:
<J>Cât costă cinci vrăbii? Vreo doi, trei lei? În orice caz, nu mai mult de atâta. Totuşi Dumnezeu nu uită pe absolut nici una din ele.</J>


text:
<J>Şi el ştie până şi câţi peri aveţi în cap! Niciodată să nu vă temeţi, căci voi îi sunteţi cu mult mai de preţ decât un stol întreg de vrăbii.</J>


text:
<J>Iar eu vă asigur de următorul lucru: anume că eu, Fiul omului, vă voi onora în public în prezenţa îngerilor lui Dumnezeu, dacă şi voi mă veţi recunoaşte în public aici pe pământ ca prietenul vostru.</J>


text:
<J>Totuşi până şi cei care vorbesc împotriva mea pot fi iertaţi – pe când cei care vorbesc împotriva Duhului Sfânt nu vor fi iertaţi niciodată.</J>


text:
<J>Iar când veţi fi aduşi la judecată înaintea dregătorilor evrei şi a autorităţilor în sinagogi, să nu vă îngrijoraţi cu privire la ce veţi spune în apărarea voastră,</J>


text:
<pb/>Atunci, cineva din mulţime îi strigă: „Domnule, vă rog să spuneţi fratelui meu să împartă moşia tatălui meu cu mine.”


text:
Dar Isus îi răspunse: <J>„Omule, cine m-a făcut pe mine judecător să mă pronunţ în asemenea chestiuni!</J>


text:
<J>De fapt, hambarele sale erau pline până la refuz – într-atâta de nu mai reuşea să adune în ele totul. Se gândi el ce se gândi</J>


text:
<J>şi-n cele din urmă exclamă: «A, ştiu ce-am să fac – am să le dărâm pe cele vechi şi am să-mi construiesc altele mai mari. Atunci voi avea destul loc.»</J>


text:
<J>Şi voi zice sufletului meu: «Acu-i de trăit; ai adunat aici să-ţi ajungă pentru nu ştiu câţi ani. De-acum să te ţii trai uşor – mănâncă, bea şi veseleşte-te!»</J>


text:
<J>Dar Dumnezeu i-a zis: «Nebunule! La noapte vei muri şi cine va avea parte de tot ce-ai agonisit tu?»</J>


text:
<pb/>Apoi, întorcându-se către ucenici, spuse: <J>„Nu vă îngrijoraţi gândindu-vă dacă aveţi destul de mâncat sau cu ce vă îmbrăca.</J>


text:
<J>Priviţi corbii: ei nu seamănă şi nu seceră, nici nu au hambare pentru provizii de hrană şi, cu toate acestea, se descurcă admirabil – căci Dumnezeu este cel care-i hrăneşte. Or, voi îi sunteţi cu mult mai de preţ decât toate păsările!</J>


text:
<J>În plus, ce rost are să vă îngrijoraţi? La ce bun să vă necăjiţi? Se va adăuga oare măcar o singură zi la viaţa voastră prin aceasta? Fireşte că nu.</J>


text:
<J>Şi dacă îngrijorarea nu poate realiza nici măcar un lucru atât de mic, ce rost mai are să vă îngrijoraţi pentru lucruri mai mari?</J>


text:
<J>Priviţi cum cresc crinii: nici nu torc, nici nu ţes, totuşi vă spun: Nici Solomon, în toată slava lui, nu s-a îmbrăcat ca unul din aceştia.</J>


text:
<J>Iar dacă Dumnezeu asigură îmbrăcămintea unor flori care astăzi sunt, mâine au dispărut, nu vă gândiţi atunci, îndoielnici ce sunteţi, că şi vouă vă va asigura îmbrăcămintea?</J>


text:
<J>Nici pentru hrană să nu vă faceţi griji – gândindu-vă ce-o să mâncaţi şi ce-o să beţi; nu lăsaţi ca acestea să vă aducă nelinişte.</J>


text:
<J>Toată omenirea se zbate pentru o bucată de pâine, dar Tatăl vostru ceresc vă cunoaşte nevoile fiecărei zile.</J>


text:
<J>El vă va da întotdeauna tot ce vă lipseşte de pe o zi pe alta, dacă şi voi veţi face din Împărăţia lui Dumnezeu preocuparea voastră de căpetenie.</J>


text:
<J>Deci nu te teme, turmă mică. Fiindcă Tatălui tău îi face o mare plăcere să-ţi dăruiască Împărăţia.</J>


text:
<J>Vindeţi tot ce aveţi şi daţi celor nevoiaşi. Aceasta va face să crească pungile voastre din ceruri! Or, pungile din cer nu au petece nici găuri în ele. Comorile voastre de acolo nu vor dispare niciodată; nici hoţ nu le poate fura; nici o molie nu le poate distruge.</J>


text:
<J>pentru întoarcerea Domnului vostru de la ospăţul de nuntă. Atunci veţi fi în stare să-i deschideţi uşa şi să-l poftiţi înăuntru, în clipa în care soseşte şi bate la uşă.</J>


text:
<J>Mare va fi bucuria acelor care sunt gata şi-l aşteaptă să se întoarcă. El însuşi îi va aşeza la masă, se va îmbrăca în haine de ospătar, şi-i va servi, în timp ce ei vor sta aşezaţi şi vor mânca.</J>


text:
<J>S-ar putea ca el să vină la ora nouă seara – sau chiar la miezul nopţii. Dar indiferent când va veni, slujitorii lui care sunt gata vor avea parte de bucurie.</J>


text:
<J>Toţi ar fi gata pentru el numai dacă ar şti ora exactă a înapoierii – întocmai cum ar fi gata pentru un hoţ dacă ar şti când vine.</J>


text:
Şi Domnul îi răspunse: <J>„Eu vorbesc oricărui om credincios şi cumpătat căruia stăpânul îi acordă răspunderea de a-i hrăni pe ceilalţi slujitori.</J>


text:
<J>Dacă se întoarce stăpânul său şi constată că s-a achitat cum trebuie de sarcină, atunci va exista o răsplată –</J>


text:
<J>Dar dacă omul începe să gândească în felul următor: «Domnul meu nu se va întoarce prea curând» şi începe să-i biciuiască pe bărbaţii şi femeile pe care se cuvenea să-i ocrotească şi să piardă timpul în chefuri şi beţii –</J>


text:
<J>ei bine, atunci stăpânul său se va întoarce fără veste şi-l va îndepărta din postul de încredere, trimiţându-l la un loc cu cei infideli.</J>


text:
<J>În vreme ce, cel ce nu este conştient de faptul că procedează greşit va avea parte de o pedeapsă uşoară. Se cere mult de la cei cărora li se dă mult, întrucât răspunderea lor este mai mare.”</J>


text:
<J>De acum înainte familii întregi se vor scinda – trei pentru mine, doi împotrivă – sau poate invers.</J>


text:
<J>Un tată va lua o anume hotărâre faţă de mine iar fiul său alta; mama şi fiica vor avea neînţelegeri; şi hotărârea unei soacre respectate va fi nesocotită de nora sa.”</J>


text:
<pb/>Apoi se întoarse spre mulţime şi spuse: <J>„Când vedeţi că se adună norii la apus, ziceţi: «Are să vină o ploaie». Şi aveţi dreptate.</J>


text:
<J>Ipocriţilor! Tălmăciţi cerul destul de bine dar refuzaţi să luaţi seama la toate avertismentele din jurul vostru care vă înştiinţează despre criza ce stă să se abată asupra voastră.</J>


text:
<J>Dacă-ţi întâlneşti pârâşul în drum spre tribunal, încearcă să rezolvi cu el litigiul înainte de a ajunge în faţa judecătorului, altminteri el te va condamna la închisoare.</J>


text:
<J>Fiindcă atunci nu vei mai fi liber până când nu vei plăti absolut totul, până la ultimul bănuţ.”</J>


text:
Cam în vremea aceasta, i s-a adus la cunoştinţă că Pilat măcelărise nişte evrei din Galileea în timp ce aceştia aduceau jertfe la templul din Ierusalim.


text:
<J>„Credeţi cumva că erau mai păcătoşi decât alţi oameni din Galileea?”</J>, întrebă el. <J>„Oare de aceea au suferit?</J>


text:
<J>Deloc! Nu vă daţi seama că şi voi veţi pieri dacă nu vă lăsaţi de căile voastre rele şi nu vă întoarceţi la Dumnezeu?</J>


text:
<J>Dar cei optsprezece oameni care au murit când s-a prăbuşit turnul din Siloam peste ei? Erau ei oare cei mai păcătoşi din Ierusalim?</J>


text:
<pb/>Apoi dădu un exemplu: <J>„Un om a sădit un smochin în grădina sa şi a venit de nenumărate ori să vadă dacă va putea găsi vreo roadă dar de fiecare dată rămânea dezamăgit.</J>


text:
<J>În cele din urmă i-a spus grădinarului să-l taie. «Trei ani am aşteptat şi nu mi-a dat măcar o smochină!» zise el. «De ce să ne mai batem capul cu el? Şi aşa ocupă degeaba un loc pe care l-am putea folosi altfel.»</J>


text:
<J>Mai acordă-i o şansă, răspunse grădinarul. Lasă-l încă un an şi am să mă ocup de el în mod special.</J>


text:
O atinse şi pe dată ea se îndreptă de spate. Cum îi mai mulţumi ea lui Dumnezeu şi cum îl mai slăvi!


text:
Dar conducătorul evreu al sinagogii din localitate era foarte indignat de faptul că Isus a vindecat-o într-o zi de Sabat. „Şase zile din săptămână sunt pentru lucru”, strigă el mulţimii. „Acelea sunt zilele de venit la vindecare, nu în ziua de Sabat!”


text:
Domnul însă îi răspunse: <J>„Ipocritule! Şi tu lucrezi de Sabat. Oare nu-ţi dezlegi vita din grajd în Sabat ca s-o adăpi?</J>


text:
<J>Şi greşesc eu, doar pentru că e Sabat, când eliberez această evreică de cei optsprezece ani de robie ai Satanei?”</J>


text:
Spusele acestea îi făcură de ruşine pe duşmanii săi. Şi tot poporul se bucură de faptele sale minunate.


text:
<pb/>Apoi începu să-i înveţe iarăşi despre Împărăţia lui Dumnezeu: <J>„Cum este Împărăţia? Întrebă el. Prin ce o pot ilustra?</J>


text:
<J>Este ca o sămânţă minusculă de muştar, sădită într-o grădină; curând ea creşte şi se face o tufă înaltă, în ale cărei ramuri vin să locuiască păsările.</J>


text:
El mergea din oraş în oraş şi din sat în sat, învăţându-i pe oameni pe unde trecea, înaintând mereu spre Ierusalim.


text:
<J>„Uşa care dă spre cer este îngustă. Munciţi din răsputeri să intraţi pe ea, fiindcă adevărul e că mulţi vor încerca să intre,</J>


text:
<J>dar odată ce stăpânul casei a încuiat uşa va fi prea târziu. Atunci dacă veţi sta afară şi veţi bate, rugându-vă: «Doamne, deschide-ne uşa», el vă va răspunde: «Nu vă cunosc!»”</J>


text:
<J>Şi el vă va răspunde: «Vă spun că nu vă cunosc. Nu puteţi intra aici, aşa vinovaţi cum sunteţi. Plecaţi!»”</J>


text:
<J>Şi va fi plâns mare şi scrâşnet de dinţi când, stând afară, îi veţi vedea pe Avraam, Isaac şi Iacob, şi pe toţi profeţii în Împărăţia lui Dumnezeu –</J>


text:
<J>Notaţi bine acest lucru: unii care sunt dispreţuiţi acum vor fi mult onoraţi atunci; iar unii care se bucură de mare consideraţie în prezent vor fi cei mai neînsemnaţi atunci.”</J>


text:
<pb/>La câteva minute după aceea, nişte farisei i-au zis: „Du-te de aici dacă ţii la viaţă, căci regele Irod este pe urmele tale!”


text:
Isus răspunse: <J>„Duceţi-vă şi spuneţi-i vulpii aceleia că voi continua să izgonesc demoni şi să fac minuni de vindecare astăzi şi mâine; iar a treia zi voi ajunge la destinaţie.</J>


text:
<J>Da, astăzi, mâine şi poimâine! Căci nu s-ar cuveni ca un profet al lui Dumnezeu să fie ucis altundeva decât în Ierusalim!</J>


text:
<J>„O, Ierusalime, Ierusalime! Cetatea care ucide profeţii! Oraşul care îi omoară cu pietre pe cei ce îi sunt trimişi în ajutor! De câte ori nu am vrut să-ţi adun copiii la un loc cum îşi strlnge o cloşcă puii sub aripi, dar nu m-ai lăsat.</J>


text:
<J>Iar acum… o, acum casa îţi este pustie. Şi nu mă vei mai vedea până când vei zice: «Bun venit celui ce vine în numele Domnului!»</J>


text:
fariseii îl pândeau ca să vadă dacă-l va vindeca pe un om de acolo ce suferea îngrozitor de hidropizie.


text:
Isus le spuse fariseilor şi specialiştilor în drept care stăteau împrejur: <J>„Ei, ce ziceţi, e drept după lege să vindeci un om în Sabat sau nu?</J>


text:
Apoi se întoarse către ei: <J>„Care dintre voi nu lucrează în ziua de Sabat?”</J>, întrebă el. <J>„Dacă vă cade vita într-o groapă, oare nu săriţi să o scoateţi afară?”</J>


text:
<pb/>Când observă el că toţi cei care veneau la masă se căzneau să stea cât mai aproape de capul mesei, îi sfătui astfel:


text:
<J>„Dacă eşti invitat la un ospăţ de nuntă, nu te lupta să capeţi întotdeauna cel mai bun loc. Fiindcă dacă se iveşte unul mai respectat decât tine,</J>


text:
<J>gazda îl va aduce la locul tău şi-ţi va spune: «Dă-i voi dânsului să stea în locul tău.» Iar tu, roşind, va trebui să ocupi unul din locurile rămase libere în altă parte a mesei.</J>


text:
<J>Mai degrabă, procedează astfel: aşează-te în locul cel mai de pe urmă şi, când te va vedea gazda, va veni şi-ţi va spune: «Prietene, avem un loc mai bun pentru tine!» Astfel, vei fi onorat în faţa tuturor oaspeţilor.</J>


text:
Apoi se întoarse către gazdă. <J>„Când dai o masă”, spuse el, „să nu inviţi prieteni, fraţi, rude şi vecini bogaţi. Căci ei îţi vor întoarce invitaţia.</J>


text:
<J>Atunci, la învierea celor evlavioşi, Dumnezeu te va răsplăti fiindcă ai invitat din aceia care nu te pot recompensa.”</J>


text:
<pb/>Auzind acestea, un om care stătea la masă cu Isus exclamă: „Ce mare privilegiu va fi să intri în Împărăţia lui Dumnezeu!”


text:
Isus răspunse printr-o pildă: <J>„Un om a pregătit un mare ospăţ şi a făcut o sumedenie de invitaţii.</J>


text:
<J>Când totul era gata, şi-a trimis servitorul să treacă pe la oaspeţi şi să-i anunţe că a sosit timpul să vină.</J>


text:
<J>Dar ei începură să se scuze. Unul zise că tocmai a cumpărat un ogor şi doreşte să-l vadă, deci să-l ierte că nu poate veni.</J>


text:
<J>Servitorul se întoarse şi aduse la cunoştinţa stăpânului tot ce-a spus fiecare. Stăpânul său se înfurie şi-i spuse să iasă degrabă pe străzile şi uliţele oraşului şi să invite cerşetorii, schilozii, şchiopii şi orbii.</J>


text:
<J>«Ei, atunci ieşi la hotar şi cutreieră drumurile de ţară, îndemnând pe oricine îţi iese în cale să vină, numai să se umple casa.</J>


text:
<J>Fiindcă nici unul din cei pe care i-am invitat în primul rând, nu va gusta nici măcar un strop din tot ce le pregătisem.»”</J>


text:
<J>„Oricine doreşte să fie ucenicul meu trebuie să mă iubească mult mai mult decât îşi iubeşte propriul tată şi propria mamă, soţia, copiii, fraţii sau surorile sale – ba mai mult chiar decât propria viaţă – altminteri nu poate fi ucenicul meu.</J>


text:
<J>Dar să nu porniţi înainte de a cântări preţul. Căci cine începe să construiască o clădire fără să alcătuiască mai întâi un deviz de cheltuieli şi să verifice dacă are suficiente fonduri pentru efectuarea tuturor plăţilor?</J>


text:
<J>Altminteri, e posibil să nici nu termine bine cu fundaţia şi să constate că nu mai are bani. Cum vor mai râde toţi de el atunci!</J>


text:
<J>«Îl vezi pe omul acela?», îşi vor bate ei joc. «A început casa aceea, dar i s-au terminat banii înainte de a ajunge la capăt cu construcţia!»</J>


text:
<J>Sau, cărui rege i-ar trece prin cap să meargă la război fără să ţină mai întâi sfat cu consilierii săi şi să discute dacă armata sa de zece mii de oameni e suficient de puternică pentru a învinge pe cei douăzeci de mii de oşteni care se îndreaptă împotriva sa?</J>


text:
<J>Dacă se ajunge la o hotărâre negativă, atunci, cât sunt încă trupele inamice departe, va trimite o delegaţie de armistiţiu, care să discute condiţiile de pace.</J>


text:
<J>Astfel, nimeni nu poate deveni ucenicul meu dacă nu se opreşte întâi să-şi cântărească bunăstarea – şi apoi să renunţe la totul de dragul meu!</J>


text:
<J>Sarea lipsită de gust nu mai este bună de nimic – nici măcar ca îngrăşământ. Este total lipsită de valoare şi trebuie aruncată. Ascultaţi cu atenţie, dacă vreţi să înţelegeţi tâlcul celor spuse de mine.”</J>


text:
Adesea veneau la Isus să-i asculte predicile perceptori necinstiţi, precum şi alţi păcătoşi notorii.


text:
Dar acest fapt i-a atras nemulţumiri din partea conducătorilor religioşi evrei şi a teologilor, pentru că se asocia cu oameni atât de josnici – ba mai şi mânca împreună cu ei!


text:
<J>„Dacă aţi avea o sută de oi şi una singură din ele s-ar rătăci, pierzându-se în pustiu, nu le-aţi lăsa pe celelalte nouăzeci şi nouă, pornind în căutarea celei pierdute până ce aţi găsi-o?</J>


text:
<J>Şi apoi, n-aţi chema oare prietenii şi vecinii să se bucure împreună cu voi de faptul că s-a găsit oaia pierdută?</J>


text:
<J>Ei bine, în acelaşi fel se va bucura cerul mai mult de un singur păcătos pierdut, care se întoarce la Dumnezeu, decât de alţi nouăzeci şi nouă care nu s-au rătăcit!</J>


text:
<J>Sau să luăm altă împrejurare: O femeie are zece monede de argint foarte scumpe şi pierde una din ele. Oare nu va aprinde lumina şi va scotoci fiecare ungher al casei, măturând prin toate crăpăturile până ce o va găsi?</J>


text:
<J>În acelaşi fel, este mare bucurie între îngerii lui Dumnezeu când un păcătos se pocăieşte.” Pentru a ilustra şi mai bine miezul celor spuse, le-a mai dat şi această parabolă:</J>


text:
<J>Când cel mai mic i-a zis tatălui: «Te rog să-mi dai acum partea ce mi se cuvine din a-verea ta, fiindcă nu mai vreau să aştept până mori», tatăl lui s-a învoit să împartă averea celor doi fii ai săi.</J>


text:
<J>Câteva zile mai târziu, fiul cel tânăr şi-a făcut bagajele şi a plecat într-o ţară îndepărtată, unde şi-a risipit banii la chefuri şi cu femeile stricate.</J>


text:
<J>Cam pe când i s-au terminat banii, o mare foamete s-a abătut asupra întregii ţări şi astfel el a început să rabde foame.</J>


text:
<J>Tânărul nostru era atât de înfometat încât până şi roşcovele care se dădeau porcilor i se păreau mai bune de mâncat. Lui însă nu i se dădeau nici măcar acestea.</J>


text:
<J>Când, în cele din urmă, şi-a venit în fire, şi-a zis: «Acasă la tata până şi argaţii au tot ce le trebuie, ba încă le mai şi rămâne, şi uite că eu mor aici de foame!</J>


text:
<J>Mă voi duce acasă la tatăl meu şi-i voi zice: „Tată, am păcătuit împotriva cerului şi împotriva ta</J>


text:
<J>şi nu mai sunt vrednic să mă numesc fiul tău. Te rog primeşte-mă ca pe unul din argaţii tăi.”»</J>


text:
<J>Aşadar s-a întors acasă la tatăl său. Şi, pe când era el încă departe, tatăl său l-a văzut venind şi i s-a umplut inima de milă şi de dragoste; a alergat, l-a îmbrăţişat şi l-a sărutat.</J>


text:
<J>Fiul său i-a zis: «Tată, am păcătuit împotriva cerului şi împotriva ta, şi nu mai sunt vrednic să mă numesc fiul tău.»</J>


text:
<J>Dar tatăl său a poruncit slugilor: «Aduceţi, repede, haina cea mai frumoasă din casă şi îmbrăcaţi-l cu ea. Şi puneţi-i în deget inelul cu pietre scumpe şi încălţăminte în picioare.</J>


text:
<J>Tăiaţi apoi vieţui ce-l ţineam pentru îngrăşat, căci trebuie să sărbătorim evenimentul printr-un ospăţ.</J>


text:
<J>Fiindcă acest fiu al meu era mort şi a înviat. Era pierdut şi acum a fost găsit.» Şi a început petrecerea.</J>


text:
<J>În acest timp, fiul cel mare era la muncă pe ogor. Când s-a întors acasă, a auzit muzica din casă</J>


text:
<J>«S-a întors fratele tău – i s-a spus – şi tatăl tău a tăiat viţelul pe care-l ţineam la îngrăşat şi a dat un mare ospăţ, pentru a sărbători întoarcerea lui acasă.»</J>


text:
<J>Atunci, fratele cel mare s-a supărat foarte tare şi n-a mai vrut să intre în casă. Tatăl lui a ieşit afară şi l-a rugat stăruitor să vină înăuntru,</J>


text:
<J>însă el a răspuns: «De atâţia ani am trudit pentru tine şi niciodată nu ţi-am ieşit din vorbă; şi-n tot acest timp o dată nu mi-ai dat şi mie măcar un ied să mă veselesc cu prietenii mei.</J>


text:
<J>Iar acum, când se întoarce fiul ăsta al tău, după ce şi-a risipit banii cu femeile, tu serbezi evenimentul, tăind pentru el viţelul cel mai gras pe care-l avem pe lângăcasă?!»</J>


text:
<J>Dar se cuvenea să-l serbăm pe fratele tău, pentru că el era ca mort pentru noi, însă acum a înviat; era pierdut însă l-am regăsit.»”</J>


text:
Isus le-a spus ucenicilor o întâmplare: <J>„Un om bogat a angajat un contabil să ţină evidenţa socotelilor sale, dar în curând s-a răspândit zvonul că acest contabil n-ar fi tocmai cinstit şi corect.</J>


text:
<J>Prin urmare, stăpânul îl chemă la el şi-i zise: «Ce-am auzit, că ai ajuns să mă furi, nu-i aşa? Încheie-ţi îndată situaţia şi pleacă!»</J>


text:
<J>Ce şi-a zis contabilul în sinea lui? «Acum ce-am să mă fac, deoarece stăpânul mă dă afară din servici. Or, eu n-am putere să mă duc la săpat de şanţuri iar de cerşit sunt prea mândru s-o fac.</J>


text:
<J>Ştiu eu însă ce e de făcut! Şi, unde mai pui că, în felul acesta, o să am şi o mulţime de prieteni când voi pleca de aici!»</J>


text:
<J>Astfel, invită pe fiecare datornic al patronului să vină pentru ca să discute situaţia, îl întrebă pe primul: «Tu cât îi datorezi?»</J>


