# verses

text:
Ekkor szabad akaratuk szerint ajándékokat adtak a családfők, Izráel törzseinek fejedelmei, az ezredesek, a századosok és a királyi udvartartás vezetői.


text:
Isten házának a munkálataira adtak ötezer talentum és tízezer dárik aranyat, tízezer talentum ezüstöt, tizennyolcezer talentum rezet és százezer talentum vasat.


text:
És örvendezett a nép, hogy önként adakozhatnak, mert tiszta szívükből adakoztak az ÚRnak. Dávid király is nagy örömmel örvendezett.


text:
Akkor Dávid hálát adott az ÚRnak az egész gyülekezet előtt, és ezt mondta: Áldott vagy te, URam, atyánknak, Izráelnek Istene öröktől fogva mindörökké!


text:
Ó, URam, tied a nagyság, a hatalom, a dicsőség, a győzelem és a méltóság, sőt minden, ami a mennyben és a földön van! Tied, ó, URam, az uralom, magasztos vagy te minden fejedelem fölött!


text:
A gazdagság és a dicsőség mind tőled van, és te uralkodsz mindezen. A te kezedben van mind az erő, mind a hatalom. A te kezedben van mindennek a felmagasztalása és megerősítése.


text:
Mert mi vagyok én, és mi az én népem, honnan volt erőnk ilyen önkéntes adakozásra, ahogy tettük? Bizony tőled van minden, és azokat adtuk most neked, amiket a te kezedből kaptunk.


text:
Mert mi csak jövevények és zsellérek vagyunk előtted, mint minden ősünk is. Életünk napjai olyanok e földön, mint az árnyék, melyben nincs állandóság.


text:
Ó, mi URunk, Istenünk! Mindez a gazdagság, amit gyűjtöttünk, hogy neked és a te szent nevednek házat építsünk, a te kezedből való, és mindazok a tiéid.


text:
Jól tudom, ó, én Istenem, hogy te a szívet vizsgálod, és az egyenességet szereted. Én mindezeket tiszta szívemből, önként, nagy jókedvvel adtam, s látom, hogy néped is, amely itt jelen van, nagy örömmel, önszántából adta ezeket neked.


text:
Ó, URam, Ábrahámnak, Izsáknak és Izráelnek, a mi atyáinknak Istene, tartsd meg mindörökké ezt a készséget néped szívében, és szívüket igazgasd tefeléd!


text:
Salamonnak pedig, a fiamnak, adj tökéletes szívet, hogy parancsaidat, intelmeidet és rendeléseidet megőrizhesse, és mindent aszerint cselekedjen, és fölépíthesse azt az erősséget, amelyet előkészítettem.


text:
Azután így szólt Dávid az egész gyülekezethez: Áldjátok az URat, a ti Isteneteket! Ekkor az egész gyülekezet áldotta az URat, atyáik Istenét, majd meghajoltak és leborultak az ÚR előtt és a király előtt.


text:
Másnap pedig áldozatokat mutattak be az ÚRnak. Véres- és egészen elégő áldozatokat áldoztak az egész Izráelért: ezer bikát, ezer kost, ezer bárányt italáldozataikkal és sok más áldozattal együtt.


text:
Ettek-ittak az ÚR előtt azon a napon nagy vigasságban. Azután Salamont, Dávid fiát másodszor is királlyá tették és felkenték az ÚR fejedelmévé. Cádókot pedig fölkenték a főpapságra.


text:
És Salamon az ÚR trónjára ült, mint király, apja, Dávid után, és mindenben szerencsés volt, és engedelmeskedett neki egész Izráel.


text:
A fejedelmek és a vitézek, sőt Dávid király fiai is mindnyájan kezet adtak, hogy Salamon királynak engedelmeskedni fognak.


text:
És igen felmagasztalta az ÚR Salamont egész Izráel népe előtt, és olyan királyi méltóságot adott neki, amelyhez hasonló egy királynak sem volt előtte Izráelben.


text:
Az az idő pedig, amíg Izráel fölött uralkodott, negyven esztendő volt. Hebrónban hét esztendeig, Jeruzsálemben pedig harminchárom évig uralkodott.


text:
Jó vénségében halt meg, életével, gazdagságával és minden dicsőségével megelégedve. Utána fia, Salamon lett a király.


text:
Dávid király dolgai pedig az elsőtől az utolsóig íme, megírattak Sámuelnek, a látónak a könyvében, Nátán prófétának és Gádnak, a látónak a könyvében


text:
egész uralkodásával, hőstetteivel és mindazzal együtt, ami az ő idejében történt vele, Izráellel és a többi ország királyságaival.


text:
Salamonnak, Dávid fiának királyi hatalma megerősödött, mert az ÚR, az ő Istene vele volt, és igen naggyá tette őt.


text:
Ekkor azt mondta Salamon egész Izráel népének, az ezredeseknek, a századosoknak, a bíráknak és egész Izráel minden főemberének és a családfőknek,


text:
hogy menjen el vele az egész gyülekezet arra a magaslatra, amely Gibeónban van, mert ott van Isten gyülekezetének a sátra, amelyet Mózes, az ÚR szolgája készíttetett a pusztában.


text:
De Isten ládáját Dávid már fölvitte Kirjat-Jeárimból arra a helyre, amelyet Dávid készíttetett annak, mert sátrat állított föl neki Jeruzsálemben.


text:
A rézoltár azonban, melyet Becalél, Úri fia, Húr unokája készített, ott volt az ÚR hajléka előtt. Ezt kereste föl Salamon és az összegyűltek.


text:
És ott ezer égőáldozatot mutatott be Salamon a rézoltáron az ÚR előtt, amely a gyülekezet sátrában volt.


text:
Salamon azt felelte Istennek: Te nagy irgalmasságot cselekedtél apámmal, Dáviddal, és engem tettél utána királlyá.


text:
Most azért, ó, URam, Isten, teljesedjék be ígéreted, melyet apámnak, Dávidnak adtál. Mert te választottál engem királylyá e nép fölött, amely olyan sok, mint a föld pora.


text:
Most azért adj nekem bölcsességet és tudományt, hogy tudjak ki- és bejárni néped előtt. Mert vajon kicsoda képes kormányozni ezt a te nagy népedet?


text:
Isten azt felelte Salamonnak: Mivel ez volt a szívedben, és nem kértél tőlem gazdagságot, kincset és dicsőséget, nem kérted gyűlölőid lelkét, és hosszú életet sem kértél magadnak, hanem bölcsességet és tudományt, hogy kormányozhasd népemet, mely fölött királlyá tettelek,


text:
megadom neked a bölcsességet és a tudományt, sőt olyan gazdagságot, kincset és dicsőséget is adok neked, amelyhez fogható nem volt az előtted való, és nem lesz az utánad való királyoknak sem.


text:
Ezután Salamon visszatért Jeruzsálembe Gibeón hegyéről, a gyülekezet sátra elől, és uralkodott Izráelen.


text:
Salamon harci szekereket és lovasokat is szerzett. Ezernégyszáz harci szekere és tizenkétezer lovasa volt, akiket a harci szekerek városaiba és Jeruzsálembe, a király mellé rendelt.


text:
És úgy fölhalmozta a király Jeruzsálemben az ezüstöt és az aranyat, mint a követ. A cédrusfákat is úgy felhalmozta, hogy annyi volt, mint a vadfügefa a lapályon.


text:
Salamonnak Egyiptomból és Kevéből lovakat is hoztak, mert a király kereskedői seregestül vették meg a lovakat Kevéből, megszabott áron.


text:
Amikor följöttek Egyiptomból, egy harci szekeret hatszáz ezüstsékelért, egy-egy lovat százötven ezüstsékelért hoztak. Ők szállították ezeket a hettiták minden királyának és az arám királyoknak is.


text:
Salamon hetvenezer férfit rendelt ki a hegységbe teherhordásra, nyolcvanezer férfit favágásra és hozzájuk háromezer-hatszáz felügyelőt.


text:
És ezt üzente Salamon a tíruszi Hírám királynak: Tégy velem is úgy, mint apámmal, Dáviddal, akinek cédrusfákat küldtél, hogy házat építhessen magának.


text:
Íme, én házat akarok építeni az én URam, Istenem nevének, hogy neki szenteljem, füstölőszerekkel jó illatot gerjesszek benne, folytonosan szent kenyerek álljanak előtte, s hogy minden reggel és este égőáldozatot mutassak be szombatnapokon, az újhold napjain és az ÚRnak, a mi Istenünknek szentelt ünnepeken, ami örök kötelessége Izráelnek.


text:
De kinek volna annyi ereje, hogy neki házat építsen? Az ég és az egeknek egei sem tudják magukba fogadni őt, és ki vagyok én is, hogy neki házat építhetnék? Csak azért teszem, hogy ott jó illatú áldozatot égessenek őelőtte.


text:
Most tehát küldj hozzám egy tudós mesterembert, aki ért az arany, az ezüst, a réz, a vas, a bíbor, a karmazsin és a kék bíbor megmunkálásához, és el tudja készíteni a véseteket az én mesterembereimmel együtt, akik nálam Júdában és Jeruzsálemben vannak, akiket még apám, Dávid alkalmazott.


text:
Ezenkívül küldj cédrusfát, ciprust és ébenfát a Libánonról, mert tudom, hogy a te szolgáid értenek a libánoni fák kivágásához. Íme, az én szolgáim is ott lesznek a szolgáid mellett,


text:
Íme, szolgáidnak, a favágóknak, akik kidöntik a fákat, húszezer véka csépelt búzát, húszezer véka árpát, húszezer bat bort és húszezer bat olajat adok.


text:
Hírám, Tírusz királya így válaszolt a levélben, amelyet Salamonnak küldött: Mivel az ÚR szereti az ő népét, azért adott téged nekik királyul.


text:
Ezt is mondta Hírám: Áldott az ÚR, Izráel Istene, aki a mennyet és a földet teremtette, hogy ilyen bölcs, tudós, okos és értelmes fiút adott Dávid királynak, aki az ÚRnak házat, magának pedig királyi palotát akar építeni.


text:
Ő egy Dán nemzetségbeli asszony fia, és az apja tíruszi. Ért az arany, az ezüst, a réz, a vas, a kő, a fa, a bíbor, a kék bíbor, a len és a karmazsin megmunkálásához és különféle vésetek és remekművek készítéséhez, amelyekkel megbízzák, hogy dolgozzon a te tudós mesterembereiddel és uramnak, Dávid királynak, a te apádnak tudós mestereivel együtt.


text:
Mi pedig a Libánonon annyi fát vágunk, amennyire szükséged lesz, és elvisszük azokat tutajokkal a tengeren Jáfóba és te vitesd majd onnan Jeruzsálembe.


text:
Megszámláltatta azért Salamon mindazokat a férfiakat, akik jövevények voltak Izráel földjén, apjának, Dávidnak a népszámlálását követően, és százötvenháromezer-hatszázan voltak ilyenek.


text:
Hetvenezret teherhordónak tett meg közülük, nyolcvanezret pedig kőfejtőnek a hegyekbe. Háromezer-hatszáz felügyelőt is rendelt, hogy a népet dolgoztassák.


text:
Azután Salamon elkezdte építeni az ÚR házát Jeruzsálemben, a Mórijjá-hegyen, ahol az ÚR megjelent apjának, Dávidnak, azon a helyen, amelyet Dávid előkészített a jebúszi Ornán szérűjén.


text:
Ilyen alapot jelölt ki Salamon Isten házának az építésénél: hosszúsága a régi könyök mértéke szerint hatvan könyök, szélessége húsz könyök volt.


text:
A csarnok a templom hosszában szélességének megfelelően húsz könyök volt, a magassága pedig százhúsz könyök; a belsejét színarany borította.


text:
A főépületet pedig beburkolta ciprusfával, és finom arannyal borította be, amelyre pálmafákat meg füzéreket metszetett.


text:
Beboríttatta a ház gerendáit, ajtófélfáit, falait és annak ajtószárnyait is arannyal, és kerúbokat metszetett a ház falaira.


text:
Megcsináltatta a szentek szentjét is, melynek hosszúsága a főépület szélességével arányban húsz könyök, szélessége is húsz könyök volt, és beboríttatta hatszáz talentum finom arannyal.


text:
A kerúbok szárnyainak a hosszúsága húsz könyök volt. Az első kerúb szárnya öt könyök volt, és a ház falát érintette, a másik szárnya is öt könyök hosszú volt, és a másik kerúb szárnyát érintette.


text:
A második kerúb szárnya is, amely öt könyök volt, a ház falát érintette, a másik szárnya pedig, amely szintén öt könyök volt, a másik kerúb szárnyát érintette.


text:
Úgyhogy a kerúbok kiterjesztett szárnyai húsz könyököt tettek ki. Lábukon álltak, és arcuk befelé nézett.


text:
Ezenkívül függönyt is készíttetett kék és piros bíborból, karmazsinból és lenből, melyre kerúbokat csináltatott.


text:
A templom elé két, egyenként harmincöt könyök magas oszlopot is készíttetett, tetejükre pedig gömböket, amelyek öt könyök magasak voltak.


text:
Füzéreket is csináltatott, mint a belső részben, s az oszlopfőkre helyeztette azokat; és száz gránátalmát is csináltatott, s a füzérekre rakta azokat.


text:
Az oszlopokat fölállította a templom előtt, egyiket jobb felől, a másikat bal felől. A jobb felőlit Jákínnak, a bal felőlit pedig Bóáznak nevezte el.


text:
Rézoltárt is készíttetett, amelynek hosszúsága húsz könyök, szélessége is húsz könyök, magassága pedig tíz könyök volt.


text:
Öntött tengert is csináltatott, mely egyik szélétől a másikig tízkönyöknyi volt, kerek formájú, és öt könyök magas, és harminc könyök hosszú zsinór érte körül.


text:
Alatta ököralakok voltak körös-körül, tíz könyöknyire vették körül a tengert. Az ököralakok két sorban voltak, egybeöntve az egésszel.


text:
A tenger tizenkét ökrön állt: három északra fordulva, három nyugatra, három délre, három pedig keletre. Mindnek befelé volt a háta, és ezek tartották a tengert.


text:
Vastagsága egytenyérnyi volt, és karimája olyan, mint a pohár pereme vagy a liliom virága. Háromezer bat víz fért bele.


text:
Csináltatott ezenkívül tíz mosdómedencét. Ötöt jobb kéz felől, ötöt pedig bal kéz felől helyeztetett el, hogy azokban mossák és öblítsék le azt, amit égőáldozatra szántak. A tenger pedig arra való volt, hogy a papok mosakodjanak benne.


text:
Csináltatott tíz arany mécsestartót is az utasítás szerint, és elhelyeztette a templomban, ötöt jobb kéz felől, ötöt bal kéz felől.


text:
Készíttetett tíz asztalt is, amelyeket elhelyeztetett a templomban, ötöt jobb kéz felől, ötöt bal kéz felől. Készíttetett száz arany hintőedényt is.


text:
Elkészíttette a papok udvarát is és a nagy tornácot, ajtókat is rá, és ajtajaikat rézzel borította be.


text:
Húrám fazekakat, lapátokat és hintőedényeket is csinált. Ezzel bevégezte Húrám a munkát, amelyet Salamon király számára kellett végeznie Isten házában:


text:
a két oszlopot és a két kerek gömböt a két oszlop tetejére és a két hálót a két kerek gömb beborítására, amelyek az oszlopok tetején voltak.


text:
És négyszáz gránátalmát a két hálóra, két sor gránátalmát egy-egy hálóba, a két kerek gömb beborítására.


text:
fazekakat, lapátokat és villákat. Mindezt az eszközt Húrám mester tiszta rézből csinálta Salamon királynak az ÚR háza számára.


text:
Elkészíttetett Salamon minden más fölszerelést is, amely az ÚR házához szükséges volt: az aranyoltárt és az asztalokat is, amelyeken a szent kenyerek voltak.


text:
A színarany mécsestartókat és azok mécseseit is, hogy égjenek rendeltetésük szerint a szentek szentje előtt.


text:
És a késeket, a hintőedényeket, a kanalakat és a szenesserpenyőket színaranyból, valamint a ház kapuját, a szentek szentjébe nyíló ajtószárnyakat és a templom épületének ajtószárnyait színaranyból.


text:
Amikor befejezték az egész munkát, amelyet Salamon király végeztetett az ÚR háza számára, bevitte Salamon azt az ezüstöt, aranyat és az összes edényt, amelyet apja, Dávid Istennek szentelt, és elhelyezte azokat Isten házának kincsei közé.


text:
Akkor Salamon összegyűjtötte Izráel véneit, a törzsek fejeit és Izráel fiainak családfőit Jeruzsálembe, hogy fölvigyék az ÚR szövetségládáját Dávid városából, azaz Sionból.


text:
és fölvitték a ládát meg a gyülekezet sátrát és minden szent fölszerelést és edényt, amely a sátorban volt: fölvitték azokat a papok és a léviták.


text:
Salamon király pedig és Izráel egész gyülekezete, amely hozzá gyűlt, ott volt a láda előtt, és olyan sok juhot és marhát áldoztak, hogy meg sem lehetett számolni, és össze sem lehetett írni sokaságuk miatt.


text:
A papok pedig bevitték az ÚR szövetségládáját a helyére, az Isten házának belső részébe, a szentek szentjébe, a kerúbok szárnyai alá.


text:
A kerúbok pedig kiterjesztették a szárnyukat a láda helye fölé, és betakarták a kerúbok a ládát és annak rúdjait fölülről.


text:
A rudak olyan hosszúak voltak, hogy a rudak végei láthatók voltak a ládán kívül, a szentélyen belül, de kívülről nem voltak láthatók. És ott vannak mindmáig.


text:
Nem volt a ládában más, csak a két tábla, amelyet Mózes a Hóreb hegyén tett bele, amikor az ÚR szövetséget kötött Izráel fiaival, miután kivonultak Egyiptomból.


text:
Ezután amikor a papok kijöttek a szentélyből, mindnyájan, akik ott voltak, megszentelték magukat, és így nem kellett megtartaniuk a sorrendjüket.


text:
És az énekes léviták mind, ahányan voltak: Ászáf, Hémán, Jedútún fiaikkal és testvéreikkel, fehér ruhába öltözve, cintányérokkal, lantokkal és citerákkal kelet felől az oltárnál álltak és velük együtt százhúsz kürtölő pap.


text:
Mert a kürtösöknek és az énekeseknek egyaránt az volt a feladatuk, hogy együtt zengjék az ÚR dicséretét és magasztalását. És mikor nagy fennszóval énekeltek kürtökkel, cintányérokkal és mindenféle hangszerrel, és dicsérték az URat, mert ő igen jó és örökkévaló az ő irgalmassága, akkor a házat, az ÚRnak házát felhő töltötte be,


text:
úgy, hogy a papok nem tudtak odaállni miatta a szolgálatra, mert az ÚR dicsősége betöltötte az Isten házát.


text:
Azután megfordult a király, és megáldotta Izráel egész gyülekezetét. Izráel egész gyülekezete pedig fölállt.


text:
Ezt mondta: Áldott az ÚR, Izráel Istene, aki szólott szája által atyámnak, Dávidnak, és hatalmas kezével be is teljesítette e szavait:


text:
„Attól a naptól fogva, amelyen kihoztam népemet Egyiptom földjéről, soha nem választottam egyetlen várost sem Izráel egyetlen törzséből sem azért, hogy házat építsenek, hogy abban legyen a nevem. És egy embert sem választottam ki, hogy népemnek, Izráelnek fejedelme legyen.


text:
De most Jeruzsálemet kiválasztottam, hogy nevem abban legyen, és kiválasztottam Dávidot, hogy vezére legyen népemnek, Izráelnek.”


text:
de az ÚR azt mondta atyámnak, Dávidnak: Hogy arra gondoltál, hogy nevemnek házat építesz, jól tetted, hogy szívedben ezt elhatároztad.


text:
Mégsem te építesz házat nekem, hanem a fiad, aki a te ágyékodból származik, ő épít házat az én nevemnek.


text:
És beteljesítette az ÚR az ő beszédét, amelyet szólt. Mert fölkeltem atyám, Dávid után, és Izráel trónjára ültem, amint az ÚR megmondta, és fölépítettem a házat Izráel Istene, az ÚR nevének.


text:
Salamon pedig egy emelvényt csináltatott rézből, amelyet a csarnok közepén helyeztetett el: hossza öt könyök, szélessége is öt könyök, magassága pedig három könyök volt. Felállt arra, majd térdre esett az egész Izráel gyülekezete előtt, kezét kitárta az ég felé,


text:
és ezt mondta: Ó, URam, Izráel Istene, nincs hozzád hasonló Isten sem a mennyben, sem a földön, aki kegyelmesen megtartod a szolgáiddal kötött szövetséget, ha teljes szívvel járnak előtted!


text:
Te megtartottad, amit szolgádnak, az én atyámnak, Dávidnak ígértél. Mert te magad szóltál, és kezeddel beteljesítetted azt, amint e mai napon látható.


text:
Most azért, ó, URam, Izráel Istene, teljesítsd be, amit így ígértél szolgádnak, Dávidnak, az én atyámnak: Nem fogy el előlem a te magodból való férfiú, aki Izráel trónján ül; de csak úgy, ha fiaid vigyáznak útjukra, hogy törvényem szerint járjanak, ahogy te is énelőttem jártál.


text:
Mert lakhat-e valóságban Isten a földön, az emberek között? Íme, az egek és az egeknek egei be nem fogadhatnak téged, mennyivel kevésbé e ház, amelyet én építettem.


text:
Mégis tekints szolgád könyörgésére és imádságára, ó, én URam, Istenem, hallgasd meg kiáltását és könyörgését, ahogy szolgád könyörög előtted!


text:
Szemed éjjel-nappal figyeljen e házra, e helyre, amelyről azt mondtad, hogy nevedet abba fogod helyezni, és meghallgatod szolgád könyörgését, amikor e helyen könyörögni fog.


text:
Hallgasd meg azért a te szolgádnak és a te népednek, Izráelnek könyörgését, amikor könyörögni fognak e helyen. Hallgasd meg mennyei lakóhelyedből, és amikor meghallgatod őket, légy kegyelmes!


text:
Mikor valaki vétkezik felebarátja ellen, és esküre kötelezik, hogy megesküdjék, és ő ide jön, és megesküszik oltárod előtt ebben a házban,


text:
te hallgasd meg a mennyből, és tégy igaz ítéletet szolgáid között. Az istentelent büntesd meg: fordítsd a fejére az ő útját, és az igazat igazítsd meg: fizess meg neki az ő igazsága szerint.


text:
Mikor pedig megverik népedet, Izráelt az ellenségei, mivel vétkeztek ellened, és hozzád visszatérve vallást tesznek a te nevedről, könyörögnek és imádkoznak teelőtted e házban,


text:
hallgasd meg a mennyből, és bocsásd meg népednek, Izráelnek a vétkét, és hozd vissza őket arra a földre, amelyet nekik és atyáiknak adtál.


text:
Mikor az ég bezárul, és nem lesz eső, mivel vétkeztek ellened, és imádkozni fognak e helyen, és vallást tesznek nevedről, és megtérnek bűneikből, mert megaláztad őket,


text:
hallgasd meg őket a mennyből, és légy kegyelmes szolgáidhoz és népedhez, Izráelhez, miután megtanítottad őket az igaz útra, hogy azon járjanak; és adj esőt a földedre, amelyet népednek adtál örökségül.


text:
Ha éhínség lesz a földön, ha döghalál, aszály, ragya, sáska, cserebogár, ha ellensége szorongatja országa határában, ha bármiféle csapás és nyomorúság jön rájuk,


text:
aki akkor könyörög és imádkozik, legyen az bármely ember vagy egész néped, Izráel: ha elismeri valaki az őt ért csapás és a fájdalom jogosságát, és kezét e házban kiterjeszti,


text:
hallgasd meg a mennyből, a te lakóhelyedről, légy kegyelmes, és kinek-kinek fizess az ő útjai szerint, amint megismerted szívét, mert egyedül csak te ismered az emberek fiainak szívét;


text:
Sőt még az idegent is, aki nem a te néped, Izráel fiai közül való, ha eljön messze földről a te nagy nevedért, erős kezedért és kiterjesztett karodért, mikor ideérkeznek, és könyörögnek e házban,


text:
hallgasd meg a mennyből, a te lakóhelyedből, és add meg az idegennek mindazt, amiért könyörög hozzád, hogy megismerje a föld minden népe a te nevedet, és úgy féljenek téged, ahogy néped, Izráel, és tudják meg, hogy a te nevedről nevezték el e házat, amelyet építettem.


text:
Ha néped hadba vonul ellensége ellen azon az úton, amelyen elbocsátod őket, és könyörögnek hozzád e város felé fordulva, amelyet kiválasztottál magadnak, és e ház felé, amelyet a te nevednek építettem,


text:
Ha vétkeznek ellened (mert nincsen ember, aki ne vétkeznék), és megharagszol rájuk, az ellenség kezébe adod őket, és fogságba viszik őket azok, akik elfogták őket, messze földre vagy közelre,


text:
és ha az idegen földön, ahol fogságban vannak, magukba szállnak, és megtérve könyörögnek hozzád fogságuk földjén, és ezt mondják: vétkeztünk, hamisan és gonoszul cselekedtünk;


text:
és megtérnek hozzád teljes szívükből és teljes lelkükből fogságuk földjén, és könyörögnek hozzád az ő földjük felé fordulva, amelyet adtál atyáiknak, és e város felé, amelyet magadnak választottál, és e ház felé, amelyet a te nevednek építettem:


text:
hallgasd meg akkor az ő könyörgésüket és imádságukat a mennyből, a te lakóhelyedről, szolgáltass nekik igazságot, és bocsásd meg népednek, hogy vétkezett ellened.