text:
<J>«Eu îi sunt datori cu 3.400 de litri de ulei de măsline,» răspunse omul. «Uite, aici e contractul pe care l-ai semnat,» îi răspunse contabilul. «Rupe-l şi completează altul pentru jumătate din cât datorai!»</J>


text:
<J>«Dar tu cât îi datorezi?» îl întrebă el pe următorul. «Treizeci şi cinci de tone de grâu,» răspunse acesta. «Atunci, spuse contabilul, ia nota şi înlocuieşte-o cu una de douăzeci şi opt de tone!»</J>


text:
<J>Bogatul a fost nevoit să-l admire pe hoţ pentru şiretenia sa. Şi nu e un secret că oamenii acestei lumi sunt mai deştepţi <i>la necinste</i> decât cei evlavioşi.</J>


text:
<J>Dar oare pot eu să vă învăţ pe voi să vă purtaţi astfel, câştigând prietenia cuiva prin înşelăciune? Oare vă va asigura acest lucru intrarea în căminul vostru veşnic din cer?</J>


text:
<J>Nicidecum! Căci dacă nu sunteţi cinstiţi în chestiuni mărunte, nu veţi fi nici în cele mari. Dacă înşelaţi, fie şi numai un pic, nu veţi mai putea fi cinstiţi când vi se vor încredinţa răspunderi mai mari.</J>


text:
<J>Iar dacă nu sunteţi vrednici de încredere când e vorba de afaceri pă-mânteşti, cine vă va mai încredinţa bogăţiile cerului?</J>


text:
<J>Fiindcă, nici voi, nici alţii nu pot sluji la doi stăpâni. Fie că-l veţi urî pe unul şi-i veţi arăta loialitate celuilalt, fie invers – vă veţi entuziasma pentru unul şi-l veţi dispreţui pe celălalt. Nu puteţi sluji şi lui Dumnezeu, şi banului. <i>Mamonei</i></J>


text:
Apoi le vorbi aşa: <J>„Voi purtaţi pe chip o expresie nobilă, de mare pioşenie, când sunteţi în public, dar Dumnezeu vă cunoaşte inimile rele. Prefăcătoria voastră vă aduce cinste din partea oamenilor, dar în faţa lui Dumnezeu ea este o mârşăvie.</J>


text:
<J>Până ce a început Ioan Botezătorul să predice, legile lui Moise şi mesajele profeţilor vă serveau drept călăuză. Dar Ioan a adus Vestea Bună, potrivit căreia Împărăţia lui Dumnezeu va veni în curând. Şi acum, mulţimi înflăcărate se îngrămădesc să intre.</J>


text:
<J>Dar aceasta nu înseamnă că legea şi-a pierdut valabilitatea în vreun punct al ei – oricât de minor. Ea rămâne la fel de puternică şi neclintită precum cerul şi pământul.</J>


text:
<J>Astfel, oricine divorţează de soţia sa şi se căsătoreşte cu alta comite adulter şi oricine ia de nevastă o femeie divorţată comite adulter.</J>


text:
<pb/><J>Era un anume om bogat, zise Isus, care umbla îmbrăcat în haine frumoase şi trăia zilnic în veselie şi huzur.</J>


text:
<J>Cum stătea el acolo, aşteptând cu nerăbdare să-i cadă ceva resturi de la masa bogatului, veneau câinii şi-i lingeau rănile deschise.</J>


text:
<J>În cele din urmă, cerşetorul a murit şi a fost dus de îngeri în locul unde ajung cei drepţi, să fie împreună cu Avraam. A murit şi bogatul şi a fost îngropat,</J>


text:
<J>iar sufletul lui a mers în Hades. Acolo, în chinuri groaznice, l-a zărit pe Lazăr, ca într-o zare, stând cu Avraam.</J>


text:
<J>«Părinte Avraame», strigă el, «fie-ţi milă de mine, cât de puţin, şi trimite-l pe Lazăr încoace, să-şi înmoaie măcar degetul în apă şi să-mi răcorească limba, căci sunt în chinuri cumplite aici.»</J>


text:
<J>Dar Avraam îi spuse: «Fiule, adu-ţi aminte că în viaţă tu ai avut tot ce ţi-ai dorit, pe când Lazăr n-a avut nimic. Acum el este mângâiat aici iar tu te zbaţi în chinuri.</J>


text:
<J>Pe lângă asta, suntem despărţiţi de o mare prăpastie şi oricine doreşte să vină la tine de aici este oprit la marginea ei; tot aşa, nici unul de acolo nu poate trece la noi.»</J>


text:
<J>Atunci bogatul zise: «O, Părinte Avraam, rogu-te, trimite-l <i>pe Lazăr</i> în casa tatălui meu –</J>


text:
<J>căci mai am cinci fraţi – să-i prevină despre locul acesta de chin, să nu ajungă şi ei aici când vor muri.»</J>


text:
<J>Dar Avraam spuse: «Vezi tu, ei sunt preveniţi de-a lungul întregii lor vieţi de Sfintele Scripturi şi fraţii tăi le pot citi oricând şi ori de câte ori doresc!»</J>


text:
<J>Bogatul stăruia totuşi: «Aş, Părinte Avraame, nu-şi vor face ei timp şi nu vor găsi îndemn interior să le citească! Dar dacă va fi trimis cineva dintre cei morţi să-i prevină, atunci, cugetând la viaţa lor, sper că se vor pocăi.»</J>


text:
<J>Avraam îi spuse: «Dacă nu vor ei să asculte de Moise şi de profeţi, precis nu vor asculta nici chiar dacă va învia cineva din morţi!»”</J>


text:
<pb/><J>Întotdeauna va exista ispita de a păcătui”</J>, le spuse Isus ucenicilor într-o zi, <J>„dar vai de omul prin care vine ispita.</J>


text:
<J>Mult mai bine ar fi de el dacă i s-ar lega o piatră de moară de gât şi ar fi aruncat în mare, decât să înfrunte pedeapsa ce-i aşteaptă pe cei care vătăma copilaşii aceştia. V-am prevenit!</J>


text:
Într-o zi, apostolii i-au spus Domnului: „Noi avem nevoie de mai multă credinţă. Spune-ne cum o putem căpăta.”


text:
<J>„Dacă credinţa voastră ar fi şi numai cât un grăunte de muştar,</J> a răspuns Isus, <J>ar fi destul de mare încât să smulgă din rădăcini dudul acela şi să-l arunce în mare. Porunca voastră s-ar împlini îndată.”</J>


text:
<J>Când vine un slujitor de la arat sau de la păscut oile, nu se va aşeza numaidecât să mănânce,</J>


text:
<J>ci, în primul rând îi va pregăti de mâncare stăpânului şi-l va servi pe acesta cu cina, şi de-abia atunci se va apuca să mănânce şi el</J>


text:
<J>Tot astfel şi voi, dacă împliniţi doar ceea ce vă cer, nu trebuie să vă consideraţi vrednici de laudă, căci nu aţi făcut decât ceea ce era de datoria voastră să faceţi!”</J>


text:
El îi privi şi le spuse: <J>„Duceţi-vă la preotul evreu să-i arătaţi că sunteţi vindecaţi!”</J> Şi pe când mergeau ei, lepra pieri cu totul.


text:
Şi s-a aruncat cu faţa la pământ înaintea lui Isus, mulţumindu-i pentru ce i-a făcut. Omul acesta era un „samaritean dispreţuit”.


text:
<pb/>Într-o zi, fariseii l-au întrebat pe Isus: „Când va începe Împărăţia lui Dumnezeu?” Isus a răspuns: <J>„Împărăţia lui Dumnezeu nu va veni cu semne vizibile.”</J>


text:
<J>Nu veţi putea zice: «A început aici, în locul acesta, ori acolo», căci Împărăţia lui Dumnezeu este în voi.”</J>


text:
Mai târziu, discută din nou acest subiect cu ucenicii. <J>„Va veni vremea când veţi dori să mai fiu cu voi măcar o singură zi, dar nu voi mai fi aici”, spuse el.</J>


text:
<J>„Vă vor ajunge la ureche ştiri că m-am întors şi că sunt în cutare sau cutare loc. Să nu le daţi crezare şi să nu porniţi în căutarea mea,</J>


text:
<J>deoarece când mă voi întoarce, veţi cunoaşte acest lucru. Va fi un fapt foarte evident, ca fulgerul ce brăzdează cerul de la o margine la alta a sa.</J>


text:
<J><i>Când mă voi întoarce</i>, lumea va fi <i>tot aşa de indiferentă faţă de lucrurile lui Dumnezeu</i> cum erau oamenii în zilele lui Noe.</J>


text:
<J>Mâncau, beau şi se căsătoreau – toate decurgând normal – până în ziua când Noe s-a urcat în arcă şi a venit peste ei potopul şi i-a nimicit pe toţi.</J>


text:
<J>Şi lumea va mai fi ca în zilele lui Lot: oamenii îşi vedeau de treburile lor zilnice – mâncând şi bând, cumpărând şi vânzând, cultivând pământul şi construind –</J>


text:
<J>până în dimineaţa când Lot a părăsit Sodoma. Atunci a plouat din cer cu foc şi pucioasă şi au fost nimiciţi cu toţii.</J>


text:
<J>Cei plecaţi la drum în ziua aceea să nu mai treacă pe acasă să împacheteze. Cei de pe câmp să nu se mai întoarcă în oraş –</J>


text:
<J>Oricine se agaţă de viaţa sa o va pierde şi oricine îşi pierde viata pentru mine o va răscumpăra.</J>


text:
<J>În noaptea aceea, doi bărbaţi vor dormi sub acelaşi acoperiş: unul va fi luat, celălalt va fi lăsat.</J>


text:
„Doamne, unde vor fi ei luaţi?” întrebară ucenicii. Isus răspunse: <J>„Unde e hoitul acolo se vor aduna şi vulturii!”</J>


text:
O într-o zi Isus le spuse ucenicilor o parabolă menită să ilustreze nevoia lor de a se ruga încontinuu precum şi să le arate că nu trebuie să contenească să se roage până ce nu vor primi răspunsul.


text:
<J>„Într-un oraş locuia un judecător, spuse el, – un om fără Dumnezeu, care dispreţuia pe toată lumea.</J>


text:
<J>Mereu venea la el o văduvă din oraş, cerând să i se facă dreptate, împotriva unui om care îi pricinuise mult rău.</J>


text:
<J>O vreme, judecătorul n-o băgă în seamă, dar în cele din urmă femeia îl calcă pe nervi şi el izbucni: «Eu nici de Dumnezeu nu mă tem, nici de oameni,</J>


text:
<J>dar femeia aceasta realmente mă sâcâie. O să am grijă să i se facă odată dreptate, pentru că altfel mă va istovi cu stăruinţele ei!»”</J>


text:
<J>oare nu vă gândiţi că Dumnezeu negreşit va face dreptate copiilor săi, care-l roagă zi şi noapte?</J>


text:
<J>Da, le va răspunde neîntârziat! Dar întrebarea se pune: Când eu, Fiul omului, mă voi întoarce, câţi voi găsi oare dintre aceia care au credinţă <i>şi se roagă</i>?”</J>


text:
<pb/>Apoi a istorisit cele ce urmează, pentru unii care se lăudau cu virtutea lor şi-i dispreţuiau pe toţi ceilalţi:


text:
<J>„Doi oameni s-au dus la templu să se roage. Unul dintre ei era un fariseu mândru şi plini de sine, celălalt era un vameş necinstit.</J>


text:
<J>Orgoliosul fariseu se «rugă» astfel: «Mulţumescu-ţi Doamne, că eu, unul, nu sunt un păcătos ca toţi ceilalţi şi, mai cu seamă, ca vameşul acela! Eu nu înşel niciodată pe alţii; eu nu comit adulter;</J>


text:
<J>Dar vameşul cel corupt stătea la o oarecare depărtare, şi nu îndrăznea nici măcar să-şi ridice privirea spre cer când se ruga, ci se bătea cu pumnii în piept, îndurerat, şi exclama: «Doamne, îndură-te de mine, păcătosul!»</J>


text:
<J>Vă spun că păcătosul, nu fariseul, s-a întors acasă iertat! Fiindcă cei mândri vor fi umiliţi, iar cei umili vor fi înălţaţi.”</J>


text:
<pb/>Într-o zi, nişte mame şi-au adus copilaşii la Isus, să fie atinşi şi binecuvântaţi de el. Dar ucenicii le-au spus să plece.


text:
Atunci Isus îi chemă pe copii la el şi se adresă ucenicilor: <J>„Lăsaţi copilaşii să vină la mine! Şi nu-i alungaţi niciodată, căci Împărăţia lui Dumnezeu este a celor care au inimi tot aşa de încrezătoare ca ale copilaşilor acestora.</J>


text:
<pb/>Odată, un teolog evreu i-a pus următoarea întrebare: „Bunule învăţător, ce să fac pentru ca să ajung în rai?”.


text:
<J>„Îţi dai seama ce spui când mă numeşti «bun»?</J> – îl întrebă Isus. <J>Numai Dumnezeu este bun cu adevărat, şi nimeni altul.</J>


text:
<J>Cât priveşte întrebarea ta, ce să spun, ştii cum sună cele zece porunci: Nu săvârşi adulter, nu ucide, nu fura, nu minţi; cinsteşte-ţi părinţii – şi aşa mai departe?”</J>


text:
Un lucru îţi mai lipseşte”, îi spuse Isus. <J>„Vinde tot ce ai şi dă banii la săraci – banii dăruiţi lor vor deveni o comoară pentru tine, în cer – apoi vino şi urmează-mă!”</J>


text:
Cei care l-au auzit spunând aceasta au exclamat: „Dacă e chiar aşa de greu, cum mai poate fi mtntuit cineva?”


text:
<J>„Da”</J>, spuse Isus, <J>„şi tuturor celor care au făcut ca voi, părăsind casă, nevastă, fraţi, părinţi sau copii, de dragul Împărăţiei lui Dumnezeu,</J>


text:
<J>li se va da înapoi de multe ori pe atâta, şi pe deasupra vor primi viaţă veşnică în lumea viitoare.”</J>


text:
<pb/>Adunându-i pe cei doisprezece în jurul său, le spuse: <J>„După cum ştiţi, suntem în drum spre Ierusalim. Când vom ajunge acolo, toate prezicerile profeţilor din vechime despre mine se vor împlini.</J>


text:
<J>Eu voi fi dat în mâna Neamurilor, ca să-şi bată joc de mine; voi fi scuipat, voi fi bicuit şi,</J>


text:
Dar ei nu pricepeau o iotă din cele spuse de el. Sensul spuselor sale era ascuns de ei şi ei n-au înţeles despre ce le vorbea.


text:
<pb/>Pe când se apropiau de Ierihon, au dat peste un orb care stătea pe marginea drumului, cerşind de la trecători.


text:
Mulţimea de oameni care mergea înaintea lui Isus încercară să-l facă să tacă, dar el striga şi mai tare: „Fiul lui David, ai milă de mine!”


text:
Apoi Isus îl întrebă: <J>„Ce doreşti să-ţi fac?”</J> „Doamne,” se rugă el, „vreau să-mi capăt vederea!”


text:
Şi îndată omul îşi căpătă vederea şi-l urmă pe Isus, slăvind pe Dumnezeu. Toţi cei care văzuseră întâmplarea slăveau pe Dumnezeu.


text:
un om, pe nume Zacheu, unul din cei mai influenţi evrei din tagma vameşilor romani (şi, bineînţeles, un om foarte bogat)


text:
Când ajunse Isus în dreptul lui, îşi ridică privirile spre Zacheu şi-i strigă pe nume: <J>„Zacheu”,</J> îi spuse el, <J>„coboară repede de acolo! Căci astăzi voi fi oaspetele tău!”</J>


text:
Dar mulţimea de oameni protestară, nemulţumiţi. „A călcat pragul unui păcătos notoriu”, murmurau ei.


text:
În acest timp, Zacheu stătea înaintea lui Isus, zicând: „Doamne, de acum încolo voi da jumătate din averea mea la săraci iar dacă am luat cuiva impozit mai mare decât se cuvenea, îi voi plăti înapoi împătrit!”


text:
Isus i-a spus: <J>„Iată dovada că azi a intrat mântuirea în casa aceasta! Omul acesta era unul din fiii pierduţi ai lui Avraam</J>


text:
<pb/>Şi fiindcă Isus se apropia de Ierusalim, le spuse o pildă ca să dezmintă impresia că Împărăţia lui Dumnezeu va începe numaidecât.


text:
<J>„Un anume nobil care trăia într-o provincie a fost chemat în capitala îndepărtată a imperiului pentru a fi încoronat ca rege al provinciei sale.</J>


text:
<J>Înainte de a pleca, i-a chemat pe cei zece colaboratori apropiaţi ai săi şi le-a dat la fiecare câte cincizeci de mii de lei, pe care să-i folosească în absenţa sa.</J>


text:
<J>Dar unii din oamenii lui îl urau. Prin urmare, aceştia i-au trimis o declaraţie de independenţă, în care mărturiseau pe faţă că nu-l mai recunosc de rege.</J>


text:
<J>Întorcându-se regele acasă, îi chemă la el pe oamenii cărora le încredinţase bani şi-i întrebă ce-au făcut cu ei şi ce profituri au realizat.</J>


text:
<J>«Excelent!», spuse regele cu admiraţie. «Eşti un om de treabă. Ai fost credincios cu puţinul pe care ţi l-am încredinţat şi acum, drept răsplată, vei fi numit guvernator peste zece oraşe.»</J>


text:
<J>Dar al treilea îi aduse stăpânului doar banii pe care îi primise de la el. «I-am păstrat bine», spuse el,</J>


text:
<J>«pentru că m-am temut <i>că îmi vei cere profiturile</i>, deoarece eşti un om aspru în relaţiile cu alţii, luând ce nu-ţi aparţine şi chiar confiscând recoltele semănate de alţii!»</J>


text:
<J>«Tâlhar leneş ce eşti!», răcni regele. «Zici că sunt aspru? Ei, chiar aşa am să fiu cu tine! Dacă ştiai toate astea despre mine,</J>


text:
<J>Apoi, întorcându-se spre ceilalţi care stăteau acolo, porunci: «Luaţi-i banii şi daţi-i celui care a realizat cel mai mare câştig!»</J>


text:
<J>«Da,» răspunse regele, „însă aşa se întâmplă întotdeauna: cei care au mai primesc iar cei care nu au prea mult curând vor pierde şi ceea ce au.</J>


text:
<J>Şi acum să vină duşmanii aceia care s-au răsculat împotriva mea – aduceţi-i şi executaţi-i aici în faţa mea!”</J>


text:
De îndată ce au ajuns în oraşele Betfaghe şi Betania, de pe Muntele Măslinilor, el a trimis înainte doi ucenici,


text:
cerându-le să intre în satul următor şi, cum vor intra, să caute îndată un măgar legat lângă drum. Avea să fie un mânz, nedeprins încă pentru călărie. <J>„Dezlegaţi-l”</J>, le-a spus Isus, <J>„şi aduceţi-l aici.</J>


text:
şi, fireşte, cum dădură să-l dezlege, stăpânii animalului cerură explicaţii. „Ce faceţi?”, întrebară ei. „De ce dezlegaţi mânzul nostru?”


text:
Astfel, aduseră mânzul la Isus şi-şi aruncară o parte din haine pe spatele său, ca să se aşeze Isus.


text:
şi, când ajunseră la capătul drumului ce cobora de pe Muntele Măslinilor, întreg alaiul începu să strige şi să cânte, lăudându-l pe Dumnezeu pentru toate minunile nemaipomenite pe care le făcuse Isus.


text:
„Dumnezeu ne-a dăruit un Rege!”, strigau ei bucuroşi. „Trăiască Regele! Cerul întreg să se bucure! Slavă lui Dumnezeu în cerurile prea înalte!”


text:
Dar unii din fariseii aflaţi în mulţime cârteau, zicând: „Învăţătorule, ceartă-ţi ucenicii să nu mai spună asemenea lucruri!”


text:
El răspunse însă astfel: <J>„Dacă tac ei, vor izbucni în ovaţii pietrele de pe marginea drumului!”</J>


text:
<pb/>Dar când se apropiară mai mult de Ierusalim şi Isus zări oraşul ce se întindea înaintea lui, ochii i se umplură de lacrimi.


text:
<J>„Pacea veşnică ţi-a fost la îndemână, dar ai refuzat-o”,</J> spuse el, plângând, <J>„iar acum este prea târziu.</J>


text:
<J>Vrăjmaşii tăi vor aduna mormane de pământ în jurul zidurilor tale, te vor încercui şi te vor strânge ca într-un cleşte,</J>


text:
<J>zdrobindu-te – pe tine şi pe copiii tăi. Nu vor lăsa duşmanii tăi nici o piatră peste altă piatră – fiindcă ai nesocotit prilejul ce ţi l-a dat Dumnezeu.”</J>


text:
spunându-le: <J>„Este scris: «Casa mea va fi o casă de rugăciune», dar voi aţi transformat-o într-o peşteră de tâlhari.”</J>


text:
În fiecare zi îi învăţa pe oameni în templu. Dar fruntaşii preoţilor, învăţătorii legii şi conducătorii poporului încercau să-l omoare.


text:
Într-una din acele zile, pe când îi învăţa pe oameni şi predica Evanghelia în templu, Isus a fost întâmplinat de către mai-marii preoţilor şi ceilalţi conducători şi consilieri religioşi.


text:
Pe de altă parte, dacă spunem: «de la oameni», toţi oamenii ne vor lovi cu pietre, fiindcă sunt convinşi că Ioan a fost un profet.”


text:
<pb/>Şi se întoarse din nou către oameni, spunându-le această pildă: <J>„Un om a sădit o vie şi a dat-o în arendă unor ţărani, după care a plecat într-o ţară îndepărtată să locuiască acolo câţiva ani.</J>


text:
<J>Când a venit vremea culesului, l-a trimis pe unul din oamenii lui să-i ridice partea din recoltă ce i se cuvenea. Dar arendaşii l-au bătut măr şi l-au trimis înapoi cu mâna goală.</J>


text:
<J>«Ce să mă fac, oare?», se întrebă proprietarul. Şi se gândi: «Am găsit soluţia! Îmi voi trimite propriul fiu, la care ţin atât de mult. De bună seamă că faţă de el vor avea respect.»</J>


text:
<J>Dar când îl zăriră arendaşii pe fiu, ziseră: «Iată şansa noastră! Omul acesta va moşteni tot pământul la moartea tatălui său. Haideţi să-l omorâm pentru ca să rămână pământul nostru!»</J>


text:
<J>Vă spun eu: – va veni şi-i va ucide, iar via o va arenda altora.”</J> „Dar nu vor face ei niciodată una ca asta”, protestară cei de faţă.


text:
Isus îi privi şi zise: <J>„Atunci ce vrea să zică Scriptura când spune: «Piatra respinsă de zidari a fost făcută piatră unghiulară»?</J>


text:
<J>Şi adaugă: «Oricine se poticneşte de această Piatră va fi sfărâmat; şi praful şi pulberea se vor alege de cei asupra cărora va cădea!».”</J>


text:
Când au auzit mai marii preoţilor şi conducătorii religioşi această povestire, din gura lui, au vrut să-l aresteze imediat, fiindcă şi-au dat seama că la ei se referea. Ei erau arendaşii aceia răi din poveste. Dar se temeau că dacă-l arestează chiar ei, va izbucni o răscoală. Aşa că încercară să-l determine să spună ceva care să poată fi adus la cunoştinţa guvernatorului roman, ca motiv de arestare.


text:
Aceştia îi ziseră lui Isus: „Domnule, noi ştim ce învăţător cinstit eşti. Tu întotdeauna spui adevărul şi nu cauţi la faţa oamenilor, ci îi înveţi pe oameni numai căile lui Dumnezeu.


text:
<J>„Daţi-mi o monedă. Al cui portret este aici? Şi al cui nume?”</J> Ei răspunseră: „Al lui Cezar – împăratul roman.”