text:
Most azért, ó, én Istenem, szemed legyen nyitva, és füled legyen figyelmes a könyörgésre ezen a helyen.


text:
És most kelj föl, ó, ÚR Isten, nyugalmad helyére, te és a te hatalmad ládája! Papjaidat, ó, ÚR Isten, öltöztesd fel szabadításoddal, kegyeseid pedig örvendezzenek a jóban.


text:
Ó, ÚR Isten, ne fordulj el felkent királyod arcától. Emlékezzél meg Dávidhoz, a te szolgádhoz való nagy irgalmasságodról!


text:
Miután Salamon elvégezte a könyörgést, tűz szállt alá az égből, megemésztette az egészen elégő áldozatot és a véresáldozatokat, és az ÚR dicsősége betöltötte a házat,


text:
Izráel fiai mindnyájan látták, amikor leszállt a tűz és az ÚR dicsősége a házra, és arccal a föld felé leborultak a padlóra, és imádták és magasztalták az URat, mert jó, mert irgalmassága örökkévaló.


text:
Salamon király huszonkétezer ökörrel és százhúszezer juhval áldozott. Így szentelte föl az Isten házát a király és az egész nép.


text:
A papok pedig elfoglalták tisztüket; a léviták is, az ÚR minden hangszerével, amelyeket Dávid király készíttetett, és amelyeket kézhez kaptak hogy dicsérjék az URat – mert örökkévaló az ő irgalma – Dávid dicséreteivel. A papok pedig velük szemben fújták a kürtöket, az egész Izráel pedig ott állt.


text:
És fölszentelte Salamon a középső udvart, amely az ÚR háza előtt van, mert ott készítette el az égőáldozatokat és a hálaadó áldozatok kövérjét. Mert a rézoltárra, amelyet Salamon készíttetett, nem fért rá mind az égőáldozat, az ételáldozat és a hálaadó áldozat kövérje.


text:
Így szerzett ünnepet Salamon ebben az időben hét napig, és vele együtt az egész Izráel, egy hatalmas gyülekezet Hamáttól fogva Egyiptom patakjáig.


text:
A nyolcadik napon pedig ünnepélyes gyülekezést tartottak, mert az oltár felszentelését és az ünnepet is hét napon át tartották.


text:
A hetedik hónap huszonharmadik napján hazabocsátotta a népet sátraikba, vígan és megelégedve mindama jók miatt, amelyeket az ÚR Dáviddal, Salamonnal és népével, Izráellel cselekedett.


text:
Salamon tehát befejezte az ÚR házát és a királyi palotát. Szerencsésen elvégezte mindazt, amit elhatározott magában, hogy megcsinálja az ÚR házában és a maga palotájában.


text:
Még azon az éjszakán megjelent az ÚR Salamonnak, és azt mondta neki: Meghallgattam imádságodat, és e helyet áldozat házául választottam magamnak.


text:
Íme, amikor bezárom az eget, hogy ne legyen eső, és amikor parancsolok a sáskának, hogy legeljék le a földet, vagy amikor dögvészt bocsátok népemre,


text:
de megalázza magát az én népem, amely nevemről neveztetik, s könyörög, és keresi az én orcámat, és megtér bűnös útjairól, én is meghallgatom őket a mennyből, megbocsátom bűneiket, és megszabadítom földjüket.


text:
Azért kiválasztottam és megszenteltem ezt a házat, hogy nevem örökké ott legyen, és ott lesz a szemem és a szívem is mindenkor.


text:
És ha te előttem fogsz járni, amint Dávid, a te atyád járt, és úgy cselekszel mindenben, ahogy megparancsoltam neked, s rendeléseimet és törvényeimet megtartod,


text:
megerősítem királyságod trónját, ahogy megígértem Dávidnak, a te atyádnak e szavakkal: Nem vesznek ki utódaid közül, akik Izráelben uralkodnak.


text:
De hogyha elszakadtok, s rendeléseimet és parancsaimat, amelyeket elétek adtam, elhagyjátok, elmentek, idegen isteneknek szolgáltok, és azok előtt meghajoltok,


text:
kiszaggatom őket az én földemből, amelyet adtam nekik, és ezt a házat, amelyet nevemnek szenteltem, elvetem színem elől, őket pedig példabeszédül és gúny tárgyává teszem minden nép előtt.


text:
És ezen a házon, bármilyen felséges is volt, minden mellette elmenő meg fog döbbenni, és azt kérdi: Miért cselekedett így az ÚR ezzel az országgal és ezzel a házzal?


text:
És azt felelik: Azért, mert elhagyták az URat, atyáik Istenét, aki kihozta őket Egyiptom földjéről, és idegen istenekhez hajoltak, azokat imádták, és azoknak szolgáltak. Ezért hozta rájuk mindezt a veszedelmet.


text:
Megépítette Tadmórt a pusztában és mindazokat a raktárvárosokat, amelyeket Hamát földjén kezdett építeni.


text:
Azonfelül fölépítette mind a felső, mind az alsó Béthórónt, és megerősített városokká tette azokat kőfalakkal, kapukkal és zárakkal.


text:
Baalátot és az összes raktárvárost, amelyek Salamonéi voltak, a harci szekerek és a lovasok minden városát és mindent, amihez kedve volt Salamonnak, fölépített Jeruzsálemben, a Libánonon és birodalma egész területén.


text:
Mindazt a népet, amely megmaradt a hettiták közül, az emóriak, perizziek, hivviek és jebúsziak közül, akik nem Izráelből valók,


text:
hanem azoknak a fiai közül, akik azon a földön őutánuk maradtak, akiket Izráel fiai nem irtottak ki, Salamon adófizetőkké tette mindmáig.


text:
De Izráel fiai közül Salamon senkit sem tett szolgává a munkáinál, mert ők hadakozó férfiak, hadnagyainak vezérei és harci szekereinek és lovasainak vezérei voltak.


text:
Azután fölvitte Salamon a fáraó leányát Dávid városából abba a palotába, amelyet neki épített, mert azt mondta: Nem lakhat a feleségem Izráel királyának, Dávidnak palotájában; mert szent hely az, mivel az ÚR ládája abba vonult be.


text:
Akkor égőáldozatokat mutatott be Salamon az ÚRnak az ÚR oltárán, amelyet a csarnok előtt építtetett.


text:
Naponként áldoztak rajta Mózes parancsa szerint: szombatnapokon, a hónapok első napjain és évenként a főünnepeken háromszor: mégpedig a kovásztalan kenyerek ünnepén, a hetek ünnepén és a sátoros ünnepen.


text:
Majd megszabta atyjának, Dávidnak rendelkezése szerint a papok tisztét szolgálatukban, a léviták szolgálatát, hogy dicséretet énekeljenek Istennek, és szolgáljanak a papok mellett naponként; a kapuőrök beosztását csoportjaik szerint minden kapuhoz, mert így parancsolta Isten embere, Dávid.


text:
Nem tértek el semmiben attól, amit a király parancsolt a papoknak és a lévitáknak minden dolog felől, még a kincsek felől is.


text:
Így készült el Salamon minden munkája attól a naptól fogva, amikor az ÚR házának az alapját megvetették, annak befejezéséig, amikor immár elkészült az ÚR háza.


text:
Hírám pedig szolgái által hajókat és olyan szolgákat küldött neki, akik járatosak voltak a tengeren, és Salamon szolgáival együtt eljutottak Ófírba. Négyszázötven talentum aranyat hoztak onnan, és Salamon királynak adták.


text:
Sába királynője pedig, hallva Salamon hírét, eljött Jeruzsálembe igen nagy sereggel és tevékkel, amelyek fűszereket, igen sok aranyat és drágaköveket hoztak, hogy próbára tegye Salamont nehéz kérdésekkel. Salamonhoz ment, és beszélt vele mindenről, ami a szívén volt.


text:
De Salamon megfelelt minden szavára, mert semmi sem volt Salamon elől elrejtve, amire ne tudott volna megfelelni.


text:
az asztalának étkeit, udvari szolgáinak ülésrendjét, hivatalnokainak rendjét és öltözékeiket, pohárnokait s azoknak öltözetét és az égőáldozatot, amellyel az ÚR házában áldozott, még a lélegzete is elállt.


text:
És ezt mondta a királynak: Mind igaz volt, amit országomban hallottam dolgaidról és bölcsességedről.


text:
De nem akartam hinni a beszédnek, míg én magam el nem jöttem, és saját szememmel meg nem láttam. És íme, a felét sem mondták el a te bölcsességed nagyságának. Fölülmúltad azt a hírt, amit hallottam rólad.


text:
Boldogok az embereid, és boldogok a szolgáid, akik szüntelen előtted állnak, és hallhatják bölcsességedet!


text:
Áldott legyen az ÚR, a te Istened, aki annyira kedvelt, hogy trónjára emelt, hogy az ÚRnak, a te Istenednek királya légy. Mivel Istened szereti Izráelt, és fenn akarja őt tartani örökké, azért tett királlyá felettük, hogy jogot és igazságot szolgáltass.


text:
Majd adott a királynak százhúsz talentum aranyat és igen sok balzsamot és drágaköveket. Nem is volt ahhoz fogható balzsam, mint amilyet Sába királynője adott Salamon királynak.


text:
Hírám szolgái meg Salamon szolgái is, akik aranyat hoztak Ófírból, ébenfát és drágaköveket is hoztak.


text:
A király az ébenfából lépcsőket készíttetett az ÚR házába és a királyi palotába, s az énekeseknek citerákat és lantokat. Nem láttak ezekhez hasonlókat azelőtt Júda országában.


text:
Salamon király is adott Sába királynőjének mindent, amit csak kívánt és kért tőle, de másfélét, mint amit ő hozott a királynak. Azután visszatért országába szolgáival együtt.


text:
azonkívül, amit az árusok és a kereskedők hoztak. De még Arábia királyai és az ország helytartói is hoztak aranyat és ezüstöt Salamonnak.


text:
Csináltatott Salamon király kétszáz pajzsot vert aranyból. Mindegyik pajzshoz hatszáz sékel vert aranyat használtak fel.


text:
Háromszáz kerek pajzsot is csináltatott vert aranyból. Mindegyik pajzshoz háromszáz sékel aranyat használtak fel. Ezeket a király a libánoni erdei palotában helyezte el.


text:
Hat lépcsője volt a trónnak, és aranyzsámoly volt hozzáerősítve. Karfái voltak mindkétfelől az ülés mellett, és két oroszlán állt a karok mellett.


text:
Tizenkét oroszlán állt ott a hat lépcsőn kétfelől. Senki soha olyat még nem csinált egyetlen országban sem.


text:
Salamon király minden ivóedénye aranyból volt, a libánoni erdei háznak összes edénye is tiszta aranyból. Nem volt az ezüstnek semmi értéke Salamon idejében.


text:
Mert hajói voltak a királynak, amelyek Tarsísba jártak Hírám szolgáival együtt. Háromévenként egyszer jöttek meg a hajók Tarsísból, és aranyat, ezüstöt, elefántcsontot, majmokat és pávákat hoztak onnan.


text:
És a föld minden királya találkozni kívánt Salamonnal, hogy hallhassa bölcsességét, amelyet Isten adott a szívébe.


text:
Mindnyájan évenként ajándékot vittek neki: arany- és ezüstedényeket, ruhákat, fegyvert, fűszereket, lovakat és öszvéreket.


text:
Salamonnak négyezer lova és harci szekere volt istállóiban és tizenkétezer lovasa, ezeket a harci szekerek városaiban és Jeruzsálemben, a király mellett helyezte el.


text:
Így uralkodott minden király fölött az Eufrátesz folyamtól a filiszteusok földjéig és Egyiptom határáig.


text:
A király úgy felhalmozta Jeruzsálemben az ezüstöt, mint a köveket, és a cédrusfa is oly sok volt, mint a vadfügefák a lapályon.


text:
Salamon egyéb dolgai, úgy az elsők, mint az utolsók is, nincsenek-e megírva Nátán próféta könyvében és a silói Ahijjá próféciájában és Jedó prófétának Jeroboámról, Nebát fiáról írt látomásaiban?


text:
Azután elaludt, és atyáihoz tért Salamon, és eltemették apjának, Dávidnak a városában; utána fia, Roboám lett a király.


text:
Mikor ezt Jeroboám, Nebát fia meghallotta, aki akkor Egyiptomban volt – mert oda menekült Salamon király elől –, visszatért Egyiptomból,


text:
mivel érte küldtek, és hazahívták őt. Eljött azért Jeroboám egész Izráellel együtt, és ezt mondták Roboámnak:


text:
Apád igen megnehezítette a mi igánkat, de te most könnyítsd meg apádnak súlyos szolgálatát és nehéz igáját, amelyet reánk vetett, és akkor szolgálunk neked!


text:
Ekkor Roboám király tanácskozott a vénekkel, akik apja, Salamon tanácsosai voltak még életében, és ezt kérdezte: Mit tanácsoltok, mit válaszoljak e népnek?


text:
Azok így szóltak: Ha jóindulattal leszel ehhez a néphez, ha kedvezel nekik, és jó szóval beszélsz hozzájuk, akkor szolgáid lesznek mindenkor.


text:
De ő megvetette, amit a vének tanácsoltak neki, és tanácsot tartott az ifjakkal is, akik ővele növekedtek föl, és neki szolgáltak.


text:
Ezt kérdezte tőlük: Mit tanácsoltok, milyen választ adjunk e népnek, akik ezt mondták nekem: „Könnyítsd meg az igát, amelyet a te apád reánk vetett”?


text:
Az ifjak, akik vele együtt növekedtek föl, így feleltek: Így szólj a néphez, amely azt mondta neked: „Apád megnehezítette a mi igánkat, te pedig könnyítsd meg rajtunk”; így szólj nekik: Legkisebb ujjam is vastagabb apám derekánál.


text:
Most azért, ha apám nehéz igát vetett reátok, én még nehezebbé teszem igátokat. Ha apám ostorral fegyelmezett titeket, én skorpiókkal.


text:
Harmadnapra Jeroboám és az egész nép Roboámhoz ment, amint a király meghagyta ekképpen: Jöjjetek hozzám harmadnapon!


text:
és az ifjak tanácsa szerint így szólt nekik: Ha apám megnehezítette a ti igátokat, én még nehezebbé teszem azt. Ha apám ostorral fegyelmezett titeket, én skorpiókkal.


text:
És a király nem hallgatta meg a népet. Ezt az ÚR intézte ekként, hogy beteljesítse az ÚR az ő beszédét, amelyet a silói Ahijjá által mondott Jeroboámnak, Nebát fiának.


text:
Mikor pedig az egész Izráel látta, hogy nem hallgatta meg őket a király, így felelt a nép a királynak: Mi részünk van nekünk Dávidban? Nincsen nekünk örökségünk Isai fiában! Menj a sátraidba, ó, Izráel! Te pedig viseld gondját a magad házának, ó, Dávid! Elment azért hajlékaiba az egész Izráel.


text:
És mikor elküldte Roboám Hadórámot, az adószedőt, megkövezték őt Izráel fiai, és meghalt. Roboám király pedig sietve harci szekerébe szállt, és Jeruzsálembe menekült.


text:
Amikor visszatért Roboám Jeruzsálembe, összegyűjtötte Júda és Benjámin házát, száznyolcvanezer válogatott harcost, hogy hadakozzanak Izráel ellen, és visszaszerezzék az országot Roboámnak.


text:
Mondd meg Roboámnak, Salamon fiának, Júda királyának és az egész Izráelnek Júdában és Benjáminban, hogy


text:
ezt mondja az ÚR: Ne menjetek föl, és ne harcoljatok testvéreitek ellen. Térjetek vissza, mindenki a maga házába, mert éntőlem lett ez a dolog. És engedtek az ÚR szavának, és visszatértek ahelyett, hogy Jeroboám ellen mentek volna.


text:
Megerősítette ezeket az erődítményeket, elöljárókat helyezett azokba, és tárházakat építtetett ott az élelemnek, a bornak és az olajnak.


text:
Mindegyik városnak adott pajzsokat és kopjákat, és rendkívül megerősítette azokat. Így lett az övé Júda és Benjámin.


text:
Mert a léviták elhagyták legelőiket és birtokaikat, és Júdába és Jeruzsálembe mentek, mert kiűzték őket Jeroboám és fiai, hogy ne szolgálhassanak az ÚRnak.


text:
A papok után Jeruzsálembe mentek Izráel valamennyi törzséből azok, akik szívük szerint keresték az URat, Izráel Istenét, hogy áldozzanak az ÚRnak, atyáik Istenének.


text:
Ezek megerősítették Júda országát, és támogatták Roboámot, Salamon fiát három esztendeig, mert három esztendeig jártak Dávid és Salamon útján.


text:
Roboám feleségül vette Mahalatot, Jerimótnak, Dávid fiának leányát és Abihailt, Eliábnak, Isai fiának leányát,


text:
Roboám Maakát, Absolon leányát szerette legjobban minden felesége és másodfelesége közül. Mert tizennyolc felesége és hatvan másodfelesége volt, és huszonnyolc fiút és hatvan leányt nemzett tőlük.


text:
Roboám Abijját, Maaká fiát tette testvérei között az elsővé és elöljáróvá, mert őt akarta királlyá tenni.


text:
Okosan szétosztotta fiai közt Júda és Benjámin egész földjét a megerősített városokkal, és bőségesen adott nekik élelmet, és sok feleséget szerzett nekik.


text:
Mikor pedig Roboám megszilárdította királyságát, és megerősödött, elhagyta az ÚR törvényét, és vele együtt az egész Izráel.


text:
Azért Roboám királyságának ötödik esztendejében felvonult Sisák, az egyiptomi király Jeruzsálem ellen, mert hűtlenné váltak az ÚRhoz.


text:
Ezerkétszáz harci szekér és hatvanezer lovas és megszámlálhatatlan hadinép jött föl vele Egyiptomból: líbiaiak, szukkiak és etiópok együtt.


text:
Akkor Semajá próféta odament Roboámhoz és Júda fejedelmeihez, akik Jeruzsálembe gyűltek össze Sisáktól való félelmükben, és így szólt hozzájuk: Ezt mondja az ÚR: „Mivel ti elhagytatok engem, én is Sisák kezébe hagylak jutni benneteket.”


text:
Amikor látta az ÚR, hogy megalázták magukat, így szólt Semajá prófétához: Megalázták magukat, nem vesztem el őket, hanem szabadulást szerzek nekik nemsokára, és nem ontom ki haragomat Jeruzsálem ellen Sisák által.


text:
Mindazáltal szolgái lesznek neki, hogy megtudják a különbséget, mit jelent nekem szolgálni vagy más országok királyságainak szolgálni!


text:
Felvonult tehát Sisák, az egyiptomi király Jeruzsálem ellen, és elvitte az ÚR házának a kincseit meg a királyi palotának a kincseit, mindent elvitt. Az aranypajzsokat is elvitte, amelyeket Salamon csináltatott.


text:
Ezek helyett rézpajzsokat csináltatott Roboám király, és a testőrök elöljáróinak kezére bízta azokat, akik a királyi palota ajtaját őrzik.


text:
Valahányszor felment a király az ÚR házába, bementek a testőrök is, és felvitték azokat, majd visszahozták a testőrök őrszobájába.


text:
Mikor Roboám megalázta magát, elfordult róla az ÚR haragja, hogy ne semmisüljön meg mindenestül, mert Júdában is volt még jó dolog.


text:
Megerősödött tehát Roboám király Jeruzsálemben, és így uralkodott. Negyvenegy esztendős volt Roboám, amikor uralkodni kezdett, és tizenhét esztendeig uralkodott Jeruzsálemben, abban a városban, amelyet az ÚR választott Izráel valamennyi törzse közül, hogy odahelyezze a nevét. Anyja az ammóni Naamá volt.


text:
Roboám dolgai pedig elejétől a végéig nincsenek-e megírva Semajá prófétának és Iddónak, a látónak a könyvében, a származási nemzetségi lajstromban? És hadakozás folyt Roboám és Jeroboám között egész életükben.


text:
És Roboám elaludt, és az atyáihoz tért, és eltemették Dávid városában. Fia, Abijjá lett utána a király.


text:
Három évig uralkodott Jeruzsálemben. Anyja neve Míkájáhú volt, a gibeai Úriél leánya. Abijjá és Jeroboám között háború tört ki.


text:
Azért Abijjá háborút indított négyszázezer válogatott harcosból álló sereggel. Jeroboám nyolcszázezer válogatott harcosból álló sereggel szállt szembe vele.


text:
Akkor felállt Abijjá a Cemáraim-hegyen, amely Efraim hegységében volt, és így szólt: Hallgassátok meg szavamat, Jeroboám és egész Izráel!


text:
Nem kellene-e tudnotok, hogy az ÚR, Izráel Istene Dávidnak és fiainak adta a királyságot Izráel felett örökre sószövetsége által?


text:
Azután haszontalan emberek, Beliál fiai gyűltek hozzá, akik ellene szegültek Roboámnak, Salamon fiának, amikor még Roboám gyermek és félénk szívű volt, és nem tudta megvédeni magát velük szemben.


text:
És most azt gondoljátok, hogy ti ellene állhattok az ÚR királyságának, amely Dávid fiainak a kezében van, mivel sokan vagytok, s veletek vannak az aranyborjak is, amelyeket Jeroboám öntetett nektek istenek gyanánt?


text:
Nem ti űztétek-e el az ÚR papjait, Áron fiait és a lévitákat? És nem ti szereztetek-e magatoknak papokat, mint más országok népei, mert bárki, aki eljött egy fiatal bikával vagy hét kossal, hogy felavassák, papja lett azoknak, amik nem istenek?


text:
Mi azonban megmaradtunk az ÚR, a mi Istenünk mellett, akit mi nem hagytunk el. A papok pedig, Áron fiai, az ÚRnak szolgálnak, és a léviták is végzik munkájukat.


text:
Minden reggel és minden este égőáldozatot és füstölőáldozatot mutatnak be az ÚRnak, és gondot viselnek arra, hogy kenyér kerüljön a tiszta asztalra, és az arany mécsestartó mécseseit meggyújtják minden este. Mert mi megtartjuk az ÚRnak, a mi Istenünknek a rendelését, ti pedig elhagytátok őt.


text:
Azért, íme, Isten mivelünk van vezér gyanánt, és az ő papjai a riadókürtökkel, hogy ellenetek kürtöljenek. Izráel fiai! Ne harcoljatok az ÚR ellen, atyáitok Istene ellen, mert nem lesztek szerencsések!


text:
Jeroboám pedig lest vetett ellenük, hogy hátuk mögé kerüljön, s ilyen módon a sereg ott volt Júda előtt, hátuk mögött pedig a lesben állók.


text:
Látva pedig a júdaiak, hogy íme, elöl is, hátul is megtámadták őket, az ÚRhoz kiáltottak, a papok pedig megfújták a kürtöket.


text:
Kiáltottak hát Júda férfiai. És amikor kiáltottak, Isten megverte Jeroboámot és az egész Izráelt Abijjá és Júda előtt.


text:
Mert megverte őket Abijjá és népe nagy csapással, annyira, hogy az izráeliek közül ötszázezer válogatott férfi esett el halálos sebbel.


text:
Így aláztattak meg Izráel fiai abban az időben. Júda fiai pedig megerősödtek, mert ők az ÚRra, atyáik Istenére támaszkodtak.


text:
Abijjá üldözte Jeroboámot, és elfoglalt tőle egynéhány várost; Bételt és falvait, Jesánát és falvait, és Efravint és falvait.


text:
Abijjá pedig hatalmassá lett, és vett magának tizennégy feleséget, s huszonkét fiút és tizenhat leányt nemzett.


text:
Elaludt azután Abijjá atyáival, és eltemették Dávid városában, és utána fia, Ászá lett a király. Az ő idejében tíz esztendeig volt békesség az országban.


text:
Lerontotta az idegen istenek oltárait és a magaslatokat, a bálványokat összetörette, és az Asérákat kivágatta.


text:
Megparancsolta Júdának, hogy az URat, atyáik Istenét keressék, és az ő törvényét és parancsolatát cselekedjék.


text:
Megerősített városokat építtetett Júdában, mivelhogy nyugalomban volt a föld, és senki sem folytatott ellene háborút azokban az esztendőkben, mert az ÚR nyugalmat adott neki.


text:
Ezt mondta ezért Júdának: Építsük meg a városokat és vegyük körül kerítéssel, tornyokkal, kapukkal, zárakkal, míg a föld birtokunkban van, mert kerestük az URat, a mi Istenünket, kerestük, és ő nyugalmat adott nekünk mindenfelől. Építkezni kezdtek tehát, és sikerrel jártak.


text:
Ászá serege pedig háromszázezer, pajzsot és kopját viselő júdabeliből és kétszáznyolcvanezer Benjáminból való könnyűpajzsosból és íjászból állt, akik mindnyájan erős vitézek voltak.


text:
Kivonult ellenük az etióp Zerah ezerszer ezer emberrel és háromszáz harci szekérrel, és megérkezett Márésa alá.


text:
Akkor így kiáltott Ászá az ÚRhoz, az ő Istenéhez: Ó, URam, nincs olyan, mint te, mert meg tudod segíteni az erőtlent a sokaság ellenében! Segíts meg minket, ó, mi URunk, Istenünk, mert benned bízunk, és a te nevedben jöttünk e sokaság ellen! Ó, URam, te vagy a mi Istenünk, ember ne vegyen rajtad erőt!


text:
Ászá seregével Gerárig üldözte őket, és elhullottak az etiópok, senki sem maradt életben közülük, mert leverettek az ÚR előtt és az ő serege előtt. És a júdaiak nagy zsákmányra tettek szert.


text:
Gerár környékén elpusztítottak minden várost, mert az ÚRtól való rettegés szállotta meg azokat. A városokat mind feldúlták, mivel sok zsákmány volt bennük.


text:
A jószágok szállását is lerombolták, sok juhot és tevét hajtottak el, és úgy tértek vissza Jeruzsálembe.


text:
aki Ászá elé lépett, és azt mondta: Hallgassatok meg engem, Ászá s egész Júda és Benjámin! Az ÚR veletek lesz, ha ti is vele lesztek. Ha őt keresitek, megtaláljátok; de ha elhagyjátok, ő is elhagy titeket.


text:
De azokban az időkben nem volt békessége sem az elmenőnek, sem a hazatérőnek, mivel nagy nyomorúság szakadt mindazokra, akik e földön laktak.


text:
Annyira, hogy egyik nép a másik népet és egyik város a másik várost verte szét, mert Isten gyötörte őket mindenféle sanyarúsággal.


text:
Mikor pedig Ászá meghallotta e beszédeket és Ódéd próféta jövendölését, nekibátorodott, és eltávolította Júda és Benjámin földjéről mindenestül az utálatos bálványokat – a városokból is, amelyeket elfoglalt Efraim hegységében –, és megújította az ÚR oltárát, amely az ÚR tornáca előtt volt.


text:
Összegyűjtötte egész Júda és Benjámin törzsét és azokat, akik jövevények voltak köztük az Efraim, Manassé és Simeon törzséből. Mert Izráelből sokan átpártoltak hozzá, mert látták, hogy az ÚR, az ő Istene vele van.


text:
És szövetséget kötöttek, hogy ezután az URat, atyáik Istenét teljes szívvel és teljes lélekkel keresni fogják.


text:
És ha valaki nem keresné az URat, Izráel Istenét, meg kell halnia kicsinytől fogva nagyig, akár férfi, akár nő legyen az.


text:
és egész Júda örvendezett az eskü felett; mert teljes szívükből esküdtek, és egy akarattal keresték az URat. Meg is találták, és az ÚR nyugalmat adott nekik mindenfelől.


text:
Még Maakát, Ászá király anyját is megfosztották királynői méltóságától, mivel egy utálatos bálványt emelt Asérának. Ászá azonban lerontotta és összetörte ezt az utálatos bálványt, és a Kidrón-pataknál megégette.


text:
Bevitte Isten házába, amit apja és ő megszenteltek: az ezüstöt, az aranyat és az edényeket, az ő adományaikat.


text:
Ászá uralkodásának harminchatodik esztendejében Baasá, Izráel királya Júda ellen vonult, és kiépítette Rámát, hogy ne engedjen senkit se kimenni, se bemenni Ászához, Júda királyához.


text:
Ekkor Ászá ezüstöt és aranyat hozott ki az ÚR házának és a királyi palotának kincstárából, és elküldte Benhadadnak, Arám királyának, aki Damaszkuszban lakott, ezzel az üzenettel:


text:
Szövetség van köztem és közted, amint az én apám és a te apád között is volt azelőtt. Íme, küldök neked ezüstöt és aranyat. Menj el, bontsd fel a szövetségedet Baasával, Izráel királyával, hogy távozzék el tőlem.


text:
Benhadad engedett Ászá királynak, és seregének vezéreit Izráel városai ellen küldte, és bevette Ijjónt, Dánt, Ábél-Maimot és Naftáli minden raktárvárosát.


text:
Ekkor Ászá király Júda egész népét munkára fogta, és Rámából minden követ és fát elhordtak, amelyekkel Baasá építette a várost, és azokból megerősítette Gebát és Micpát.


text:
Abban az időben ment Hanáni próféta Ászához, Júda királyához, és ezt mondta neki: Mivel Arám királyában bíztál, és nem az ÚRban, a te Istenedben, ezért szabadult meg kezedből az arám király hada.


text:
Hát nem volt-e az etiópoknak és a líbiaiaknak nagy seregük, igen sok harci szekerük és lovasuk? Mégis, mivel az ÚRban bíztál, kezedbe adta őket.


text:
Mert az ÚR szeme körbejár az egész földön, hogy hatalmát megmutassa azoknak, akik teljes szívvel ragaszkodnak hozzá. Bolondul cselekedtél ebben a dologban, ezért mostantól háborúk lesznek ellened.


text:
Ászá megharagudott a prófétára, és tömlöcbe vettette, mert igen megharagudott rá e szóért. Ugyanakkor Ászá a nép közül is sokakat megnyomorgatott.


text:
Királyságának harminckilencedik esztendejében megbetegedett Ászá a lábára, annyira, hogy igen súlyos volt a betegsége. De betegségében sem az URat kereste, hanem az orvosokat.


text:
Eltemették a sírjába, amelyet Dávid városában vágatott magának. Nyugvóhelyére fektették, amelyet megtöltöttek drága balzsammal és jó illatú kenetekkel, és igen nagy tüzet gyújtottak érette.


text:
Sereget helyezett Júda minden erős városába, és őrséget helyezett Júda országába és Efraimnak azokba a városaiba, amelyeket apja, Ászá meghódított.


text:
Az ÚR Jósáfáttal volt, mert atyjának, Dávidnak korábbi útjain járt, és nem kért segítséget a bálványoktól,


text:
hanem atyja Istenét kereste, és az ő parancsolatai szerint járt, és nem Izráel cselekedetei szerint.


text:
Ezért az ÚR megerősítette kezében a királyságot. Egész Júda ajándékot adott Jósáfátnak, és gazdagsága és dicsősége igen nagy volt.


text:
És szíve fölemelkedett az ÚR útjain járva, és újból eltávolította Júdából a magaslatokat és az Asérá-oszlopokat.


text:
Királyságának harmadik esztendejében elküldte vezérei közül Ben-Hailt, Óbadját, Zekarját, Netanélt és Míkájehút, hogy tanítsanak Júda városaiban.


text:
Léviták is voltak velük: Semajáhú, Netanjáhú, Zebadjáhú, Aszáél, Semirámót, Jehónátán, Adónijjáhú, Tóbijjáhú és Tób-Adónijjá léviták és velük együtt Elisámá és Jehórám papok.


text:
Tanítottak tehát Júdában, és velük volt az ÚR törvénykönyve, amikor Júda városaiban jártak, és a népet tanították.


text:
Ezért az ÚR rettegést támasztott azokban a királyságokban, amelyek Júda körül voltak, annyira, hogy nem mertek Jósáfát ellen harcolni.


text:
A filiszteusoktól is hoztak Jósáfátnak ajándékot és adót ezüstben, az arábiaiak pedig nyájakat hoztak neki, hétezer-hétszáz kost és hétezer-hétszáz kecskebakot.


text:
Ez pedig a beosztásuk családjaik szerint Júdában: az ezredeseknél Adná a fővezér, és vele háromszázezer vitéz harcos.


text:
Benjámin nemzetségéből való vitéz harcos volt Eljádá, és vele az íjászok és a pajzsosok kétszázezren.


text:
Ezek szolgáltak a királynak azokon kívül, akiket a király egész Júdában a megerősített városokba helyezett.


text:
Néhány esztendő múlva lement Ahábhoz Samáriába, és Aháb sok juhot és ökröt vágatott le neki és a vele való népnek, és rávette őt, hogy vonuljon vele RámótGileád ellen.


text:
Mert azt mondta Aháb, Izráel királya Jósáfátnak, Júda királyának: Feljössz-e velem Rámót-Gileádba? Ő ezt felelte neki: Fölmegyek, ahogy te, és az én népem is, ahogy a te néped, és együtt leszünk a harcban!


text:
Izráel királya azért összegyűjtötte a prófétákat, mintegy négyszáz férfit, és megkérdezte őket: Elmenjünk-e Rámót-Gileád ellen hadba, vagy letegyek róla? Ők így feleltek: Menj el, mert Isten a király kezébe adja azt!


text:
Izráel királya azt felelte Jósáfátnak: Van még egy férfi, aki által megkérdezhetjük az URat, de én gyűlölöm őt, mert soha nem jövendöl nekem jót, hanem mindig csak rosszat. Míkájehú, Jimlá fia az. Jósáfát erre így szólt: Ne beszéljen így a király!


text:
Előszólította Izráel királya az egyik szolgáját, és azt mondta neki: Hamar hívd ide Míkájehút, Jimlá fiát!


text:
Izráel királya és Jósáfát, Júda királya pedig ott ült, mindegyik a trónján, díszruhába öltözötten. Ott ültek Samária kapuja előtt a térségen, és a próféták mind prófétáltak őelőttük.


text:
Cidkijjáhú, Kenaaná fia vasszarvakat készített magának, és azt mondta: Azt mondja az ÚR: „Ezekkel ökleled Arámot, míg el nem pusztítod őket!”


text:
A többi próféta is mind így jövendölt: Vonulj fel Rámót-Gileád ellen, szerencsés leszel, mert az ÚR a király kezébe adja azt.


text:
A követ pedig, aki elment, hogy elhívja Míkájehút, azt mondta neki: Íme, a próféták egyenlő akarattal jót jövendölnek a királynak. Szólj te is, kérlek, úgy, mint bármelyikük, és jövendölj jót!


text:
Amikor a király elé jutott, a király ezt kérdezte tőle: Míkájehú! Elmenjünk-e harcolni Rámót-Gileád ellen, vagy tegyek le róla? Ő így felelt: Vonuljatok fel, és jó szerencsétek lesz, kezetekbe fog kerülni!


text:
Akkor a király ezt mondta neki: Hányszor eskesselek meg, hogy semmi mást ne mondj nekem az ÚR nevében, csak az igazat?


text:
Ekkor így felelt: Láttam egész Izráelt elszéledve a hegyeken, mint egy nyájat, amelynek nincs pásztora. Az ÚR pedig ezt mondta: Nincsen ezeknek uruk. Térjen haza ki-ki békességben.


text:
Ekkor Izráel királya így szólt Jósáfáthoz: Nem megmondtam, hogy nem fog nekem jót jövendölni, hanem rosszat?


text:
Ő ismét így szólt: Halljátok meg azért az ÚR szavát. Láttam az URat a trónján ülni, és az egész mennyei sereget jobb és bal keze felől mellette állni.


text:
És ezt mondta az ÚR: Ki szedi rá Ahábot, Izráel királyát, hogy fölvonuljon és elvesszen Rámót-Gileádnál? De ki ezt, ki azt mondott.


text:
Akkor előlépett egy lélek, megállt az ÚR előtt, és így szólt: Én akarom rászedni őt. Az ÚR pedig ezt kérdezte: Hogyan?


text:
Ő így felelt: Kimegyek, és hazug lélek leszek minden prófétája szájában. Az ÚR így szólt: Így bizonnyal rá tudod szedni; menj, és cselekedjél úgy!


text:
Akkor odalépett Cidkijjáhú, a Kenaaná fia, s arcon csapta Míkájehút, és azt mondta: Talán eltávozott az ÚR lelke tőlem, hogy csak neked szólna?


text:
Míkájehú így felelt: Íme, majd meglátod azt te magad azon a napon, amikor egyik szobából a másik szobába mész, hogy elrejtőzhessél.


text:
Akkor ezt parancsolta Izráel királya: Fogjátok meg Míkájehút és vigyétek Ámónhoz, a város vezetőjéhez és Jóáshoz, a király fiához,


text:
és mondjátok: „Azt parancsolja a király: Vessétek tömlöcbe és tápláljátok őt a nyomorúság kenyerével és vizével, míg békességgel megjövök.”


text:
Míkájehú ezt felelte: Ha békével térsz vissza, akkor nem az ÚR szólt általam. Majd azt mondta: Hallja meg ezt az egész nép!


text:
Izráel királya azt mondta Jósáfátnak: Én álruhába öltözöm, és úgy megyek a harcba. Te pedig öltözz a saját ruhádba. Majd álruhába öltözött Izráel királya, és úgy mentek a harcba.


text:
Arám királya pedig meghagyta harci szekerei parancsnokainak: Ne harcoljatok se kicsiny, se nagy ellen, hanem csak Izráel királya ellen.


text:
Amikor a harci szekerek parancsnokai meglátták Jósáfátot, azt gondolták, hogy ő Izráel királya. És körülfogták őt, hogy megtámadják. Akkor felkiáltott Jósáfát, és az ÚR megsegítette, és Isten eltérítette őket tőle.


text:
Egy férfi pedig csak úgy találomra kifeszítette íját, és eltalálta Izráel királyát a páncél és a kapocs között. Erre ő megparancsolta a kocsisának: Fordulj meg, és vigyél ki a táborból, mert megsebesültem.


text:
De az ütközet egyre erősebb lett azon a napon, és Izráel királyának a szekerében kellett állnia az arámokkal szemben estig, és naplementekor meghalt.


text:
Ekkor elébe ment Jéhú próféta, Hanáni fia, és azt mondta Jósáfát királynak: Hát az istentelennek kellett segítened és az ÚR gyűlölőit szeretned? Ezért nagy az ÚR haragja ellened.


text:
De némi jó dolgot is találtam benned, hogy kivágattad e földről az Asérá-oszlopokat, és Isten keresésére adtad magadat.


text:
Ezután Jósáfát egy ideig Jeruzsálemben tartózkodott, azután pedig kiment a nép közé, Beérsebától fogva egészen Efraim hegységéig, és az ÚRhoz, atyáik Istenéhez térítette őket.


text:
és azt mondta nekik: Nézzétek meg jól, hogy mit cselekszetek, mert nem emberek nevében, hanem az ÚR nevében ítélkeztek, aki veletek lesz az ítélettételben.


text:
Azért féljétek az URat, vigyázzatok arra, amit tesztek. Mert az ÚRnál, a mi Istenünknél nincsen hamisság, sem személyválogatás, sem vesztegetés elfogadása.


text:
Sőt Jeruzsálemben is kinevezett Jósáfát némelyeket a léviták, papok és Izráel családfői közül az ÚR nevében való ítélkezésre és perdöntésre. Ezek visszatértek Jeruzsálembe.


text:
Bármilyen peres ügyet hoznak elétek atyátokfiai, akik a maguk városaiban laknak, vérontásra, törvényre és parancsolatra, rendelkezésekre vagy ítéletekre tekintettel, intsétek őket, hogy ne vétkezzenek az ÚR ellen, és ne szálljon reátok és atyátokfiaira az ÚR haragja. Így cselekedjetek, és akkor nem vétkeztek.


text:
És íme, Amarjáhú pap lesz a fölöttesetek az ÚR minden dolgában. A király minden dolgában pedig Zebadjáhú, Jismáél fia, a Júda házának feje. A léviták is elöljáróitok lesznek. Legyetek azért erősek a tisztségetekben, és az ÚR mellette lesz az igaznak.


text:
Történt ezek után, hogy eljöttek Móáb fiai és Ammón fiai és velük más ammóniak is, hogy harcoljanak Jósáfát ellen.


text:
Amikor jött néhány hírhozó, és elmondta Jósáfátnak, hogy a tenger túlsó széléről, Arámból nagy sokaság jön ellene, és már Hacecón-Támárban, azaz Éngediben vannak,


text:
Erre összegyűltek a júdaiak, hogy az ÚR segítségét kérjék. Júda összes városából eljöttek, hogy az ÚR segítségét kérjék.


text:
és ezt mondta: Ó, URam, atyáink Istene! Nem te vagy-e egyedül Isten a mennyben, aki a népek minden országán uralkodsz? A te kezedben van az erő és a hatalom, és senki sincs, aki megállhatna veled szemben.


text:
Ó, Istenünk! Nem te űzted-e ki e föld lakóit a te néped, Izráel elől, és nem te adtad-e azt a te barátod, Ábrahám utódainak mindörökre?


text:
Ha majd veszedelem jön ránk, háború, ítélet, dögvész vagy éhínség, megállunk e házban teelőtted (mert a te neved e házban van), és ha nyomorúságunkban hozzád kiáltunk, hallgass meg és szabadíts meg minket!


text:
És most, íme, az ammóniak, a móábiak és a Széír hegyén lakók, akiknek földjén nem akartad, hogy átmenjenek Izráel fiai, amikor Egyiptom földjéről kijöttek, hanem mellettük mentek el, és így nem pusztították el őket;


text:
íme, ezek azzal fizetnek nekünk, hogy ellenünk jönnek, hogy kiűzzenek a te örökségedből, amelyet örökségül adtál nekünk.


text:
Ó, Istenünk, nem ítéled meg őket? Mert nincs bennünk erő e nagy sokasággal szemben, amely ellenünk támad. Nem tudjuk, mit tegyünk, hanem csak terád néz a szemünk.


text:
Akkor rászállt az ÚR lelke a gyülekezet körében Jahaziélre, aki Zekarjáhú fia, aki Benájá fia, az Jeiél fia, az Mattanjá fia, Ászáf fiai közül való lévita volt,


text:
és azt mondta: Mindnyájan, akik Júdában és Jeruzsálemben laktok, és te, Jósáfát király, halljátok meg szavamat! Így szól nektek az ÚR: Ne féljetek és ne rettegjetek e nagy sokaságtól, mert nem ti harcoltok velük, hanem Isten.


text:
Holnap szálljatok szembe velük! Íme, ők a Cíc-hágón vonulnak majd fel, és rájuk találtok a völgy szélénél, Jerúél pusztájával szemben.


text:
Nem is kell nektek harcolnotok, hanem csak álljatok veszteg, és meglátjátok, hogyan szabadít meg titeket az ÚR. Júda és Jeruzsálem! Ne féljetek és ne rettegjetek! Holnap vonuljatok ellenük, mert veletek lesz az ÚR!


text:
Ekkor Jósáfát arcra borult a földön, és Júda és Jeruzsálem lakói is mindnyájan leborultak az ÚR színe előtt, és imádták az URat.


text:
A kehátiak és a kórahiak fiai közül való léviták pedig fölálltak, hogy az URat, Izráel Istenét nagy fennszóval dicsérjék.


text:
És kora reggel fölkészültek, és kivonultak Tekóa pusztájába. Amikor kiindultak onnan, Jósáfát megállt, és azt mondta: Halljátok meg szavamat, Júda és Jeruzsálem lakói! Bízzatok az ÚRban, a ti Istenetekben, és megerősít titeket. Bízzatok prófétáiban, és szerencsések lesztek!


text:
Majd miután tanácsot tartott a néppel, előállította az ÚR énekeseit, hogy dicsérjék őt szent öltözetben a sereg előtt menve, és énekeljék: Adjatok hálát az ÚRnak, mert örökkévaló az ő irgalmassága.


text:
És amint elkezdték az éneklést és a dicséretet, az ÚR ellenségeskedést szerzett az Ammón fiai és a Móábiak és a Széír hegyén lakók között, akik Júda ellen jöttek, és vereséget szenvedtek.


text:
Mert az Ammón és Móáb fiai a Széír hegyén lakók ellen támadtak, hogy levágják és elveszítsék őket. És miután a Széír hegyén lakókat mind elpusztították, egymás pusztulását segítették elő.


text:
Mire Júda népe a pusztai kilátóhelyhez érkezett, és a sokaság felé fordult, íme, csak elesett holttestek voltak a földön, és senki sem menekült meg.


text:
Akkor odament Jósáfát és hadinépe, hogy zsákmányoljanak. Tömérdek kincset találtak náluk és a holttesteken drága szép ruhákat, melyeket lefosztottak róluk, olyan sokat, hogy alig bírták elvinni. Harmadnapig szedték a zsákmányt, mert igen sok volt.


text:
Negyednapon pedig az Áldás-völgyben gyűltek össze, hogy ott áldják az URat. Ezért nevezik azt a helyet Áldásvölgynek mindmáig.


text:
Azután Júda és Jeruzsálem egész népe fejedelmükkel, Jósáfáttal együtt visszatért Jeruzsálembe nagy örömmel, mert örömet szerzett nekik az ÚR ellenségeik fölött.


text:
A környék minden királyságára Istentől való rettegés szállt, amikor meghallották, hogy az ÚR harcolt Izráel ellenségei ellen.


text:
Így uralkodott Jósáfát Júdában. Harmincöt esztendős volt, amikor uralkodni kezdett, és huszonöt esztendeig uralkodott Jeruzsálemben. Anyja neve Azúbá volt, Silhi leánya.


text:
Jósáfát egyéb dolgai pedig elejétől végig, íme, meg vannak írva Jéhúnak, Hanáni fiának történeteiben, amelyeket fölvettek az Izráel királyairól szóló könyvbe.


text:
Mégis összebarátkozott vele, hogy hajókat készítsenek, amelyeken Tarsísba mehetnek. A hajókat EcjónGeberben készítették.


text:
Ezért Eliezer, a márésai Dódaváhú fia így prófétált Jósáfát ellen: Mivel Ahazjával társultál, az ÚR megsemmisíti munkádat. És a hajók mind össze is törtek, és nem jutottak el Tarsísba.


text:
Elaludt, és atyáihoz tért Jósáfát, és eltemették atyái mellé Dávid városában. Utána fia, Jórám lett a király.


text:
Testvérei, Jósáfát fiai ezek voltak: Azarjá, Jehiél, Zakarjáhú, Azarjáhú, Míkáél és Sefatjáhú. Ezek mind Jósáfátnak, Júda királyának a fiai voltak.


text:
Apjuk sok ajándékot adott nekik, ezüstöt, aranyat, drágaságokat és júdabeli megerősített városokat. De a királyságot Jórámnak adta, mert ő volt az elsőszülött.


text:
Amikor Jórám elkezdett uralkodni apja királyságában, és már megerősödött, fegyverrel gyilkoltatta meg minden testvérét, sőt néhányat Izráel fejedelmei közül is.


text:
Izráel királyainak útján járt, úgy cselekedett, mint Aháb háza népe, mert Aháb lányát vette feleségül. Az ÚR szemében gonosz dolgot cselekedett.


text:
Mégsem akarta az ÚR elveszíteni Dávid házát a szövetségért, amelyet Dáviddal kötött, és mivel ígéretet tett, hogy mécsest ad neki és fiainak mindenkor.


text:
Akkor Jórám odavonult minden vezérével és harci szekerével. És éjjel fölkelt, és leverte az edómiakat, akik körülvették őt és harci szekereinek a vezéreit.


text:
Mégis elszakadt Edóm Júda keze alól mindmáig. Ugyanekkor szakadt el Libná is az ő keze alól, mivel elhagyta az URat, atyái Istenét.


text:
Ő is csináltatott magaslatokat Júda hegyein, és így paráznaságba vitte a jeruzsálemieket, sőt Júdát is erre biztatta.


text:
Közben pedig eljutott hozzá Illés próféta írása, amely így szólt: Ezt mondja az ÚR, atyádnak, Dávidnak Istene: Mivel nem jártál atyádnak, Jósáfátnak az útján, sem Júda királyának, Ászának az útján,


text:
hanem Izráel királyainak az útján jártál, és Júda meg Jeruzsálem lakóit paráznaságba vitted, amint Aháb háza is paráználkodik, sőt mi több, testvéreidet, atyád háza népét is megöletted, akik jobbak voltak nálad,


text:
Felindította azért az ÚR Jórám ellen a filiszteusokat és az arábiaiakat, akik az etiópokkal határosak voltak.


text:
Fölvonultak Júda ellen, megtámadták, és zsákmányul vitték mindazt a vagyont, ami található volt a király palotájában, sőt fiait és feleségeit is, és nem maradt neki más fia, csak Jóáház, a legkisebb.


text:
És ez így volt napról napra, egészen a második év végéig, amikor kizáródtak a belei a betegség miatt, és meghalt nagy kínok közepette. Népe nem égetett neki drága illatos fűszereket, mint atyáinak égettek.


text:
Harminckét esztendős volt, amikor uralkodni kezdett, és nyolc esztendeig uralkodott Jeruzsálemben. És mikor minden részvét nélkül kimúlt, eltemették Dávid városában, de nem a királyi sírba.


text:
Utána Jeruzsálem lakosai legkisebb fiát, Ahazját tették királlyá, mert az idősebbeket mind megölte az a sereg, amely az arabokkal a táborra tört. Így tehát Ahazjá, Jórámnak, Júda királyának a fia kezdett uralkodni.


text:
Ahazjá negyvenkét esztendős volt, amikor királlyá lett, és egy esztendeig uralkodott Jeruzsálemben. Anya neve Ataljá volt, Omri unokája.


text:
Gonoszul cselekedett az ÚR szemében, amint Aháb háza népe is, mert vesztére ők voltak a tanácsadói apja halála után.


text:
Sőt az ő tanácsukra hadba ment Jórámmal, Aháb fiával, Izráel királyával Hazáél arám király ellen Rámót-Gileádba, de az arámok megsebesítették Jórámot.


text:
Visszatért tehát Jórám, hogy meggyógyíttassa magát Jezréel városában; mert sebek voltak rajta, amelyeket akkor kapott Rámában, mikor Hazáél arám király ellen harcolt. Ahazjá, Jórám fia, Júda királya pedig lement, hogy meglátogassa Jórámot, Aháb fiát Jezréelben, mivel beteg volt.