text:
<J>„Ei, atunci daţi împăratului tot ce-i aparţine,”</J> zise el, <J>iar lui Dumnezeu daţi-i tot ce este al său!”</J>


text:
Aşa se face că încercarea lor de a-l păcăli în faţa mulţimii dădu greş iar ei, minunându-se de răspunsul său, nu mai ziseră nimic.


text:
<pb/>Atunci nişte saduchei – oameni care credeau că moartea e sfârşitul vieţii şi că nu există înviere –


text:
au venit la Isus, vorbindu-i astfel: „Legile lui Moise spun că dacă un om moare fără copii, fratele acestuia e obligat să-i ia de soţie văduva, copiii aparţinând astfel în mod tegal persoanei decedate, pentru a-i perpetua numele.


text:
Noi cunoaştem o familie de şapte fraţi. Primul dintre ei s-a căsătorit dar a murit şi n-a lăsat în urmă copii.


text:
Lucrurile au continuat aşa, până când, unul după altul, toţi s-au căsătorit cu femeia văduvă şi au murit fără să fi avut copii.


text:
Iată acum întrebarea noastră: A cui nevastă va fi ea la înviere? Căci toţi au fost căsătoriţi cu ea!”


text:
<J>Şi nu vor mai muri niciodată, în această privinţă, ei se aseamănă cu îngerii şi sunt fiii lui Dumnezeu, întrucât învie din morţi la o nouă viaţă.</J>


text:
<J>Cât priveşte adevărata voastră întrebare – dacă există înviere sau nu – ce să spun eu aici, când până şi scrierile lui Moise demonstrează existenţa acestui lucru. Când descrie el cum i-a apărut Dumnezeu într-o tufă aprinsă, se referă la Dumnezeu ca fiind «Dumnezeul lui Avraam, Dumnezeul lui Isaac şi Dumnezeul lui Iacob».</J>


text:
<J>A zice că Domnul este Dumnezeul cuiva, înseamnă că acea persoană e vie, nu moartă! Deci, din punctul de vedere al lui Dumnezeu, toţi oamenii sunt vii.”</J>


text:
Dar apoi, le puse el o întrebare. <J>„De ce se zice că Cristos Mesia este descendent al regelui David?</J>


text:
<J>Căci David însuşi a scris în cartea Psalmilor: Dumnezeu a zis Domnului meu Mesia: «Stai la dreapta mea</J>


text:
<J>„Feriţi-vă de teologii de felul acestora, căci le place nespus să se dea în vânt cu odăjdiile lor impunătoare şi să le facă lumea plecăciuni pe stradă. Ce le mai place lor să stea în locurile de cinste din sinagogi şi la praznicile religioase!</J>


text:
<J>Dar chiar în timp ce rostesc rugăciuni nesfârşite cu mare evlavie aparentă, ei îşi fac socoteli cum să înşele văduvele de averile lor. De aceea, pe aceşti oameni îi aşteaptă osânda cea mai grea a lui Dumnezeu.”</J>


text:
<pb/>Cum stătea aşa în templu, se uita atent la bogaţii care aruncau daruri în cutia pentru colectă.


text:
<J>„Într-adevăr”,</J> exclamă el, <J>„această văduvă a dat mai mult decât toţi ceilalţi la un loc.</J>


text:
<pb/>Câţiva dintre ucenicii săi începură să discute despre zidăria minunată a templului şi despre remarcabilele ornamentaţii ale zidurilor.


text:
<J>Dar Isus zise: „Va veni vremea când toate aceste lucruri pe care le admiraţi voi acum vor fi dărâmate şi nu va rămâne piatră pe piatră. Toate se vor preface într-o grămadă uriaşă de moloz.”</J>


text:
El răspunse: <J>„Să nu vă deruteze nimeni. Căci mulţi vor veni proclamându-se drept Mesia, şi zicând: «A sosit timpul.» Dar voi să nu-i credeţi!</J>


text:
<J>Iar când veţi auzi că încep războaiele şi revoluţiile, să nu intraţi în panică. Ce e drept, războaiele trebuie să vină, dar sfârşitul nu va urma imediat.</J>


text:
<J>şi se vor produce cutremure de pământ năpraznice şi foamete în multe ţări, precum şi epidemii, iar pe cer se vor întâmpla lucruri înspăimântătoare.</J>


text:
<J>Dar înainte de a avea loc toate acestea, vor veni vremuri de persecuţii nemaiîntâlnite iar voi veţi fi târâţi în sinagogi şi în închisori şi înaintea regilor şi a guvernatorilor din pricina numelui meu.</J>


text:
<J>căci eu vă voi da cuvintele potrivite şi o asemenea înţelepciune încât nici unul din adversarii voştri nu va fi în stare să vă răspundă.</J>


text:
<J>Chiar şi cei mai apropiaţi vouă – părinţi, fraţi, rude şi prieteni – vă vor trăda şi veţi fi arestaţi din cauza lor; iar unii din voi veţi fi ucişi.</J>


text:
<pb/><J>„Dar când veţi vedea Ierusalimul înconjurat de oşti, veţi şti că a sosit vremea distrugerii sale.</J>


text:
<J>Oamenii din Iudeea să se refugieze atunci pe dealuri. Cei din Ierusalim să încerce să scape iar cei din afara cetăţii să nu încerce să se mai întoarcă.</J>


text:
<J>Căci acestea vor fi zilele judecăţii lui Dumnezeu şi cuvintele profeţilor din străvechile Scripturi se vor împlini cu prisosinţă.</J>


text:
<J>Vai de mamele care vor aştepta să nască în zilele acelea şi de cele cu copii mici! Căci va veni un necaz cumplit peste naţiunea aceasta şi urgia se va abate asupra acestui popor de oameni.</J>


text:
<J>Vor fi ucişi cu brutalitate ori trimişi în exil şi în captivitate pe la toate naţiunile lumii; iar Ierusalimul va fi cucerit şi călcat în picioare de alte neamuri până când – la timpul rânduit de Dumnezeu – se va încheia epoca de dominaţie a neevreilor.</J>


text:
<J>Apoi se vor petrece lucruri ciudate pe cer: avertismente, semne de rău augur şi prevestiri în soare, în lună şi în stele; iar aici jos, pe pământ, naţiunile vor intra într-o mare agitaţie, uluite fiind de vuietele mărilor şi de maree ciudate.</J>


text:
<J>Curajul multora se va clătina din pricina cumplitei soarte pe care o vor vedea abătându-se asupra pământului, deoarece însăşi stabilitatea cerurilor se va tulbura.</J>


text:
<J>Atunci popoarele pământului mă vor vedea pe mine, Fiul omului, venind într-un nor, cu putere şi slavă mare.</J>


text:
<J>Astfel, când vor începe să se întâmple toate aceste lucruri, prindeţi curaj şi priviţi în sus! Căci mântuirea voastră este aproape.”</J>


text:
<J>În acelaşi fel, când veţi vedea întâmplându-se evenimentele descrise de mine, puteţi fi siguri că Împărăţia lui Dumnezeu este aproape.</J>


text:
<J>Adevărat vă spun că nu va trece generaţia aceasta până când se vor întâmpla toate aceste lucruri.</J>


text:
<J>Fiţi cu băgare de seamă! Să nu vă ia sosirea mea neaşteptată prin surprindere; nu mă puneţi în situaţia să vă găsesc trăind într-o stare de comfort nepăsător,</J>


text:
<J>Vegheaţi în permanenţă. Şi rugaţi-vă ca, dacă se poate, să ajungeţi în prezenţa mea fără să trebuiască să treceţi prin toate grozăviile acestea.”</J>


text:
În fiecare zi Isus se ducea la templu să-i înveţe pe oameni şi mulţimile începeau să vină dis-de-dimineaţă să-l audă.


text:
<pb/>Între timp, se apropia sărbătoarea Paştelui – acel praznic evreiesc la care se mânca pâine nedospită.


text:
Mai-marii preoţilor şi ceilalţi conducători religioşi complotau de zor uciderea lui Isus, încercând să-l omoare fără a declanşa o răscoală – eventualitate de care se temeau cumplit.


text:
Acesta s-a dus la mai-marii preoţilor şi la căpitanii gărzii templului să discute cu ei calea cea mai bună de a-l vinde pe Isus.


text:
Aşa se face că el începu să caute un prilej nimerit pentru ca ei să-l aresteze când nu erau mulţimile de faţă.


text:
<pb/>Sosi şi ziua sărbătorii Paştelui, când se înjunghia mielul pascal şi se mânca pâinea nedospită.


text:
El le spuse: <J>„Cum intraţi în Ierusalim, veţi vedea un om ducând un ulcior cu apă. Luaţi-vă după el şi intraţi în casa în care intră</J>


text:
<J>şi spune-ţi-i aşa celui care locuieşte acolo: «Învăţătorul nostru vă roagă să ne conduceţi în camera de oaspeţi unde poate lua cina pascală împreună cu ucenicii săi!»</J>


text:
<J>El vă va duce sus într-o cameră mare, unde totul a fost pregătit pentru noi. Acela este locul. Duceţi-vă înainte şi pregătiţi acolo cina.”</J>


text:
El vorbi astfel: <J>„Mult am aşteptat ceasul acesta, cu dor nespus, căci am ţinut în mod special să iau cina aceasta pascală împreună cu voi, înainte să înceapă suferinţele mele.</J>


text:
<J>Căci vă spun că de acum încolo nu o voi mai mânca până când ceea ce reprezintă această cină va fi avut deja loc în Împărăţia lui Dumnezeu.”</J>


text:
Apoi luă un pahar cu vin şi, după ce mulţumi pentru el, spuse: <J>„Luaţi şi beţi fiecare din el.</J>


text:
Apoi luă o pâine şi, după ce mulţumi lui Dumnezeu pentru ea, o frânse şi le-o dădu, zicând: <J>„Acesta e trupul meu, dăruit pentru voi. Mâncaţi-o în amintirea mea.”</J>


text:
După cină le mai dădu un pahar de vin zicând: <J>„Acest vin este simbolul noului legământ al lui Dumnezeu de a vă mântui – legământ pecetluit cu sângele pe care-l voi vărsa eu ca jertfă pentru voi.</J>


text:
<pb/><J>Dar iată că aici, la masa aceasta, stând printre voi ca un prieten, este omul care mă va vinde.</J>


text:
<J>Eu trebuie să mor, căci aşa e planul lui Dumnezeu. Dar vai, ce grozăvie îl aşteaptă pe omul care mă va vinde.”</J>


text:
Şi începură să discute aprins pentru a afla cine din ei va avea rangul cel mai mare <i>în viitoarea Împărăţie</i>.


text:
Isus le spuse: <J>„În lumea aceasta regii şi oamenii cei mari poruncesc robilor, iar robii, vor nu vor, trebuie să execute!</J>


text:
<J>În această lume, stăpânul stă la masă şi e servit de către slujitori. Dar aici nu! Căci eu sunt slujitorul vostru.</J>


text:
<J>de a mânca şi de a bea la masa mea în acea Împărăţie; şi veţi sta pe tronuri şi veţi judeca cele douăsprezece triburi ale lui Israel.</J>


text:
<J>dar eu m-am rugat pentru tine să nu-ţi pierzi credinţa. Astfel după ce te vei pocăi şi te vei întoarce iarăşi la mine, să întăreşti credinţa fraţilor tăi.”</J>


text:
Simon spuse: „Doamne, eu sunt gata să intru la închisoare cu tine şi chiar să mor împreună cu tine.”


text:
Dar Isus îi răspunse: <J>„Petre, dă-mi voie să-ţi spun ceva. De acum şi până mâine dimineaţă când va cânta cocoşul, te vei lepăda de mine de trei ori, declarând că nici nu mă cunoşti măcar.”</J>


text:
Apoi Isus îi întrebă: <J>„Când v-am trimis să predicaţi Evanghelia fără bani, nici traistă şi nici haine de rezervă, cum v-aţi descurcat?”</J> „Minunat”, răspunseră ei.


text:
<J>„Acum însă, dacă aveţi traistă”</J>, zise el, <J>„să vă luaţi, şi bani. Iar dacă nu aveţi sabie, vindeţi-vă hainele şi cumpăraţi-vă una.</J>


text:
<J>Căci a venit timpul să se împlinească această profeţie referitoare la mine: «El va fi condamnat ca un nelegiuit!» Da, aşa e, tot ce-au scris profeţii despre mine se va împlini.”</J>


text:
<pb/>Însoţit de ucenici, el ieşi atunci din odaia de sus şi se duse, ca de obicei, pe Muntele Măslinilor.


text:
Isus se duse puţin mai înainte, cât la o aruncătură de băţ, şi îngenunchie, rostind această rugăciune:


text:
<J>„Tată, dacă voieşti, te rog fă să treacă de la mine această cupă a morţii. Totuşi, voia ta să se facă, nu a mea.”</J>


text:
fiindcă spiritul său era atât de tulburat încât îl năpădiră broboane de sudoare amestecată cu sânge şi căzură picături mari pe pământ, în timp ce se ruga tot mai stăruitor.


text:
În cele din urmă, se ridică şi reveni la ucenici, pentru ca să-i găsească pe aceştia adormiţi şi istoviţi de atâta mâhnire.


text:
<J>«Cum, voi dormiţi?!»</J>, zise el. <J>„Haideţi, sculaţi-vă şi rugaţi-vă lui Dumnezeu să nu cedaţi când veţi fi ispitiţi.”</J>


text:
<pb/>Dar, tocmai pe când zise aceasta, se apropie o gloată mare în frunte cu Iuda, unul din cei doisprezece ucenici. Iuda păşi drept spre Isus şi-l sărută pe obraz în semn de salut prietenesc.


text:
Când văzură ceilalţi ucenici cum evoluează lucrurile, exclamară: „Învăţătorule, vrei să luptăm? Am luat cu noi săbiile!”


text:
Dar Isus le spuse: <J>„Nu vă mai împotriviţi!”</J> Şi atinse locul unde fusese urechea omului, vindecându-l.


text:
Apoi Isus se adresă mai marilor preoţilor şi căpitanilor gărzii de la templu, precum şi conducătorilor religioşi care mergeau în fruntea gloatei. <J>„Ce sunt eu, un tâlhar?”</J>, întrebă el, <J>„de aţi venit să mă prindeţi înarmaţi cu săbii şi ciomege?</J>


text:
<J>De ce nu m-aţi arestat în templu? În fiecare zi eram acolo! Dar aceasta e clipa voastră – când puterea Satanei triumfă.”</J>


text:
<pb/>Astfel îl înşfăcară şi-l duseră la locuinţa marelui preot, iar Petru venea în urmă la o oarecare distanţă.


text:
Soldaţii au aprins un foc în curte şi s-au aşezat în jurul lui să se încălzească iar Petru li se alătură.


text:
O servitoare însă îl zări la para focului şi se uită la el insistent. Într-un târziu spuse: „Omul acesta era cu Isus!”


text:
După o vreme, altcineva îl privi şi spuse: „Precis şi tu trebuie să fii unul din ei!” „Nu, domnule, nu sunt”, răspunse Petru.


text:
Cam după o oră, altcineva declară răspicat: „Eu ştiu sigur că omul acesta e unul din ucenicii lui Isus, căci amândoi sunt din Galilea.”


text:
Dar Petru zise: „Omule dragă, nici măcar nu ştiu despre cine vorbeşti.” Şi, cum rosti aceste cuvinte, cântă cocoşul.


text:
În clipa aceea, Isus se întoarse şi privi spre Petru. Atunci Petru îşi aminti cuvintele lui Isus: <J>„Înainte să cânte cocoşul mâine dimineaţă, tu te vei lepăda de mine de trei ori.”</J>


text:
Îl legară la ochi şi începură să-l lovească cu pumnii, întrebându-l: „Cine te-a lovit acum, profetule?”


text:
A doua zi, la revărsatul zorilor, se adună Curtea supremă evreiască, inclusiv mai marii preoţilor şi Isus a fost dus în faţa acestui consiliu


text:
şi i s-a cerut să declare dacă pretinde că este Mesia sau nu. El răspunse: <J>„Dacă vă voi spune, nu mă veţi crede</J>


text:
<J>Dar vine în curând vremea când eu, Fiul Omului, voi fi înscăunat alături de Atotputernicul Dumnezeu.”</J>


text:
Toţi începură să ţipe: „Deci tu susţii că eşti Fiul lui Dumnezeu?” Iar el răspunse: <J>„Da, sunt.”</J>


text:
„Ce nevoie mai avem de alţi martori? strigară ei, când noi înşine l-am auzit spunând-o cu gura lui.”


text:
Ei începură să-l acuze numaidecât: „Omul acesta îndeamnă poporul să nu plătească impozitele faţă de guvernul roman şi pretinde că e Mesia, deci un rege.”


text:
Atunci Pilat îl întrebă: „Eşti tu Mesia, regele lor?” <J>„Da”,</J> i-a răspunse Isus, <J>„sunt.”</J>


text:
Pilat se întoarse atunci către mai-marii preoţilor şi către gloată, zicând: „Păi, bine, dar asta nu constituie o crimă!”


text:
Pe ei însă îi cuprinse disperarea: „Cum nu?! Când pretutindeni pe unde merge se lasă cu răscoale împotriva stăpânirii romane, în toată Iudeea, din Galileea şi până la Ierusalim.”


text:
Când i se confirmă, Pilat îl trimise la regele Irod, întrucât Galileea cădea sub jurisdicţia lui Irod; şi s-a întâmplat ca Irod să fie la Ierusalim în perioada aceea.


text:
Irod era încântat că are prilejul să-l vadă pe Isus, întrucât auzise foarte multe despre el şi spera de mult să-l poată vedea făcând o minune.


text:
Între timp, mai-marii preoţilor şi ceilalţi conducători religioşi stăteau acolo şi-şi strigau în continuare acuzaţiile.


text:
Irod împreună cu soldaţii săi începură atunci să-şi bată joc de Isus şi să-l ridiculizeze; îl îmbrăcară cu o haină împărătească, după care îl trimiseră înapoi la Pilat.


text:
<pb/>Pilat convocă atunci pe mai-marii preoţilor şi pe ceilalţi conducători religioşi şi mult popor,


text:
şi pronunţă verdictul său: „Mi l-aţi adus pe omul acesta, acuzându-l că ar fi pornit o răscoală împotriva guvernului roman. Eu l-am anchetat amănunţit în această privinţă şi-l găsesc nevinovat.


text:
Irod a ajuns la aceeaşi concluzie şi ni l-a trimis înapoi căci nici una din faptele acestui om nu îl face pasibil de pedeapsa cu moartea.


text:
Dar în clipa aceea, se înălţă urletul prelung al gloatei şi toţi strigară în cor: „Omoară-l şi elibereazăni-l pe Baraba!”


text:
(Baraba se afla în închisoare pentru că stârnise o răscoală la Ierusalim împotriva guvernului precum şi pentru omor.)


text:
Pentru a treia oar, el îi mai întrebă: „De ce? Ce delict a comis? Eu nu am găsit nici un temei să-l condamn la moarte. De aceea, am să-l biciuiesc şi apoi îi voi da drumul.”


text:
apoi, tot conform dorinţei lor, îl eliberă pe Baraba, cel închis pentru răscoală şi omor. Iar Isus rămase în mâinile lor.


text:
<pb/>Pe când mulţimea îl conducea pe Isus la moarte, Simon din Cirena, care tocmai intra în Ierusalim venind de la ţară, fu silit să se întoarcă şi să ducă crucea lui Isus.


text:
Dar Isus se întoarse, spunându-le: <J>„Fiice ale Ierusalimului, nu mă jeliţi pe mine, ci jeliţi-vă pe voi şi pe copiii voştri.</J>


text:
Ei au fost aduşi împreună cu Isus la locul numit „Căpăţâna” şi răstigniţi alături de el, unul în dreapta, altul în stânga.


text:
<J>„Tată, iartă-i, căci nu ştiu ce fac”</J>, strigă Isus. Şi soldaţii dădură cu zarul pentru fiecare din hainele sale.


text:
Mulţimea privea iar conducătorii evrei râdeau şi-şi băteau joc de el. „S-a priceput de minune să-i ajute pe alţii”, ziceau ei, „să-l vedem acum salvându-se pe sine, dacă e într-adevăr Mesia, alesul lui Dumnezeu.”


text:
Unul din criminalii răstigniţi alături de el îl luă în râs: „Şi zici că eşti Mesia, nu? Atunci salvează-te pe tine însuţi şi, salvează-ne şi pe noi!”


text:
Noi ne merităm moartea pentru faptele noastre, dar omul acesta nu a făcut nici măcar un singur lucru rău.”


text:
<pb/>Era amiază şi deodată se lăsă întunericul peste toată ţara timp de trei ceasuri, până la ora trei.


text:
Lumina soarelui pieri şi, deodată, perdeaua groasă care atârna în templu se rupse în două, de sus până jos.


text:
Când văzu căpitanul roman răspunzător de execuţie ce s-a întâmplat, îl cuprinse frica şi exclamă: „Cu siguranţă că omul acesta era nevinovat.”


text:
Iar când mulţimea care venise să urmărească răstignirea văzu că Isus a murit, plecă spre casă îndurerată.


text:
Între timp, prietenii lui Isus, inclusiv femeile care-l urmaseră din Galileea, stăteau la distanţă şi priveau înmormântarea


text:
Era un om evlavios care aştepta venirea lui Mesia şi nu fusese de acord cu hotărârea luată de ceilalţi conducători evrei şi cu faptele acestora.


text:
Astfel coborî trupul lui Isus de pe cruce şi-l înveli într-o pânză lungă de în, aşezându-l într-un mor-mânt nou, ce fusese săpat în piatră <i>la marginea unui deal</i>.


text:
Atunci plecară acasă să pregătească arome şi alifii înmiresmate pentru îmbălsămarea lui; dar pe când terminară, se făcu Sabat şi se odihniră toată ziua aceea, aşa cum cerea legea mozaică.


text:
Ele rămaseră foarte nedumerite, întrebându-se ce i s-o fi întâmplat. Deodată le apărură în faţă doi bărbaţi îmbrăcaţi în mantii albe de o strălucire orbitoare.


text:
Femeile se îngroziră şi le făcură plecăciuni adânci. Atunci oamenii întrebară: „De ce căutaţi între morţi pe cel ce este viu?


text:
că <J>Mesia trebuie să fie vândut în mâna unor oameni răi şi apoi răstignit şi că, după aceea, va învia a treia zi</J>?”


text:
şi porniră în goană înapoi spre Ierusalim să le spună celor unsprezece ucenici – şi celorlalţi – ce s-a întâmplat.


text:
(Femei le care s-au dus la mormânt erau: Maria Magdalena, Ioana, Maria mama lui Iacob, precum şi altele.)


text:
Totuşi Petru alergă la mormânt să se uite şi el. Aplecându-se, privi înăuntru şi nu văzu decât pânza de în. Atunci se înapoie acasă, întrebându-se ce s-o fi întâmplat.


text:
<pb/>În aceeaşi zi, duminică, doi dintre ucenicii lui Isus se duceau către Emaus, un sat aflat la unsprezece kilometri depărtare de Ierusalim.


text:
<J>„După câte se pare, discutaţi foarte serios despre ceva”</J>, le spuse el. <J>„Ce vă preocupă atât de mult?”</J> Ei se opriră din vorbă şi pe faţă li se putea citi o adâncă întristare.


text:
Unul din ei, Cleopa, răspunse: „Pesemne tu eşti singurul om din Ierusalim care nu a auzit ce lucruri cutremurătoare s-au petrecut aici săptămâna trecută.”


text:
<J>„Ce lucruri?”</J> întrebă Isus. „Păi, ce i s-a întâmplat lui Isus, omul din Nazaret, răspunseră ei. Era un profet care făcea minuni de necrezut şi un învăţător puternic, foarte bine văzut, atât de Dumnezeu, cât şi de oameni.


text:
Dar, mai-marii preoţilor împreună cu conducătorii noştri religioşi l-au arestat, dându-l pe mâna stăpânirii romane să fie condamnat la moarte, şi apoi l-au răstignit.