text:
Az, hogy Ahazjá Jórámhoz ment, Isten akaratából a vesztére lett, mert odaérkezve kivonult Jórámmal Jéhú ellen, aki Nimsi fia volt, akit az ÚR felkenetett, hogy Aháb háza népét kiirtsa.


text:
Így mikor Jéhú Aháb házán ítéletet tartott, rátalált Júda fejedelmeire és Ahazjá testvéreinek fiaira, akik Ahazjának szolgáltak, és megölette őket.


text:
Ahazját is kereste (noha Samáriában rejtőzött), elfogták és elvitték Jéhúhoz, aki megölette. De eltemették, mert azt mondták róla: Mégis Jósáfát fia volt, aki teljes szívvel kereste az URat. És nem volt immár senki Ahazjá háza népéből, aki királlyá lehetett volna.


text:
Amikor Ahazjá anyja, Ataljá látta, hogy meghalt a fia, fölkelt, és megölte Júda háza népének minden királyi sarját.


text:
De Jósabat, a király leánya fogta Jóást, Ahazjá fiát és titokban kivitte a király fiai közül, akiket halálra szántak, és őt meg a dajkáját a hálószobába vitte. Így rejtette el őt Jósabat, Jórám király leánya, Jójádá pap felesége, aki Ahazjá húga volt, Ataljá elől, hogy ne tudja megöletni.


text:
A hetedik esztendőben pedig nekibátorodott Jójádá, és szövetkezett a századosokkal: Azarjáhúval, Jeróhám fiával, Jismáéllal, Jehóhánán fiával, Azarjáhúval, Óbéd fiával, Maaszéjáhúval, Adájáhú fiával és Elisafáttal, Zikri fiával.


text:
Ezek bejárták Júda országát, és összegyűjtötték Júda minden városából a lévitákat és Izráel családfőit, és Jeruzsálembe jöttek.


text:
Szövetséget kötött az egész gyülekezet a királlyal az Isten házában, miután Jójádá így szólt hozzájuk: Íme, a király fia fog uralkodni, ahogy az ÚR ígérte Dávid fiairól.


text:
Ezt tegyétek tehát: egyharmad része azoknak a papoknak és lévitáknak, akik a szombatra szoktak feljönni, kapuőr legyen.


text:
Harmadrész a királyi palotánál, harmadrész pedig a Jeszód-kapunál álljon. Az egész nép pedig legyen az ÚR házának udvaraiban!


text:
Senki se menjen be az ÚR házába, hanem csak a papok és akik szolgálnak a léviták közül. Csak ők mehetnek be, mert ők szentek. Az egész nép tartsa magát az ÚR parancsához.


text:
A léviták vegyék körül a királyt, mindenkinek legyen a kezében a fegyvere, és ha valaki be akar menni a házba, meg kell ölni! A király mellett legyetek, amikor bemegy és kijön.


text:
És mindent úgy cselekedtek a léviták és az egész Júda, ahogy Jójádá pap parancsolta, és mindenki maga mellé vette embereit, mindazokat, akik szolgálatra fölmentek szombatra, és azokat is, akik kiléptek szombaton a szolgálatból, mert Jójádá pap nem engedte el a csapatokat.


text:
Jójádá főpap odaadta a századosoknak azokat a dárdákat, kis és nagy pajzsokat, amelyek Dávid királyéi voltak, és Isten házában tartották őket.


text:
Majd felállította az egész hadinépet a király körül, mindenkit fegyverrel a kezében a ház jobb oldalától fogva a bal oldaláig, az oltár mellett és a ház mellett.


text:
Akkor kivezették a király fiát, fejére tették a koronát, és kezébe adták a bizonyságot, és ezzel királlyá tették. És Jójádá és fiai felkenték, és felkiáltottak: Éljen a király!


text:
Amikor meghallotta Ataljá az összesereglő nép lármáját, akik a királyt dicsőítették, ő is fölment a nép közé az ÚR házába.


text:
És mikor látta, hogy a király ott áll az oszlopnál a bejáratnál, és a fejedelmek és a kürtösök a király mellett vannak, és hogy az egész föld népe örül, fújja a kürtöket, és látta az énekeseket a hangszereikkel, amint a dicsőítő énekeket vezették, Ataljá megszaggatta a ruháit, és ezt mondta: Árulás, árulás!


text:
Ekkor odaküldte Jójádá főpap a századosokat, a sereg elöljáróit, és azt mondta nekik: Vezessétek ki a sorok között Atalját, és ha valaki utánamenne, azt öljétek meg fegyverrel. Mert azt mondta a főpap: Ne az ÚR házában öljék meg.


text:
Helyet adtak azért neki, hogy kimehessen, de mikor a királyi palota kocsibejárójához ért, ott megölték.


text:
És bement az egész sokaság a Baal templomába, lerombolta azt, és oltárait meg bálványképeit összetörte. Mattánt, a Baal papját pedig az oltárok előtt ölték meg.


text:
Jójádá a lévita papokra bízta az ÚR házának gondját, ahogy Dávid osztotta be őket az ÚR házához, hogy égőáldozatokat mutassanak be az ÚRnak, amint meg van írva Mózes törvényében, nagy vigassággal és énekszóval, Dávid rendelkezése szerint.


text:
Azután maga mellé vette a századosokat és a főembereket és azokat, akik a népen uralkodnak, és az egész ország népét, kivezették a királyt az ÚR házából, és bevonultak a királyi palotába a felső kapun át, és a királyt trónra ültették.


text:
Hétesztendős volt Jóás, amikor uralkodni kezdett, és negyven esztendeig uralkodott Jeruzsálemben. Anyja neve Cibjá volt, Beérsebából.


text:
Összehívta a papokat és a lévitákat, és azt mondta nekik: Menjetek el Júda városaiba, és szedjetek Izráel népétől fejenként pénzt, hogy Istenetek házát esztendőről esztendőre kijavítsák. De siessetek e dologgal! A léviták azonban nem siettek.


text:
Ekkor hívatta a király Jójádát, a vezetőjüket, és azt mondta neki: Miért nem ügyeltél a lévitákra, hogy behozzák Júdából és Jeruzsálemből az adót, amelyet Mózes, az ÚR szolgája és a gyülekezet kirótt Izráelre a bizonyság sátra javára?


text:
Mert az istentelen Ataljá és fiai elpusztították Isten házát, és mindazt, ami az ÚR házának volt szentelve, a bálványokra költötték.


text:
És kihirdették Júdában és Jeruzsálemben, hogy hozzák el az ÚRnak azt az adót, amelyet Mózes, Isten szolgája parancsolt a pusztában Izráelnek.


text:
Akkor valamennyi vezető ember és az egész nép örömmel vitte ajándékait és a ládába dobta, amíg az meg nem telt.


text:
Időnként a lévitákkal bevitették a ládát a királyi gondnokhoz, és amikor látták, hogy sok pénz van benne, eljött a király kancellárja és a főpap választott embere, kiürítették a ládát, majd ismét visszavitték a helyére. Ezt tették időről időre, és sok pénzt gyűjtöttek.


text:
Ezt a király és Jójádá az ÚR háza körül való munka felügyelőjének adta, és kőfaragókat és ácsokat fogadtak az ÚR házának fölújítására, és vas- meg rézműveseket az ÚR házának megerősítésére.


text:
A munka végzői tették a dolgukat, és kezük alatt a javítás előrehaladt. Helyreállították és megerősítették az Isten házát az eredeti állapot szerint.


text:
Mikor pedig elvégezték azt, a megmaradt pénzt a királyhoz és Jójádához vitték, s ők abból az ÚR háza számára edényeket, az istentisztelet és áldozat számára kanalakat, és arany- és ezüstedényeket készíttettek. És Jójádá egész életében rendszeresen égőáldozatokat áldoztak az ÚR házában.


text:
Dávid városában, a királyok mellé temették el, mivel sok jó dolgot cselekedett Izráelben mind Isten, mind az ő házának ügyéért.


text:
Miután pedig meghalt Jójádá, eljöttek Júda fejedelmei a királyhoz, és meghajoltak előtte. A király pedig hallgatott rájuk.


text:
És elhagyták az ÚRnak, atyáik Istenének a házát, és az Aséráknak és a bálványoknak szolgáltak. E vétkük miatt szállt az ÚR haragja Júdára és Jeruzsálemre.


text:
Küldött hozzájuk prófétákat, hogy térítsék vissza őket az ÚRhoz, akik bizonyságot tettek ellenük, de nem hallgattak rájuk.


text:
Erre Isten lelke felindította Zekarját, Jójádá pap fiát, aki a nép elé állt, és ezt mondta nekik: Azt mondja Isten: „Miért szegtétek meg az ÚR parancsolatait? Nem válik ez javatokra. Mivel elhagytátok az URat, ő is elhagy titeket.”


text:
Jóás király nem emlékezett meg arról a jótéteményről, amelyet annak apja, Jójádá tanúsított iránta életében, hanem megölette a fiát. Amikor pedig ez haldoklott, ezt mondta: Lássa meg ezt az ÚR és kérje számon!


text:
És az év elmúltával felvonult ellene az arám sereg. Júdára és Jeruzsálemre támadtak, és kiirtották a hadinép minden vezérét, és minden zsákmányukat Damaszkuszba küldték a királynak.


text:
Mert noha kevés emberrel jött rájuk az arám had, az ÚR mégis kezükbe adta Júda nagy seregét, mert elhagyták az URat, atyáik Istenét. Így hajtották végre Jóáson is az ítéletet.


text:
Amikor eltávoztak tőle, súlyos betegségben hagyták hátra, és saját szolgái ütöttek pártot ellene Jójádá pap fiának véréért: ágyában ölték meg, és meghalt. Dávid városában temették el, de nem a királyok sírjába.


text:
Ezek ütöttek ellene pártot: Zábád, egy ammóni asszonynak, Simeátnak a fia és Jehózábád, a móábi Simrít fia.


text:
Fiainak a dolgai, az ellene szóló sok prófécia és az Isten házának helyreállítása, íme, le vannak írva a királyok könyvének magyarázatában. Utána fia, Amacjá lett a király.


text:
Huszonöt esztendős korában lett király Amacjá, és huszonkilenc esztendeig uralkodott Jeruzsálemben. Anyja neve Jehóaddán volt, Jeruzsálemből származott.


text:
De a fiaikat nem ölette meg, hanem úgy cselekedett, amint a törvényben, Mózes könyvében van megírva, amelyben az ÚR azt parancsolta: Ne haljanak meg az apák a fiakért, és a fiak se haljanak meg az apákért, hanem mindenki az ő saját bűnéért haljon meg.


text:
Azután összegyűjtötte Amacjá Júdát, és felállította őket családonként ezredesek és századosok vezetésével, minden júdait és benjáminit. Amikor számba vette őket húszévestől fölfelé, háromszázezer válogatott fegyverforgatót, kopjást és pajzsost talált köztük.


text:
Akkor elment hozzá Isten embere, és ezt mondta: Ó, király! Ne menjen el veled Izráel serege, mert az ÚR nem lesz Izráellel, Efraim fiaival!


text:
De te menj el, készülj a viadalra. Különben elbuktat téged Isten az ellenség előtt, mert Isten hatalmában van, hogy megsegítsen, vagy botlásodat okozza.


text:
Akkor azt kérdezte Amacjá Isten emberétől: De mit tegyünk a száz talentum ezüsttel, amelyet Izráel seregének adtam? Isten embere így felelt: Az ÚR annál sokkal többet adhat neked!


text:
Különválasztotta tehát Amacjá azt a sereget, amely Efraimból jött hozzá, hogy menjenek haza. Ezek igen megharagudtak Júda népére, és felgerjedt haraggal tértek haza.


text:
Amacjá pedig nekibátorodott, elindította hadinépét, elment a Sós-völgybe, és megvert tízezer széíri embert.


text:
Tízezret pedig Júda fiai élve fogtak el, akiket egy magas kőszikla tetejére vittek, és letaszították őket, és mindnyájan halálra zúzódtak.


text:
Annak a seregnek az emberei pedig, akiket Amacjá visszaküldött, és nem mehettek vele harcba, Júda városaira ütöttek Samáriától fogva egészen Béthórónig: levágtak háromezer embert, és nagy zsákmányt vittek el.


text:
Miután Amacjá visszatért az edómiak leveréséből, elhozta a széíriek isteneit, és felállította azokat mint saját isteneit, leborult előttük, és tömjénezett nekik.


text:
Ezért megharagudott az ÚR Amacjára, és prófétát küldött hozzá, aki ezt mondta neki: Miért fordultál annak a népnek az isteneihez, akik nem tudták megszabadítani népüket a te kezedből?


text:
Mikor így szólt neki, a király ezt válaszolta: Vajon tanácsosa vagy te a királynak? Hallgass, mert rosszul jársz! A próféta elhallgatott, miután ezt mondta még: Tudom, hogy Isten el akar veszíteni téged, mivel ezt művelted, és tanácsomat nem fogadtad meg.


text:
Amacjá pedig, Júda királya tanácsot tartott, és követeket küldött Izráel királyához, Jóáshoz, Jóáház fiához, aki Jéhú unokája volt, ezt üzenve: Nosza, szálljunk szembe egymással!


text:
Erre Jóás, Izráel királya ilyen választ adott Amacjának, Júda királyának: A libánoni tövisbokor ezt üzente a Libánonon lévő cédrusfának: Add feleségül a lányodat a fiamhoz. De arra futott egy vad, amely a Libánonon lakik, és eltaposta azt a tövisbokrot.


text:
Te azt gondolod, hogy mivel megverted az edómiakat, felfuvalkodva dicsekedhetsz? Maradj otthon; miért hívnád ki a veszedelmet? Hiszen elesel Júdával együtt!


text:
De Amacjá nem hallgatott rá, mert Isten elvégezte, hogy Jóás kezébe kerüljenek, amiért az edómiak isteneihez fordultak.


text:
Elindult azért Jóás, Izráel királya, és szembeszálltak egymással, ő meg Amacjá, Júda királya a júdai Bétsemesnél.


text:
Amacját pedig, Júda királyát, Jóás fiát, Jóáház unokáját elfogta Jóás, Izráel királya Bétsemesben és Jeruzsálembe vitette. Majd lerombolta Jeruzsálem várfalát az Efraim-kaputól fogva egészen a Szöglet-kapuig négyszáz könyök hosszan.


text:
Elvitte az aranyat, ezüstöt és mindenféle edényeket, amelyeket Isten házában és Óbéd-Edómnál talált, meg a királyi palota kincseit, és túszokat is szedett, és visszatért Samáriába.


text:
Amacjá, Jóás fia, Júda királya még tizenöt évig élt, miután meghalt Jóás, Jóáház fia, Izráel királya.


text:
Attól az időtől fogva pedig, hogy Amacjá elfordult az ÚRtól, összeesküvést szőttek ellene Jeruzsálemben, ezért Lákisba menekült. De utána küldtek Lákisba, és ott megölték.


text:
Akkor Júda egész népe fogta Uzzijját, aki tizenhat éves volt, és őt tették királlyá apja, Amacjá helyett.


text:
Tizenhat esztendős korában kezdett uralkodni Uzzijjá, és ötvenkét esztendeig uralkodott Jeruzsálemben. Anyja neve Jekoljá volt, Jeruzsálemből származott.


text:
És kereste az Istent Zakarjá idejében, aki az isteni látásokat értette. És mindaddig, amíg az URat kereste, jó előmenetelt adott neki Isten.


text:
Mert kivonult és harcolt a filiszteusok ellen; és Gát falát, Jabné falát és Asdód falát is lerombolta, és városokat épített Asdódban és a filiszteusok tartományában.


text:
Az ammóniak ajándékot adtak Uzzijjának, és elterjedt híre egész Egyiptomig, mert módfelett megnövekedett a hatalma.


text:
Azután Uzzijjá őrtornyokat épített Jeruzsálemben a Szöglet-kapu fölött, a Völgy-kapu fölött és a Sarok fölött, és megerősíttette azokat.


text:
A pusztában is őrtornyokat épített, és sok kutat ásatott, mert sok nyája volt a völgyekben és a lapályon is, és szántóvető szolgái, vincellérjei a hegyeken és a Karmelen, mert kedvelte a földművelést.


text:
Uzzijjának harcra kész serege is volt, amely csapatonként vonulhatott a harcba. Ezek számát Jeiél íródeák és Maaszéjáhú elöljáró határozta meg Hananjáhú vezetése alatt, aki a király vezéreinek egyike volt.


text:
Az ő kezük alatt levő hadsereg háromszázhétezer-ötszáz harcosból állt, akik nagy erővel tudták segíteni a királyt ellenségeivel szemben.


text:
Uzzijjá az egész sereg számára készített pajzsokat, kopjákat, sisakokat, páncélokat, íjakat és parittyába való köveket.


text:
Készíttetett ezenfölül Jeruzsálemben hozzáértő mesteremberek által kieszelt gépezeteket az őrtornyok tetejére és a várfal szögleteire nyilak és nagy kövek elhajítására. Híre messzire elterjedt, mert csodálatos segítséget kapott, végül pedig igen megerősödött.


text:
Mikor pedig így megerősödött, felfuvalkodott a maga vesztére, és vétkezett az ÚR, az ő Istene ellen: bement az ÚR templomába, hogy a füstölőoltáron tömjénezzen,


text:
Uzzijjá király elé álltak, és ezt mondták neki: Uzzijjá! Nem a te dolgod, hogy az ÚRnak tömjénezz, hanem Áron pap fiaié, akiket fölszenteltek, hogy tömjénezzenek. Menj ki a szent helyről, mert igen vétkeztél, és nem válik dicsőségedre az ÚR Istennél.


text:
Erre feldühödött Uzzijjá, akinek éppen kezében volt a füstölőszerszám, hogy tömjénezzen, de miközben háborgott a papok ellen, lepra támadt a homlokán ott, a papok szeme előtt, az ÚR házában, a füstölőoltár mellett.


text:
Amikor Azarjá főpap és vele együtt a többi pap is rátekintett, látták a leprát a homlokán. Ekkor kiűzték onnan, sőt maga is sietett kimenni, mert az ÚR verte meg őt.


text:
Uzzijjá király halála napjáig leprás maradt. Egy elkülönített házban lakott leprásan, mert kizárták az ÚR házából. Fia, Jótám állt a királyi palota élén, ő ítélkezett az ország népe fölött.


text:
És elaludt Uzzijjá, és atyáihoz tért, és eltemették atyáihoz, abba a temetőbe, amely a királyoké volt, mert ezt mondták felőle: leprás. Fia, Jótám lett utána a király.


text:
Huszonöt esztendős volt Jótám, amikor uralkodni kezdett, és tizenhat esztendeig uralkodott Jeruzsálemben. Anyja neve Jerúsá volt, Cádók leánya.


text:
Kedves dolgot cselekedett az ÚR előtt. Úgy cselekedett, ahogy apja, Uzzijjá is, csakhogy ő nem ment be az ÚR templomába. A nép azonban továbbra is vétkezett.


text:
Ő is harcolt Ammón fiainak királyai ellen, akiket megvert. Ammón fiai abban az esztendőben száz talentum ezüstöt, tízezer véka búzát és tízezer véka árpát adtak neki. Ezt fizették neki Ammón fiai a második és a harmadik esztendőben is.


text:
Jótám többi dolgát pedig, minden harcát és útját, íme, megírták Izráel és a Júda királyainak könyvében.


text:
Akkor Jótám elaludt, és atyáihoz tért, és eltemették Dávid városában. Fia, Áház lett utána a király.


text:
Húszesztendős volt Áház, amikor uralkodni kezdett, és tizenhat esztendeig uralkodott Jeruzsálemben. De nem cselekedett kedves dolgot az ÚR szemében, mint Dávid, az ő atyja,


text:
Azonfölül tömjénezett a Hinnóm fiának völgyében, sőt fiait is elégette a pogányok utálatosságai szerint, akiket az ÚR kiűzött Izráel fiai elől.


text:
Ezért az ÚR, az ő Istene Arám királyának kezébe adta őt, és nagy vereséget szenvedett, és sok foglyot hurcoltak el tőle, akiket Damaszkuszba vittek. Sőt még Izráel királyának is kezébe adatott, és ő nagy vereséget mért rá:


text:
Pekah, Remaljáhú fia ugyanis Júdában egy nap alatt levágott százhúszezer embert, akik mind vitézek voltak, de elhagyták az URat, atyáik Istenét.


text:
Ezenfelül Zikri, az efraimi vitéz megölte Maaszéjáhút, a király fiát, Azrikámot, a palota felügyelőjét és Elkánát, aki a király után második volt.


text:
És elvittek Izráel fiai testvéreik közül kétszázezer asszonyt, fiút, leányt, és nagy zsákmányt is ejtettek tőlük, és a zsákmánnyal Samáriába mentek.


text:
De volt ott az ÚRnak egy prófétája, név szerint Ódéd, aki elébe ment a hadnak, amely Samáriába jött, és azt mondta nekik: Íme, mivel az ÚRnak, atyáitok Istenének haragja fölgerjedt Júda ellen, a kezetekbe adta őket, ti pedig sokat megöltetek közülük haragotokban, amely szintén fölhatott az égig.


text:
És immár arra gondoltok, hogy Júda és Jeruzsálem fiait leigázhatjátok, hogy szolgáitok és szolgálóleányaitok legyenek ők. Vajon ezáltal nem teszitek-e vétkesekké magatokat az ÚR, a ti Istenetek előtt?


text:
Azért halljátok meg a szavamat: Engedjétek vissza a testvéreitek közül ejtett foglyokat, akiket idehoztatok, különben az ÚR izzó haragja lesz rajtatok.


text:
Akkor fölálltak néhányan az efraimi vezérek közül: Azarjáhú, Jehóhánán fia, Berekjáhú, Mesillémót fia, Jehizkijjáhú, Sallum fia és Amászá, Hadlaj fia, azokkal szemben, akik a csatából jöttek,


text:
és azt mondták nekik: Ne hozzátok ide a foglyokat, mert felette igen nagy bűn lesz az, amit tenni akartok, és ezzel a mi bűneinket és vétkeinket megsokasítjátok. Enélkül is sok bűnünk van, és felgerjedt az ÚR haragja Izráel ellen.


text:
Ekkor fölálltak a név szerint kijelölt férfiak, vették a foglyokat, és akik mezítelenek voltak közülük, azokat felöltöztették a zsákmányból, sarut is adtak a lábukra, ételt és italt is adtak nekik, sőt meg is kenték őket olajjal, és a gyengélkedőket szamarakra tették, és Jerikóba, a pálmafák városába vitték őket testvéreikhez, majd visszatértek Samáriába.


text:
A filiszteusok is mind ellepték a síkságon levő városokat és Júda déli részét. Elfoglalták Bétsemest, Ajjálónt, Gedérótot, Szókot és falvait, Timnát és falvait, Gimzót és falvait, és ott laktak.


text:
Mert az ÚR megalázta Júdát Áház, Izráel királya miatt, mert az arra indította Júdát, hogy vétkezzék az ÚR ellen.


text:
Eljött azért ellene Tiglat-Pileszer, Asszíria királya, aki inkább sanyargatta őt, nem pedig segítette.


text:
Mert noha Áház kifosztotta az ÚR házát és a király palotáját meg a fejedelmekét is és Asszíria királyának adta, de az mégsem segített neki.


text:
Damaszkusz isteneinek áldozott, akik őt megverték, mert azt gondolta: Mivel Arám királyait megsegítik isteneik, azért én is azoknak áldozom, hogy engem is segítsenek. Holott azok okozták romlását neki és egész Izráelnek is.


text:
És összehordta Áház Isten házának az edényeit, összetörette azokat, az ÚR házának ajtajait pedig bezárta. Azután Jeruzsálem minden szögletén oltárokat készíttetett magának.


text:
Júda minden városában is magaslatokat épített, hogy ott az idegen isteneknek tömjénezzen. Így haragra ingerelte az URat, atyái Istenét.


text:
Az ő többi dolga pedig és útjai elejétől a végéig, íme, meg vannak írva Júda és Izráel királyainak a könyvében.


text:
Azután elaludt Áház, és atyáihoz tért, és eltemették Jeruzsálem városában, de nem temették őt Izráel királyainak a sírjába. Fia, Ezékiás uralkodott utána.


text:
Ezékiás huszonöt esztendős korában kezdett uralkodni, és huszonkilenc esztendeig volt király Jeruzsálemben. Anyja neve Abijjá volt, Zekarjáhú leánya.


text:
Királysága első esztendejében, az első hónapban kinyittatta az ÚR házának ajtóit, és fölújíttatta azokat.


text:
Ezt mondta nekik: Hallgassatok meg, léviták! Szenteljétek meg most magatokat; és az ÚRnak, atyáitok Istenének házát is szenteljétek meg: hordjatok ki minden tisztátalanságot a szent helyről!


text:
Mert vétkeztek a mi atyáink, és az ÚR előtt, a mi Istenünk előtt gonoszul cselekedtek: elhagyták őt, az ÚR hajlékától elfordították arcukat, és hátat fordítottak neki.


text:
Még a tornác ajtajait is bezárták, a mécseseket eloltották, nem is tömjéneztek, és égőáldozatot sem mutattak be Izráel Istenének a szent helyen.


text:
Ezért volt az ÚR haragja Júdán és Jeruzsálemen, és adta őket félelemre és pusztulásra, és ezért tette őket gúnyolódás tárgyává, amint ti magatok is látjátok.


text:
És íme, atyáink ezért hullottak el fegyver által, fiainkat, leányainkat és feleségeinket fogságba vitték e dolog miatt.