text:
Noi trăgeam nădejde că el este slăvitul Mesia venit să salveze Israelul. Şi acum, pe lângă tot ce s-a întâmplat acum trei zile,


text:
mai vin şi nişte femei din grupul nostru de ucenici ai săi, care au fost azi de dimineaţă la mormântul lui, şi răspândesc o ştire nemaiauzită,


text:
Câţiva oameni de-ai noştri au alergat să vadă şi, într-adevăr, trupul lui Isus nu mai era acolo, aşa cum spuseră femeile.”


text:
Atunci Isus le zise: <J>„Ah, ce nechibzuiţi mai sunteţi! Vă este atât de greu să credeţi tot ce au scris profeţii în Scripturi.</J>


text:
<J>Oare nu au prezis ei desluşit că Mesia va avea de suferit toate acestea înainte de a intra în epoca sa de glorie?”</J>


text:
Atunci Isus le-a citat nenumărate pasaje din scrierile profeţilor, începând cu cartea Genezei şi trecând prin toată Scriptura, explicându-le tâlcul pasajelor referitoare la persoana sa.


text:
Aşezându-se la masă, el ceru lui Dumnezeu să binecuvinteze bucatele şi apoi luă o pâine mică, o frânse şi le-o întinse.


text:
Deodată – ca şi când le-ar fi deschis cineva ochii – ei îl recunoscură. Dar, chiar în clipa aceea, el dispăru.


text:
Ucenicii începură să-şi aducă aminte cum li se încălzise inima când le vorbise Isus şi le tălmăcise Scripturile pe parcursul drumului.


text:
În decursul aceleaşi ore, ei porniră înapoi spre Ierusalim, unde cei unsprezece ucenici împreună cu ceilalţi îi întâmpinară cu cuvintele:


text:
Atunci cei doi din Emaus istorisiră cum le apăruse Isus pe când mergeau pe drum şi cum l-au recunoscut când a frânt pâinea.


text:
<J>„De ce v-aţi înspăimântat?”</J> îi întrebă el. <J>„De ce vă îndoiţi că aş fi chiar eu? Priviţi-mi mâinile!</J>


text:
<J>Priviţi-mi picioarele! Doar vedeţi că sunt eu. Atingeţi-mă şi convingeţi-vă că nu sunt o stafie. Căci stafiile nu au trupuri, cum bine vedeţi, că eu am!”</J>


text:
Spunând acestea, le întinse mâna ca ei să vadă <i>semnele cuielor</i> şi le arătă <i>rănile de la</i> picioare.


text:
Ei erau încă în cumpănă, oscilând între bucurie şi îndoială. Atunci el îi întrebă: <J>„Aveţi ceva de mâncare?”</J>


text:
Apoi zise: <J>„Când eram cu voi înainte, nu vă aduceţi aminte ce v-am spus că tot ce s-a scris despre mine de către Moise şi profeţi precum şi în cartea Psalmilor, trebuie să se împlinească?”</J>


text:
„Şi spuse: <J>„Da, demult s-a scris că Mesia trebuie să sufere, să moară şi să învie din morţi a treia zi</J>


text:
<J>şi că acest mesaj al mântuirii va fi dus, pornind de la Ierusalim, tuturor popoarelor: Pentru toţi cei care se întorc la mine există iertare.</J>


text:
<J>Şi acum, eu voi trimite Duhul Sfânt asupra voastră, după cum a făgăduit Tatăl meu. Să nu începeţi încă să spuneţi şi altora – rămâneţi în oraş până va veni Duhul Sfânt şi vă va umple cu putere din cer.”</J>


text:
<pb/>După aceea, Isus îi conduse afară, pe drumul care duce la Betania şi, ridicându-şi mâinile spre cer, îi binecuvântă.


text:
Totuşi, tuturor celor care l-au primit, celor care au crezut în numele lui, el le-a dat dreptul de a deveni copii ai lui Dumnezeu –


text:
copii născuţi nu din descendenţa naturală, nici din decizia omului sau voia soţului, ci născuţi din Dumnezeu.


text:
Şi Cuvântul s-a făcut trup (carne) şi a locuit o vreme printre noi (şi noi i-am privit slava, slavă ca a singurului născut de la Tatăl), plin de har şi de adevăr.


text:
Ioan a atras atenţia oamenilor asupra sa, spunând mulţimilor: „Acesta este cel despre care vă vorbeam când ziceam: «Vine unul cu mult mai mare decât mine – căci el a existat cu mult înaintea mea»”.


text:
Noi toţi am tras foloase de pe urma bogatelor sale binecuvântări ce ni le-a adus – binecuvântări peste binecuvântări au fost turnate peste noi.


text:
Nimeni nu l-a văzut vreodată pe Dumnezeu, decât Dumnezeu, singurul lui Fiu, care stă la dreapta Tatălui – el ni l-a făcut cunoscut.


text:
<pb/>Conducătorii evreilor au trimis nişte preoţi şi ajutori de preoţi de la Ierusalim să-l întrebe pe Ioan dacă susţine că e într-adevăr Mesia.


text:
„Atunci cine eşti? Spune-ne ca să putem da un răspuns celor care ne-au trimis. Ce ai de zis în privinţa ta?”


text:
Eu sunt o voce din pustiu, care strigă aşa cum a profeţit Isaia: «Pregătiţi-vă pentru venirea Domnului!»


text:
Ioan zise: „Eu botez doar cu apă, dar chiar aici între voi se află Unul pe care voi nu l-aţi cunoscut niciodată,


text:
care îşi va începe curând misiunea de propovăduire printre voi, iar eu nu sunt vrednic să-i fiu nici măcar rob.”


text:
Faptul acesta s-a petrecut în Betania, un sat de pe malul celălalt al râului Iordan, unde boteza Ioan.


text:
A doua zi, Ioan îl văzu pe Isus venind spre el şi exclamă: „Priviţi! Iată Mielul lui Dumnezeu care ridică păcatul lumii!


text:
El este cel de care vă vorbeam, când ziceam: «Vine în curând un om cu mult mai mare decât mine, care a existat cu mult înaintea mea.»


text:
Eu nu ştiam că el este acela, dar mă aflu aici botezând cu apă, pentru a atrage atenţia naţiunii lui Israel asupra sa.”


text:
Atunci Ioan descrise cum l-a văzut pe Duhul Sfânt sub formă de porumbel, coborându-se din cer şi oprindu-se asupra lui Isus.


text:
„Eu nu ştiam că el este acela”, spuse din nou Ioan, dar la vremea când m-a trimis Dumnezeu să botez, mi-a spus aşa: «Când îl vei vedea pe Duhul Sfânt coborându-se şi oprindu-se asupra cuiva, atunci să ştii că acela este cel pe care îl cauţi tu. El este cel care botează cu Duhul Sfânt».


text:
trecu pe acolo Isus. Ioan îl privi ţintă şi apoi declară: „Priviţi! Acesta este Mielul lui Dumnezeu!”


text:
Isus privi îndărăt şi-i zări venind după el. <J>„Ce doriţi?”</J> îl întrebă el. „Învăţătorule”, răspunseră ei, „unde locuieşti?”


text:
<J>„Veniţi să vedeţi”</J>, spuse el. Astfel ei se duseră cu el la locul unde stătea şi rămaseră cu el în după amiaza aceea de pe la ora patru până seara.


text:
Şi îl duse şi pe Petru să facă cunoştinţă cu Isus. Isus se uită o clipă atent la Petru, apoi spuse: <J>„Tu eşti Simon, fiul lui Ioan – dar te vei numi Petru, Stânca!”</J>


text:
<pb/>În ziua următoare, Isus se hotărî să plece în Galileea. Îl găsi pe Filip şi-i spuse: <J>„Vino cu mine.”</J>


text:
Acum Filip porni în căutarea lui Natanael şi, găsindu-l, îi spuse: „Noi l-am descoperit pe Mesia – chiar persoana despre care au scris Moise şi profeţii! Îl cheamă Isus, fiul lui Iosif din Nazaret.”


text:
„Nazaret!”, exclamă Natanael. „Oare poate ieşi ceva bun de acolo?” „Vino numai şi vezi cu ochii tăi”, zise Filip.


text:
În timp ce se apropiau ei, Isus zise: <J>„Iată, vine un om sincer – un adevărat fiu al lui Israel.”</J>


text:
„De unde ştii tu cum sunt eu?”, ceru Natanael explicaţii. Şi Isus răspunse: <J>„Te-am văzut la umbra unui smochin înainte de a te găsi Filip.”</J>


text:
<J>Vei vedea dovezi şi mai mari decât aceasta. Vei vedea chiar cerul deschis şi pe îngerii lui Dumnezeu venind şi plecând de la mine, Fiul Omului.”</J>


text:
În timpul petrecerii, se terminară proviziile de vin şi mama lui Isus îi aduse la cunoştinţă acest fapt.


text:
<J>„N-am cum să te ajut acum,</J> îi spuse el, <J>căci încă n-a sosit vremea minunilor pentru mine.”</J>


text:
Erau acolo şase vase din piatră pentru vin, care se utilizau la diferite ceremonialuri evreieşti şi aveau o capacitate de vreo sută de litri.


text:
Când gustă acesta apa, care între timp se prefăcuse în vin, neştiind de unde prevenise (deşi, se înţelege că slugile ştiau), naşul îl chemă pe mire.


text:
„Tare mai e bun vinul ăsta!” spuse el. „Tu nu eşti ca ceilalţi. De obicei, gazda pune la masă întâi vinul cel mai bun şi numai după aceea, când toţi sunt sătui şi nu le mai pasă, scoate şi din celălalt mai ieftin. Dar tu l-ai păstrat pe cel bun la urmă.”


text:
Minunea aceasta din Cana Galileii a fost prima demonstraţie publică a puterii sale cereşti pe care a făcut-o Isus. Şi ucenicii săi au crezut că într-adevăr el este Mesia.


text:
<pb/>După nuntă, el plecă pentru câteva zile la Capernaum, împreună cu mama, cu fraţii şi cu ucenicii săi.


text:
În jurul templului văzu negustorii care vindeau vite, oi şi porumbei pentru jertfe precum şi cămătari, postaţi îndărătul tejghelelor lor.


text:
Isus îşi confecţionă un bici din frânghii împletite şi îi alungă pe toţi afară, gonind oile şi vitele, împrăştiind banii cămătarilor pe jos şi răsturnându-le mesele.


text:
Apoi, apropiindu-se de cei care vindeau porumbei, li se adresă cu următoarele cuvinte: <J>„Luaţi lucrurile astea de aici! Nu faceţi piaţă din Casa Tatălui meu!”</J>


text:
Ucenicii săi îşi amintiră atunci de profeţia din Scripturi care zice: „Preocuparea pentru Casa lui Dumnezeu mă va mistui pe mine.”


text:
„Cine-ţi dă ţie dreptul să le porunceşti să iasă afară?” îi cerură socoteală conducătorii evrei. „Dacă ai această autoritate de la Dumnezeu, arată-ne o minune care să dovedească acest fapt.”


text:
<J>„De acord,</J> răspunse Isus, <J>iată minunea pe care am s-o fac pentru voi: Distrugeţi sanctuarul acesta şi în trei zile am să-l ridic la loc.”</J>


text:
„Ce-ai spus?! – exclamară ei. Când a trebuit patruzeci şi şase de ani să se construiască templul acesta, tu vii şi zici că-l poţi ridica în trei zile?”


text:
După învierea sa, ucenicii şi-au adus aminte de spusele sale şi şi-au dat seama că citatul acela din Scriptură pe care-l pomenise se referea într-adevăr la persoana sa şi că se împlinise în întregime.


text:
Din pricina minunilor pe care le-a făcut în Ierusalim cu ocazia sărbătorilor de Paşte, mulţi oameni s-au convins că, într-adevăr el este Mesia.


text:
<pb/>Într-o noapte, după căderea întunericului, un conducător evreu pe nume Nicodim, membru al sectei fariseilor, veni să aibă o întrevedere cu Isus.


text:
„Învăţătorule”, spuse el, „noi toţi ştim că Dumnezeu te-a trimis să ne înveţi. Minunile tale o dovedesc cu prisosinţă.”


text:
Isus răspunse: „Îţi spun cât se poate de serios: <J>Dacă nu te naşti din nou, nu vei putea intra niciodată în Împărăţia lui Dumnezeu.”</J>


text:
„Să mă nasc din nou?! – exclamă Nicodim. Ce vrei să spui? Cum poate reveni un om bătrân înapoi în pântecele mamei sale, pentru a se naşte din nou?”


text:
Isus îi răspunse: <J>„Adevărat îţi spun cu toată seriozitatea că dacă nu se naşte cineva din apă şi din Duh, nu poate intra în Împărăţia lui Dumnezeu.</J>


text:
<J>Aşa cum vântul îl auzi, dar nu ştii de unde vine ori încotro se duce, tot aşa este şi cu naşterea din nou, prin Duhul Sfânt.”</J>


text:
<J>Dacă însă nu mă crezi nici măcar atunci când îţi vorbesc despre asemenea lucruri ca cele petrecute aici, printre oameni, cum vei putea crede dacă-ţi voi spune ce are să se întâmple în cer?</J>


text:
<J>Şi, după cum a înălţat Moise în pustiu chipul de aramă al unui şarpe pe o prăjină, tot aşa trebuie să fiu înălţat şi eu,</J>


text:
<J>Fiindcă Dumnezeu atât de mult a iubit lumea încât l-a dat pe singurul său Fiu, pentru ca oricine crede în el să nu piară, ci să aibă viaţa veşnică.</J>


text:
<J>Nici o condamnare veşnică nu îi mai aşteaptă acum pe cei care îşi pun încrederea în el pentru a fi salvaţi. Dar cei care nu se încred în el au fost deja judecaţi şi condamnaţi pentru că nu cred în singurul Fiu al lui Dumnezeu.</J>


text:
<J>Sentinţa lor se bazează pe următorul fapt: Lumina din cer a venit în lume, dar ei au iubit întunericul mai mult decât Lumina, deoarece faptele lor erau rele.</J>


text:
<J>Ei au urât Lumina cerească pentru că doreau să păcătuiască în întuneric. Ei s-au ferit de Lumină, de frică să nu li se vadă păcatele şi să fie pedepsiţi.</J>


text:
<J>Dar cei care fac binele au venit cu drag la Lumină, pentru a da prilej tuturor să vadă că ei fac ceea ce doreşte Dumnezeu de la ei.”</J>


text:
<pb/>După aceasta, Isus împreună cu ucenicii lui au părăsit Ierusalimul şi au stat o vreme în Iudeea, botezând acolo.


text:
Într-o zi, cineva a început să discute în contradictoriu cu ucenicii lui Ioan, spunându-le că botezul lui Isus e cel mai bun.


text:
Astfel, ei au venit la Ioan şi i-au zis: „Învăţătorule, omul acela pe care l-ai întâlnit de cealaltă parte a râului Iordan – cel despre care spuneai că e Mesia – botează şi el acum, şi toată lumea se duce acolo, în loc să vină aici la noi.”


text:
Munca mea este de a pregăti calea pentru omul acela, ca toţi să meargă la el. Doar ştiţi şi voi cât de răspicat v-am spus că nu sunt eu Mesia. Eu mă aflu aici pentru a-i pregăti calea – atât şi nimic mai mult!


text:
Fireşte, mulţimile se vor duce unde e atracţia principală – după cum mireasa se va duce acolo unde este mirele. Prietenii unui mire iau şi ei parte la bucuria sa. Eu sunt prietenul Mirelui şi mă bucur nespus de succesul lui.


text:
El a venit din cer şi este mai mare decât toţi ceilalţi. Eu sunt de pe pământ şi înţelegerea mea se mărgineşte la lucrurile acestui pământ.


text:
Căci acesta – pe care l-a trimis Dumnezeu – rosteşte cuvintele lui Dumnezeu, fiindcă Duhul lui Dumnezeu este asupra lui fără măsură sau limită.


text:
Şi toţi aceia care se încred în el, Fiul lui Dumnezeu, pentru a fi mântuiţi, au viaţa veşnică; cei care nu cred şi nu ascultă de el nu vor vedea niciodată raiul, ci mânia lui Dumnezeu va rămâne asupra lor.”


text:
<pb/>Când a aflat Domnul că fariseii auziseră că la el vin mulţimi mai mari de oameni decât la Ioan să fie botezaţi şi să devină ucenici ai săi


text:
Şi cam pe la amiază, apropiindu-se de satul Sihar, a ajuns la Fântâna lui Iacob, săpată pe lotul de pământ dăruit de Iacob fiului său Iosif.


text:
Isus era obosit de drum, întrucât umblase mult pe arşiţă, şi, frânt cum era, s-a aşezat jos lângă fântână.


text:
În timpul acesta, nu era decât ea acolo, întrucât ucenicii se duseseră în sat să cumpere ceva de-ale mâncării.


text:
Femeia se miră că un iudeu se opreşte să-i ceară ceva unui „samaritean dispreţuit” – lor de obicei nici măcar nu li se vorbea – şi îi atrase atenţia lui Isus asupra acestui fapt.


text:
Răspunsul fii următorul: <J>„Dacă ai şti numai ce dar minunat are Dumnezeu pentru tine şi cine sunt eu, tu ai fi aceea care mi-ai cere apă vie.”</J>


text:
„Dar n-ai frânghie şi nici găleată, spuse ea, or, asta e o fântână foarte adâncă. De unde ai putea face rost de apa aceasta vie?


text:
Şi-apoi, eşti tu oare mai mare decât strămoşul nostru Iacob? Cum poţi să oferi o apă mai bună decât cea pe care şi el şi fiii şi vitele sale au băut-o cu atâta plăcere?”


text:
<J>Apoi a adăugat: „Apa care le-o dau eu însă se va transforma în ei într-un izvor permanent, care-i va uda în veci cu viaţă eternă.”</J>


text:
„Doamne, i-a zis femeia, dă-mi şi mie din apa aceea! Fiindcă atunci nu-mi va fi iarăşi sete şi nu va mai trebui să fac atâta cale până aici, în fiecare zi.”


text:
<J>„Căci ai avut cinci bărbaţi şi cu omul cu care trăieşti în prezent nici măcar nu eşti căsătorită. (Aşa că ai spus adevărul)”</J>


text:
Dar, spuneţi-mi, din ce cauză pretind iudeii că Ierusalimul e singurul loc de închinăciune, în vreme ce noi samaritenii susţinem că e aici (la muntele Gherazim), unde s-au închinat strămoşii noştri?”


text:
Isus a răspuns: <J>„Vine vremea când nu ne va mai preocupa dacă trebuie să ne închinăm Tatălui aici ori în Ierusalim.</J>


text:
<J>Căci nu contează unde ne închinăm, ci cum ne închinăm – este închinarea noastră spirituală, adevărată?</J>


text:
<J>Căci Dumnezeu este Duh şi noi avem nevoie de ajutorul lui ca să ne putem închina aşa cum trebuie. O astfel de închinare doreşte Tatăl din partea noastră.</J>


text:
<J>Dar voi samaritenii cunoaşteţi atât de puţin despre el şi vă închinaţi orbeşte, pe când noi iudeii cunoaştem totul despre el, căci mântuirea parvine lumii prin intermediul iudeilor.”</J>


text:
Femeia luă din nou cuvântul şi zise: „Dar cel puţin atâta lucru ştiu şi eu că va veni Mesia – cel căruia i se zice Cristos – or, când o să vină el, are să ne explice toate lucrurile.”


text:
Tocmai atunci sosiră şi ucenicii. S-au cam mirat când l-au găsit stând de vorbă cu o femeie, dar nici unul din ei nu l-a întrebat motivul ori subiectul discuţiei.


text:
„Veniţi să-l cunoaşteţi şi voi pe omul care mi-a spus tot ce-am făcut vreodată! Oare acesta să fie Mesia?”


text:
Atunci Isus le explică: <J>„Eu mă hrănesc facând voia lui Dumnezeu care m-a trimis şi îndeplinind lucrarea sa.</J>


text:
<J>Voi credeţi că recoltarea nu va începe până nu se va sfârşi vara, peste patru luni? Priviţi în jurul vostru! Pretutindeni cit vezi cu ochii se coc ogoare întinse, gata de seceriş.</J>


text:
<J>Secerătorii vor primi o bună plată şi vor aduna bărbaţi şi femei în grânarele cereşti. Ce mare bucurie îi aşteaptă, atât pe semănător, cât şi pe secerător!</J>


text:
<J>Eu v-am trimis să seceraţi de unde n-aţi semănat, alţii au muncit iar voi aţi cules roadele.”</J>


text:
Mulţi oameni din satul acela samaritean au crezut că el este Mesia din pricina cuvintelor femeii: „El mi-a spus tot ce-am făcut vreodată!”


text:
(Când au ieşit la fântână să-l vadă, s-au rugat stăruitor să rămână în satul lor; şi Isus a rămas la ei două zile,


text:
Atunci ei s-au adresat femeii, zicând: „Acum credem pentru că l-am auzit cu urechile noastre, nu numai fiindcă ne-ai spus tu. Într-adevăr, el este Salvatorul lumii”.


text:
Dar galileenii l-au primit cu braţele deschise, fiindcă fuseseră la Ierusalim de Paşte şi văzuseră unele din minunile sale.


text:
În cursul călătoriei sale prin Galileea, el sosi în orăşelul Cana, unde prefăcuse apa în vin. Pe când se afla acolo, un om din oraşul Capemaum, care deţinea o funcţie în guvern şi avea un fiu bolnav, a auzit că Isus sosise din Iudeea şi era în trecere prin Galileea.


text:
Omul acesta s-a dus până la Cana, l-a găsit pe Isus şi l-a rugat fierbinte să vină la Capernaum împreună cu el să-i vindece fiul, care se afla acum în ghearele morţii.


text:
Isus întrebă: <J>„Nu vreţi să credeţi nici unul din voi în mine, decât dacă vă voi face din ce în ce mai multe minuni?”</J>


text:
Funcţionarul însă continua cu rugăminţile: „Domnule, vă rog să veniţi acum, până nu-mi moare copilul.”


text:
Isus îi spuse atunci: <J>„Du-te acasă. Fiul tău este vindecat.”</J> Şi omul l-a crezut pe Isus şi a pornit spre casă.


text:
Pe când mergea el pe drum, l-au întâmpinat nişte slujitori cu vestea că toate sunt bune – fiul său şi-a revenit complet.


text:
El i-a întrebat când începuse băiatul să se simtă mai bine, iar ei i-au răspuns: „Ieri după amiază pe la ora unu l-au lăsat frigurile, aşa, dintr-o dată!”


text:
Atunci tatăl şi-a dat seama că a fost chiar clipa când i-a spus Isus: <J>„Fiul tău este vindecat.”</J> Şi slujbaşul acela împreună cu toată casa lui au crezut că Isus este Mesia.


text:
În interiorul cetăţii, lângă Poarta Oilor, era Scăldătoarea Betesda, având cinci platforme acoperite sau pridvoare, de jur împrejurul ei.


text:
Bolnavi cu duiumul – şchiopi, orbi sau oameni cu membrele paralizate – stăteau întinşi pe aceste platforme (aşteptând o anume mişcare a apei,


text:
căci un înger al Domnului venea din când în când să tulbure apa şi prima persoană care intra în apă era vindecată).


text:
„Nu pot, îi spuse omul, căci n-am pe nimeni care să mă ajute să intru în bazin când are loc mişcarea apei. Până să ajung eu acolo, totdeauna se găseşte altul care să mi-o ia înainte.”


text:
Cât ai clipi din ochi, omul se vindecă. Apoi îşi strânse rogojina şi începu să umble. Dar era Sabat când se făcu minunea aceasta.


text:
<pb/>Prin urmare, nu se putea ca fruntaşii evrei să nu aibă ceva de obiectat. Ei i-au zis omului care fusese tămăduit: „Nu poţi munci în ziua de Sabat! Este ilegal să cari rogojina aceea!”


text:
Dar mai pe urmă Isus îl găsi în templu şi-i zise: <J>„Acum eşti sănătos; să nu mai păcătuieşti cum făceai înainte, altminteri, cine ştie, ţi se poate întâmpla ceva şi mai rău.”</J>


text:
Atunci conducătorii evreilor căutară şi mai îndârjiţi să-l omoare, fiindcă, pe lângă nesocotirea legilor Sabatice, el vorbea de Dumnezeu ca de Tatăl său şi prin aceasta se făcea egal cu Dumnezeu.


text:
Isus le răspunse: <J>„Fiul nu poate face nimic de la sine. El nu face decât ceea ce îl vede pe Tatăl făcând, şi întocmai ca el.</J>


text:
<J>Căci Tatăl îl iubeşte pe Fiul şi îi spune tot ce face: iar Fiul va face minuni mult mai izbitoare decât vindecarea acestui om.</J>


text:
<J>pentru ca toţi să dea cinste Fiului, precum dau cinste Tatălui. Dar dacă voi refuzaţi să-l cinstiţi pe Fiul lui Dumnezeu, pe care el vi l-a trimis, atunci sigur voi nu-i daţi cinste Tatălui.</J>


text:
<J>Spun aceasta apăsat, că oricine ascultă mesajul meu şi crede în Dumnezeu, care m-a trimis, are viaţă veşnică şi nu va fi osândit pentru păcatele sale, ci a trecut din moarte la viaţă.</J>


text:
<J>Adevărat vă spun că va veni vremea – de fapt a şi venit – când morţii vor auzi glasul meu, glasul Fiului lui Dumnezeu, şi cei care ascultă vor trăi.</J>


text:
<J>Nu vă miraţi atâta. Căci vine într-adevăr vremea când toţi morţii din mormintele lor vor auzi vocea Fiului lui Dumnezeu,</J>


text:
<J>şi vor învia apoi – cei care au făcut bine pentru viaţa veşnică, iar cei care au persistat în rău, pentru judecată.</J>


text:
<J>Dar eu nu spun nimic fără să mă consult cu Tatăl. Eu judec după cum mi se spune. Iar judecata mea este absolut cinstită şi dreaptă, fiindcă este în acord cu voia lui Dumnezeu care m-a trimis, şi nu e doar a mea.</J>


text:
<J>dar mai e şi altcineva, da, chiar Ioan Botezătorul, care face aceste afirmaţii în favoarea mea.</J>


text:
<J>Voi aţi ieşit să-l auziţi predicând şi pot să vă asigur că tot ce spune el despre mine e adevărat.</J>


text:
<J>Dar mărturia cea mai adevărată despre mine nu vine din partea omului, deşi v-am amintit despre mărturia lui Ioan pentru ca să credeţi în mine şi să fiţi salvaţi.</J>


text:
<J>dar eu posed o dovadă mai măreaţă decât cea a lui Ioan. Mă refer la minunile pe care le fac: acestea mi-au fost acordate de Tatăl meu şi ele dovedesc că Tatăl este cel care m-a trimis.</J>


text:
<J>Şi chiar Tatăl însuşi a mărturisit despre mine, deşi nu printr-o apariţie personală pentru voi, ori prin viu grai.</J>


text:
<J>Dar voi nu-l ascultaţi, fiindcă refuzaţi să credeţi în mine – cel care am fost trimis la voi să vă aduc mesajul lui Dumnezeu.</J>


text:
<J>Voi cercetaţi Scripturile, deoarece credeţi că ele vă dau viaţa veşnică. Dar Scripturile nu fac altceva decât să mă pună pe mine în lumină.</J>


text:
<J>Ştiu, fiindcă am venit la voi să-l reprezint pe Tatăl şi voi refuzaţi să mă primiţi, dar când va veni altul, în numele său, pe acela îl veţi primi.</J>


text:
<J>Nu e de mirare că nu puteţi crede! Fiindcă, reciproc vă onoraţi bucuroşi, dar nu vă pasă de cinstea care vine de la singurul Dumnezeu!</J>


text:
<J>Totuşi nu eu sunt acela care vă va acuza înaintea Tatălui – ci Moise o va face! Moise, în ale cărui legi vă puneţi voi speranţele de a ajunge în cer.</J>


text:
<J>Căci voi aţi refuzat să-l credeţi pe Moise. El a scris despre mine dar voi refuzaţi să-l credeţi, deci refuzaţi să credeţi în mine.</J>


text:
Şi o mare mulţime de oameni, printre care mulţi pelerini în drum spre Ierusalim la sărbătorile anuale de Paşte, îl urmau pretutindeni pe unde trecea el, să-l vadă vindecând bolnavii.


text:
Întorcându-se către Filip, îl întrebă: <J>„Filip, ce zici, unde am putea cumpăra nişte pâine să hrănim toţi oamenii aceştia?</J>


text:
„E un tinerel pe aici care are cinci pâini de orz şi vreo doi peşti! Dar ce sunt astea la atâta lume!”


text:
<J>„Spuneţi-le tuturor să se aşeze jos”</J>, porunci Isus. Şi toţi s-au aşezat pe pantele acoperite cu iarbă ale dealului – numai bărbaţi erau vreo cinci mii la număr.


text:
Atunci Isus a luat pâinile şi a mulţumit lui Dumnezeu, după care le-a dat oamenilor. Apoi a procedat la fel cu peştii. Şi toţi au mâncat până s-au săturat.


text:
<J>„Acum strângeţi fărâmiturile,</J> spuse Isus ucenicilor, <J>pentru ca nimic să nu se risipească.”</J>


text:
Când şi-au dat seama oamenii ce minune mare s-a făcut acolo, au exclamat: „Negreşit, el este Profetul pe care-l aşteptăm!”


text:
Isus a văzut îndată că nu le mai trebuia mult până să-l ia cu forţa şi să-l facă regele lor şi, prin urmare, a plecat de acolo, urcând singur în munţi.


text:
Dar când s-a lăsat întunericul şi el tot nu venea, s-au suit în barcă şi au pornit-o spre Capernaum, de cealaltă parte a lacului.


text:
Dar, nu după mult timp, cum vâsleau ei aşa, s-a năpustit asupra lor un o furtună şi marea a devenit foarte agitată.


text:
Erau la vreo cinci-şase kilometri în larg când, deodată, l-au zărit pe Isus apropiindu-se de barcă. Ucenicii s-au înspăimântat,


text:
Atunci ei s-au învoit să-l poftească în barcă şi numaidecât barca a sosit la destinaţia spre care se îndreptau.


text:
<pb/>A doua zi dimineaţa, după ce au sosit dincoace de lac, au început să se strângă mulţimi de oameni, (aşteptând să vină pe mal Isus.)


text:
Căci ştiau că Isus traversase împreună cu ucenicii, dar aceştia plecaseră din nou cu barca şi-l lăsaseră pe Isus singur. Prin apropiere se aflau câteva bărci de le Tiberias,


text:
aşa că, dacă văzură că nici Isus, nici ucenicii nu mai apar, se urcară în bărci şi vâsliră până la Capernaum, gândindu-se că-l vor găsi pe Isus acolo.


text:
Isus le-a răspuns: <J>„Adevărul e că voi doriţi să staţi cu mine pentru că v-am hrănit, şi nu fiindcă aţi crede în mine.</J>


text:
<J>Nu trebuie însă să vă preocupe atât de mult lucrurile pieritoare cum ar fi, de pildă, hrana. Ci, mai degrabă, cheltuiţi-vă energiile în căutarea vieţii veşnice pe care eu, Fiul omului, v-o pot dărui. Fiindcă tocmai pentru acest scop m-a trimis Dumnezeu Tatăl.”</J>


text:
Isus le spuse: <J>„Aceasta e voia lui Dumnezeu, ca voi să credeţi în cel pe care l-a trimis el.”</J>


text:
Dă-ne pâine gratuită în fiecare zi, cum aveau şi părinţii noştri în călătoria lor prin pustiu! După cum spun Scripturile: «Moise le-a dat pâine din cer.»”


text:
Isus a zis: <J>„Nu Moise le-a dat-o, ci Tatăl meu. Şi acum el vă îmbie cu adevărata pâine din cer.</J>


text:
<J>Pâinea adevărată este persoana aceea, pe care a trimis-o Dumnezeu din cer şi care dă viaţă lumii.”</J>


text:
Isus a răspuns: <J>„Eu sunt pâinea vieţii. Nici unuia care vine la mine nu-i va mai fi foame. Iar cei care cred în mine nu vor mai înseta niciodată.</J>


text:
<J>Căci am venit aici din cer să fac voia lui Dumnezeu care m-a trimis, nu să mi se facă pe placul meu.</J>


text:
<J>Şi voia lui Dumnezeu este aceasta, ca nici unul măcar să nu se piardă din toţi aceia pe care mi i-a dat el, ci să-i învii pe toţi la viaţă veşnică în ziua de apoi.</J>


text:
<J>Căci este voia Tatălui meu ca toţi cei care îl văd pe Fiul său şi cred în el să aibă viaţă veşnică, pentru ca eu să-i învii în Ziua de apoi.”</J>


text:
„Asta-i bună! exclamară ei, când el nu e decât Isus fiul lui Iosif. Ştim cine sunt părinţii lui… Ce vrea să zică prin asta, că s-a coborât din cer?”


text:
<J>Fiindcă nimeni nu poate să vină la mine decât dacă Tatăl, care m-a trimis, îl atrage la mine. În Ziua de apoi eu îi voi învia pe toţi aceştia.</J>


text:
<J>Precum e scris în Scripturi: «Ei vor fi învăţaţi de Dumnezeu». Cei cărora le vorbeşte Tatăl, şi învaţă adevărul de la el, vor fi atraşi la mine.</J>


text:
<J>Nu era nici o viaţă adevărată în pâinea aceea din văzduh care a fost dată părinţilor voştri în pustiu, fiindă toţi au murit.</J>


text:
<J>Eu sunt acea Pâine vie care s-a coborât din cer. Oricine mănâncă pâinea aceasta va trăi în veci. Această pâine este trupul meu care se dă pentru răscumpărarea omenirii.”</J>


text:
Atunci iudeii au început să se certe între ei, care mai de care, pentru a afla ce a vrut el să spună. „Cum poate omul acesta să ne dea trupul lui să-l mâncăm?” întrebară ei.


text:
Prin urmare, Isus a mai spus o dată: <J>„Adevărat, adevărat vă spun că dacă nu mâncaţi trupul Fiului omului şi nu beţi sângele său, nu puteţi avea viaţă veşnică în voi.</J>


text:
<J>Dar oricine mănâncă trupul meu şi bea sângele meu are viaţă veşnică şi eu îl voi învia în Ziua de apoi.</J>


text:
<J>Eu trăiesc prin puterea Tatălui celui viu care m-a trimis şi, în acelaşi fel, cei care se împărtăşesc din mine vor trăi datorită mie.</J>


text:
<J>Eu sunt adevărata Pâine din cer; şi oricine mănâncă pâinea aceasta va trăi în veac şi nu va muri, cum au murit părinţii voştri – cu toate că şi ei au mâncat pâine din cer.”</J>


text:
<J>Numai Duhul Sfânt dă viaţă veşnică. Cei care nu se nasc decât o singură dată, printr-o naştere fizică, în veci nu vor primi acest dar. Dar acum eu v-am spus cum să obţineţi această viaţă spirituală adevărată.</J>


text:
<J>Unii din voi tot nu credeţi în mine.”</J> (Căci Isus i-a ştiut de la început pe cei care nu vor crede şi l-a ştiut şi pe cel care avea să-l trădeze.)


text:
De aceea, el observă: <J>„Iată la ce m-am referit când am zis că nimeni nu poate veni la mine decât dacă-l atrage Tatăl la mine.”</J>


text:
Simon Petru a răspuns: „Învăţătorule, la cine să ne ducem? Numai tu ai cuvintele care dau viaţa veşnică,


text:
(Se referea la Iuda, fiul lui Simon Iscarioteanul, unul din cei doisprezece, care avea să-l trădeze.)


text:
<pb/>După aceasta, Isus a plecat spre Galileea, mergând din sat în sat, întrucât dorea să ocolească Iudeea, unde conducătorii iudeilor puneau la cale omorârea sa.


text:
şi fraţii lui Isus l-au îndemnat să meargă în Iudeea cu ocazia festivităţilor. „Du-te undeva unde să te vadă mai multă lume făcând minuni”, l-au luat ei peste picior.


text:
„Niciodată n-ai să ajungi să fii renumit, dacă te tot ascunzi. Eşti chiar atât de grozav? Atunci dovedeşte-o în faţa lumii!”


text:
Isus a răspuns: <J>„Nu e acum timpul nimerit pentru mine să mă duc. Dar voi puteţi merge când doriţi, fără ca aceasta să aibă vreo consecinţă,</J>


text:
<J>fiindcă pe voi lumea nu vă poate urâ, pe mine însă mă urăşte, fiindcă o acuz de păcat şi răutate.</J>


text:
Totuşi, după ce au plecat fraţii săi la aceste ceremonii, s-a dus şi el, însă în secret, fără să se arate în public.


text:
Conducătorii evrei l-au căutat printre participanţii la ceremonii şi-i întrebau pe toţi dacă nu l-au văzut cumva.


text:
S-au creat o mulţime de discuţii printre oameni. Unii spuneau: „E un om minunat”, în timp ce alţii ziceau: „Da de unde, ăsta trage publicul pe sfoară.”


text:
Dar nimeni nu îndrăznea să ia cuvântul în apărarea lui pe faţă, de teamă să nu-şi atragă represalii din partea conducătorilor evrei.


text:
Când festivităţile erau în toi, a venit Isus şi s-a suit la Templu, predicând pe faţă, în văzul tuturor.


text:
Conducătorii evrei s-au mirat când l-au văzut. „De unde ştie atâtea când niciodată n-a frecventat şcolile noastre?” se întrebau ei.


text:
Atunci Isus le-a spus: <J>„Eu nu vă transmit gândurile mele, ci acelea ale lui Dumnezeu care m-a trimis.</J>


text:
<J>Dacă se hotărăşte vreunul din voi să facă cu adevărat voia lui Dumnezeu, va şti cu siguranţă dacă învăţătura mea vine de la Dumnezeu sau dacă e doar a mea.</J>


text:
<J>Oricine îşi înfăţişează propriile sale idei urmăreşte să obţină laudă pentru sine, dar oricine caută să dea cinste aceluia care l-a trimis este un om bun şi sincer.</J>


text:
<J>Nici unul din voi măcar nu ţine legea lui Moise. Aşa că, pe mine de ce mă acuzaţi că o calc? De ce vreţi să mă ucideţi pentru aceasta?”</J>


text:
<J>Dar şi voi lucraţi în Sabat, ori de câte ori păziţi legea lui Moise referitoare la circumcizie (de fapt, această datină a tăierii împrejur e mai veche decât legea lui Moise);</J>


text:
<J>căci dacă se întâmplă să cadă perioada în care trebuie să vă tăiaţi copiii împrejur în ziua de Sabat, nu staţi pe gânduri, ci îndepliniţi această operaţie, şi bine faceţi. Atunci eu de ce să fiu condamnat fiindcă vindec un om în ziua de Sabat?</J>


text:
Unii din cei care locuiau la Ierusalim au zis între ei: „Nu e oare acesta omul pe care caută ei să-l ucidă?


text:
Totuşi, uite-l că predică în public iar ei nu spun nimic. Să fie oare aşa deoarece, conducătorii noştri în sfârşit au aflat că el este Mesia?


text:
Dar cum ar putea fi? Căci noi ştim unde s-a născut omul acesta: când va veni Cristos, el va apărea… aşa, dintr-o dată, şi nimeni nu va şti de unde vine.”


text:
Aşa se face că Isus, într-o predică ţinută la templu, a rostit următoarele cuvinte, cu glas tare: <J>„Da, aşa e, voi mă cunoaşteţi şi ştiţi unde m-am născut, dar eu sunt reprezentantul Unuia pe care voi nu-l cunoaşteţi şi el este Adevărul.</J>


text:
<pb/>Atunci conducătorii evrei au vrut să-l aresteze: dar nimeni nu s-a atins de el, fiindcă nu sosise încă vremea rânduită de Dumnezeu.


text:
Mulţi oameni din mulţimile care se aflau la templu au crezut în el. „La urma urmelor, ziceau ei, ce minuni te-ai aştepta să facă Mesia pe care să nu le fi făcut şi omul acesta?”


text:
Când au auzit fariseii împreună cu mai marii preoţilor că aceasta e starea de spirit a mulţimii, au trimis aprozi să-l aresteze pe Isus.


text:
Dar Isus le-a zis: <J>„Încă nu! Mai trebuie să stau aici puţină vreme. Apoi mă voi întoarce la cel care m-a trimis.</J>


text:
Această declaraţie i-a pus la mare încurcătură pe conducătorii evrei. „Unde o fi având de gând să se ducă? – s-au întrebat ei. Te pomeneşti că intenţionează să plece din ţară, ca misionar printre evreii din alte părţi ale lumii sau poate chiar printre ne-evrei.


text:
Ce vrea să zică cu asta că îl vom căuta dar nu-l vom găsi sau – <J>«voi nu veţi putea veni acolo unde voi merge eu eu»</J>?”


text:
<pb/>În ultima şi cea mai mare zi a praznicului, Isus a strigat mulţimilor: <J>„Dacă-i este cuiva sete, să vină la mine şi să bea.</J>


text:
<J>Fiindcă Scripturile declară că din adâncul fiinţei celui care crede în mine vor curge râuri de apă vie.”</J>


text:
Se referea la Duhul Sfânt, care avea să fie dat tuturor celor care aveau să creadă în el; dar Duhul încă nu fusese dat, fiindcă Isus nu se înapoiase încă în slava sa din cer.


text:
<pb/>Când l-au auzit mulţimile zicând aceasta, unii din ei au declarat: „Nu încape îndoială că acesta este profetul ce urmează să vină exact înaintea lui Mesia.”


text:
Alţii spuneau: „El este Mesia.” Totuşi unii ziceau: „Cum o să fie el?! Ce, Mesia va veni din Galileea?


text:
Nu zic Scripturile răspicat că Mesia se va naşte din spiţa regală a lui David, la Betleem, satul în care s-a născut David?”


text:
Aprozii, care fuseseră trimişi să-l aresteze pe Isus, s-au întors la preoţii cei mai de seamă şi la farisei. „De ce nu l-aţi adus?” i-au luat cetat ei.


text:
Atunci Nicodim luă cuvântul. (Vă mai amintiţi de el? Este conducătorul acela evreu care a venit în ascuns să aibă o întrevedere cu Isus.)


text:
Ei i-au răspuns: „Nu cumva eşti şi tu un din Galileea? Cercetează Scripturile şi ai să vezi că nici un profet nu va veni din Galileea!”


text:
dar a doua zi, dis-de-dimineaţă, a fost iarăşi prezent la templu. Curând se şi adună o mulţime de oameni iar el se aşeză şi începu să le vorbească.


text:
Pe când vorbea, conducătorii evrei şi fariseii i-au adus o femeie prinsă în adulter şi au aşezat-o înaintea mulţimii de oameni, <i>care se uitau curioşi să vadă ce s-a întâmplat</i>.


text:
Ei încercau să-l prindă în cursă, doar-doar va spune ceva care să le dea temei să-l aresteze, dar Isus s-a aplecat şi a început să scrie cu degetul în ţarină.


text:
Fiindcă îl tot presau să le dea un răspuns, el s-a ridicat în picioare şi a zis: <J>„Bine, fie, omorâţi-o cu pietre – dar numai acela care n-a păcătuit niciodată are dreptul să arunce prima piatră.”</J>


text:
Conducătorii evrei se făcură nevăzuţi unul după altul, începând cu cel mai vârstnic, până când n-a mai rămas în faţa mulţimii decât Isus cu femeia.


text:
Atunci Isus se ridică din nou în picioare şi-i spuse femeii: <J>„Unde-ţi sunt pârâşii? Nu te-a condamnat nici unul?”</J>


text:
„Nu, Doamne, răspunse femeia.” Isus îi zise atunci: <J>„Nici eu nu te condamn. Du-te şi să nu mai păcătuieşti.”</J>


text:
Mai pe urmă, într-una din convorbirile sale, Isus a spus poporului: <J>„Eu sunt Lumina lumii. Deci, dacă mă urmaţi pe mine, nu vă veţi poticni în întuneric, fiindcă o lumină vie va inunda cărarea voastră.”</J>


text:
Isus le-a zis: <J>„Afirmaţiile pe care le fac eu sunt adevărate, chiar dacă se referă la mine însumi. Căci eu ştiu de unde am venit şi unde mă duc, dar voi nu cunoaşteţi aceste lucruri privitoare la mine.</J>


text:
<J>dar dacă aş face-o, ar fi o judecată absolut corecta în toate privinţele, căci eu îl am pe Tatăl, care m-a trimis.</J>


text:
<J>Legile voastre spun că dacă doi oameni se învoiesc asupra unui anumit fapt petrecut, mărturia lor este acceptată ca fiind adevărată.</J>


text:
„Unde-ţi este tatăl?” l-au întrebat ei. Isus a răspuns: <J>„Voi nu ştiţi cine sunt eu, prin urmare, nici cine este Tatăl meu. Dacă m-aţi cunoaşte pe mine, atunci l-aţi cunoaşte şi pe el.”</J>


text:
Isus a făcut aceste declaraţii pe când se afla în acea parte a templului numită „Tezaurul”. Dar ei nu l-au arestat, căci încă nu îi venise vremea.


text:
Mai târziu, Isus le-a spus din nou: <J>„Eu voi pleca dintre voi; şi voi mă veţi căuta şi veţi muri în păcatele voastre. Şi unde mă duc eu voi nu puteţi veni.”</J>


text:
Iudeii au întrebat: „Are de gând să se sinucidă? Ce vrea să spună cu asta: <J>«Unde mă duc eu voi nu puteţi veni»</J>?”


text:
<J>De aceea am zis că veţi muri în păcatele voastre, fiindcă dacă nu credeţi că eu sunt Mesia, Fiul lui Dumnezeu, veţi muri în păcatele voastre.”</J>


text:
„Să ne spui cine eşti tu!” îi cerură ei socoteală. El răspunse: <J>„Eu sunt cel care am susţinut întotdeauna că sunt.</J>


text:
<J>Pentru multe lucruri aş putea să vă condamn şi multe aş putea să vă învăţ, dar n-am s-o fac, fiindcă eu nu rostesc decât ceea ce mi-a spus cel care m-a trimis să vorbesc, şi el este Adevărul.”</J>


text:
De aceea, Isus le-a mai spus: <J>„Când îl veţi fi omorât pe Fiul omului, atunci vă veţi da seama că eu sunt acela şi că nu v-am expus propriile idei, ci am vorbit ceea ce m-a învăţat Tatăl.</J>


text:
<J>Şi cel care m-a trimis pe mine este cu mine – nu m-a părăsit – fiindcă eu întotdeauna fac ce-i este plăcut lui.”</J>


text:
Atunci, mulţi dintre conducătorii iudei care l-au auzit rostind aceste vorbe au început să creadă că el este Mesia.


text:
Acestora Isus le-a spus: <J>„Voi sunteţi ucenicii mei cu adevărat dacă trăiţi aşa cum vă învăţ eu.</J>


text:
„Dar noi suntem descendenţii lui Avraam, i-au zis ei, şi niciodată n-am fost robii vreunui om de pe pământ. Ce vrei să spui cu asta că ne <J>«va elibera»</J>?”


text:
<J>(Da, îmi dau seama că sunteţi descendenţii lui Avraam!) Cu toate acestea, unii din voi urziţi să mă ucideţi fiindcă mesajul meu nu găseşte răspuns în inimile voastre.</J>


text:
„Tatăl nostru este Avraam”, declarară ei sus şi tare. <J>„Nu este adevărat,</J> replică Isus, <J>fiindcă dacă ar fi, voi i-aţi urma exemplul său bun.</J>


text:
<J>Pe când aşa, voi urmăriţi uciderea mea doar pentru că v-am spus adevărul auzit de mine de la Dumnezeu. Pe Avraam nu l-aţi vedea făcând asemenea fapte:</J>


text:
<J>Nu, nu, ci voi mai degrabă ascultaţi de adevăratul vostru tată când vă purtaţi astfel.”</J> Ei au ripostat: „Noi nu ne-am născut din flori – Tatăl nostru adevărat este însuşi Dumnezeu.”