text:
Most azért elvégeztem magamban, hogy szövetséget kötök az ÚRral, Izráel Istenével, hogy elfordítsa rólunk haragját.


text:
Fiaim, most ne tétlenkedjetek! Mert az ÚR kiválasztott titeket, hogy az ő szolgálatára előtte álljatok, és neki szolgáljatok, és jó illatot gerjesszetek.


text:
Erre fölkeltek a léviták: Mahat, Amászaj fia, Jóel, Azarjáhú fia, akik kehátiak voltak, Merári fiai közül pedig Kís, Abdi fia és Azarjáhú, Jehallelél fia, a gérsóniak közül Jóáh, Zimmá fia és Éden, Jóáh fia,


text:
Összegyűjtötték testvéreiket, megszentelték magukat, és bementek a király parancsára és az ÚR beszédei szerint az ÚR házának a megtisztítására.


text:
Bementek a papok az ÚR házának legbelső részébe, hogy megtisztítsák. Kihordtak belőle az ÚR házának udvarába minden tisztátalan dolgot, amelyet az ÚR templomában találtak. A léviták pedig összeszedték azokat, hogy kihordják onnan a Kidrón-patakba.


text:
Az első hónap első napján kezdték el a megszentelést, és a hónap nyolcadik napján bementek az ÚR házának csarnokába. Nyolc napon át szentelték meg az ÚR házát, és az első hónap tizenhatodik napján fejezték be.


text:
Akkor odamentek Ezékiás királyhoz, és azt mondták: Megtisztítottuk mindenestül az ÚR házát, az égőáldozat oltárát is és minden hozzá tartozó edényt, a szent asztalt is minden fölszerelésével együtt.


text:
Minden más eszközt is helyreállítottunk és megszenteltünk, amelyet Áház király az uralkodása alatt megszentségtelenített, mikor Isten ellen vétkezett, és íme, mind az ÚR oltára előtt vannak.


text:
Hét bikát és hét kost, hét bárányt és hét bakot vittek föl bűnért való áldozatul az országért, a szent hajlékért és Júdáért. Majd megparancsolta Áron fiainak, a papoknak, hogy áldozzák meg az ÚR oltárán.


text:
Levágták azért a bikákat, és a papok a vérüket vették és az oltárra hintették. Ugyanígy levágták a kosokat, ráhintették vérüket az oltárra, és a bárányokat is levágták, majd vérüket az oltárra hintették.


text:
Miután a papok levágták azokat, vérükkel bűnért való áldozatot mutattak be az oltáron az egész Izráel megtisztulására. Mert az egész Izráelért parancsolta a király az égőáldozatot és a bűnért való áldozatot.


text:
És odaállította a lévitákat az ÚR házába cintányérokkal, lantokkal és citerákkal, Dávidnak és Gádnak, a király prófétájának és Nátán prófétának a parancsa szerint. Mert az ÚR adta ezt a parancsot prófétái által.


text:
Ezékiás megparancsolta, hogy egészen elégő áldozatot áldozzanak az oltáron. És mikor megkezdődött az áldozás, ugyanakkor megkezdődött az ÚR éneke is és a kürtök harsogása Dávidnak, Izráel királyának hangszereivel.


text:
Az egész gyülekezet leborult, az énekesek énekeltek, és a kürtösök fújták a kürtöket mindaddig, amíg az egészen elégő áldozatnak vége nem lett.


text:
Amikor befejezték az áldozatok bemutatását, a király és mindenki, aki vele volt, arcra borult, és imádkozott.


text:
Ezután Ezékiás király és a fejedelmek megparancsolták a lévitáknak, hogy Dávidnak és Ászáf látnoknak a szavaival dicsérjék az URat. Ők pedig, miközben nagy örömmel dicsérték az URat, meghajoltak és leborultak.


text:
Azután ezt mondta Ezékiás: Most már fel vagytok avatva az ÚR szolgálatára, jöjjetek tehát, és hozzatok véresáldozatokat és hálaáldozatokat az ÚR házába. És az egész gyülekezet véresáldozatokat és hálaáldozatokat hozott, és mindaz, akit a szíve arra indított, egészen elégő áldozatot is.


text:
Az égőáldozati állatok száma, amelyeket a gyülekezet hozott, ennyi volt: hetven bika, száz kos, kétszáz bárány. Mindez egészen elégő áldozat volt az ÚRnak.


text:
De mivel a papok kevesen voltak, és nem győzték az áldozatokat mind megnyúzni, ezért testvéreik, a léviták segítségükre voltak mindaddig, míg azt a munkát el nem végezték, és míg a többi pap meg nem szentelte magát. Mert a léviták igazabb szívűek voltak a maguk megszentelésében, mint a papok.


text:
Bőven volt egészen elégő áldozat is a hálaáldozatok kövérjével és az egészen elégő áldozatokhoz tartozó italáldozatokkal együtt. Így állították helyre az ÚR házában az istentiszteletet.


text:
Örvendezett azért Ezékiás és vele együtt az egész nép, hogy Isten késszé tette erre a népet, mert hirtelen történt ez a dolog.


text:
Azután üzenetet küldött Ezékiás egész Izráelnek és Júdának, sőt Efraimnak és Manassénak is írt leveleket, hogy jöjjenek el Jeruzsálembe, az ÚR házába, hogy tartsák meg a páskát az ÚRnak, Izráel Istenének.


text:
És tanácsot tartottak a király és fejedelmei és az egész gyülekezet Jeruzsálemben, hogy a második hónapban tartsák meg a páskát.


text:
Mert a maga idejében nem tudták megtartani, mivel a papok nem szentelhették meg magukat kellő számban, és a nép sem gyűlt össze Jeruzsálemben.


text:
Elhatározták tehát, hogy kihirdetik egész Izráelben Beérsebától Dánig, hogy jöjjenek Jeruzsálembe, és tartsanak páskát az ÚRnak, Izráel Istenének, mert már régóta nem tartották meg ily sokan úgy, ahogy meg van írva.


text:
Elmentek tehát a hírvivők a király és a fejedelmek levelével egész Izráelbe és Júdába, és a király parancsa szerint ezt hirdették: Izráel fiai! Térjetek vissza Ábrahám, Izsák és Izráel Istenéhez, az ÚRhoz, és ő is visszatér a maradékhoz, akik megmenekültek közületek Asszíria királyának kezéből.


text:
Ne legyetek olyanok, mint atyáitok és testvéreitek, akik elpártoltak az ÚRtól, atyáik Istenétől. Ezért hagyta elpusztulni őket, ahogy ti magatok is látjátok.


text:
Most azért ne keményítsétek meg nyakatokat, mint atyáitok. Adjatok kezet az ÚRnak, jöjjetek el szentélyébe, amelyet örökre megszentelt, és szolgáljatok az ÚRnak, a ti Isteneteknek, akkor elfordul rólatok haragja.


text:
Mert ha ti megtértek az ÚRhoz, akkor testvéreitek és fiaitok irgalmat találnak azoknál, akik fogságba vitték őket, és visszatérnek erre a földre, mert irgalmas és kegyelmes az ÚR, a ti Istenetek, és nem fordítja el arcát tőletek, ha visszatértek hozzá.


text:
A hírvivők városról városra jártak Efraim és Manassé földjén egészen Zebulonig, de kinevették és kigúnyolták őket.


text:
Csak néhányan Ásér, Manassé és a Zebulon nemzetségéből alázták meg magukat, és jöttek el Jeruzsálembe.


text:
Júdában is ezt cselekedte Istennek keze: egy akaratot adott beléjük, hogy engedjenek a király és a fejedelmek parancsának az ÚR beszéde szerint.


text:
Sok nép gyűlt Jeruzsálembe, hogy a kovásztalan kenyerek ünnepét megtartsák a második hónapban, igen nagy gyülekezet volt.


text:
Nekifogtak, és lerombolták az oltárokat, amelyek Jeruzsálemben voltak. A tömjénezőoltárokat is mind lerontották és a Kidrón-patakba dobálták.


text:
Azután levágták a páskabárányt a második hónap tizennegyedik napján. A papok és a léviták pedig megalázkodtak, megszentelték magukat, és égőáldozatokat vittek az ÚR házába.


text:
Odaálltak szokásos helyükre Mózesnek, Isten emberének törvénye szerint, és a papok hintették a léviták kezéből átvett vért.


text:
Minthogy pedig igen sokan voltak a gyülekezetben, akik nem szentelték meg magukat, ezért a lévitákra maradt a páskabárány levágása és az ÚRnak szentelése azok helyett, akik tisztátalanok voltak.


text:
Mert a nép nagy része, sokan Efraimból, Manasséból, Issakárból és Zebulonból nem tisztították meg magukat, mégis ettek a páskabárányból, ellentétben azzal, ami meg van írva. Ezért Ezékiás így könyörgött értük: A kegyes ÚR bocsássa meg ezt


text:
mindenkinek, aki szívét elkészítette, hogy keresse az URat, atyái Istenét, bár nem volt olyan tiszta, ahogyan a szentélyhez illik!


text:
Azután nagy örömmel megtartották Izráel fiai, akik Jeruzsálemben tartózkodtak, a kovásztalan kenyerek ünnepét hét napon át. És a léviták és a papok mindennap dicsérték az URat az ÚRnak szépen zengő hangszerekkel.


text:
Ezékiás pedig szívhez szólóan beszélt minden lévitával, akik értelmesen és odaadóan munkálkodtak az ÚRért. Ünnepi lakomát tartottak hét napon át, hálaadó áldozatokat mutattak be, és dicsérték az URat, atyáik Istenét.


text:
Aztán tanácsot tartott az egész gyülekezet, hogy még hét napig ünnepet szenteljenek. Így még hét napot töltöttek el vigasságban.


text:
Mert Ezékiás, Júda királya ezer bikát és hétezer juhot adott a gyülekezetnek, és a fejedelmek is ezer bikát és tízezer juhot adtak a gyülekezetnek, és sok pap szentelte meg magát.


text:
Örvendezett tehát Júda egész gyülekezete, a papok és a léviták és az egész gyülekezet, amely Izráelből jött, valamint az Izráel földjéről jött és a Júdában lakó jövevények.


text:
Nagy vigasság volt Jeruzsálemben. Salamonnak, Izráel királyának, Dávid fiának idejétől fogva nem volt ehhez hasonló ünnep Jeruzsálemben.


text:
Ezek után fölálltak a papok és a léviták, és megáldották a népet. És szavuk meghallgatásra talált, és felhatott könyörgésük a mennybe, Isten szentséges lakóhelyére.


text:
Amikor mindezek befejeződtek, kivonult egész Izráel, amely ott tartózkodott, Júda városaiba, és a bálványokat széttörték, az Asérá-oszlopokat kivagdalták, és teljesen lerombolták a magaslatokat és oltárokat egész Júdában, Benjáminban, Efraimban és Manasséban. Azután visszatértek Izráel fiai, mindenki a maga örökségébe és városába.


text:
Ezékiás megállapította a papok és a léviták beosztását, mindenkit szolgálatának megfelelően osztott be; a papokat és a lévitákat az égőáldozatokhoz és a hálaadó áldozatokhoz, a szolgálatra, hálaadásra és dicséretre az ÚR táborának kapuiban.


text:
A király jövedelmének egy részét az égőáldozatok számára adta, a reggeli és esti égőáldozatokra, a szombatnapok, az újhold és az ünnepek égőáldozatai számára, ahogy meg van írva az ÚR törvényében.


text:
Meghagyta a népnek is, Jeruzsálem lakosainak, hogy adják meg a papok és a léviták járandóságát, és ragaszkodjanak az ÚR törvényéhez.


text:
Amint ennek híre ment, Izráel fiai bőséggel hoztak a gabona, a must és az olaj, a méz és minden mezei termés legjavából, és bőségesen meghozták a tizedet is.


text:
Izráel és Júda fiai, akik Júda városaiban laktak, ők is elhozták a szarvasmarhából és a juhokból a tizedet és annak szent tizedét, amit az ÚRnak, az ő Istenüknek szenteltek, és rakásokba halmozták föl.


text:
Amikor pedig Ezékiás és a fejedelmek odamentek, és látták a rakásokat, áldották az URat és népét, Izráelt.


text:
A Cádók nemzetségéből való Azarjáhú, a főpap így felelt nekik: Mióta az ÚR házába kezdték hozni az ajándékokat, eleget ettünk, és sok meg is maradt belőle, mert az ÚR megáldotta népét, és ez a rakás megmaradt.


text:
Azután becsületesen behordták az ajándékokat, a tizedet és amit megszenteltek, és ezeknek a főgondnoka Kónanjáhú lévita lett, helyettese pedig testvére, Simei.


text:
Jehiél pedig és Azarjáhú, Nahat, Aszáél, Jerimót, Józábád, Eliél, Jiszmakjáhú, Mahat és Benájáhú gondnokok voltak Kónanjáhúnak és testvérének, Simeinek a keze alatt Ezékiás királynak és Azarjáhúnak, az Isten háza elöljárójának a megbízásából.


text:
A lévita Kóré pedig, Jimná fia, a keleti kapu őre az Isten számára tett önkéntes adományokra ügyelt, ő adta ki az ÚRnak felajánlott és igen szent dolgokat.


text:
Mellette szolgált hűséggel Éden, Minjámin, Jésúa, Semajáhú, Amarjáhú és Sekanjáhú a papok városaiban. Ők végezték az elosztást testvéreik számára beosztásuk szerint, a nagyoknak és a kicsiknek egyaránt,


text:
a jegyzékbe vett férfiakon kívül a háromévesektől fölfelé mindenkinek, akinek bejárása volt az ÚR házába a maga napján napi szolgálatában, hivatalában vagy beosztásában.


text:
A papokat családjaik szerint vették származási jegyzékbe, a lévitákat pedig húszévestől fölfelé kötelezettségük és teendőik szerint.


text:
Be kellett írni a jegyzékbe egész közösségüket kisdedekkel, feleségükkel, fiaikkal, leányaikkal együtt, mert hűséges szolgálatuk a szentélynél megszentelte őket.


text:
Áron fiainak, a papoknak a városaikhoz tartozó vidék környékén minden városban voltak név szerint kijelölt embereik, hogy kiadják a részét minden férfinak a papok közül és a jegyzékbe beírt minden lévitának.


text:
Minden munkában, amelyet Isten házának szolgálatában, a törvényben és parancsolat szerint elkezdett, Istenét keresve, teljes szívvel járt el, és ezért eredményes volt.


text:
Ezek után a hűségesen véghez vitt dolgok után eljött Szanhérib asszír király, és betört Júdába, ostrom alá vette a megerősített városokat, azt gondolva, hogy elfoglalja azokat magának.


text:
tanácsot tartott vezéreivel és vitézeivel arról, hogy a városon kívül levő forrásokat betömik; és azok támogatták őt.


text:
Nagy sokaság gyűlt össze, betömtek minden forrást és patakot, amely azon a területen folyt át, és azt mondták: Miért találjanak az asszír királyok elegendő vizet, ha idejönnek?


text:
Majd nekibátorodott, megépítette a beomlott városfalat, megmagasította az őrtornyokat, és kívül másik kőfalat is emelt, és megerősítette Millót Dávid városában. Ezenfölül sok fegyvert és pajzsot csináltatott.


text:
A nép fölé hadvezéreket rendelt, majd maga köré gyűjtötte őket a városkapu előtti téren, és szívükhöz szólt e szavakkal:


text:
Legyetek erősek és bátrak, semmit ne féljetek, meg ne rettenjetek az asszír királytól és a vele levő egész sokaságtól, mert velünk többen vannak, mint ővele!


text:
Ővele testi erő van, velünk pedig az ÚR, a mi Istenünk, hogy megsegítsen minket, és értünk harcoljon. És megbátorodott a hadinép, amikor ezt hallotta Ezékiástól, Júda királyától.


text:
Ezek után Szanhérib asszír király, aki Lákis mellett volt egész seregével, elküldte szolgáit Jeruzsálembe Ezékiáshoz, Júda királyához és egész Júdához ezzel az üzenettel:


text:
Csak nem ámított el titeket Ezékiás, hogy éhséggel és szomjúsággal öljön meg titeket, mikor ezt mondja: Az ÚR, a mi Istenünk megszabadít minket az asszír király kezéből?


text:
Hát nem Ezékiás pusztította-e el az ő magaslatait és oltárait, amikor így szólt Júdához és Jeruzsálemhez: „Csak egy oltár előtt borulhattok le, és csak azon tömjénezhettek!”?


text:
Hát nem tudjátok-e, mit műveltem én és az én atyáim e föld minden népével? Vajon e föld népeinek istenei meg tudták-e szabadítani kezemből az országukat?


text:
E népek istenei közül, amelyeket atyáim elpusztítottak, kicsoda az, aki megszabadíthatta volna kezemből a népét? Hát a ti Istenetek ki tudna szabadítani benneteket a kezemből?


text:
Most azért ne ámítson el és ne csaljon meg titeket Ezékiás ily módon. Ne higgyetek neki, mert ha egyetlen népnek és országnak istene sem szabadíthatta meg a népét az én kezemből és atyáim kezéből, mennyivel kevésbé szabadíthat meg titeket a ti Istenetek az én kezemből?


text:
Leveleket is írt Szanhérib, melyben az URat, Izráel Istenét káromolta, és így beszélt ellene: Ahogy az ezen a földön lakó népek istenei nem szabadíthatták meg népüket a kezemből, úgy Ezékiás Istene sem menti meg népét kezemből.


text:
Nagy hangosan, héber nyelven kiáltoztak a várfalra Jeruzsálem népének, hogy megrettentsék és megháborítsák, abban a reményben, hogy így a várost elfoglalhatják.


text:
Akkor Ezékiás király és vele együtt Ézsaiás próféta, Ámóc fia is könyörgött e káromlás miatt, és segítségért kiáltottak az ég felé.


text:
Az ÚR pedig elküldte angyalát, aki minden erős vitézt, fejedelmet és vezért megölt az asszír király táborában, és ő nagy szégyennel visszatért országába. Mikor pedig bement istenének házába, ott saját fiai fegyverrel ölték meg.


text:
Megszabadította tehát az ÚR Ezékiást és Jeruzsálem népét Szanhéribtől, az asszír királytól és mindenki mástól, és nyugalmat adott nekik mindenfelől.


text:
Sokan hoztak ezért ajándékokat Jeruzsálembe az ÚRnak és drágaságokat Ezékiásnak, Júda királyának, és nagy tekintélye lett minden nép előtt.


text:
Abban az időben Ezékiás halálos betegségbe esett, de könyörgött az ÚRhoz, aki szólt hozzá, és csodajelt adott neki.


text:
Azonban nem volt hálás Ezékiás az iránta tanúsított jótéteményért, felfuvalkodott magában, és ezért Isten haragja sújtotta őt és Júdát és Jeruzsálemet.


text:
De amikor megalázta magát felfuvalkodottságában Ezékiás Jeruzsálem lakosaival együtt, nem szállt többé rájuk az ÚR haragja Ezékiás idejében.


text:
Ezékiásnak igen nagy gazdagsága és dicsősége volt, és az ezüst, az arany, a drágakövek és drága fűszerek, pajzsok és mindenféle drága dolgok számára kincstárat készíttetett magának.


text:
A gabona-, a bor- és az olajtermésnek raktárakat, és mindenféle állat számára istállókat, a nyájaknak pedig aklokat készíttetett.


text:
Városokat is építtetett magának. Igen sok juhot és állatot is szerzett, mert Isten nagy gazdagságot adott neki.


text:
Ezékiás volt az, aki elzárta a Gíhón vizének felső forrását, és Dávid városának nyugati részén vezette le azt. Ezékiás minden dolgában igen eredményes volt.


text:
De mikor a babilóni fejedelmek követeket küldtek hozzá, hogy tudakozódjanak a csoda felől, amely az országban történt, Isten elhagyta őt, hogy megkísértse, és kitudódjék, mi van a szívében.


text:
Ezékiás többi dolga pedig és jótéteményei, íme, meg vannak írva Ézsaiás prófétának, Ámóc fiának látomásában és Júda és Izráel királyainak könyvében.


text:
Aztán elaludt Ezékiás, és atyáihoz tért, és azon a dombon temették el, ahol Dávid fiainak a sírjai voltak, és egész Júda és Jeruzsálem nagy tisztességet tett neki halálakor. Utána fia, Manassé lett a király.


text:
Tizenkét esztendős volt Manassé, amikor uralkodni kezdett, és ötvenöt esztendeig uralkodott Jeruzsálemben.


text:
És gonoszul cselekedett az ÚR szemében azoknak a népeknek az utálatosságai szerint, akiket az ÚR kiűzött Izráel fiai elől.


text:
Mert újból fölépítette a magaslatokat, amelyeket apja, Ezékiás azelőtt lerontott, és oltárokat emelt Baalnak, Asérákat is készített, és leborult az ég minden serege előtt, és szolgált nekik.


text:
Sőt az ÚR házában is épített oltárokat, amelyről pedig az ÚR azt mondta: Jeruzsálemben lesz a nevem örökké.


text:
A fiait is elégette áldozatul a BenHinnóm-völgyben. Az idő forgását figyelte, jövendőmondást, varázslást és szemfényvesztést űzött, halottlátókat és jövendőmondókat tartott, és sok gonoszságot cselekedett az ÚR szeme előtt, hogy őt haragra indítsa.


text:
Azt a bálványszobrot, amelyet csináltatott, az ÚR házában állította föl, amelyről pedig azt mondta Isten Dávidnak és fiának, Salamonnak: E házba és Jeruzsálembe helyezem nevemet mindörökre, mert ezt választottam Izráel minden törzse közül.


text:
És nem űzöm ki Izráelt e földről, melyet atyáitoknak adtam, de csak akkor, ha ők is megtartják mindazt a törvényt, mindazokat a rendelkezéseket és végzéseket, amelyeket Mózes által parancsoltam nekik.


text:
De Manassé tévelygésbe vitte Júdát és Jeruzsálem lakóit, hogy még gonoszabbul cselekedjenek, mint azok a népek, akiket az ÚR kigyomlált Izráel fiai elől.


text:
Rájuk hozta azért az ÚR az asszír király seregének vezéreit, akik megfogták Manassét, vasba verték és megkötözték őt két lánccal, és Babilónba vitték.


text:
Mikor aztán nagy nyomorúságban volt, az ÚRhoz, az ő Istenéhez fohászkodott, és teljesen megalázta magát atyái Istene előtt.


text:
S ő, miután könyörgött hozzá, megkönyörült rajta, és meghallgatta könyörgését, visszahozta őt Jeruzsálembe, az ő országába. Így tudta meg Manassé, hogy az ÚR az igaz Isten.


text:
Ezek után külső várfalat épített Dávid városához Gíhóntól nyugatra a völgyben, a Hal-kapu bejáratáig. A Várhegyet is körülvette vele, magasra emelve, Júdában pedig minden megerősített városba seregvezéreket helyezett.


text:
Eltávolította az ÚR házából az idegen isteneket és a bálványokat, és minden oltárt, amelyet az ÚR házának hegyén és Jeruzsálemben építtetett egykor, kidobatott a városon kívülre.


text:
Helyreállította az ÚR oltárát, és hálaadó és dicsőítő áldozatokat mutatott be rajta, és megparancsolta Júdának, hogy szolgáljanak az ÚRnak, Izráel Istenének.


text:
Manassé többi dolga pedig, Istenéhez való könyörgése, a látók intése, akik az ÚRnak, Izráel Istenének nevében szóltak neki, íme, meg vannak írva Izráel királyainak dolgai között.


text:
Könyörgése pedig és annak meghallgatása, valamint minden vétke és hűtlensége, meg azok a helyek, amelyeken magaslatokat épített, és Asérákat és bálványokat állított föl, mielőtt megalázta volna magát, íme, meg vannak írva a látók beszédeiben.


text:
Majd elaludt Manassé, és atyáihoz tért, és eltemették palotája kertjében. Fia, Ámón lett utána a király.


text:
Huszonkét esztendős volt Ámón, amikor uralkodni kezdett, és két esztendeig uralkodott Jeruzsálemben.


text:
Gonoszul cselekedett az ÚR szemében, miként apja, Manassé is. Ámón is áldozott mindazoknak a bálványoknak, amelyeket apja, Manassé csináltatott, és azoknak szolgált.


text:
Az ország népe pedig levágta mindazokat, akik pártot ütöttek Ámón király ellen. Azután fiát, Jósiást tette királlyá az ország népe.


text:
Nyolcesztendős volt Jósiás, amikor uralkodni kezdett, és harmincegy esztendeig uralkodott Jeruzsálemben.


text:
Jó dolgot cselekedett az ÚR előtt, és atyjának, Dávidnak az útjain járt, nem hajolt el sem jobbra, sem balra.


text:
Királyságának nyolcadik esztendejében, amikor még gyermek volt, keresni kezdte apjának, Dávidnak Istenét, tizenkettedik esztendejében pedig elkezdte megtisztítani Júdát és Jeruzsálemet a magaslatoktól, Aséráktól, faragott bálványoktól és öntött képektől.


text:
A jelenlétében rombolták le a Baalok oltárait, és a rajtuk levő szobrokat is ő dobáltatta le. Az Asérákat, bálványokat és öntött képeket mind szétrombolta, apróra törette és széthintette azoknak a sírhelyén, akik ezeknek áldoztak.


text:
Így cselekedett Manassé, Efraim és Simeon városaiban is egészen Naftáliig, azok romjain körös-körül.


text:
Lerombolta az oltárokat, az Asérákat, a bálványszobrokat pedig mind porrá törette, és darabokra vágatott minden tömjénezőoltárt Izráel egész országában, azután visszatért Jeruzsálembe.


text:
Királyságának tizennyolcadik esztendejében pedig, miután az országot és a templomot megtisztította, elküldte Sáfánt, Acaljáhú fiát és Maaszéjáhút, a város elöljáróját és Jóáhot, Jóáház fiát, a kancellárt, hogy javítsák ki Istenének, az ÚRnak a házát.


text:
Ezek elmentek Hilkijjá főpaphoz, és átadták neki az Isten házában összegyűlt pénzt, amelyet a léviták, a kapuőrök gyűjtöttek Manasséból, Efraimból és az egész Izráel maradékától, egész Júda, Benjámin és Jeruzsálem lakóitól.


text:
Átadták a munkavezetőknek, akik felügyeltek az ÚR házában, hogy azt azoknak a munkásoknak adják, akik az ÚR házában dolgoznak; hogy javítsák ki és állítsák helyre a templomot.


text:
Adtak pénzt az ácsoknak és a kőműveseknek is, hogy vegyenek faragott köveket és fákat a gerendázatra és a termek beborítására, amelyeket Júda királyai hagytak tönkremenni.


text:
Az emberek pedig hűségesen végezték a munkát. Mérári fiai közül Jahat és Óbadjáhú léviták, a kehátiak közül Zakarjá és Mesullám felügyelt rájuk, és irányította őket. Azok a léviták pedig, akik értettek a hangszerekhez,


text:
felügyelték a teherhordókat, és irányították a munkát végzőket minden területen. Léviták voltak az írnokok, tanácsosok és a kapuőrök is.


text:
Amikor kihozták az ÚR házában összegyűlt pénzt, megtalálta Hilkijjá pap az ÚR törvénykönyvét, amelyet Mózes által kaptak.


text:
Ekkor Hilkijjá azt mondta Sáfánnak, a kancellárnak: Megtaláltam ezt a törvénykönyvet az ÚR házában. És Hilkijjá átadta a könyvet Sáfánnak.


text:
Sáfán pedig a királyhoz vitte a könyvet, és így mondta el neki a dolgot: Hűségesen elvégezték szolgáid mindazt, amit rájuk bíztál.


text:
Továbbá ezt is jelentette Sáfán kancellár a királynak: Hilkijjá pap egy könyvet adott nekem. Majd Sáfán fölolvasott belőle a király előtt.


text:
Majd ezt parancsolta a király Hilkijjá papnak és Ahikámnak, Sáfán fiának, Abdónnak, Míká fiának és a kancellárnak, Sáfánnak, valamint Aszájának, a király szolgájának:


text:
Menjetek el, és kérdezzétek meg az URat énértem meg Izráel és Júda maradékáért e könyv beszédei felől, amely előkerült. Mert nagy az ÚR haragja, amely ránk száll azért, mert atyáink nem tartották meg az ÚR beszédét, és nem úgy cselekedtek, amint e könyvben meg van írva.


text:
Elment tehát Hilkijjá és a király embere Hulda prófétanőhöz, Sallumnak, Tokhat fiának, Haszrának, a ruhák gondnoka unokájának feleségéhez, aki Jeruzsálemben, az újvárosban lakott, és beszéltek vele erről.


text:
Ő ezt mondta nekik: Így szól az ÚR, Izráel Istene: „Mondjátok meg annak az embernek, aki titeket hozzám küldött, hogy


text:
ezt mondja az ÚR: Íme, veszedelmet hozok erre a helyre és lakosaira; mindazt az átkot, amely meg van írva abban a könyvben, amelyet felolvastak Júda királya előtt.


text:
Mert elhagytak engem, és idegen isteneknek tömjéneztek, hogy engem haragra gerjesszenek kezük minden csinálmánya által. Felgerjedt haragom e hely ellen, és nem alszik ki.”


text:
Júda királyának pedig, aki titeket ideküldött, hogy az URat megkérdezzétek, így szóljatok: Így szól az ÚR, Izráel Istene: „Ami a beszédeket illeti, amelyeket hallottál:


text:
mivel meglágyult a szíved, és megaláztad magad Isten előtt, amikor meghallottad beszédét e hely és lakosai ellen, és megaláztad magad előttem, ruhádat megszaggattad, és sírtál előttem, én is meghallgattalak, ezt mondja az ÚR.


text:
Íme, atyáid mellé kerülsz, és békességgel tesznek sírodba. Nem látja szemed azt a veszedelmet, amelyet e helyre és lakóira hozok.” Ezt a választ megvitték a királynak.


text:
Majd a király fölment az ÚR házába, és vele együtt minden júdabeli férfi, Jeruzsálem lakói, a papok, a léviták és az egész nép apraja-nagyja, és felolvasta fülük hallatára a szövetség könyvének minden igéjét, amelyet az ÚR házában találtak.


text:
Azután felállt a király a helyére, és szövetséget kötött az ÚR előtt, hogy az URat fogják követni, és hogy parancsait, intéseit és rendeléseit teljes szívvel és lélekkel meg fogják tartani, és a szövetség igéi szerint cselekszenek, ahogy meg van írva abban a könyvben.


text:
Megfogadtatta ezt a dolgot a Jeruzsálemből és Benjáminból valókkal. És Jeruzsálem lakói Istennek, atyáik Istenének szövetsége szerint cselekedtek.


text:
Majd elpusztított Jósiás minden utálatos bálványt Izráel fiainak egész földjéről, és minden Izráelben élőt arra kényszerített, hogy az ÚRnak, Istenüknek szolgáljon. És Jósiás egész életében nem szakadtak el az ÚRtól, atyáik Istenétől.


text:
Jósiás a páskát is megtartotta az ÚR tiszteletére Jeruzsálemben, és levágták a páskabárányt az első hónap tizennegyedik napján.


text:
Ezt mondta a lévitáknak, akik az egész Izráelt tanítják, és az ÚRnak szentelték magukat: Helyezzétek a szent ládát abba a házba, amelyet Salamon, Dávid fia, Izráel királya épített. Nem kell most már a vállatokon hordoznotok. Szolgáljatok immár az ÚRnak, a ti Isteneteknek és az ő népének, Izráelnek!


text:
Készüljetek föl családjaitok és beosztásotok szerint, ahogy Dávid, Izráel királya elrendelte, és fia, Salamon megírta.


text:
Álljatok föl a szentélyben, és a nép közül való testvéreitek családjainak rendje a léviták családjának egy-egy csoportja szerint legyen.


text:
Azután vágjátok le a páskabárányt, szenteljétek meg magatokat, és készítsétek el azt testvéreiteknek, hogy az ÚRnak Mózes által kapott igéje szerint cselekedjetek.


text:
Jósiás a nép fiainak szám szerint harmincezer juhot, bárányt és gödölyét adott a páskaáldozatokra, mindenkinek, aki ott volt; valamint háromezer bikát. Ezek mind a király jószágaiból voltak.


text:
Fejedelmei is adakoztak önként a közösségnek, a papoknak és a lévitáknak. Hilkijjá, Zekarjáhú és Jehiél, az Isten házának felügyelői kétezerhatszáz juhot és háromszáz bikát adtak a papoknak a páskaáldozatra.


text:
Kónanjáhú és testvérei, Semajáhú és Netanél, továbbá Hasabjáhú, Jeiél és Józábád, a léviták fejedelmei ötezer juhot és ötszáz bikát adtak a lévitáknak a páskaáldozatokra.


text:
Miután a szolgálatot előkészítették, a papok és a léviták is beosztásuk szerint a helyükre álltak, ahogy a király parancsolta nekik.


text:
Azután levágták a páskabárányt, és a papok hintették kezükkel a vért, a léviták pedig a bárányok bőrét nyúzták le.


text:
Különválasztották az egészen elégő áldozatra valókat, és odaadták azokat a nép közül való családok csoportjainak, hogy áldozzanak az ÚRnak, amint az Mózes könyvében meg van írva. Ugyanígy adtak a bikákból is.


text:
Majd tűzön megsütötték a páskabárányt a rendelkezés szerint. A megszentelt állatokat pedig megfőzték fazekakban, vasfazekakban és üstökben, és gyorsan odaadták az egész közösségnek.


text:
Ezek után maguknak és a papoknak is elkészítették a páskabárányt, mert Áron fiai, a papok az égőáldozatoknak és a kövérjének a feláldozásával foglalatoskodtak késő éjszakáig. Ezért a léviták készítették el azokat maguknak és Áron fiainak, a papoknak is.


text:
Az énekesek, Ászáf fiai is szolgálatban voltak Dávidnak, Ászáfnak, Hémánnak és Jedútúnnak, a király prófétájának rendelkezése szerint. A kapuőrök is mindnyájan az ajtóknál álltak. Nem távozhattak el szolgálatukból, hanem testvéreik, a léviták készítették el nekik.


text:
Így készítettek elő minden szolgálatot az ÚRnak azon a napon, hogy megtartsák a páskát, egészen elégő áldozatokkal áldozva az ÚR oltárán, ahogy Jósiás király megparancsolta.


text:
Megtartották tehát Izráel ott lévő fiai a páskát abban az időben, meg a kovásztalan kenyerek ünnepét hét napon át.


text:
Ehhez hasonló páskát nem tartottak Izráelben Sámuel próféta ideje óta. Izráel királyai közül senki sem tartott olyan páskát, amilyet Jósiás tartott és a papok, a léviták, egész Júda és akik Izráelből jelen voltak, meg Jeruzsálem lakosai.


text:
Azok után, hogy Jósiás helyreállította Isten házát, felvonult Nékó, Egyiptom királya, hogy elfoglalja az Eufrátesz mellett lévő Karkemis városát, de Jósiás ellene indult.


text:
Nékó követeket küldött hozzá ezzel az üzenettel: Mi közöm hozzád, Júda királya? Én most nem ellened megyek, hanem ellenségem háza ellen, és Isten parancsolta, hogy siessek. Ne ellenkezz Istennel, aki velem van, hogy el ne veszítsen téged.


text:
Jósiás mégsem tért ki előle, hanem harcra készülve álruhát öltött. Nem hallgatott Nékó beszédére, amely Isten szájából származott. Elment tehát, hogy megütközzék vele Megiddó mezején.


text:
Amikor az íjászok nyilakkal meglőtték Jósiás királyt, ezt mondta a király a szolgáinak: Vigyetek ki innen, mert nagyon megsebesültem.


text:
Akkor szolgái leemelték őt a szekérből, egy másik szekérre helyezték és Jeruzsálembe vitték. Ott halt meg, és eltemették atyái sírjába. Egész Júda és Jeruzsálem siratta Jósiást.


text:
Jeremiás siratódalt szerzett Jósiás fölött. Az énekesek és énekesnők pedig mind e mai napig megéneklik Jósiást gyászdalaikban. Ez szokássá is lett Izráelben, íme, meg is van írva Jeremiás siralmaiban.


text:
Huszonhárom esztendős volt Jóáház, amikor uralkodni kezdett, és három hónapig uralkodott Jeruzsálemben.


text:
Ekkor eltávolította őt Egyiptom királya Jeruzsálemből, és adót vetett ki az országra, száz talentum ezüstöt és egy talentum aranyat.


text:
Egyiptom királya testvérét, Eljákimot tette királlyá Júda és Jeruzsálem fölött, akinek nevét Jójákimra változtatta. Testvérét, Jóáházt pedig fogta Nékó és elvitte Egyiptomba.


text:
Huszonöt esztendős volt Jójákim, amikor uralkodni kezdett, és tizenegy esztendeig uralkodott Jeruzsálemben. De gonoszul cselekedett az ÚR, az ő Istene előtt.


text:
Felvonult ellene Nebukadneccar, Babilónia királya, és kettős béklyót vetett a lábaira, és Babilónba vitte.


text:
Az ÚR házában lévő edények egy részét is elvitte Nebukadneccar Babilónba, és a maga templomában helyezte el azokat Babilónban.


text:
Jójákim egyéb dolgai pedig és utálatos cselekedetei, amelyeket fölróttak neki, íme, meg vannak írva Izráel és Júda királyainak a könyvében. És fia, Jójákin uralkodott utána.


text:
Nyolcesztendős korában kezdett uralkodni Jójákin, és három hónapig és tíz napig uralkodott Jeruzsálemben. De ő is gonoszul cselekedett az ÚR szemében.


text:
Az esztendő fordultával elküldött érte Nebukadneccar király, és elvitette őt Babilónba az ÚR házának drága edényeivel együtt, és testvérét, Cidkijját tette királlyá Júda és Jeruzsálem fölött.


text:
Huszonegy esztendős korában kezdett uralkodni Cidkijjá, és tizenegy esztendeig uralkodott Jeruzsálemben.


text:
Gonoszul cselekedett az ÚR, az ő Istene szemében, és nem alázta meg magát Jeremiás próféta előtt, aki az ÚR nevében szólt hozzá.


text:
Sőt még Nebukadneccar király ellen is pártot ütött, aki megeskette őt Isten nevére. Makacs és önfejű volt ahelyett, hogy megtért volna az ÚRhoz, Izráel Istenéhez.


text:
Sőt még a papok fejedelmei és a nép is mindnyájan szaporították a bűnt a népek undokságai szerint, és beszennyezték az ÚR házát, amelyet megszentelt Jeruzsálemben.


text:
Pedig az ÚR, atyáik Istene időben elküldte hozzájuk követeit, mert kedvezni akart népének és lakóhelyének.


text:
De ők kigúnyolták Isten követeit, beszédeit megvetették, és gúnyt űztek prófétáival, míg végül az ÚR haragja fölgerjedt népe ellen, és többé már nem volt segítség.


text:
Rájuk hozta a káldeusok királyát, aki fegyverrel ölte meg ifjaikat szent hajlékukban, és nem kedvezett sem az ifjaknak, sem a szüzeknek, sem a vén és elaggott embereknek: mindnyájukat kezébe adta.


text:
Babilónba vitette Isten házának mindenféle edényét, nagyokat, kicsinyeket egyaránt, valamint az ÚR házának kincseit és a királynak és vezéreinek kincseit.


text:
Isten házát felgyújtották, Jeruzsálem kőfalait lerombolták, palotáit mind felégették, és minden kincsét elpusztították.


text:
Akik a fegyver elől megmenekültek, azokat elhurcolta Babilónba, és az ő és fiai szolgáivá lettek mindaddig, amíg a Perzsa Birodalom uralomra nem jutott.


text:
Hogy beteljesedjék az ÚRnak Jeremiás szája által mondott beszéde: míg a föld le nem rója szombatjait, elpusztulva nyugszik egész idő alatt, amíg betelik a hetven esztendő.


text:
És Círus perzsa király első esztendejében, hogy beteljesedjék az ÚRnak Jeremiás szája által mondott beszéde, felindította az ÚR Círus perzsa király lelkét, és ő kihirdettette egész birodalmában élőszóval és írásban is a következőket:


text:
Így szól Círus, a perzsa király: Az ÚR, a menny Istene nekem adta e föld minden országát, és megparancsolta nekem, hogy házat építsek neki Jeruzsálemben, amely Júdában van. Aki közületek az ő népe közül való, legyen vele az ÚR, az ő Istene, és menjen föl oda.


text:
Círus perzsa király első esztendejében, hogy beteljesedjék az ÚRnak Jeremiás szája által mondott beszéde, felindította az ÚR Círus perzsa király lelkét, és ő kihirdettette egész birodalmában élőszóval és írásban is a következőket:


text:
Így szól Círus, a perzsa király: Az ÚR, a menny Istene nekem adta e föld minden országát, és megparancsolta nekem, hogy házat építsek neki Jeruzsálemben, amely Júdában van.


text:
Aki közületek az ő népe közül való, legyen vele Istene, és menjen föl Jeruzsálembe, amely Júdában van, és építse az ÚRnak, Izráel Istenének házát. Ő az Isten, aki Jeruzsálemben lakik.


text:
Mindenkinek, aki még megmaradt, mindenütt, ahol csak jövevényként laknak, nyújtsanak segítséget annak a helységnek férfiai ezüsttel, arannyal, javaikkal és jószággal azonfelül, amit önkéntesen adnak Isten házára, amely Jeruzsálemben van.


text:
Elindultak azért Júda és Benjámin családfői, a papok, a léviták és mindenki, akinek Isten fölindította a lelkét, hogy elmenjenek az ÚR házának építésére, amely Jeruzsálemben van.


text:
És minden szomszédjuk segítette őket ezüstedényekkel, arannyal, javakkal, jószággal, kincsekkel azonkívül, amit önkéntesen adtak.


text:
Círus király pedig előhozatta az ÚR házának edényeit, amelyeket Nebukadneccar hozatott el Jeruzsálemből és istenei házában helyezett el.


text:
Előhozatta ezeket Círus, a perzsák királya, és Mitredát kincstáros kezére bízta, aki megszámolva átadta azokat Sésbaccarnak, Júda fejedelmének.


text:
Az összes arany- és ezüstedény száma ötezer-négyszáz. Ezt mind magával vitte Sésbaccar, amikor a foglyok elmentek Babilóniából Jeruzsálembe.


text:
A Júda tartományába valók közül ezek azok, akik eljöttek a száműzetés rabságából, akiket Nebukadneccar, Babilónia királya fogolyként vitetett Babilóniába, és most visszatértek Jeruzsálembe és Júdába, mindenki a maga városába.


text:
Zerubbábellel jöttek: Jésúa, Nehemjá, Szerájá, Reélájá, Mordokaj, Bilsán, Miszpár, Bigvaj, Rehúm és Baaná. Az Izráel népéhez tartozó férfiak szám szerint:


text:
A kapuőrök: Sallum fiai, Átér fiai, Talmón fiai, Akkúb fiai, Hatíta fiai és Sóbaj fiai: összesen százharminckilenc.


text:
Ezek azok, akik följöttek Tél-Melahból, Tél-Harsából, Kerúbból, Addánból és Immérből, de nem tudták kimutatni családjukat és származásukat, hogy Izráel közül valók-e:


text:
A papok fiai közül: Hobajjá fiai, Hakkóc fiai és Barzillaj fiai, aki a gileádi Barzillaj leányai közül vett magának feleséget, és róla nevezték el.


text:
Ezek bár keresték a bejegyzésüket, tudniillik a nemzetségük könyvét, azonban nem találták, ezért kizárták őket a papságból.


text:
A király helytartója megmondta nekik, hogy ne egyenek a szentséges áldozatból, míg pap nem ítél ügyükben az úrímmal és tummimmal.


text:
Szolgáikon és szolgálóikon kívül – ezek száma hétezerháromszázharminchét – volt kétszáz énekesük és énekesnőjük.


text:
Amikor pedig megérkeztek az ÚR házához, amely Jeruzsálemben van, a családfők közül némelyek önkéntes adományokat adtak Isten házára, hogy fölépüljön a régi helyén.


text:
Tehetségük szerint adtak az építés költségére aranyban hatvanegyezer drachmát s ezüstben ötezer minát és száz papi ruhát.


text:
A papok, a léviták, a nép egy része, az énekesek, a kapuőrök és a léviták szolgái a maguk városaiban telepedtek le. Egész Izráel a maga városaiban lakott.


text:
Amikor eljött a hetedik hónap, és Izráel fiai már városaikban laktak, egy emberként összegyűlt a nép Jeruzsálemben.


text:
Ekkor nekikezdtek Jésúa, Jócádák fia és testvérei, a papok és Zerubbábel, Sealtiél fia és testvérei, hogy fölépítsék Izráel Istenének az oltárát, hogy égőáldozatokat áldozhassanak rajta, amint meg van írva Mózesnek, Isten emberének a törvényében.


text:
Bár féltek a föld népétől, fölállították az oltárt a régi alapjain, és égőáldozatokat áldoztak rajta az ÚRnak, reggeli és esti égőáldozatokat.


text:
Megülték a sátoros ünnepet, ahogy meg van írva, és bemutatták az égőáldozatot napról napra, megfelelő számban és annak rendje szerint, mindegyiket a maga napján.


text:
Azután bemutatták az állandó napi égőáldozatot, továbbá a hónapok első napjaira és az ÚR minden szent ünnepnapjára rendelt égőáldozatot és azok áldozatát, akik önkéntes adományt hoztak az ÚRnak.


text:
Tehát a hetedik hónap első napján kezdtek égőáldozatot áldozni az ÚRnak, bár az ÚR templomának alapkövét még nem tették le.


text:
Pénzt adtak a kőfaragóknak, az ácsoknak és a mesterembereknek, és ételt, italt és olajat a szidóniaknak és a tírusziaknak, hogy Círus perzsa király nekik adott engedélyével cédrusfákat hozzanak a Libánonról Jáfóba a tengeren.


text:
A második évben, azután, hogy fölmentek Isten házához Jeruzsálembe, a második hónapban kezdte meg az építést Zerubbábel, Sealtiél fia, Jésúa, Jócádák fia és a többi testvérük, a papok, a léviták és valamennyien, akik a fogságból visszatértek Jeruzsálembe. A húszesztendős vagy annál idősebb lévitákat az ÚR háza építésének vezetésére rendelték.


text:
Jésúa a fiaival és testvéreivel, Kadmiél és fiai, Júda fiai, továbbá Hénádád fiai a fiaikkal és testvéreikkel – akik mind léviták voltak – egy emberként előálltak, hogy vezetői legyenek az Isten házát építő munkásoknak.


text:
És amikor az építők letették az ÚR templomának alapkövét, odaállították a papokat papi öltözetükben kürtökkel, valamint a lévitákat, Ászáf fiait cintányérokkal, hogy dicsérjék az URat Izráel királyának, Dávidnak a rendelkezése szerint.


text:
Énekeltek, dicsérték az URat, és hálát adtak neki, mert jó, mert mindörökké tart irgalma Izráelen. És az egész nép fennhangon kiáltott, és dicsérte az URat, hogy az ÚR házának alapkövét immáron lerakhatták.


text:
A papok, a léviták és a családfők közül nagyon sokan, az öregek, akik még látták az első templomot, hangosan sírtak, amikor most szemük láttára vetettek alapot e háznak, sokan pedig örömükben fennhangon ujjongtak.


text:
Úgyhogy a nép nem tudta megkülönböztetni az örömujjongás hangját a sírástól, mert a nép nagyon hangosan ujjongott, és szavuk messze földre elhallatszott.


text:
Meghallották azonban Júda és Benjámin ellenségei, hogy akik a fogságból visszatértek, templomot építenek az ÚRnak, Izráel Istenének,


text:
ezért elmentek Zerubbábelhez és a családfőkhöz, és azt mondták nekik: Hadd építsünk veletek együtt, mert mi is a ti Istenetekhez folyamodunk, mint ti, és neki áldozunk Észarhaddón asszír király idejétől fogva, aki ide fölhozott minket!


text:
Zerubbábel, Jésúa és Izráel többi családfője azonban azt mondta nekik: Nem építhettek velünk együtt templomot Istenünknek, hanem mi magunk fogjuk azt megépíteni az ÚRnak, Izráel Istenének, ahogy megparancsolta nekünk Círus király, Perzsia királya.


text:
Ezért a föld népe arra törekedett, hogy elbátortalanítsa Júda népét, és elrettentse őket az építéstől.


text:
Tanácsadókat béreltek föl ellenük Círusnak, Perzsia királyának egész idejében Dárius perzsa király uralkodásáig, hogy meghiúsítsák szándékukat.


text:
Ahasvérós uralkodása idején, uralkodása kezdetén vádoló levelet írtak Júda és Jeruzsálem lakói ellen.


text:
Artahsasztá idején pedig Bislám, Mitredát, Tábeél és több társuk írt Ar tahsasztá perzsa királynak. A levelet arám betűkkel írták, arám fordításban.


text:
Jelentést tett Rehúm helytartó, Simsaj kancellár és többi társuk: a bírók, tisztviselők, felügyelők és hivatalnokok, az erekiek, babilóniaiak és susániak, azaz elámiak,


text:
valamint a többi nép, akiket a nagy és dicső Asznappar vitt el és telepített le Samária városában és a többi városban, amelyek a folyamon túl vannak.


text:
Ez a másolata annak a levélnek, amelyet Artahsasztá királynak küldtek: „Mi, a te szolgáid, a folyamon túliak,


text:
tudtára adjuk a királynak, hogy a zsidók, akik eljöttek tőled, megérkeztek hozzánk Jeruzsálembe. Építik a lázadó és gonosz várost, emelik a várfalakat, és az alapokat javítgatják.


text:
Tudja meg most a király, hogy ha ezt a várost fölépítik, és a várfalak elkészülnek, nem fognak majd adót, illetéket és úti vámot fizetni, és megkárosítják a királyok jövedelmét.


text:
Most tehát, mivel a palota sójával sózunk, és éppen ezért nem illik elnéznünk a király kárát, ezért küldjük e levelet, és tudatjuk ezt a királlyal.


text:
Nézzenek csak utána atyáid történeteinek könyvében, és meg fogod találni abban, és megtudod majd, hogy e város lázadó és királyokat és tartományokat megkárosító város volt. Régtől fogva lázadások törtek ki abban, ezért is rombolták le e várost.


text:
Tudatjuk a királylyal, hogy ha ez a város fölépül, és a kőfalak elkészülnek, nem lesz többé birtokod a folyamon túl.”


text:
A király választ küldött Rehúm helytartónak és Simsaj kancellárnak és többi társuknak, akik Samáriában laktak, valamint a folyamon túl lakóknak: „Békesség!