text:
Isus le-a zis: <J>„Dacă aşa ar sta lucrurile, atunci voi m-aţi iubi, căci eu am venit la voi din partea lui Dumnezeu. Nu mă aflu aici din voia mea, ci el m-a trimis.</J>


text:
<J>De ce nu puteţi înţelege odată ce vă spun? De aceea, fiindcă sunteţi împiedicaţi să înţelegeţi!</J>


text:
<J>Căci voi sunteţi copiii tatălui vostru, Diavolul, şi vă complăceţi în ticăloşiile săvârşite de el. De la început el a fost un ucigaş şi un duşman al adevărului – nu se găseşte nici o un adevăr în el. Când minte, pentru el asta este absolut normal, fiindcă este tatăl minciunilor.</J>


text:
<J>Care din voi mă poate acuza, pe drept, măcar de un singur păcat? Nici unul! Şi, dacă vă spun adevărul, de ce nu mă credeţi?</J>


text:
<J>Oricine îl are pe Dumnezeu de tată ascultă cu bucurie cuvintele lui Dumnezeu, întrucât voi nu le ascultaţi, asta dovedeşte că nu sunteţi copiii lui.”</J>


text:
„Samariteanule! Străinule! Drace!”, rânjiră conducătorii evrei. „N-am spus noi întotdeauna că eşti posedat de demon?!”


text:
<J>„Nu este adevărat,</J> a răspuns Isus, <J>nu este nici un demon în mine. Căci eu dau cinste Tatălui meu – iar voi mă necinstiţi.</J>


text:
<J>Şi deşi nu doresc deloc să devin mare, Dumnezeu aceasta îmi doreşte şi judecă pe toţi aceia care mă resping.</J>


text:
Conducătorii evreilor au zis a-tunci: „Ştim acum că eşti posedat de demon. Chiar Avraam şi cei mai falnici profeţi au murit, şi totuşi tu susţii că ascultarea de tine îl va împiedica pe un om să moară.


text:
Prin urmare, nu cumva oi fi tu mai mare decât părintele nostru Avraam, care a murit? Sau decât profeţii, care au murit şi ei? În definitiv, cine te crezi tu?”


text:
Atunci Isus le-a spus: <J>„Dacă n-aş face altceva decât să mă laud singur, aceasta n-ar avea valoare. Dar Tatăl meu – pe care voi îl revendicaţi ca Dumnezeu al vostru – el este acela care face afirmaţii atât de măreţe despre mine.</J>


text:
<J>Voi însă nu-l cunoaşteţi. Eu îl cunosc. Dacă aş declara altfel, aş fi un mincinos la fel de mare ca voi. Dar fapt este că eu îl cunosc şi îl ascult întru totul.</J>


text:
<J>Părintele vostru Avraam s-a bucurat nespus să vadă aceste zile. El ştia că voi veni şi se bucura la gândul acesta.</J>


text:
Isus a răspuns: <J>„Adevărul absolut este că eu existam cu mult înainte de a se fi născut Avraam!”</J>


text:
<pb/>În acel moment conducătorii iudeilor au pus mâna pe pietre să-l ucidă. Dar Isus a fost ascuns de privirile lor şi a trecut printre ei, părăsind templul.


text:
„Învăţătorule, l-au întrebat ucenicii săi, de ce s-a născut omul acesta orb? Ca urmare a propriilor sale păcate sau ale părinţilor săi?”


text:
<J>„Nici una, nici alta</J> – răspunse Isus –, <J>ci s-a născut aşa pentru a demonstra puterea lui Dumnezeu.</J>


text:
<J>Toţi trebuie să ne îndeplinim sarcinile ce ne-au fost încredinţate de către acela care m-a trimis, fiindcă n-a mai rămas decât puţin timp până la căderea nopţii, când încetează orice activitate.</J>


text:
după care îi spuse: <J>„Du-te şi spală-te în scăldătoarea Siloam”</J> („Siloam” înseamnă „Trimis”). Prin urmare, omul se duse acolo, se spălă şi primi vedere.


text:
Vecinii lui şi alţii care-l cunoşteau drept „cerşetorul orb” s-au întrebat: „Oare să fie aceeaşi persoană – cerşetorul acela?”


text:
Unii ziceau că da, alţii că nu. „Nu poate fi acelaşi om, îşi dădeau ei cu părerea dar seamănă cu el!” Iar cerşetorul afirma: <J>„Eu sunt unul şi acelaşi om.”</J>


text:
Şi el le-a spus: „Un om căruia i se zice Isus a făcut tină şi mi-a uns ochii cu ea, după care mi-a spus să mă duc la scăldătoarea Siloamului, să mă spăl de noroi. Ei bine, am făcut aşa şi iată că acum văd.”


text:
Atunci fariseii i-au cerut să le povestească pe-ndelete cum s-au petrecut faptele. Şi el le-a povestit cum Isus i-a uns ochii cu noroi şi, când s-a spălat, şi-a căpătat vederea.


text:
Unii din ei au zis: „Înseamnă că Isus acesta nu e de la Dumnezeu, pentru că lucrează în ziua de Sabat.” Alţii ziceau: „Dar cum ar face un păcătos de rând asemenea minuni?” Astfel, s-au iscat neînţelegeri între ei.


text:
Atunci fariseii s-au năpustit cu întrebări asupra omului care fusese orb: „Omul acesta care ţi-a deschis ochii – cine spui că e?” „Cred că trebuie să fie vreun profet trimis de Dumnezu”, a răspuns omul.


text:
Conducătorii evrei nu voiau să creadă nici în ruptul capului că omul fusese orb, până când, în cele din urmă, au chemat părinţii


text:
dar nu ştim ce i s-a întâmplat de vede acum, şi nici cine a făcut asta. Dar e el destul de mare, să vorbească singur! Aşa că întrebaţi-l pe el.”


text:
Ziceau aşa de frica conducătorilor care anunţaseră că oricine va afirma că Isus este Mesia va fi excomunicat.


text:
„Uite ce e! făcu omul, v-am spus o dată, n-aţi fost atenţi? De ce vreţi să mai auziţi o dată? Sau nu cumva vreţi să deveniţi şi voi ucenicii lui?”


text:
Noi ştim că Dumnezeu i-a vorbit lui Moise, cât priveşte pe individul acesta, nu ştim nimic despre el.”


text:
„Vai, dar ciudaţi mai sunteţi!” răspunse omul. „Va să zică poate vindeca orbii, şi totuşi nu ştiţi nimic despre el?!


text:
Mă rog… o fi aşa, dar Dumnezeu nu-i ascultă pe oamenii răi, însă îi ascultă pe cei care i se închină şi fac voia sa.


text:
„Tu te-ai născut în păcat, ţipară ei la el. Tocmai tu te găseşti să ne înveţi pe noi?” Şi l-au dat afară.


text:
Atunci Isus i-a zis: <J>„Eu am venit în lume să dau vedere celor orbi duhovniceşte şi să le arăt celor care-şi închipuie că văd, că, de fapt, nu văd.”</J>


text:
<J>„Dacă aţi fi orbi, n-aţi fi vinovaţi”,</J> a răspuns Isus. <J>„Dar vinovăţia voastră rămâne, pentru că sunteţi conştienţi de ceea ce faceţi.”</J>


text:
<pb/><J>„Oricine refuză să intre în staul pe poartă, şi se furişează, sărind gardul, negreşit e un hoţ.</J>


text:
<J>Portarul i-o deschide larg iar oile aud glasul şi vin la el; atunci el îşi cheamă oile pe nume şi le scoate afară din staul.</J>


text:
<J>Toţi ceilalţi care au venit înaintea mea au fost nişte hoţi şi tâlhari. Dar oile adevărate nu le-au dat ascultare.</J>


text:
<J>Da, eu sunt Poarta. Cei care au intrat pe poartă vor fi salvaţi; vor intra şi vor ieşi şi vor găsi păşuni verzi.</J>


text:
<J>Scopul hoţului este să fure, să ucidă şi să distrugă. Scopul meu este să dăruiesc viaţa veşnică – o viaţă din belşug.</J>


text:
<J>Dar cel plătit fuge când vede că vine lupul şi lasă oile, fiindcă nu sunt ale lui iar el nu este păstorul lor. Atunci vine lupul şi se năpusteşte asupra lor, împrăştiind turma.</J>


text:
<J>după cum mă cunoaşte pe mine Tatăl, şi eu îl cunosc pe Tatăl, iar eu îmi dau viaţa pentru oi.</J>


text:
<J>Mai am şi alte oi, într-un alt staul. Trebuie să le aduc şi pe acelea, şi ele vor lua seama la glasul meu, şi vor fi o turmă cu un singur Păstor.</J>


text:
<J>Nimeni nu mă poate ucide fără consimţământul meu – îmi dau viaţa de bună voie. Fiindcă am dreptul şi puterea să mi-o dau când vreau, după cum am dreptul şi puterea s-o iau înapoi. Căci Tatăl mi-a dat acest drept.”</J>


text:
<pb/>La auzul acestor cuvinte, conducătorii evreilor au început din nou să aibă păreri diferite despre el.


text:
Alţii ziceau: „Nouă nu ni se pare că acest om ar fi stăpânit de draci. Păi cum, poate un demon deschide ochii unui orb?”


text:
Conducătorii evrei l-au înconjurat, întrebându-l: „Câtă vreme ai de gând să ne ţii în încordare? Dacă eşti Mesia, spune-ne lămurit.”


text:
<J>„V-am şi spus deja, dar voi nu credeţi în mine,</J> răspunse Isus. <J>Dovada constă în minunile pe care le fac în numele Tatălui meu.</J>


text:
<J>fiindcă Tatăl meu mi le-a dat iar el e mai puternic decât toţi ceilalţi, aşa că nimeni nu mi le poate răpi.)</J>


text:
Isus a zis: <J>„Sub îndrumarea lui Dumnezeu, eu am făcut o mulţime de minuni, menite să-i ajute pe oameni. Pentru care din ele vreţi să mă ucideţi acum?”</J>


text:
Ei i-au răspuns: „Nu pentru fapte bune, ci pentru blasfemie, pentru că deşi eşti un simplu muritor, te-ai declarat totuşi Dumnezeu.”


text:
<J>Deci dacă Scriptura, care nu poate să nu fie adevărată, vorbeşte despre cei cărora le-a fost adresat mesajul lui Dumnezeu ca fiind dumnezei,</J>


text:
<J>voi numiţi totuşi blasfemie când cel care a fost sfinţit şi trimis în lume de Tatăl vine şi zice: «Eu sunt Fiul lui Dumnezeu».</J>


text:
<J>Dar dacă le fac, credeţi în ele, chiar dacă în mine nu credeţi. Atunci vă veţi convinge că Tatăl meu este în mine şi eu în Tatăl.”</J>


text:
şi a plecat dincolo de râul Iordan să stea undeva în apropierea locului unde botezase Ioan la început.


text:
Şi mulţi l-au urmat. „Ioan nu făcea minuni, se mirau ei, dar toate prezicerile sale privitoare la omul acesta s-au împlinit.”


text:
<pb/>Vă mai amintiţi de Maria, cea care a turnat parfumul acela scump peste picioarele lui Isus şi i le-a şters apoi cu părul ei?


text:
Ei bine, fratele ei Lazăr, care locuia la Betania împreună cu Maria şi cu sora ei, Marta, s-a îmbolnăvit.


text:
Prin urmare, cele două surori i-au trimis lui Isus următorul mesaj: „Doamne, bunul tău prieten este foarte, foarte bolnav.”


text:
Dar când a auzit Isus, a zis: <J>„Scopul bolii sale nu este moartea, ci slăvirea lui Dumnezeu. Eu, Fiul Omului, voi primi slavă din această situaţie.”</J>


text:
Ucenicii au obiectat: „Învăţătorule, au zis ei, doar mai acu vreo câteva zile, conducătorii evrei încercau să te ucidă. Şi tu mergi din nou acolo?”


text:
Isus a răspuns: <J>„Sunt douăsprezece ore cu lumină în fiecare zi şi în orice oră din ea omul poate umbla teafăr, fără să se poticnească.</J>


text:
Ucenicii, crezând că Isus se referea la faptul că Lazăr petrece acum o noapte de odihnă, au zis: „Asta înseamnă că se face mai bine.”


text:
<J>De dragul vostru, mă bucur că n-am fost acolo, fiindcă acest eveniment vă va da prilejul să credeţi în mine. Hai, să mergem la el.”</J>


text:
Toma, poreclit „Geamănul”, se adresă celorlalţi ucenici: „Haideţi, să mergem să murim şi noi împreună cu el!”


text:
şi mulţi dintre conducătorii evrei veniseră să-şi prezinte condoleanţele şi să le mângâie pe Marta şi pe Maria pentru pierderea suferită.


text:
Dar nici acum nu e prea târziu, căci eu ştiu că Dumnezeu îmi va învia fratele dacă ai să-l rogi tu.”


text:
Isus îi spuse: <J>„Eu sunt cel care învie morţii şi le dăruieşte viaţă din nou. Oricine crede în mine, chiar dacă moare la fel ca ceilalţi, va trăi din nou.</J>


text:
<J>Fiindcă crede în mine, va primi viaţă eternă şi nu va pieri niciodată. Crezi tu aceasta, Marto?”</J>


text:
„Da, învăţătorule, îi spuse ea. Cred că tu eşti Mesia. Fiul lui Dumnezeu, cel pe care l-am aşteptat atât de mult.”


text:
Atunci ea l-a lăsat acolo şi s-a întors la Maria; apoi chemând-o din mijlocul bocitorilor, i-a spus: „A venit şi doreşte să te vadă.”


text:
Când au văzut conducătorii iudei care veniseră s-o consoleze pe Maria că pleacă grăbită, au presupus că se duce la mormântul lui Lazăr să jelească şi au pornit după ea.


text:
Când a sosit Maria la locul unde se afla Isus, i-a căzut la picioare, zicând: „Doamne, dacă ai fi fost tu aici, fratele meu ar mai fi şi azi în viaţă.”


text:
Când a văzut-o Isus cum plânge şi pe conducătorii evrei care boceau cu ea, s-a umplut de indignare şi s-a tulburat.


text:
Şi din nou Isus se umplu de indignare, între timp au ajuns la mormânt. Era un fel de peşteră cu o piatră grea răsturnată în faţa intrării.


text:
<J>„Daţi piatra la o parte”</J>, spuse Isus. Dar Marta, sora mortului, zise: „La ora aceasta o să miroase foarte urât, fiindcă e mort de patru zile.”


text:
<J>„Dar nu ţi-am spus că vei vedea o minune strălucită de la Dumnezeu dacă vei crede?”</J> o întrebă Isus.


text:
Aşadar, rostogoliră piatra la o parte. Atunci Isus îşi ridică privirile spre cer şi rosti: <J>„Tată, îţi mulţumesc pentru că mă asculţi.</J>


text:
<J>Desigur, tu mă asculţi întotdeauna, dar am spus-o pentru oamenii care stau aici, ca şi ei să creadă că tu m-ai trimis.”</J>


text:
Şi Lazăr ieşi – învelit în giulgiu şi având faţa bandajată. Isus le spuse: <J>„Desfaceţi-l şi daţi-i drumul să meargă.”</J>


text:
<pb/>Şi astfel, în sfârşit, mulţi dintre conducătorii evrei, care erau cu Maria şi au văzut minunea cu ochii lor, au crezut în cele din urmă în el.


text:
Atunci mai marii preoţilor au convocat o şedinţă de consiliu să discute situaţia. „Ce ne facem? – se întrebau ei – căci omul acesta realmente săvârşeşte minuni.


text:
Dacă-l lăsăm în pace, întreaga naţiune se va duce după el – şi atunci va veni armata romană şi ne va ucide, preluând conducerea guvernului evreiesc.”


text:
Profeţia aceasta, după care Isus trebuia să moară pentru întreaga naţiune, a venit din partea lui Caiafa în calitatea sa de Mare Preot. N-a conceput-o singur, ci a primit inspiraţie s-o facă.


text:
A fost acea prezicere după care, moartea lui Isus nu va fi doar pentru Israel, ci pentru toţi copiii lui Dumnezeu împrăştiaţi în toată lumea.


text:
În această perioadă, Isus şi-a încheiat misiunea de propovăduire publică şi a părăsit Ierusalimul, ducându-se la marginea deşertului, în satul Efraim şi a stat acolo împreună cu ucenicii.


text:
Se apropia Pastele – care era o zi sfântă le evrei – şi mulţi oameni de la sate au sosit în Ierusalim cu câteva zile mai devreme, pentru ca să poată îndeplini ritualul de purificare înainte de începerea Pastelor.


text:
Ei doreau să-l vadă pe Isus şi, cum stăteau ei de vorbă în Templu, se întrebau: „Ce credeţi? O să vină oare de Paşte?”


text:
Între timp, mai marii preoţilor şi fariseii anunţaseră oficial că oricine îl va vedea pe Isus va trebui să raporteze imediat, pentru ca ei să-l poată aresta.


text:
<pb/>Cu şase zile înainte de a începe festivităţile de Paşte, sosi şi Isus în Betania unde se afla Lazăr – cel pe care îl înviase.


text:
Atunci Maria luă un vas cu parfum scump, făcut din esenţă de nard şi unse cu el picioarele lui Isus, ştergându-le cu părul ei. Toată casa se umplu de mireasmă.


text:
Zicea asta nu pentru că l-ar fi interesat săracii, ci fiindcă el avea în grijă banii ucenicilor şi intra adesea în ei pentru uzul său personal.


text:
<pb/>Când au auzit oamenii de rând din Ierusalim despre sosirea sa, au dat năvală cu toţii să-l vadă, atât pe el, cât şi pe Lazăr – cel înviat din morţi.


text:
căci din pricina lui mulţi dintre iudei ieşiseră din rândurile lor şi crezură în Isus, fiind convinşi că el este Mesia al lor.


text:
<pb/>A doua zi, vestea că Isus se îndreaptă spre Ierusalim s-a răspândit în tot oraşul şi o mulţime uriaşă de vizitatori de Paşte


text:
au luat ramuri de palmier şi i-au ieşit în întâmpinare pe drum, strigând: „Iată Salvatorul! Dumnezeu să-l binecuvânteze pe regele Israelului! Slăvit fie Trimisul lui Dumnezeu!”


text:
„Nu te teme de Regele tău, popor al Israelului, căci el va veni la tine blând, călare pe mânzul unei măgăriţe!”


text:
(Ucenicii săi nu şi-au dat seama atunci că este împlinirea profeţiei dar, după întoarcerea lui Isus în slava sa cerească, au observat cât de multe profeţii din Scriptură se împliniseră chiar sub ochii lor.)


text:
A fost motivul principal pentru care a ieşit atâta lume să-l întâlnească – fiindcă auziseră despre această minune nemaipomenită.


text:
i-au făcut o vizită lui Filip, care era din Betsaida, şi i-au zis: „Domnule, vrem să-l cunoaştem pe Isus.”


text:
<J>şi că „trebuie să cad şi să mor ca un bob de grâu în brazdă. Dacă nu mor, voi rămâne numai eu – o sămânţă singuratică, în schimb, moartea mea va produce multe boabe noi de grâu – o recoltă îmbelşugată de vieţi noi.</J>


text:
<J>Dacă vă iubiţi viaţa de aici de jos, o veţi pierde. Dacă vă dispreţuiţi viaţa de aici de jos, o veţi preschimba cu slava eternă.</J>


text:
<J>Dacă grecii aceştia doresc să fie ucenicii mei, spuneţi-le să vină şi să mă urmeze, căci slujitorii mei trebuie să fie acolo unde sunt şi eu. Iar dacă mă vor urma, Tatăl îi va onora.</J>


text:
<J>Acum sufletul meu este adânc tulburat. Să mă rog oare: «Tată, salvează-mă de la ceea ce mă aşteaptă»? Dar chiar pentru asta am venit.</J>


text:
<J>Tată, dă slavă şi onoare numelui Tău.”</J> Atunci s-a auzit o voce din cer, zicând: „Am şi făcut deja acest lucru şi-l voi mai face.”


text:
Când a auzit mulţimea glasul, unii au crezut că a tunat, pe când alţii au spus că un înger i-a vorbit.


text:
<J>Vremea judecăţii a sosit pentru lume – când Satan, prinţul acestei lumi, va fi aruncat afară.</J>


text:
„Să moară?” se întreba mulţimea. „Noi credeam că Mesia va trăi în veci şi nu va muri niciodată. De ce spui tu că va muri? Despre care Mesia vorbeşti?”


text:
Isus a răspuns: <J>„Lumina mea nu va mai străluci pentru voi decât puţină vreme. Umblaţi în ea cât se mai poate şi duceţi-vă unde doriţi, înainte de a se face întuneric, fiindcă atunci va fi prea târziu să mai vedeţi drumul pe care trebuie să mergeţi.</J>


text:
<J>Folosiţi-vă de Lumină cât mai este timp, şi atunci veţi deveni purtători de lumină.”</J> După ce a spus aceste lucruri Isus a plecat şi s-a ascuns de ei.


text:
Dar, în ciuda tuturor minunilor pe care le făcuse, majoritatea oamenilor tot nu voiau să creadă că el e Mesia.


text:
Era întocmai cum prezisese profetul Isaia: „Doamne, cine ne va crede? Cine va accepta minunile măreţe ale lui Dumnezeu, ca dovadă?”


text:
„Dumnezeu le-a orbit ochii ca să nu vadă şi le-a împietrit inimile ca să nu priceapă şi să nu se întoarcă la mine să-i vindec.”


text:
Isaia se referea la Isus când făcea această prezicere, căci el avusese o vedenie a slavei lui Mesia.


text:
Fapt este că şi dintre conducătorii evreilor, mulţi credeau că el este Mesia, dar nu îndrăzneau s-o recunoască, de frică să nu-i excomunice fariseii din sinagogă,


text:
Iar Isus a strigat mulţimilor: <J>„Dacă aveţi încredere în mine, atunci cu adevărat vă încredeţi în Dumnezeu.</J>


text:
<J>Dar toţi cei care mă resping pe mine şi mesajul meu vor fi judecaţi în Ziua Judecăţii, datorită adevărurilor pe care le-am rostit.</J>


text:
<J>Şi eu ştiu că instrucţiunile sale conduc la viaţă veşnică, aşa că tot ce-mi spune el spun şi eu.”</J>


text:
<pb/>Isus a ştiut în seara zilei de Paşte că avea să fie ultima noapte petrecută de el pe pământ, înainte de a se întoarce la Tatăl.


text:
În timpul cinei, Diavolul îi sugerase deja lui Iuda, fiul lui Simon, că aceasta e noaptea în care să-şi aducă la îndeplinire planul de a-l trăda pe Isus.


text:
Isus ştia că Tatăl îi dăduse toate lucrurile şi că venea de la Dumnezeu şi că avea să se întoarcă la Dumnezeu. Şi ce mult îşi iubea el ucenicii!


text:
turnă apă într-un lighean şi începu să spele picioarele ucenicilor şi să le şteargă cu ştergarul de la brâu.


text:
Când ajunse la Simon Petru, acesta îi spuse: „Învăţătorule, nu se cade să ne speli tu picioarele noastre!”


text:
„Ba nu, protestă Petru, mie n-ai să-mi speli picioarele niciodată!” <J>„Dacă nu ţi le spăl, atunci nu poţi fi părtaş cu mine”, răspunse Isus.</J>


text:
Auzind aceste cuvinte, Simon Petru exclamă: „Atunci spală-mi şi mâinile şi capul – nu numai picioarele!”