text:
Megparancsoltam hát, hogy nézzenek utána, és úgy találták, hogy ez a város eleitől fogva királyok ellen lázadó város volt, és hogy pártütések és lázongások törtek ki benne.


text:
Hatalmas királyok voltak Jeruzsálemben, akik minden folyamon túl lakón is uralkodtak, azok pedig adót, illetéket és úti vámot fizettek nekik.


text:
Most tehát adjátok parancsba, hogy akadályozzák meg e férfiakat, és ne építsék addig e várost, amíg tőlem más parancs nem jön.


text:
Vigyázzatok, hogy el ne kövessetek ebben semmi mulasztást, hogy ne növekedjék a kár a királyok rovására!”


text:
Mihelyt Artahsasztá király levelének másolatát fölolvasták Rehúm, Simsaj kancellár és társaik előtt, ezek nagy sietve Jeruzsálembe mentek a zsidókhoz, és fegyveres erővel megakadályozták őket az építésben.


text:
Akkor félbeszakadt az Úr házának építése, amely Jeruzsálemben van, és szünetelt az Dárius, Perzsia királya uralkodásának második esztendejéig.


text:
Haggeus próféta és Zakariás próféta, Iddó fia pedig prófétáltak a Júdában és Jeruzsálemben levő zsidóknak, és Izráel Istenének nevében szóltak hozzájuk, aki fölöttük van.


text:
Akkor nekilátott Zerubbábel, Sealtiél fia és Jésúa, Jócádák fia, és elkezdték Isten házának az építését, amely Jeruzsálemben van. Velük voltak Isten prófétái is, és támogatták őket.


text:
Abban az időben elmentek hozzájuk Tattenaj, a folyamon túli helytartó és SetarBóznaj meg a társai, és azt mondták nekik: Ki adott nektek engedélyt arra, hogy fölépítsétek e házat, és ácsoljátok a gerendázatát?


text:
De a zsidók vénein rajta volt Istenük szeme, így nem akadályozták meg őket az építésben, míg az ügy Dárius elé nem jutott, és amíg levélben nem válaszoltak rá.


text:
Ez a levél másolata, amelyet Tattenaj, a folyamon túli helytartó, Setar-Bóznaj és társai, a hivatalnokok, a folyamon túl lakó tisztviselők küldtek Dárius királyhoz.


text:
Tudtára adjuk a királynak, hogy elmentünk Júda tartományába, a nagy Isten házához, amelyet nagy kövekből építenek, és gerendákkal fedik a falait. Szorgalmasan folyik, és eredményes lesz kezük munkája.


text:
Ekkor megkérdeztük véneiket, és így szóltunk hozzájuk: Ki adott nektek engedélyt e ház építésére, hogy a gerendázatát helyreállítsátok?


text:
Sőt még a nevüket is megkérdeztük tőlük, hogy tudassuk veled, és így megírhassuk neked vezetőik neveit.


text:
Azok ezt felelték nekünk: Mi a menny és a föld Istenének szolgái vagyunk, és újjáépítjük ezt a templomot, amely ezelőtt sok éven keresztül állt, és Izráelnek egy nagy királya kezdte építeni és fejezte be azt.


text:
De miután atyáink haragra ingerelték a menny Istenét, ő a babilóniai káldeus királynak, Nebukadneccarnak a kezébe adta őket, aki lerombolta ezt a templomot, a népet pedig fogságba vitte Babilóniába.


text:
Azonban Círusnak, Babilónia királyának első esztendejében rendeletet adott ki Círus király, hogy építsék föl Istennek ezt a templomát.


text:
Sőt az Isten házához tartozó arany- és ezüstedényeket is, amelyeket Nebukadneccar elhozott a jeruzsálemi templomból, és bevitte azokat a babilóni templomba, Círus király kihozatta a babilóni templomból, és egy Sésbaccar nevű embernek adta át, akit helytartóul rendelt oda.


text:
Ezt mondta neki: Vedd ezeket az edényeket, menj, és helyezd el a jeruzsálemi templomban, és építsétek föl Isten házát a régi helyén.


text:
Ekkor ez a Sésbaccar eljött, letette Isten házának alapkövét, amely Jeruzsálemben van, és attól fogva mindeddig épül, de még nem készült el.


text:
Most azért, ha tetszik a királynak, nézessen utána a király a kincstárban, ott Babilóniában, hogy valóban adott-e Círus király engedélyt Isten házának a fölépítésére, amely Jeruzsálemben van, és a király küldje meg nekünk döntését erre nézve.”


text:
Ekkor Dárius király megparancsolta, hogy nézzenek utána e dolognak a levéltárban, ahol a kincseket tartják Babilóniában.


text:
„Círus király első esztendejében Círus király parancsot adott Isten házára nézve, amely Jeruzsálemben van, hogy építsék újjá e templomot, és az olyan hely legyen, ahol áldozatokat mutatnak be. Alapja maradjon a régi, magassága hatvan könyök, szélessége is hatvan könyök legyen.


text:
A nagy kövek három sorban legyenek, a fa pedig egy sorban. A költséget a királyi palotából fedezzék.


text:
Sőt Isten házának az arany- és ezüstedényeit is, amelyeket Nebukadneccar hozott el a jeruzsálemi templomból és vitt Babilóniába, adják vissza, hogy visszakerüljenek helyükre, a jeruzsálemi templomba. Te helyezd el azokat Isten házában.”


text:
„Most azért, Tattenaj, folyamon túli helytartó, Setar-Bóznaj és társai meg a tisztviselők, akik a folyamon túl laknak, maradjatok onnan távol!


text:
Hagyjátok, hadd épüljön föl Isten háza! A zsidók helytartója és a zsidók vénei hadd építsék föl Isten templomát a maga helyén!


text:
Megparancsolom azt is, hogy mivel támogassátok a zsidók véneit, hogy megépíthessék Isten házát: a király jövedelméből, a folyamon túliak adójából pontosan fizessék ki a költséget azoknak a férfiaknak, mégpedig megszakítás nélkül.


text:
És amire csak szükség van áldozatul a menny Istenének: égőáldozati bikák, kosok, bárányok, búza, só, bor és olaj, ezeket naponként és hiánytalanul adják ki nekik a jeruzsálemi papok rendelkezése szerint,


text:
hogy jó illatú áldozatot vihessenek a menny Istenének, és könyörögjenek a királynak és a fiainak az életéért.


text:
Megparancsolom azt is, hogy aki ezt a rendelkezést megszegi, annak házából vegyenek ki egy gerendát, állítsák föl azt, és húzzák őt karóba, házát pedig tegyék szemétdombbá emiatt.


text:
Isten pedig, aki ott szerzett nevének lakozást, rontson meg minden olyan királyt és népet, amelyik fölemeli a kezét, megszegve ezt a rendelkezést, hogy elpusztítsa Istennek templomát, amely Jeruzsálemben van. Én, Dárius adtam ki ezt a parancsot, pontosan eszerint történjék a végrehajtása.”


text:
Akkor Tattenaj, a Folyamon túli helytartó, Setar-Bóznaj és társaik, miután Dárius ilyen rendeletet küldött, pontosan a rendelet szerint jártak el.


text:
Így a zsidók vénei eredményesen folytatták az építkezést Haggeus próféta és Zakariás, Iddó fia prófétálása szerint. Be is fejezték az építkezést Izráel Istenének az akaratából, valamint Círus, Dárius és Artahsasztá perzsiai királyok parancsai folytán.


text:
A templom Adár hónap harmadik napjára készült el, Dárius király uralkodásának hatodik esztendejében.


text:
Izráel fiai, a papok, a léviták és a fogságból visszatértek örömmel megtartották Isten házának a fölszentelését.


text:
Isten házának a fölszenteléséhez száz bikát, kétszáz kost, négyszáz bárányt és tizenkét kecskebakot ajánlottak föl bűnért való áldozatul egész Izráelért Izráel törzseinek száma szerint.


text:
Majd Isten szolgálatára rendelték a papokat rendjeik és a lévitákat osztályaik szerint Jeruzsálemben, Mózes könyvének rendelése szerint.


text:
Amikor a papok és a léviták mind megtisztultak, és mindannyian tiszták lettek, levágták a páskabárányt mindazokért, akik a rabságból hazatértek: testvéreikért, a papokért és önmagukért.


text:
És elköltötték azt Izráel fiai, akik a rabságból visszatértek, és velük mindazok, akik elkülönültek a föld népeinek tisztátalanságától, és hozzájuk csatlakoztak, hogy keressék az URat, Izráel Istenét.


text:
Azután örömmel megtartották a kovásztalan kenyerek ünnepét is hét napon át, mert megvidámította őket az ÚR azzal, hogy feléjük fordította az asszír király szívét, hogy erősítse kezüket Isten, Izráel Istene templomának építésénél.


text:
Ezek után történt, hogy Artahsasztá perzsa király uralkodása idején Ezsdrás, Szerájá fia, aki Azarjá fia, aki Hilkijjá fia,


text:
ez az Ezsdrás eljött Babilóniából. Ő írástudó volt, jártas Mózes törvényében, amelyet az ÚR, Izráel Istene adott. A király teljesítette minden kérését, mivel rajta nyugodott az ÚRnak, Istenének a keze.


text:
Izráel fiai közül is többen eljöttek Jeruzsálembe: papok, léviták, énekesek, kapuőrök és a léviták szolgái, Artahsasztá király uralkodásának hetedik esztendejében.


text:
Ezsdrás az ötödik hónapban, a király uralkodásának hetedik esztendejében érkezett meg velük Jeruzsálembe.


text:
Ugyanis az első hónap első napján határozta el, hogy eljön Babilóniából, és az ötödik hó első napján érkezett Jeruzsálembe Istenének rajta nyugvó jóakaratából.


text:
Mert Ezsdrás erős szívvel törekedett arra, hogy kutassa és megcselekedje az ÚR törvényét, és tanítsa Izráelben a rendelkezéseket és végzéseket.


text:
Ez a másolata annak a levélnek, amelyet Artahsasztá király adott Ezsdrásnak, az írástudó papnak, aki írástudó volt, és jártas az ÚR parancsainak szavaiban, Izráelnek adott rendeléseiben:


text:
„Artahsasztá, a királyok királya Ezsdrás papnak, aki a menny Istenének törvényében igen jártas írástudó.


text:
Engedélyt adok arra, hogy ha valaki országomban önként Jeruzsálembe akar menni Izráel népe, papjai és a léviták közül, az elmehet veled.


text:
Mivel téged a király és hét tanácsosa küld ki, nézz utána Júdának és Jeruzsálemnek Istened törvénye szerint, amely a kezedben van,


text:
és vidd el azt az ezüstöt és aranyat, amelyet a király és tanácsosai önkéntesen ajándékoznak Izráel Istenének, akinek hajléka Jeruzsálemben van;


text:
valamint mindazt az ezüstöt és aranyat, melyet Babilónia tartományaiban kapsz, a nép és a papok önkéntes ajándékával együtt, amelyet önkéntesen ajándékoznak Istenük házának, amely Jeruzsálemben van.


text:
Ezért végy gondosan e pénzen bikákat, kosokat és bárányokat és hozzájuk való étel- és italáldozatokat, és áldozd fel azokat Istenetek házának oltárán, amely Jeruzsálemben van.


text:
A megmaradt ezüsttel és arannyal pedig te és testvéreid azt cselekedjétek, Istenetek akarata szerint, amit jónak láttok.


text:
Az edényeket, amelyeket átadtak neked Istened házának a szolgálatára, add át Isten előtt Jeruzsálemben.


text:
Én, Artahsasztá király parancsolom minden, a folyamon túl lakó kincstárnoknak, hogy mindent, amit csak Ezsdrás pap kér tőletek, aki a menny Istenének törvényében jártas írástudó, pontosan teljesítsétek,


text:
éspedig száz talentum ezüstig, száz kór búzáig, száz bat borig, száz bat olajig és sóból, amennyi kell.


text:
Mindazt, ami a menny Istenének akarata szerint való, pontosan teljesítsétek a menny Istenének a házáért, hogy meg ne haragudjék a királynak és fiainak az országára.


text:
Veletek pedig tudatjuk, hogy sem a papokra, sem a lévitákra, sem az énekesekre, sem a kapuőrökre, sem a léviták szolgáira, sem Isten e házának szolgáira adót, járulékot és úti vámot senkinek sem szabad kivetnie.


text:
És te, Ezsdrás, Istened bölcs törvénye szerint, amely a kezedben van, rendelj ítélőbírákat, hogy törvénykezzenek minden, a folyamon túl lakó nép között, mindazok között, akik ismerik Istened törvényeit; akik pedig nem, azokat tanítsátok meg rá!


text:
Azokat pedig, akik nem Istened törvénye és a király törvénye szerint cselekszenek, azonnal el kell ítélni: vagy halálra, vagy számkivetésre, vagy pénzbüntetésre, vagy börtönre.”


text:
Áldott az ÚR, atyáink Istene, aki arra indította a király szívét, hogy fölékesítse az ÚR házát, amely Jeruzsálemben van,


text:
és aki hozzám fordult irgalmasságával a király és tanácsosai előtt és a király minden hős fejedelme előtt! Én pedig megerősödtem az ÚRnak, az én Istenemnek rajtam nyugvó keze által, és családfőket gyűjtöttem össze Izráelből, hogy eljöjjenek velem.


text:
Ezek pedig a családfői és a származási jegyzéke azoknak, akik eljöttek velem Artahsasztá uralkodása idején Babilóniából:


text:
Amikor pedig összegyűjtöttem őket az Ahavába ömlő folyónál, ahol három napig táboroztunk, jól megvizsgáltam a népet és a papokat, de Lévi fiai közül nem találtam senkit közöttük.


text:
Elküldtem azért e családfőket: Eliezert, Ariélt, Semaját, Elnátánt, Járibot, Elnátánt, Nátánt, Zekarját, Messulámot, valamint Jójárib és Elnátán tanítót.


text:
Odarendeltem őket Iddó főemberhez Kászifjá helységbe, és szájukba adtam, hogy mit mondjanak Iddónak és testvéreinek, a léviták szolgáinak Kászifjá helységben: hozzanak szolgálattevőket Istenünk háza számára.


text:
Istenünk rajtunk nyugvó jóakaratából elhozták hozzánk Ís-Szekelt Mahli fiai közül, aki Lévi fia, aki meg Izráel fia volt, továbbá Sérébját fiaival és tizennyolc testvérével együtt.


text:
a léviták szolgái közül pedig, akiket Dávid és a fejedelmek a léviták szolgálatába adtak, kétszázhuszat. Mindnyájuk nevét följegyezték.


text:
Ekkor böjtöt hirdettem ott az Ahaváfolyó mellett, hogy megalázzuk magunkat Istenünk előtt, hogy szerencsés utat kérjünk tőle magunknak, családjainknak és minden jószágunknak.


text:
Mert szégyelltem sereget és lovasokat kérni a királytól, hogy oltalmazzanak ellenségeink ellen az úton, mivel azt mondtuk a királynak: Istenünk jóakarata van mindazokkal, akik őt keresik, de hatalma és haragja van mindazokon, akik elhagyják őt.


text:
Ekkor kiválasztottam a papi fejedelmek közül tizenkettőt, Sérébját, Hasabját és még tizet melléjük a testvéreik közül.


text:
Megmértem előttük az ezüstöt, az aranyat és az edényeket, Istenünk házának az ajándékait, amelyeket a király, tanácsosai és fejedelmei, valamint az összes Babilóniában élő izráeli ajándékozott.


text:
Kezükbe mértem hatszázötven talentum ezüstöt, száz talentumot érő ezüstedényeket és száz talentum aranyat.


text:
Húsz aranykelyhet, melyek ezer dárikot érnek, és két fényesre csiszolt rézedényt, melyek oly becsesek voltak, mint az arany.


text:
Azt mondtam nekik: Ti az ÚR szentjei vagytok. Ezek az edények is szentek, és ez az ezüst és arany az ÚRnak, atyáitok Istenének önként adott ajándék.


text:
Vigyázzatok rá azért, és őrizzétek meg, míg meg nem méritek a papi fejedelmek, a léviták és Izráel családjainak vezetői előtt Jeruzsálemben, az ÚR háza kamráiban!


text:
Ekkor átvették a papok és a léviták a megmért ezüstöt, aranyat és az edényeket, hogy elvigyék Jeruzsálembe, Istenünk házába.


text:
Az Ahavá-folyó mellől indultunk el az első hó tizenkettedik napján, hogy Jeruzsálembe menjünk. Istenünk keze nyugodott rajtunk, és megszabadított minket az úton ránk leselkedő ellenség kezéből.


text:
A negyedik napon pedig az ezüstöt, az aranyat és az edényeket Istenünk házában megmérték, és Merémót papnak, Úrijjá fiának a kezébe adták. Vele volt Eleázár, Fineás fia, és velük volt Józábád, Jésúa fia és Nóadjá, Binnúj fia, ők mind léviták.


text:
A száműzöttek, akik megérkeztek a fogságból, égőáldozatokat vittek Izráel Istenének: tizenkét bikát egész Izráelért, kilencvenhat kost, hetvenhét bárányt, tizenkét bakot bűnért való áldozatul; mindezt egészen elégő áldozatul adták az ÚRnak.


text:
És átadták a király rendeleteit a király megbízottjainak és a folyamon túli helytartóknak, és ezek támogatták a népet és Isten házát.


text:
Mindezek végeztével eljöttek hozzám a főemberek, és azt mondták: Izráel népe, sőt a papok és a léviták sem különültek el e föld népeitől, a kánaániak, hettiták, perizziek, jebúsziak, ammóniak, móábiak, egyiptomiak és emóriak utálatosságaitól.


text:
Mert az ő leányaik közül vettek feleséget maguknak és fiaiknak, és összekeveredett a szent mag e föld népeivel. Ráadásul a fejedelmek és a főemberek elsők voltak ebben a bűnben.


text:
Mihelyt meghallottam ezt a dolgot, megszaggattam ruhámat és köntösömet, tépni kezdtem hajamat és szakállamat, és magamba roskadva ültem.


text:
Akkor hozzám gyűltek mindazok, akik reszketve gondoltak Izráel Istenének szavaira azok vétke miatt, akik a fogságból megjöttek. Én pedig magamba roskadva ültem egészen az esti áldozatig.


text:
Az esti áldozatkor pedig fölkeltem lesújtottságomból megszaggatott ruhámban és köntösömben, térdre estem, és kiterjesztettem kezemet az ÚR, az én Istenem felé.


text:
Így szóltam: Én Istenem, szégyellem és pironkodom fölemelni arcomat tehozzád, mert álnokságaink átcsaptak fejünk fölött, és vétkünk egészen az égig növekedett!


text:
Atyáink napjaitól fogva mind e mai napig nagy vétekben vagyunk, és álnokságainkért kerültünk mi, királyaink és papjaink más országok királyainak kezébe, fegyver által rabságra, prédára és arcunk pirulására, ahogy ma is van.


text:
Éppen csak rövid ideje annak, hogy megkönyörült rajtunk az ÚR, a mi Istenünk, hogy maradékot hagyjon nekünk, és hogy adjon nekünk egy szegletet szent helyén, és így megvilágosította tekintetünket a mi Istenünk, és megelevenített bennünket egy kissé szolgaságunkban.


text:
Mert szolgák vagyunk, de Istenünk szolgaságunkban nem hagyott el minket, hanem felénk fordította irgalmasságát Perzsia királyai által, hogy megelevenítsen bennünket, és fölépíthessük Istenünk házát, helyreállíthassuk romjait, és védőfallal vett körül minket Júdában és Jeruzsálemben.


text:
amelyeket szolgáid, a próféták által parancsoltál, e szavakkal: A föld, amelyre bementek, hogy birtokba vegyétek, tisztátalan föld, a föld népeinek tisztátalansága és utálatosságai miatt, amelyekkel betöltötték azt egyik végétől a másikig tisztátalanságukkal.


text:
Azért leányaitokat ne adjátok fiaikhoz, és leányaikat ne vegyétek feleségül fiaitok számára, és ne keressétek soha békességüket, sem javukat. Akkor megerősödhettek, és élhettek e föld javaival, és örökségképpen adhatjátok azt fiaitoknak mindörökre.


text:
Mindazok után pedig, amik elértek minket gonosz cselekedeteink és nagy vétkünk miatt, te, Istenünk, jobban bántál velünk, semmint bűneink miatt érdemeltük volna, sőt meghagytad ezt a megmenekült maradékot.


text:
Hát megszeghetjük-e ismét parancsaidat, és összeházasodhatunk-e ezekkel az utálatos népekkel? Nem haragudnál-e ránk mindaddig, míg csak el nem pusztulnánk, hogy se maradékunk, se hírmondónk ne legyen?


text:
Ó, URam, Izráel Istene! Igaz vagy te, mert megmaradhattunk menekültként, ahogy ez a mai nap bizonyítja. Íme, vétkesek vagyunk előtted, nem állhatunk meg színed előtt!


text:
Miközben Ezsdrás imádkozott, sírva és földre borulva bűnvallást tett Isten háza előtt, igen nagy tömegben sereglettek hozzá Izráelből férfiak, asszonyok és gyermekek, és a nép is keservesen sírt.


text:
Akkor megszólalt az Élám fiai közül való Sekanjá, Jehiél fia, és azt mondta Ezsdrásnak: Vétkeztünk Istenünk ellen, hogy idegen feleséget vettünk magunknak e föld népei közül. De mégis van reménysége Izráelnek, ennek ellenére is!


text:
Kössünk hát szövetséget Istenünkkel úgy, hogy elbocsátjuk mindezeket az asszonyokat és a tőlük születetteket, az én uramnak és azoknak tanácsa szerint, akik reszketve gondolnak Istenünk parancsolatára. Cselekedjünk a törvény szerint!


text:
Fölkelt tehát Ezsdrás, és megeskette a papok, a léviták és egész Izráel fejedelmeit, hogy e beszéd szerint cselekszenek; azok meg is esküdtek.


text:
Akkor fölkelt Ezsdrás Isten háza elől, és elment Jehóhánánnak, Eljásib fiának a kamrájába. Bement, de kenyeret nem evett, és vizet sem ivott, mert gyászolt a rabságból hazatértek vétke miatt.


text:
Majd kihirdették Júdában és Jeruzsálemben mindazoknak, akik a rabságból hazatértek, hogy gyűljenek össze Jeruzsálemben.


text:
Ha pedig valaki nem jön el harmadnapra a fejedelmek és a vének határozata szerint, annak minden vagyonát kobozzák el, őt magát pedig zárják ki a rabságból hazatértek közösségéből.


text:
Összegyűlt azért harmadnapra minden júdai és benjámini férfi Jeruzsálemben a kilencedik hónapban, a hó huszadik napján, és leült az egész nép Isten háza előtt a téren, aggódva e dolog és az esőzések miatt.


text:
Ekkor fölkelt Ezsdrás pap, és azt mondta nekik: Vétkeztetek, mert idegen asszonyokat vettetek feleségül, és ezzel is szaporítottátok Izráel vétkét.


text:
Ezért tegyetek vallást az ÚR előtt, atyáitok Istene előtt, és cselekedjetek az ő akarata szerint. Különítsétek el magatokat e föld népeitől és az idegen feleségektől.


text:
De igen nagy ez a nép, és az esős idő miatt nem maradhatunk itt kint. Egyébként is, ez nem egy- vagy kétnapi teendő, mert sokan vagyunk, akik vétkeztünk ebben a dologban.


text:
Álljanak hát elő az egész gyülekezet vezetői és mindenki, aki idegen feleséget vett magának. Jöjjenek el egy meghatározott időben városonként ők maguk és velük a város vénei és bírái, hogy elfordítsuk magunkról Istenünk súlyos haragját, amely emiatt ért minket!


text:
Csak Jónátán, Aszáél fia és Jahzeá, Tikvá fia állt ennek ellen, akiket Mesullám meg a lévita Sabbetaj támogatott.


text:
De a fogságból hazatértek eszerint jártak el. Ezsdrás pap néhány férfit kiválasztott, családfőket a családjaikból, mindnyájukat név szerint. A tizedik hónap első napján ültek össze, hogy kivizsgálják ezt a dolgot,


text:
és az első hónap első napjáig elintézték minden férfi ügyét, aki idegen asszonyt vett magának feleségül.


text:
Ezeket találták a papok fiai közül, akik idegen feleséget vettek maguknak: Jésúának, Jócádák fiának és testvéreinek fiai közül: Maaszéjá, Eliezer, Járib és Gedaljá.


text:
Továbbá Izráel népéből: Parós fiai közül Ramjá, Jizzijjá, Malkijjá, Mijjámin, Eleázár, Malkijjá és Benájá.


text:
Mindezek idegen feleséget vettek el. Feleségeik között voltak olyanok is, akiknek már gyermekük is volt.


text:
Nehémiásnak, Hakaljá fiának beszédei. A huszadik esztendő Kiszlév havában, amikor Súsán várában voltam,


text:
hozzám jött egyik atyámfia, Hanáni, és vele együtt néhány Júdából való férfi. Tudakozódtam tőlük a fogságból maradékként megmenekült júdaiak felől és Jeruzsálem felől.


text:
Azt mondták nekem: A fogságból megmenekült júdaiak maradéka ott, abban a tartományban nagy nyomorúságban és gyalázatban van. Azonfelül Jeruzsálem várfala csupa rés, kapui pedig tűzben égtek el!