text:
Isus răspunse: <J>„Unuia care a făcut baie nu mai trebuie să i se spele decât picioarele pentru a fi curat cu desăvârşire. Acum tu eşti curat – dar asta nu e valabil pentru toţi cei prezenţi.”</J>


text:
Fiindcă Isus ştia cine avea să-l trădeze. Asta a vrut el să spună când a zis: <J>„Nu toţi sunteţi curaţi.”</J>


text:
După ce le-a spălat picioarele, şi-a îmbrăcat din nou mantia şi, aşezându-se, a întrebat: <J>„Înţelegeţi ce am făcut acum?</J>


text:
<J>Acum, întrucât eu, Domnul şi învăţătorul, v-am spălat picioarele, şi voi ar trebui să vă spălaţi picioarele unii altora.</J>


text:
<J>Cât este de adevărat că un slujitor nu e mai mare decât stăpânul său! Nici mesagerul mai important decât acela care-l trimite.</J>


text:
<J>Nu spun aceste lucruri pentru voi toţi. Vă cunosc atât de bine pe fiecare din voi, fiindcă eu v-am ales. Scripturile declară: «Unul care cinează cu mine mă va trăda» şi acest lucru se va împlini degrabă.</J>


text:
<J>Cu adevărat, oricine primeşte cu bucurie o persoană trimisă de mine, pe mine mă primeşte cu bucurie. Or, a mă primi pe mine cu bucurie înseamnă a-l primi pe Tatăl care m-a trimis.”</J>


text:
<pb/>Duhul lui Isus se zbătea acum într-un chip cumplit şi el a exclamat: <J>„Da, aşa este, unul din voi mă va trăda!”</J>


text:
Şi el mi-a spus: <J>„Este cel pe care-l voi onora, dându-i pâinea înmuiată în sos.”</J> Şi după ce-o înmuie, i-o dădu lui Iuda, fiul lui Simon Iscarioteanul.


text:
De îndată ce o mâncă, Satana intră în Iuda. Atunci Isus îi spuse: <J>„Grăbeşte-te – acum e timpul s-o faci.”</J>


text:
Unii au crezut că, întrucât Iuda e casierul lor, Isus i-a spus să meargă să plătească mâncarea sau să dea nişte bani săracilor.


text:
<pb/>De îndată ce a părăsit Iuda odaia, Isus a zis: <J>„Vremea mea a sosit, slava lui Dumnezeu mă va înconjura în curând – şi Dumnezeu va primi multă laudă dintotcemiseva întâmpla.</J>


text:
<J>Copii scumpi şi iubiţi, ce scurte sunt clipele acestea dinaintea plecării mele dintre voi! După ce vă voi părăsi, chiar dacă mă veţi căuta, nu veţi putea veni la mine – aşa cum le-am spus şi fruntaşilor evrei.</J>


text:
<pb/>Simon Petru zise: „Învăţătorule, unde te duci?” Isus răspunse: <J>„Tu nu poţi veni cu mine acum, dar mă vei urma mai încolo.”</J>


text:
Isus răspunse: <J>„Să mori pentru mine? Da de unde – înainte de a cânta cocoşul mâine dimineaţă, tu te vei lepăda de mine de trei ori!”</J>


text:
<pb/><J>Să nu vi se tulbure inima! Voi aveţi încredere în Dumnezeu, aveţi acum încredere şi în mine.</J>


text:
<J>Sunt multe cămine acolo sus unde locuieşte Tatăl meu, şi eu mă duc să le pregătesc pentru venirea voastră.</J>


text:
<J>Când totul va fi gata, voi veni şi vă voi lua, pentru ca să fiţi pe veci cu mine, acolo unde sunt eu. Dacă nu ar fi aşa, v-aş spune lămurit</J>


text:
Isus îi spuse: <J>„Eu sunt Calea, Adevărul şi Viaţa. Nimeni nu poate ajunge la Tatăl decât prin mine.</J>


text:
<J>Dacă aţi fi ştiut cine sunt eu, atunci aţi fi ştiut şi cine este Tatăl meu. De acum încolo îl cunoaşteţi – şi l-aţi văzut!”</J>


text:
Isus răspunse: <J>„Filip, nici chiar tu nu ştii cine sunt, după ce am petrecut atâta timp împreună cu voi?! Oricine m-a văzut pe mine l-a văzut pe Tatăl. Atunci, voi de ce mai cereţi să-l vedeţi?</J>


text:
<J>Nu credeţi că eu sunt în Tatăl şi că Tatăl este în mine? Cuvintele pe care le rostesc eu nu sunt ale mele, ci vin de la Tatăl care trăieşte în mine. Şi el îşi înfăptuieşte lucrarea prin mine.</J>


text:
<J>Numai să credeţi acest lucru – că eu sunt în Tatăl şi că Tatăl este în mine! Altminteri, să credeţi aceasta datorită puternicelor minuni la care aţi asistat.</J>


text:
<J>„Vă spun acest adevăr solemn, cu toata tăria, că oricine crede în mine va face în mod sigur aceleaşi minuni pe care le-am făcut eu, ba chiar şi mai mari, pentru că eu mă duc la Tatăl, să fiu împreună cu el.</J>


text:
<J>Voi îi puteţi cere tot ce doriţi, invocând numele meu, şi eu vă voi asculta, întrucât aceasta va da slavă Tatălui din pricina a ceea ce voi face eu, Fiul, pentru voi.</J>


text:
<J>Este Duhul Sfânt, Duhul care călăuzeşte în tot adevărul. Lumea largă nu-l poate primi, fiindcă nu-l caută şi nu-l recunoaşte. Dar voi îl cunoaşteţi, fiindcă trăieşte alături de voi acum, iar într-o bună zi va fi în voi</J>


text:
<J>Peste puţină vreme, voi pleca din lumea aceasta, dar cu voi încă voi fi prezent. Căci voi trăi din nou – şi veţi trăi şi voi.</J>


text:
<J>Acela mă iubeşte care ascultă de mine şi, fiindcă mă iubeşte, şi Tatăl meu îl va iubi, îl voi iubi şi eu şi mă voi descoperi lui.”</J>


text:
Iuda, (dar nu Iscarioteanul, ci celălalt ucenic, numit la fel) i-a zis: „Doamne, de ce te vei descoperi numai nouă ucenicilor, şi nu lumii întregi?”


text:
Isus răspunse: <J>„Fiindcă nu mă voi descoperi decât acelora care mă iubesc şi mă ascultă. Pe aceştia şi Tatăl îi va iubi iar noi vom veni la ei şi vom locui în ei.</J>


text:
<J>Oricine nu ascultă de mine nu mă iubeşte. Să nu uitaţi: eu nu inventez răspunsul la întrebarea voastră! Este răspunsul dat de Tatăl care m-a trimis.</J>


text:
<J>Dar când va trimite Tatăl pe Mângâietorul, care urmează să mă reprezinte, – şi prin Mângâietorul înţeleg pe Duhul Sfânt – el vă va învăţa multe lucruri şi vă va reaminti tot ce v-am spus eu.</J>


text:
<pb/><J>Vă las cu un dar: pacea minţii şi a inimii. Şi pacea pe care o dau eu nu este instabilă ca pacea pe are o dă lumea. Deci nu vă tulburaţi şi nu vă temeţi.</J>


text:
<J>Aduceţi-vă aminte ce v-am spus – că mă duc, dar mă voi întoarce iarăşi la voi. Dacă mă iubiţi cu adevărat, vă veţi bucura foarte mult de mine, fiindcă mă pot duce acum la Tatăl, care este mai mare decât mine.</J>


text:
<J>V-am spus aceste lucruri înainte de a se întâmpla, pentru ca, atunci când vor avea loc, să credeţi în mine,</J>


text:
<J>Nu mai am timp să stau de vorbă cu voi, fiindcă prinţul rău al acestei lumi se apropie. El nu are nici o putere asupra mea,</J>


text:
<J>dar eu voi face de bună voie tot ce-mi cere Tatăl pentru ca lumea să ştie că-l iubesc pe Tatăl. Haideţi, să mergem!</J>


text:
<J>El retează orice ramură care nu dă rod. Dar ramurile roditoare le curăţă pentru ca să aducă şi mai mult rod.</J>


text:
<J>El deja v-a îngrijit prin faptul că v-a curăţat în vederea unei utilităţi şi forţe sporite, prin poruncile ce vi le-am dat.</J>


text:
<J>Aveţi grijă să trăiţi în mine iar mie să-mi daţi voie să trăiesc în voi. Fiindcă, o mlădiţă nu poate aduce rod când e îndepărtată de viţă. Nici voi nu puteţi fi roditori despărţiţi de mine.</J>


text:
<J>Da, eu sunt Viţa, iar voi sunteţi mlădiţele. Oricine trăieşte în mine şi eu trăiesc în el va produce mult rod. Fiindcă despărţiţi de mine nu puteţi face nimic.</J>


text:
<J>Dacă se desparte cineva de mine, este aruncat ca o ramură uscată şi adunat împreună cu celelalte într-o grămadă şi ars.</J>


text:
<J>Dar dacă rămâneţi în mine şi împliniţi poruncile mele, puteţi să-mi cereţi orice şi vi se va acorda.</J>


text:
<J>Ucenicii mei adevăraţi produc recolte îmbelşugate. Faptul acesta aduce multă slavă Tatălui meu.</J>


text:
<J>Atunci când ascultaţi de mine, veţi rămâne în dragostea mea, după cum şi eu ascult de Tatăl meu şi rămân în dragostea sa.</J>


text:
<J>V-am spus aceasta pentru ca să vă umpleţi de bucuria mea. Da, cupa bucuriei voastre va da peste margini de plină ce va fi!</J>


text:
<J>Şi iată măsura dragostei: Iubeşti cel mai mult atunci când îţi dai viaţa pentru prietenul tău.</J>


text:
<J>Nu vă mai numesc robi, fiindcă un stăpân nu face confidenţe robilor săi; acum voi sunteţi prietenii mei, dovada fiind faptul că v-am spus tot ce mi-a spus Tatăl.</J>


text:
<J>Nu voi m-aţi ales pe mine, ci eu v-am ales pe voi. Eu v-am rânduit să mergeţi şi să aduceţi roade bune întotdeauna, pentru ca, indiferent ce veţi cere de la Tatăl, făcând uz de numele meu, el să vă dea.</J>


text:
<J>Lumea v-ar iubi dacă aţi fi de-ai ei, dar nu sunteţi – fiindcă eu v-am ales să ieşiţi din această lume, şi astfel ea vă urăşte.</J>


text:
<J>Vă mai aduceţi aminte ce v-am spus? «Un rob nu e mai mare decât stăpânul său!» Astfel, dacă pe mine m-au persecutat, de bună seamă că şi pe voi vă vor persecuta. Iar dacă m-ar fi ascultat pe mine, v-ar asculta şi pe voi.</J>


text:
<J>Oamenii din lume vă vor persecuta fiindcă sunteţi ai mei, căci ei nu-l cunosc pe Dumnezeu, care m-a trimis.</J>


text:
<J>Ei n-ar fi vinovaţi dacă n-aş fi venit eu şi nu le-aş fi vorbit. Dar acum n-au nici o scuză pentru păcatul lor.</J>


text:
<J>Dacă n-aş fi făcut minuni atât de măreţe printre ei, nu ar fi socotiţi vinovaţi. Dar aşa cum stau lucrurile, ei au văzut aceste minuni şi totuşi m-au urât – şi pe mine, şi pe Tatăl meu.</J>


text:
<J>Dar vouă eu am să vi-l trimit pe Mângâietorul – Duhul Sfânt – izvorul întregului adevăr! El va veni la voi de la Tatăl şi vă va spune totul cu privire la mine.</J>


text:
<J>Iar voi trebuie să le vorbiţi tuturor despre mine, fiindcă voi aţi fost cu mine de la început.”</J>


text:
<J>Căci veţi fi excomunicaţi din sinagogile lor, ba chiar va veni vremea când cei care vă vor ucide vor crede că îi fac un serviciu lui Dumnezeu.</J>


text:
<J>Da, v-am spus aceste lucruri pentru ca, atunci când se vor întâmpla, să vă amintiţi că v-am înştiinţat din timp. u v-am spus mai dinainte, fiindcă aveam să stau cu voi câtva timp.</J>


text:
<J>Dar acum plec la cel care m-a trimis, şi pe nici unul din voi nu pare să-l intereseze scopul plecării mele: nimeni nu întreabă de ce!</J>


text:
<pb/><J>Însă realitatea e că pentru voi e cel mai bine să mă duc. Fiindcă, dacă nu mă duc eu, nu va veni Mângâietorul. Dar dacă mă duc… el va veni – fiindcă îl voi trimite la voi.</J>


text:
<J>Iar după ce va fi venit, el va convinge lumea despre păcatul ei şi despre disponibilitatea bunătăţii lui Dumnezeu şi izbăvirea de judecată.</J>


text:
<J>neprihănirea stă acum la dispoziţia tuturor, fiindcă eu mă duc la Tatăl, şi voi nu mă veţi mai vedea;</J>


text:
<J>Când va veni Duhul Sfânt, care este adevărul, el vă va călăuzi în tot adevărul, fiindcă el nu-şi va prezenta propriile sale idei, ci vă va transmite ceea ce a auzit. El vă va vorbi despre viitor.</J>


text:
<pb/><J>Peste foarte puţin timp voi pleca şi nu mă veţi mai vedea, dar la foarte scurt timp după aceea, mă veţi vedea iarăşi!”</J>


text:
„Ce tot spune? – se întrebară unii din ucenicii săi. Care e rostul acestei vorbe: <J>«Mă voi duce la Tatăl»?</J>


text:
Isus şi-a dat seama că doresc să-l întrebe ceva şi, prin urmare, a zis: <J>„Vă întrebaţi ce vreau să spun?</J>


text:
<J>Lumea se va bucura nespus de ceea ce are să mi se întâmple, dar voi veţi plânge cu jale. Plânsul vostru însă se va preface dintr-o dată într-o bucurie minunată, când mă veţi vedea din nou.</J>


text:
<J>Va fi acea bucurie pe care o încearcă o femeie în durerile facerii, după ce i s-a născut copilul; chinul ei dă loc unei bucurii şi durerea este uitată.</J>


text:
<J>Voi sunteţi întristaţi acum dar eu am să vă văd din nou şi atunci vă veţi bucura nespus de mult şi nimeni nu va fi în stare să vă răpească bucuria aceea.</J>


text:
<J>Atunci nu va mai fi nevoie să-mi cereţi ceva, fiindcă veţi putea merge direct la Tatăl să-i cereţi în numele meu.</J>


text:
<J>Până acum nu aţi făcut acest lucru, începeţi însă acum. Cereţi, invocând numele meu şi veţi primi iar cupa bucuriei voastre va da peste margini de plină ce va fi.</J>


text:
<J>V-am vorbit despe aceste chestiuni cu multă precauţie, dar va veni timpul când nu va mai fi nevoie, fiindcă eu vă voi spune desluşit toate lucrurile care ţin de Tatăl.</J>


text:
<J>Atunci voi vă veţi prezenta cererile sub semnătura mea. Şi nu va fi nevoie ca eu să-l rog pe Tatăl să vă satisfacă aceste cereri,</J>


text:
<J>fiindcă însuşi Tatăl este acela care vă iubeşte mult de tot, fiindcă şi voi mă iubiţi şi credeţi că am venit de la Tatăl.</J>


text:
<J>Da, aşa este, am venit în lume de la Tatăl şi voi părăsi lumea, pentru a mă întoarce la Tatăl.”</J>


text:
Acum înţelegem că tu ştii totul şi că n-ai trebuinţă să-ţi spună nimeni nimic. Datorită acestui lucru credem că ai venit de la Dumnezeu.”


text:
<J>Vine însă timpul – de fapt a şi venit – când veţi fi împrăştiaţi şi fiecare se va întoarce la casa lui, lăsându-mă singur. Totuşi eu nu voi fi singur, căci cu mine este Tatăl.</J>


text:
<J>V-am spus toate acestea pentru ca să aveţi pace în inimă şi în minte. Aici pe pământ veţi trece prin necazuri şi încercări, dar aveţi curaj, eu am învins lumea.”</J>


text:
<pb/>Când sfârşi Isus de rostit aceste lucruri, îşi ridică privirea spre cer şi zise: <J>„Tată, a sosit timpul. Descoperă slava Fiului tău pentru ca el să-ţi poată da înapoi slava.</J>


text:
<J>Căci tu i-ai dat autoritate asupra oricărui om de pe întreg pământul. El dă viaţă veşnică fiecăruia din cei pe care i i-ai dat tu.</J>


text:
<J>Şi iată care e calea spre viaţa veşnică: Prin cunoaşterea ta, care eşti singurul Dumnezeu adevărat, şi a lui Isus Cristos, cel pe care l-ai trimis tu pe pământ.</J>


text:
<J>Şi acum, Tată, descoperă-mi slava mea, cum stau în prezenţa ta, gloria pe care o împărţeam noi înainte de întemeierea lumii.</J>


text:
<J>Eu le-am spus acestor oameni tot ce ţine de tine. Ei erau în lume, dar apoi tu mi i-ai dat mie. De fapt, ei au fost ai tăi dintotdeauna şi tu mi i-ai dat iar ei au ascultat de tine.</J>


text:
<J>Fiindcă, eu le-am transmis mai departe poruncile pe care tu mi le-ai dat şi ei le-au primit şi au deplina certitudine că eu m-am coborât pe pământ de la tine şi cred că tu eşti acela care m-ai trimis.</J>


text:
<J>Şi, întrucât sunt ai mei, sunt şi ai tăi; dar tu mi i-ai dat înapoi, împreună cu toate celelalte lucruri ale tale, şi astfel ei sunt slava mea.</J>


text:
<J>Acum eu plec din lume şi-i las în urmă, ducându-mă la tine. Sfinte Tată, păstrează în grija ta pe toţi aceia pe care mi i-ai dat tu – pentru ca ei să fie uniţi, aşa cum suntem noi, fără să lipsească vreunul.</J>


text:
<J>În timpul şederii mele aici, i-am păzit de orice primejdie, în cadrul familiei tale, pe toţi aceia care mi i-ai dat tu. I-am păzit, încât nici unul nu a pierit, în afară de fiul pierzării, cum au prezis Scripturile.</J>


text:
<J>Şi acum mă duc la tine. Eu le-am spus multe lucruri cât am stat cu ei, pentru ca să fie plini de bucuria mea.</J>


text:
<J>Le-am dat poruncile tale. Iar lumea îi urăşte, fiindcă nu i se potrivesc, după cum nici eu nu mă potrivesc ei.</J>


text:
<J>Şi mă consacru pe mine însumi, pentru a împlini nevoia lor de creştere în adevăr şi sfinţenie.</J>


text:
<J>Nu mă rog doar pentru aceştia, ci şi pentru credincioşii din viitor care vor veni la mine datorită mărturiei acestora.</J>


text:
<J>Pentru toţi mă rog, să aibă o simţire şi un singur gând, aşa cum avem noi, Tată. Precum eşti tu în mine şi eu în tine, tot astfel să fie şi ei în noi. Şi astfel lumea va crede că tu m-ai trimis.</J>


text:
<J>Eu le-am dat slava pe care mi-ai dat-o tu – acea glorioasă unitate a unei singure fiinţe, în care suntem noi –</J>


text:
<J>eu în ei şi tu în mine, toţi fiind desăvârşiţi într-unul singur, pentru ca lumea să ştie că tu m-ai trimis şi să înţeleagă că-i iubeşti tot atât de mult cât mă iubeşti pe mine.</J>


text:
<J>Tată, îi vreau împreună cu mine – pe aceştia care mi i-ai dat tu – pentru ca ei să poată vedea slava mea. Tu mi-ai dat slava fiindcă m-ai iubit dinainte de întemeierea lumii.</J>


text:
<J>O, neprihănitule Tată, lumea nu te cunoaşte, dar eu te cunosc, şi ucenicii aceştia ştiu că tu m-ai trimis.</J>


text:
<J>Şi eu te-am descoperit lor şi voi continua să te descopăr, pentru ca dragostea ta mare pe care o ai pentru mine să poată fi în ei şi eu în ei.</J>


text:
<pb/>După ce a rostit aceste cuvinte, Isus a trecut pârâul Chedron împreună cu ucenicii şi a intrat într-o poiană cu măslini.


text:
Iuda trădătorul cunoştea locul acesta, fiindcă Isus se dusese de multe ori acolo împreună cu ucenicii săi.


text:
Mai marii preoţilor şi fariseii îi dăduseră lui Iuda un grup de soldaţi şi câţiva oameni de-ai fariseilor să-l însoţească. Acum, cu torţe aprinse, felinare şi arme, sosiră în poiana măslinilor.


text:
Isus era pe deplin conştient de ce avea să i se întâmple. Ieşindu-le în întâmpinare, el îi întrebă: <J>„Pe cine căutaţi?”</J>


text:
<J>„V-am spus că eu sunt,</J> zise Isus, <J>şi întrucât pe mine mă căutaţi, lăsaţi-i pe aceştia să plece.”</J>


text:
El a făcut aceasta pentru a împlini profeţia ce abia o rostise: <J>„Nu am pierdut pe nici unul din cei pe care mi i-ai dat…”</J>


text:
Dar Isus îi zise lui Petru: <J>„Pune-ţi sabia în teacă! Ce, nu voi bea oare paharul pe care mi l-a dat Tatăl?”</J>


text:
Caiafa a fost acela care le spusese celorlalţi conducători evrei: „Mai bine să moară unul singur pentru toţi!”


text:
Simon Petru venea şi el în urma lor, cum făcea de altfel şi un alt ucenic care se cunoştea cu marele preot. Aşa se face că celălalt ucenic a fost lăsat să intre în curte împreună cu Isus.


text:
În timp ce Petru a rămas afară la poartă. Atunci celălalt ucenic a vorbit cu fata care făcea de pază la poartă şi astfel ea îl lăsă şi pe Petru să intre.


text:
În curte, aprozii împreună cu slujitorii casei stăteau în jurul unui foc, întrucât era frig. Şi Petru stătea împreună cu ei, încălzindu-se la foc.


text:
Înăuntru, marele preot începu să-i pună întrebări lui Isus referitoare la discipolii săi şi ceea ce i-a învăţat.


text:
Isus răspunse: <J>„Învăţăturile mele sunt bine cunoscute pretutindeni, fiindcă am predicat totdeauna în sinagogă şi în templu; am fost auzit de toţi conducătorii evrei şi nu am predat nici o învăţătură în particular pe care să n-o fi anunţat în public.</J>


text:
<J>De ce mă întrebaţi pe mine? Întrebaţi-i pe cei care m-au auzit, căci unii din ei sunt aici şi ştiu ce am spus.”</J>


text:
Unul din soldaţii care stăteau acolo l-a lovit cu pumnul pe Isus. „Aşa se răspunde marelui preot?” se răsti el.


text:
<J>„Dacă am minţit, dovedeşte-o,</J> răspunse Isus. <J>Se cade oare să dai într-un om, doar fiindcă spune adevărul?”</J>


text:
Între timp, cum stătea Simon Petru lângă foc, fu întrebat din nou: „Nu cumva eşti şi tu unul din ucenicii săi?” „Bineînţeles că nu,” răspunse el.


text:
Dar unul din robii casei marelui preot – rudă cu omul căruia îi tăiase Petru urechea – întrebă: „Mie îmi spui, ce, nu te-am văzut eu oare acolo în poiană cu Isus?”


text:
<pb/>Procesul lui Isus în faţa lui Caiafa se sfârşi în primele ore ale dimineţii. Apoi el fu adus la palatul guvernatorului roman. Pârâşii săi nu voiră să intre şi ei, fiindcă, ziceau ei, asta-i „întinează” şi atunci nu vor avea voie să mănânce mielul pascal.


text:
Deci Pilat, guvernatorul, ieşi afară la ei şi-i întrebă: „Ce pâră aduceţi acestui om? De ce fapte îl învinuiţi?”


text:
Atunci luaţi-l şi judecaţi-l voi după legile voastre”, le spuse Pilat. „Dar noi vrem să fie răstignit, ziseră ei, şi pentru asta e nevoie de aprobarea ta.”


text:
Atunci Pilat s-a întors la palat şi a cerut să-i fie adus Isus. „Eşti regele Iudeilor?” îl întrebă el.


text:
„Ce, eu sunt evreu? ripostă Pilat. Ai tăi te-au adus aici, împreună cu mai-marii preoţilor lor. Dar de ce? Ce-ai făcut?”


text:
Atunci Isus a răspuns: <J>„Eu nu sunt un rege pământesc. Dacă aş fi, atunci ucenicii mei ar fi luptat când am fost arestat de conducătorii evrei. Dar Împărăţia mea nu este din lumea aceasta!”</J>


text:
Pilat a răspuns: „Bine, dar eşti rege?” <J>„Da,</J> a zis Isus. <J>Acesta e ţelul pentru care m-am născut. Şi eu am venit să aduc adevărul în lume. Toţi cei care iubesc adevărul sunt discipolii mei.”</J>


text:
„Ce este adevărul?” exclamă Pilat. Apoi ieşi din nou afară la popor şi-i vorbi: „Nu este vinovat de nici un delict.


text:
Dar voi aveţi un obicei prin care îmi cereţi să vă eliberez în fiecare an de Paşte pe cineva de la închisoare. Aşa că, dacă vreţi, am să vi-l eliberez pe «Regele iudeilor»”


text:
<pb/>Atunci, la ordinul lui Pilat, Isus a fost bătut cu un bici plumbuit care a lăsat răni adinei, însângerate pe spinarea sa,


text:
iar soldaţii au împletit o cunună de spini şi i-au pus-o pe cap, apoi l-au îmbrăcat într-o mantie regală purpurie.


text:
Pilat ieşi din nou afară şi se adresă iudeilor: „Am să vi-l scot afară acum, dar să vă intre bine în cap, nu-l găsesc vinovat.”


text:
La vederea lui mai marii preoţilor şi oficialităţile evreieşti începură să strige: „Răstigneşte-l! Răstigneşte-l!” „Răstigniţi-l voi, spuse Pilat, eu nu-l găsesc vinovat.”


text:
„Mie nu vrei tu să-mi vorbeşti? Se răsti Pilat. Nu-ţi dai seama că am puterea să-ţi dau drumul sau să te răstignesc?”


text:
Atunci Isus i-a zis: <J>„N-ai avea nici o putere dacă nu ţi s-ar fi dat de sus. Aşa că, păcatul mai mare este al acelora Care m-au adus în faţa ta.”</J>


text:
Pilat încercă să-l elibereze, dar conducătorii evrei i-au zis: „Dacă-i dai drumul acestui om, nu eşti prieten cu Cezarul. Oricine se declară rege este un răzvrătit împotriva Cezarului.”


text:
La auzul acestor cuvinte, Pilat l-a scos din nou afară pe Isus şi s-a aşezat pe scaunul judecătoresc de pe terasa pavată cu piatră.


text:
„Ia-l de aici, strigară ei, ia-l şi răstigneşte-l!” „Poftim? Să vă răstignesc regele?” întrebă Pilat. „Alt rege noi n-avem decât pe Cezar”, strigară mai marii preoţilor.


text:
<pb/>Aşadar, în sfârşit el era al lor. Atunci, ei l-au scos afară din oraş, punându-i crucea în spate, până la locul cunoscut sub numele de „Căpăţâna” sau, pe evreieşte, „Golgota.”


text:
Locul unde a fost răstignit Isus era în apropierea oraşului, iar inscripţia era în ebraică, latină şi greacă, pentru ca să poată fi citită de cât mai mulţi oameni.


text:
Atunci mai marii preoţilor i-au zis lui Pilat: „Schimbă textul de pe placă din «Regele iudeilor» în «El a spus: <J>eu sunt Regele iudeilor.</J>»”


text:
După ce l-au răstignit, soldaţii au împărţit hainele sale în patru grămezi, câte una pentru fiecare din ei. Dar au zis: „Mantia să nu i-o rupem”, căci era fără nici o cusătură.


text:
„Să dăm cu zarul să vedem cine o va câştiga.” Aceasta a împlinit Scriptura care zice: „Şi-au împărţit hainele mele între ei şi au dat cu zarurile pentru cămaşa mea.” Chiar aşa au făcut ei.


text:
Când a văzut Isus pe mama sa stând acolo alături de mine, prietenul său apropiat, i-a zis: <J>„Iată fiul tău.”</J>


text:
Isus ştia că totul s-a terminat de acum şi, ca să se împlinească Scripturile, a zis: <J>„Mi-e sete.”</J>


text:
Se afla acolo un vas cu oţet şi atunci ei înmuiară un burete în el şi, punându-l în vârful unei crengi de isop, i-l duseră la buze.


text:
Conducătorii evrei nu voiră să lase victimele să atârne acolo a doua zi, care era Sabat (şi încă un Sabat aparte, Paştele). Aşa că, îl rugară pe Pilat să dea ordin să li se zdrobească fluierele picioarelor pentru a le grăbi moartea şi astfel să poată fi coborâte cadavrele.


text:
Cu toate acestea, unul dintre soldaţi îl străpunse în coastă cu o suliţă şi ţâşni afară sânge amestecat cu apă.


text:
Soldaţii au procedat aşa împlinind Scriptura care zice: „Nici unul din oasele sale nu va fi zdrobit,”


text:
<pb/>După aceea, Iosif din Arimateea, – care, de teama conducătorilor evrei, fusese ucenic secret al lui Isus – s-a dus la Pilat şi i-a cerut permisiunea să coboare trupul lui Isus de pe cruce. Şi Pilat i-a dat voie. Deci el veni şi-l luă cu el.


text:
Nicodim, cel care venise la Isus noaptea, merse şi el, aducând cu sine cincizeci de kilograme de ulei pentru îmbălsămare, făcut din mir şi aloe.


text:
Împreună, ei înfăşurară trupul lui Isus într-o pânză lungă de în, îmbibată în mirodenii, cum era obiceiul de înmormântare la evrei.


text:
Locul răstignirii era în apropiere de poiana cu măslini, unde se afla un mormânt nou, ce nu mai fusese folosit până atunci.


text:
Şi atunci, fiindcă venea Sabatul şi trebuiau să se grăbească – şi fiindcă mormântul era la îndemână – l-au aşezat în el.


text:
<pb/>Duminică dis-de-dimineaţă, înainte de revărsatul zorilor, Maria Magdalena a venit la mormânt şi a găsit piatra răsturnată alături de intrarea în mormânt.


text:
Ea o luă la fugă şi ne găsi pe Simon Petru şi pe mine şi zise: „Au luat trupul Domnului din mormânt şi nu ştiu unde l-au pus!”


text:
şi, între timp Maria se înapoiase la mormânt şi stătea afară plângând..Cum plângea ea aşa, se aplecă şi privi înăuntru,


text:
„De ce plângi?”, o întrebară îngerii. „Fiindcă l-au luat pe Domnul meu şi nu ştiu unde l-au pus”, răspunse ea.”


text:
Ea aruncă o privire peste umăr şi observă că stă cineva în spatele ei. Era Isus, dar ea nu-l recunoscu.


text:
<J>„De ce plângi?</J> o întrebă el. <J>Pe cine cauţi?</J>” (Ea crezu că e grădinarul). „Domnule, spuse ea, dacă l-ai luat, spune-mi unde l-ai pus, să mă duc să-l iau.”


text:
<J>„Nu mă atinge,</J> o preveni el, <J>căci nu m-am suit încă la Tatăl. Dar du-te şi găseşte-i pe fraţii mei şi spune-le că mă sui la Tatăl meu şi Tatăl vostru, la Dumnezeul meu şi la Dumnezeul vostru.”</J>


text:
Maria Magdalena îi găsi pe ucenici şi le spuse: „L-am văzut pe Domnul!” Apoi le transmise mesajul lui.


text:
<pb/>În seara aceea, ucenicii erau adunaţi cu uşile încuiate, de frica fruntaşilor evrei, când deodată, Isus se ivi în mijlocul lor. După ce-i salută,


text:
El luă cuvântul din nou şi le spuse: <J>„Aşa cum m-a trimis pe mine Tatăl, aşa vă trimit şi eu pe voi.”</J>


text:
<J>Dacă iertaţi cuiva păcatele, vor fi iertate, dacă refuzaţi să i le iertaţi, vor fi neiertate.”</J>


text:
Când îi spuneau mereu: „L-am văzut pe Domnul” el răspundea: „Nu voi crede până ce nu voi vedea rănile lăsate de cuie în păunele lui – şi-mi voi pune degetele în ele – şi până ce nu-mi voi pune mâna în coasta lui.”


text:
<pb/>Opt zile mai târziu ucenicii erau din nou împreună şi, de data aceasta, era şi Toma cu ei. Uşile erau încuiate, dar deodată, ca mai înainte, Isus stătu în mijlocul lor şi-i salută.


text:
Atunci el i se adresă lui Toma: <J>„Pune-ţi degetul în palmele mele. Pune-ţi mâna în coasta mea şi nu mai fi necredincios, ci crede!”</J>


text:
Atunci Isus îi spuse: <J>„Tu crezi fiindcă m-ai văzut, dar mai binecuvântaţi sunt aceia care nu m-au văzut şi totuşi cred.”</J>


text:
dar cele de faţă au fost consemnate pentru ca voi să credeţi că el este Mesia, Fiul lui Dumnezeu şi, crezând în el, să aveţi Viaţa.


text:
Era acolo un grup dintr-ai noştri – Simon Petru, Toma „Geamănul”, Natanael din Cana Galileii, fratele meu Iacob şi eu precum şi alţi doi ucenici.


text:
Simon Petru zise: „Eu mă duc să pescuiesc.” „Venim şi noi”, am zis cu toţii într-un glas. Ne-am dus dar n-am prins nimic toată noaptea.


text:
Atunci el a zis: <J>„Aruncaţi năvodul în partea dreaptă a corăbiei şi o să prindeţi mulţi peşti!”</J> Am făcut cum ne-a zis şi n-am mai putut trage năvodul din apă, de greutatea peştelui, atât de mult era!


text:
Atunci eu i-am spus lui Petru: „E Domnul!” Auzind aceasta, Simon Petru îşi puse tunica (fiindcă era dezbrăcat până la brâu) şi sări în apă înotând până la mal.


text:
Aşadar Simon Petru se duse şi trase plasa la mal. După numărătoarea lui, erau o sută cincizeci şi trei de peşti mari, totuşi năvodul nu se rupsese.


text:
<J>„Acum, haideţi luaţi o gustare de dimineaţă!”</J>, le spuse Isus, şi nici unul din noi n-am îndrăznit să-l întrebăm dacă e chiar Domnul, fiindcă eram absolut siguri că e el.


text:
<pb/>După micul dejun, Isus îi spuse lui Simon Petru: <J>„Simone, fiul lui Ioan, mă iubeşti tu mai mult decât ceilalţi de aici?”</J> „Da, Doamne, tu ştii că te iubesc.”, îi răspunse Petru. <J>„Atunci, paşte mieluşeii mei”</J>, îi spuse Isus.


text:
Isus îi spuse a doua oară: <J>„Simone, fiul lui Ioan, mă iubeşti tu cu adevărat?”</J> „Da, Doamne, zise Petru, doar ştii că te iubesc.” <J>«Atunci paşte oiţele mele»”</J>, zise Isus.


text:
Încă o dată el îl întrebă: <J>„Simone, fiul lui Ioan, mă iubeşti tu?”</J> Petru se întrista de felul cum puse Isus întrebarea a treia oară. „Doamne, tu îmi cunoşti inima şi ştii că te iubesc!” zise el. Atunci Isus îi zise: <J>„Paşte oile mele.</J>


text:
<J>Adevărat, adevărat îţi spun, când erai mai tânăr, puteai face ce doreai şi te puteai duce oriunde-ţi voiai, dar când vei îmbătrâni, îţi vei întinde mâinile şi alţii te vor duce unde nu vei vrea să mergi.”</J>


text:
Isus i-a spus aceasta ca să-i dea de ştire cu ce fel de moarte avea să moară, pentru a da slavă lui Dumnezeu. Apoi Isus îi spuse: <J>„Urmează-mă!”</J>


text:
Petru se întoarse împrejur şi-l zări pe ucenicul pe care-l iubea Isus urmându-l şi el; era acela care se aplecase atunci la cină să-l întrebe pe Isus: „Învăţătorule, care din noi te va trăda?”


text:
Isus a răspuns: <J>„Dacă eu vreau ca el să trăiască până mă întorc eu, ţie ce-ţi pasă? Tu urmează-mă pe mine.”</J>


text:
Şi astfel s-a răspândit zvonul printre fraţi că ucenicul acela nu va muri. Dar nu asta a vrut Isus să spună. El a zis doar atât: <J>„Dacă eu vreau să trăiască până ce vin eu, ţie ce-ţi pasă?”</J>


text:
Eu sunt ucenicul acela! Am văzut aceste evenimente şi le-am consemnat aici. Şi noi ştim cu toţii că am redat aceste lucruri exact.


text:
Şi socotesc că dacă toate celelalte evenimente din viaţa lui Isus ar fi scrise, n-ar încăpea cărţile respective în toată lumea!


text:
<pb/>În prima mea lucrare, preaalesule Teofil, am scris depre tot ce a început Isus să facă şi să-i înveţe pe oameni


text:
până în ziua în care a fost înălţat la cer, după ce, prin Duhul Sfânt, le-a dat instrucţiuni ucenicilor pe care i-a ales.


text:
În decursul celor patruzeci de zile de la răstignirea sa, el s-a arătat din când în când apostolilor, ca om, şi le-a demonstrat în multe feluri că el este într-adevăr cel pe care-l a-veau în faţă. Cu aceste ocazii, el le-a vorbit despre Împărăţia lui Dumnezeu.


text:
La una din aceste întâlniri, el le-a spus să nu părăsească Ierusalimul până ce nu va veni Duhul Sfânt peste ei, ca împlinire a făgăduinţei Tatălui, lucru pe care-l discutase cu ei mai înainte.


text:
<J>„Ioan v-a botezat cu apă, le-a a-mintit el, dar voi veţi fi botezaţi cu Duhul Sfânt, peste câteva zile.”</J>


text:
<pb/>Altă dată când li s-a arătat, ei l-au întrebat: „Doamne, acum ai de gând să eliberezi pe Israel <i>de sub stăpânirea Romei</i> şi să ne restabileşti ca naţiune independentă?”


text:
<J>„Tatăl fixează aceste date”</J>, a răspuns el, <J>„şi nu este treaba voastră să le cunoaşteţi.</J>


text:
<J>Dar după ce va veni Duhul Sfânt asupra voastră, voi veţi primi putere să predicaţi cu mare efect despre moartea şi învierea mea oamenilor din Ierusalim, de prin toată Iudeea, din Samaria şi chiar celor de la marginile pământului.”</J>


text:
La scurt timp după aceea, el a fost înălţat la cer şi a dispărut într-un nor, lăsându-i cu privirea aţintită în sus.


text:
Pe când se străduiau ei să mai apuce măcar o dată să-l vadă, deodată apărură în mijlocul lor doi bărbaţi îmbrăcaţi în mantii albe,


text:
care li se adresară cu cuvintele: „Bărbaţi din Galileea, de ce staţi aici şi vă uitaţi la cer? Isus s-a suit în cer şi într-o zi se va întoarce exact aşa cum s-a dus!”


text:
<pb/>Ei erau pe Muntele Măslinilor când s-au întâmplat acestea, aşa că au străbătut pe jos distanţa de vreun kilometru până la Ierusalim.


text:
Ajungând în oraş, au ţinut o întrunire de rugăciune în odaia de sus a casei unde stăteau. Iată numele celor care au fost prezenţi la întâlnire: Petru, Ioan, Iacob, Andrei, Filip, Toma, Bartolomeu, Matei, Iacob (fiul lui Alfeu), Simon (numit şi „Zilotul”), Iuda (fiul lui Iacob) şi fraţii lui Isus.


text:
<pb/>Întrunirea aceasta de rugăciune a ţinut vreo câteva zile. În acest timp, într-o zi pe când erau adunaţi vreo sută douăzeci de oameni, Petru s-a ridicat şi le-a vorbit:


text:
„Fraţilor, era nevoie să se împlinească Scripturile privitoare la Iuda, cel care l-a trădat pe Isus, călăuzind gloatele la locul unde se afla Isus, întrucât acest lucru fusese prezis cu mult înainte, de Duhul Sfânt, care vorbea prin gura regelui David.


text:
El a cumpărat un ogor cu banii primiţi de pe urma trădării şi acolo a căzut în cap, a crăpat şi i s-au vărsat măruntaiele afară.


text:
Vestea morţii lui s-a răspândit cu iuţeală printre toţi locuitorii Ierusalimului şi ei au numit locul acela: «Ogorul Sângelui.»


text:
Prezicerea regelui David referitoare la aceasta apare în Cartea Psalmilor, unde el spune aşa: «Casa să-i fie pustiită şi să nu mai locuiască nimeni în ea.» Şi iarăşi: «Sarcina sa să fie dată altuia care să o ducă mai departe.»


text:
Aşadar, noi trebuie să alegem acum pe altcineva în locul lui Iuda, care să ni se alăture în calitatea noastră de martori ai învierii lui Isus. Să alegem pe cineva care a fost cu noi tot timpul,


text:
de la primele noastre întâlniri cu Domnul, din vremea când a fost botezat de Ioan, până în ziua când a fost luat de la noi şi dus în cer.”


text:
Apoi s-au rugat cu toţii să fie ales omul potrivit. „O, Doamne”, ziceau ei, „tu cunoşti fiecare inimă în parte; arată-ne pe care din aceşti bărbaţi l-ai ales tu ca apostol


text:
Apoi au tras la sorţi şi, în felul acesta, Matias a fost ales ca apostol alături de ceilalţi unsprezece.


text:
<pb/>Trecuseră deja şapte săptămâni de la moartea şi învierea lui Isus şi a sosit şi ziua de Rusalii. Pe când se adunau credincioşii la un loc în acea zi,


text:
s-a auzit deodată din văzduh un sunet ca vuietul puternic al unui uragan, care a umplut casa unde se strânseseră ei.


text:
şi toţi cei aflaţi acolo s-au umplut de Duhul Sfânt şi au început să vorbească în limbi necunoscute lor, căci Duhul Sfânt le-a dat această inspiraţie.


text:
<pb/>Se aflau în Ierusalim de ziua aceea mulţi iudei cucernici, sosiţi din sânul multor comunităţi, pentru festivităţile religioase.


text:
Şi când au auzit vuietul, au alergat în număr mare să vadă ce se petrece şi au rămas înmărmuriţi când i-au auzit pe ucenici vorbind în diferite limbi.


text:
Suntem adunaţi aici oameni de toate felurile – parţi, mezi, elamiţi, bărbaţi din Mesopotamia, Iudeea, Capadocia, Pont. Asia,


text:
Frigia, Pamfilia, Egipt şi din ţinuturile Libiei unde se vorbeşte limba cirenă, precum şi vizitatori de la Roma – atât evrei, cât şi evrei convertiţi –


text:
cretani şi arabi. Şi-i auzim pe toţi vorbind în limbile noastre, despre măreţele minuni ale lui Dumnezeu!”


text:
<pb/>Atunci Petru păşi înainte împreună cu cei unsprezece apostoli şi strigă mulţimii: „Oaspeţi şi locuitori ai Ierusalimului, ascultaţi cu toţii!


text:
Unii din voi afirmă că oamenii aceştia sunt beţi. Nu e adevărat. E prea devreme. Nu se îmbată nimeni la ora nouă dimineaţa!


text:
«În zilele de pe urmă, a zis Dumnezeu, voi turna Duhul meu Sfânt peste întreaga omenire şi fiii şi fiicele voastre vor profeţi iar tinerii voştri vor avea vedenii şi bătrânii vor avea visuri.


text:
soarele se va întuneca iar luna se va înroşi cum e sângele, înainte să vină cutremurătoarea Zi a Domnului.


text:
O, bărbaţi ai Ierusalimului, ascultaţi! Dumnezeu l-a confirmat public pe Isus din Nazaret, prin faptul că a săvârşit minuni extraordinare prin el, după cum bine ştiţi.


text:
Dar Dumnezeu, dând curs planului său dinainte hotărât, v-a lăsat să apelaţi la guvernul roman pentru a-l ţintui pe cruce şi a-l omorî pe Isus.


text:
Apoi Dumnezeu l-a eliberat de grozăviile morţii şi l-a adus din nou la viaţă, fiindcă moartea nu putea să-l ţină pe acest om în strânsoarea sa.


text:
Regele David l-a prezis pe Isus cu cuvintele: «Eu ştiu că Domnul e totdeauna cu mine. El mă ajută. Puterea măreaţă a lui Dumnezeu este aceea care mă susţine.


text:
Nici nu e de mirare că inima-mi este plină de bucurie iar limba strigă laudele sale! Fiindcă ştiu că totul va fi bine cu mine la moarte.


text:
Tu nu vei lăsa sufletul meu în iad şi nu vei îngădui ca trupul Sfântului tău Fiu să cunoască putrezirea.


text:
Scumpi fraţi, cugetaţi şi voi singuri! David nu se referea la el însuşi când rostea aceste cuvinte citate de mine, întrucât el a murit şi a fost îngropat, iar mormântul lui se află aici printre noi.


text:
Ci, el era un profet şi ştia că Dumnezeu făgăduise printr-un jurământ, imposibil de călcat, că unul din descendenţii lui David avea <i>să fie Mesia şi</i> să stea pe tronul lui David.


text:
David întrevedea viitorul îndepărtat şi prezicea învierea lui Mesia, spunând că sunetul lui Mesia nu avea să fie părăsit în iad iar trupul său nu avea să putrezească.


text:
Iar acum stă pe tronul cel mai de cinste din cer, alături de Dumnezeu. Şi aşa cum a promis, Tatăl a trimis Duhul Sfânt – cu urmările pe care le vedeţi şi le auziţi şi voi astăzi.


text:
<i>Nu, David nu se referea la el însuşi în cuvintele pe care le-am citat</i>, fiindcă el nu s-a suit niciodată la ceruri. Ba mai mult, el a declarat următoarele: «Dumnezeu a vorbit Domnului meu, Mesia, şi i-a zis: Stai aici în onoare alături de mine


text:
De aceea, spun răspicat tuturor din Israel, că Dumnezeu l-a făcut pe acest Isus, pe care voi l-aţi răstignit, să fie Mesia, Domnul!”


text:
<pb/>Aceste cuvinte ale lui Petru i-au mişcat profund. Adresându-se lui şi celorlalţi apostoli, oamenii au întrebat: „Fraţilor, ce trebuie să facem?”


text:
Atunci Petru a răspuns: „Fiecare din voi trebuie să se întoarcă de la păcat, să revină la Dumnezeu şi să fie botezat în numele lui Isus Cristos, pentru iertarea păcatelor. Atunci veţi primi şi voi darul acesta – Duhul Sfânt,


text:
deoarece, Cristos l-a făgăduit fiecăruia din voi cei care aţi fost chemaţi de Domnul Dumnezeul nostru, precum şi copiilor voştri, ba chiar şi celor din ţările îndepărtate!”


text:
Apoi Petru ţinu o predică lungă, în care vorbi despre Isus şi îi îndemnă stăruitor pe toţi cei de acolo să se salveze de toate relele neamului lor.


text:
<pb/>Ei au intrat în rândul celorlalţi credincioşi, participând cu regularitate la întrunirile în cadrul cărora apostolii îi învăţau pe oameni din Cuvânt şi la serviciile de frângerea pâinii, precum şi la rugăciune.


text:
În fiecare zi ei se închinau împreună la templu, se adunau în grupuri mici prin case să frângă pâinea şi mâncau împreună, cu bucurie neasemuită şi cu inimi pline de recunoştinţă,


text:
lăudându-l pe Dumnezeu. Tot oraşul avea o atitudine binevoitoare faţă de ei şi în fiecare zi Dumnezeu adăuga la numărul lor pe toţi cei care erau salvaţi.


text:
<pb/>Petru şi Ioan au plecat într-o după amiază la Templu, să ia parte la rugăciunile ce se ţineau acolo zilnic la ora trei.