text:
Amikor meghallottam ezeket, napokon át ültem, sírtam és keseregtem, böjtöltem és imádkoztam a menny Istene előtt.


text:
Ezt mondtam: Kérlek, URam, mennynek Istene, nagy és rettenetes Isten, aki irgalmasan megtartod a szövetséget azokkal, akik téged szeretnek, és parancsolataidat megtartják!


text:
Ó, legyen figyelmes a füled, és szemed legyen nyitva, hallgasd meg szolgád könyörgését, mellyel most éjjel-nappal könyörgök hozzád szolgáidért, Izráel fiaiért, és vallást teszek Izráel fiainak bűneiről, melyekkel vétkeztünk ellened; én is, és atyám háza népe is vétkezett!


text:
Igen súlyosan vétkeztünk ellened, mert nem tartottuk meg a parancsolatokat, rendeléseket és törvényeket, amelyeket szolgádnak, Mózesnek parancsoltál.


text:
Ó, emlékezzél meg arról a beszédről, amelyet szolgádnak, Mózesnek parancsoltál ily módon: Ha ti hűtlenkedtek, szétszórlak benneteket a népek között.


text:
Ha pedig megtértek hozzám, megtartjátok parancsolataimat, és megcselekszitek azokat, még ha az ég szélén lennének is szétszórva gyermekeitek, onnan is összegyűjtöm őket, és beviszem őket arra a helyre, amelyet kiválasztottam, hogy nevem ott lakozzék.


text:
Kérlek, URam, füled legyen figyelmes szolgád könyörgésére és szolgáid könyörgésére, akik kedvüket lelik abban, hogy félik nevedet, és adj most, kérlek, jó előmenetelt szolgádnak, és engedd, hogy kegyelmet találjon ama férfi előtt. Én ugyanis a király pohárnoka voltam.


text:
Artahsasztá király huszadik esztendejében, a Niszán hónapban bor volt előttem, és én fölvettem azt, és a királynak nyújtottam. Azelőtt sohasem voltam szomorú őelőtte.


text:
Ezért így szólt hozzám a király: Miért szomorú az arcod? Hiszen nem vagy beteg! Nem más ez, mint szíved szomorúsága! Erre nagyon megrettentem,


text:
és ezt mondtam a királynak: Örökké éljen a király! Miért ne volna szomorú az arcom, hiszen a város, atyáim sírhelye pusztán hever, és kapuit tűz emésztette meg.


text:
majd ezt mondtam a királynak: Ha tetszik a királynak, és ha kedves előtted a szolgád, azt kérem, hogy bocsáss el engem Júdába, atyáim sírjainak a városába, hogy újjáépítsem azt!


text:
Erre azt mondta nekem a király, miközben a felesége mellette ült: Meddig tart utazásod, és mikor térsz vissza? És jónak látta a király, hogy elbocsásson engem, miután tudattam vele az időt.


text:
Ezt is mondtam a királynak: Ha jónak látja a király, adasson nekem leveleket a Folyamon túli helytartókhoz, hogy hagyjanak engem átutazni, míg Júdába nem érek,


text:
és adasson egy levelet Ászáfhoz is, a királyi erdők őréhez, hogy adjon nekem gerendának való fát a templomnál levő vár kapuihoz és a város kőfalához és ahhoz a házhoz, amelybe majd beköltözök. A király megadta ezt nekem Istenem rajtam nyugvó jóakaratából.


text:
Amikor megérkeztem a Folyamon túli helytartókhoz, átadtam nekik a király leveleit. A király a seregből főembereket és lovasokat is küldött velem.


text:
Amikor pedig a hóróni Szanballat és az ammóni Tóbijjá, a szolga meghallotta ezt, nagy bosszúságot okozott nekik, hogy jött valaki, aki Izráel fiainak a javát keresi.


text:
Majd fölkeltem éjszaka néhány férfival együtt, de nem árultam el senkinek, hogy mire indította Istenem a szívemet, és hogy azt Jeruzsálemért cselekszem. Állat sem volt velem azonkívül, amelyen ültem.


text:
Kimentem a Völgy kapuján éjjel a Sárkányok forrása felé, majd a Szemét-kapuhoz, és vizsgálgattam Jeruzsálem várfalát, amely le volt rombolva, és kapuit, amelyeket tűz emésztett meg.


text:
Azután átmentem a Forrás-kapuhoz és a Király-tóhoz. Innen már az állat nem fért el, hogy átmenjen velem.


text:
Azért gyalog mentem föl a völgyben éjjel, és vizsgálgattam a várfalat, azután megfordultam, és bementem a Völgy-kapun, és hazatértem.


text:
A főemberek pedig nem tudták, hova mentem, és hogy mit akarok cselekedni. Sem a júdaiaknak, sem a papoknak, sem az elöljáróknak, sem a főembereknek, sem a többi munkásnak idáig nem mondtam el azt.


text:
Ugyanakkor azt mondtam nekik: Látjátok a nyomorúságot, amelyben vagyunk, hogy Jeruzsálem pusztán hever, és kapui tűzben égtek el. Gyertek, építsük föl Jeruzsálem várfalát, hogy ne szégyenkezzünk többé!


text:
És elbeszéltem nekik Istenem rajtam nyugvó jóakaratát, és a király szavait is, amelyeket nekem mondott. Erre azt mondták: Fogjunk hozzá, és építsük meg! És odaszánták kezüket a jó munkára.


text:
Amikor ezt a hóróni Szanballat, az ammóni Tóbijjá, a szolga és az arab Gesem meghallotta, gúnyolódtak rajtunk, lenéztek minket, és azt mondták: Mit műveltek ott? Talán bizony pártot akartok ütni a király ellen?


text:
Én azonban így feleltem nekik: Maga a menny Istene ad nekünk jó előmenetelt, és mi mint az ő szolgái kezdjük el az építést. Nektek pedig nincs részetek, jogotok és emlékezetetek Jeruzsálemben!


text:
Eljásib, a főpap és testvérei, a papok nekiláttak, és fölépítették a Juh-kaput. Fölszentelték, és helyükre állították ajtószárnyait. A várfalat pedig a Hamméá-toronyig és tovább, Hananél tornyáig építették, majd fölszentelték azt is.


text:
A Hal-kaput pedig Hasszenáá fiai építették. Ők gerendázták be, és tették a helyükre ajtajait, kapupántjait és zárait.


text:
Mellettük javítgatta a várfalat Merémót, Úrijjá fia, Hakkóc unokája. Mellettük pedig Mesullám, Berekjá fia, Mesézabél unokája javítgatott. Őmellette pedig Cádók, Baaná fia javítgatott.


text:
Az óváros kapuját Jójádá, Pászéah fia és Mesullám, Beszódjá fia javítgatta. Ők gerendázták be, és állították föl ajtajait, kapupántjait és zárait.


text:
Mellettük a gibeóni Melatjá és a mérónóti Jádón javítgatott; ők a folyamon túli helytartó hivatalához tartozó gibeóni és micpai férfiak voltak.


text:
Mellettük Uzzíél, Harhajá fia javítgatott az ötvösökkel, őmellette pedig Hananjá, a kenőcskészítők egyike javítgatott. Megerősítették Jeruzsálemet egészen a széles várfalig.


text:
Mellette Jedajá, Harúmaf fia javítgatott, méghozzá a saját házával szemben. Mellette Hattús, Hasabnejá fia javítgatott.


text:
A várfalnak egy másik részét és a Kemencék tornyát Malkijjá, Hárim fia és Hassúb, Pahat-Móáb fia javítgatta.


text:
Mellettük Sallum, Hallóhés fia, Jeruzsálem másik fél kerületének a vezetője és a lányai javítgattak.


text:
A Völgy-kaput Hánún és Zánóah lakói javítgatták. Ők építették föl azt, és tették a helyükre ajtajait, kapupántjait és zárait. A várfalból ezerkönyöknyit javítottak ki, a Szemét-kapuig.


text:
A Szemét-kaput pedig Malkijjá, Rékáb fia, Bét-Hakkerem tartományának a vezetője javítgatta. Ő építette föl azt, és állította a helyükre ajtajait, kapupántjait és zárait.


text:
A Forrás-kaput Sallún, Kol-Hóze fia, Micpá tartományának vezetője javítgatta. Ő építette föl, tetőzte be, és állította a helyükre ajtajait, kapupántjait és zárait. A Selah-tó kőfalát a király kertje felé egészen a lépcsőkig, melyek Dávid városából vezetnek lefelé, szintén ő javítgatta.


text:
Utána Nehemjá, Azbúk fia, Bét-Cúr fél kerületének vezetője javítgatott Dávid sírjaival szemközt az újonnan készült tóig meg a vitézek házáig.


text:
Utána a léviták javítgattak: Rehúm, Báni fia, mellette Hasabjá, Keílá fél kerületének a vezetője, tartománya lakosaival együtt.


text:
Mellette javítgatott Ézer, Jésúa fia, Micpá vezetője a várfal egy másik darabján, a fegyvertár följáratával szemben lévő szögletig.


text:
Utána Bárúk, Zakkaj fia javítgatta buzgón a várfal egy másik darabját, a szöglettől Eljásib főpap házának ajtajáig.


text:
Utána Merémót, Úrijjá fia, Hakkóc unokája javítgatott egy másik darabon, Eljásib házának ajtajától Eljásib házának végéig.


text:
Ezek után Benjámin és Hassúb javítgatott, a házukkal szemben, utánuk pedig Azarjá, Maaszéjá fia, Anánjá unokája javítgatott a maga háza mellett.


text:
Utánuk Binnúj, Hénádád fia javítgatott egy másik darabon, Azarjá házától egészen a sarokig és a szögletig.


text:
Továbbá Pálál, Úzaj fia, a szöglettel és a felső toronnyal szemben, amely a király palotájából ugrik ki a tömlöc udvaránál. Utána pedig Pedájá, Parós fia.


text:
A léviták szolgái pedig, akik az Ófelben laktak, kelet felé a Vízi-kapuig és a kiugró toronyig javítgattak.


text:
Utánuk Cádók, Immér fia javítgatott a maga házával szemben, és őutána Semajá, Sekanjá fia, a keleti kapu őre javítgatott.


text:
Utána Hananjá, Selemjá fia és Hánún, Cáláf hatodik fia javítgatott egy másik darabon. Utánuk Mesullám, Berekjá fia javítgatott saját lakásával szemben.


text:
Utána az egyik ötvös, Malkijjá javítgatott a léviták szolgáinak és a kereskedőknek a házáig, a Mifkád-kapuval szemben, a sarkon lévő felső szobáig.


text:
Amikor Szanballat meghallotta, hogy építjük a kőfalat, haragra gerjedt, nagyon bosszankodott, és gúnyolta a zsidókat.


text:
Ezt mondta testvérei és a samáriai sereg előtt: Mit művelnek e nyomorult zsidók? Vajon megengedték-e ezt nekik? Talán már áldozni is fognak? Még ma be akarják fejezni? Tán életre keltik a köveket e porhalmazból, holott azok elégtek?


text:
Az ammóni Tóbijjá, aki mellette állt, azt mondta: Bármit is építsenek, ha egy róka fölugrik rá, ledönti kőfalukat.


text:
Halld meg, ó, Istenünk, hogyan tesznek csúffá bennünket! Fordítsd vissza gyalázásukat az ő fejükre, és add őket prédára a rabság földjén.


text:
Ne fedezd el hamisságukat, és bűnüket ne töröld el arcod elől, mert téged bosszantottak az építők előtt!


text:
Mi pedig tovább építettük a falat úgy, hogy már félig elkészült az egész fal, mert a nép nagy kedvvel dolgozott.


text:
Mikor azonban meghallotta Szanballat és Tóbijjá, továbbá az arabok, az ammóniak és az asdódiak, hogy folyik Jeruzsálem várfalának javítása, és a rések betömése megkezdődött, igen nagy haragra gerjedtek.


text:
Mindnyájan egy akarattal összeesküdtek, hogy eljönnek, megostromolják Jeruzsálemet, és a népet megrémítik.


text:
De azt mondták a júdaiak: Fogytán a teherhordók ereje, a rom pedig sok, képtelenek vagyunk építeni a várfalat.


text:
Ellenségeink pedig azt mondták: Nem is sejtik, nem is veszik észre, egyszer csak bemegyünk közéjük. Megöljük őket, és megállítjuk a munkát.


text:
Akkor eljöttek hozzánk mindenfelől a zsidók, akik körülöttünk laktak, és tízszer is figyelmeztettek: Térjetek vissza hozzánk!


text:
Azért odaállítottam a népet a hely legalsó, nyílt részére, a várfal mögé nemzetségeik szerint, fegyvereikkel, dárdáikkal és íjaikkal együtt.


text:
Majd körültekintettem, megálltam, és így szóltam az elöljárókhoz, a főemberekhez és a többi néphez: Ne féljetek tőlük! A nagy és rettenetes ÚRra emlékezzetek, és harcoljatok testvéreitekért, fiaitokért, leányaitokért, feleségetekért és házatokért!


text:
Amikor pedig meghallották az ellenségeink, hogy megtudtuk szándékukat, és hogy Isten semmivé tette a tervüket, mindnyájan visszatértünk a várfalhoz, mindenki a maga munkájához.


text:
De attól a naptól fogva embereimnek csak az egyik fele dolgozott, másik fele pedig dárdákkal, pajzsokkal, íjakkal és páncéllal volt fölfegyverkezve, a fejedelmek pedig ott álltak egész Júda háznépe mögött.


text:
A falon munkálkodók és a teherhordók egyik kezükkel a munkát végezték, a másik kezük pedig a fegyvert tartotta.


text:
Akik pedig építettek, azoknak a fegyvere a derekukra volt kötve, és így építettek. A kürtös pedig mellettem állt.


text:
Majd így szóltam az elöljárókhoz, a főemberekhez és a többi néphez: A munka nagyon sok és kiterjedt, és mi a várfalon elszéledve, messze vagyunk egymástól.


text:
Úgy dolgoztunk az építkezésen, hogy a fele dárdát tartott hajnalhasadtától fogva egészen a csillagok följöttéig.


text:
Ugyanakkor megparancsoltam a népnek, hogy minden ember Jeruzsálemben háljon szolgáival együtt, és éjszaka őrködjenek, nappal meg dolgozzanak.


text:
Sem én, sem testvéreim, sem szolgáim, sem a kíséretemben levő őrök nem vetettük le a ruhánkat. Még vízért is mindenki a fegyverével ment.


text:
Voltak, akik ezt mondták: Fiainkkal és leányainkkal együtt sokan vagyunk. Gabona kell nekünk, hogy együnk és élhessünk.


text:
Voltak, akik meg ezt mondták: Mezőinket, szőlőinket, sőt házainkat is zálogba kell adnunk, hogy gabonát vehessünk, mert éhezünk.


text:
Mások pedig így szóltak: Mezőinkre és szőlőinkre pénzt vettünk föl kölcsön, hogy adót tudjunk fizetni a királynak.


text:
És íme, bár a mi testünk ugyanolyan, mint testvéreink teste, és a mi fiaink is olyanok, mint az ő fiaik, mégis rabságra kell adnunk fiainkat és leányainkat, sőt vannak is már szolgának eladott leányaink, és nincs erőnk arra, hogy őket megváltsuk, hisz mezőink és szőlőink már másokéi.


text:
Magamba mélyedve gondolkodtam erről, majd megróttam az elöljárókat és a főembereket. Ezt mondtam nekik: Ti saját testvéreiteket uzsorázzátok ki! Azután naggyűlést hívtam össze ügyükben,


text:
és ezt mondtam nekik: Mi tehetségünk szerint megváltottuk zsidó testvéreinket, akiket eladtak a pogányoknak. Ti pedig el akarjátok adni testvéreiteket, hogy majd nekünk kelljen megvennünk őket?! Erre ők elhallgattak, és nem tudtak felelni semmit.


text:
Akkor ezt mondtam: Nem jó dolog az, amit tesztek. Hát nem akartok Istenünk félelmében járni, hogy valahára ne gyalázzanak már minket a pogányok, a mi ellenségeink?


text:
Hiszen magam, testvéreim és szolgáim is kölcsönöztünk nekik pénzt és gabonát. Mi elengedjük e tartozást!


text:
Ti is adjátok vissza nekik még ma mezőiket, szőlőiket, olajkertjeiket és házaikat! Sőt ezenfelül a kölcsönadott pénznek, gabonának, bornak és olajnak a kamatát is engedjétek el!


text:
Ők így feleltek: Visszaadjuk, és nem veszünk el tőlük semmit. Úgy cselekszünk, ahogy mondod. Ekkor összehívtam a papokat, hogy eskessék meg őket, hogy e beszéd szerint fognak cselekedni.


text:
Ruhámat is megráztam, és azt mondtam: Így rázzon ki Isten minden embert az ő házából és vagyonából, és ilyen kirázott és üres legyen mindenki, aki nem teljesíti ezt a fogadalmat. Az egész gyülekezet pedig rámondta: Ámen. És dicsérték az URat, a nép pedig e szerint a fogadalom szerint cselekedett.


text:
Sőt attól a naptól fogva, amelyen Júda földjére helytartóul rendeltek, Artahsasztá király huszadik esztendejétől fogva a harminckettedik esztendejéig, azaz tizenkét esztendeig sem én, sem az én testvéreim nem ettük a helytartónak járó kenyeret.


text:
Holott a korábbi helytartók, akik előttem voltak, megterhelték a népet, és negyven ezüstsékelnél is többet szedtek be tőlük kenyérért és borért, sőt még az embereik is zsarnokoskodtak a népen. De én nem így tettem, mivel félem az Istent.


text:
Sőt még a várfalon is dolgoztam, és mezőt nem szereztem, és minden szolgám részt vett ott a munkában.


text:
Ráadásul az én asztalomnál evett százötven zsidó főember, továbbá azok, akik a körülöttünk lakó népek közül jöttek hozzánk.


text:
Ezt készítették naponként: egy ökröt, hat kövér juhot, valamint szárnyasokat is készítettek nekem, és tíznaponta bőségesen jutott különféle bor is. Mindemellett én nem kívántam beszedni a helytartónak járó kenyeret, mert nehéz szolgálatot végzett ez a nép.


text:
Amikor meghallotta Szanballat, Tóbijjá, az arab Gesem és a többi ellenségünk, hogy fölépítettem a várfalat, és hogy nem maradt azon semmi rés, bár még az ajtószárnyakat nem illesztettem be a kapukba,


text:
ilyen üzenetet küldött hozzám Szanballat és Gesem: Jöjj, és találkozzunk Kefírimben, az Ónó-völgyben! Ők ugyanis gonosz dolgot terveztek ellenem.


text:
Ezért követeket küldtem hozzájuk ezzel az üzenettel: Nagy munkában vagyok, ezért nem mehetek le. Megállna ez a munka, ha abbahagynám, és hozzátok mennék.


text:
melyben ez állt: A szomszéd népek közt az a hír járja, és Gasmu is mondja, hogy te és a zsidók azért építitek a várfalat, mert pártot akartok ütni, és hogy te leszel a királyuk e szóbeszéd szerint.


text:
Sőt még prófétákat is rendeltél, hogy ezt hirdessék rólad Jeruzsálemben: Király van Júdában! Ezeknek a dolgoknak a híre a királyhoz is eljuthat, azért hát jöjj, és tanácskozzunk egymással!


text:
Én pedig ezt az üzenetet küldtem neki: Nem történt semmi olyan, amiről te beszélsz, hanem csak magadtól gondoltad ki mindezt a szívedben.


text:
Mert ezek meg akartak minket rettenteni, és azt gondolták: Kezük abbahagyja a munkát, és az félbemarad. Azért hát, ó, URam, erősítsd meg a kezemet!


text:
Azzal elmentem Semajának, Delájá fiának, Mehétabél unokájának a házába, és őt bezárkózva találtam. Ő azt mondta: Menjünk be Isten házába, a templom belsejébe, és zárjuk be a templom ajtajait, mert eljönnek, hogy megöljenek téged, mégpedig éjjel jönnek el, hogy megöljenek.


text:
Én azonban azt mondtam: Hát ilyen férfinak, mint én, illik-e elmenekülnie? Az olyan ember, mint én, bemehet-e a templomba úgy, hogy életben maradjon? Nem megyek!


text:
Mert felismertem, hogy nem Isten küldte őt, hanem ezt a próféciát azért mondta nekem, mert Tóbijjá és Szanballat fölbérelte.


text:
Éspedig azért bérelték föl, hogy megrettenve így cselekedjem, és vétkezzem, és így rossz híremet költhessék és rágalmazhassanak.


text:
Emlékezzél meg, Istenem, Tóbijjáról és Szanballatról cselekedeteik szerint, és Nóadjá prófétanőről és a többi prófétáról is, akik rémítgettek engem!


text:
Amikor ezt meghallották ellenségeink, megrettent minden nép, amely körülöttünk élt, és igen összeestek a saját szemükben, mert fölismerték, hogy Istenünk segítségével vittük végbe ezt a munkát.


text:
Néhány júdai elöljáró is ezekben a napokban sok levelet küldött Tóbijjának, és Tóbijjától is sok levél jött hozzájuk.


text:
Mert Júdában sokan szövetkeztek vele, mivel ő volt a veje Sekanjának, Árah fiának, és fia, Jehóhánán Mesullámnak, Berekjá fiának a leányát vette el.


text:
Sőt még jótetteit is fölemlegették előttem, az én szavaimat pedig gyakran vitték hírül neki. Tóbijjá pedig folyton leveleket küldözgetett, hogy megfélemlítsen.


text:
Amikor megépült a várfal, beállíttattam az ajtókat, és szolgálatba állították a kapuőröket, az énekeseket és a lévitákat.


text:
Vezérré tettem Jeruzsálem fölött testvéremet, Hanánit és Hananját, a vár parancsnokát, mivel ő sokkal hűségesebb és istenfélőbb volt másoknál.


text:
Azt mondtam nekik, hogy ne nyissák ki Jeruzsálem kapuit mindaddig, amíg a nap melegen nem süt; és addig csukják be az ajtókat, és zárják be azokat, amíg az őrök őrt állnak ott. Azután állítsanak őröket Jeruzsálem lakosai közül, egyeseket az őrhelyekre, másokat pedig a házuk elé.


text:
Fölindította azért Istenem a szívemet, hogy összegyűjtsem az elöljárókat, a főembereket és a népet, és számba vegyem őket. Megtaláltam azoknak a nemzetségkönyvét, akik elsőként jöttek el Babilóniából, és ezt a följegyzést találtam benne:


text:
Ezek azok a Júda tartományából valók, akik visszatértek a száműzetésből, akiket fogolyként vitetett el Nebukadneccar, Babilónia királya, és most visszajöttek Jeruzsálembe és Júdába, ki-ki a maga városába.


text:
Zerubbábellal jöttek: Jésúa, Nehemjá, Azarjá, Raamjá, Nahamáni, Mordokaj, Bilsán, Miszperet, Bigvaj, Nehúm és Baaná. Az Izráel népéből való férfiak száma ez volt:


text:
A kapuőrök ezek voltak: Sallum fiai, Átér fiai, Talmón fiai, Akkúb fiai, Hatítá fiai, Sóbaj fiai: százharmincnyolc.


text:
Ezek pedig azok, akik eljöttek TélMelahból, Tél-Harsából, Kerúbból, Addánból, Immérből, de nem tudták igazolni családjukat és eredetüket, hogy Izráelből valók-e:


text:
A papok közül: Hobajjá fiai, Hakkóc fiai, továbbá Barzillaj fiai, aki a gileádi Barzillaj leányai közül vett magának feleséget, és róla nevezték el.


text:
Ezek keresték bejegyzésüket a nemzetségkönyvükben, de nem találták, ezért kizárták őket a papságból.


text:
A király helytartója megmondta nekik, hogy ne egyenek a szent ételekből, míg a főpap nem áll szolgálatba, és nem ítél az úrímmal és tummimmal.


text:
Szolgáikon és szolgálóikon kívül, akik hétezer-háromszázharmincheten voltak, volt kétszáznegyvenöt énekesük és énekesnőjük.


text:
Néhány családfő adakozott az építésre: a király helytartója a kincstárnak aranyban ezer drachmát, ötven tálat, ötszázharminc papi ruhát adott.


text:
A többi családfő pedig az építés költségére aranyban húszezer drachmát és ezüstben kétezer-kétszáz minát adott.


text:
A többiek aranyban húszezer drachmát és ezüstben kétezer minát adtak, valamint hatvanhét papi ruhát.


text:
Egész Izráel, tehát a papok, a léviták, a kapuőrök, az énekesek meg a nép fiai és a léviták szolgái ennyien voltak a maguk városaiban.


text:
Mikor pedig eljött a hetedik hónap, és Izráel fiai már a városaikban laktak, az egész nép egy emberként összegyűlt a téren, a Vízi-kapu előtt, és azt mondták az írástudó Ezsdrásnak, hogy hozza elő Mózes törvénykönyvét, melyet az ÚR parancsolt Izráelnek.


text:
Ekkor, a hetedik hónap első napján előhozta Ezsdrás pap a törvényt a gyülekezet elé, ahol együtt voltak a férfiak és az asszonyok, mindazok, akik meg tudták érteni a hallottakat.


text:
Kora reggeltől egészen délig fölolvasott belőle a téren, a Vízikapu előtt mindazon férfiak és asszonyok előtt, akik meg tudták érteni. Az egész nép nagy figyelemmel hallgatta a törvényt.


text:
Az írástudó Ezsdrás egy erre a célra ácsolt faemelvényen állt. Mellette állt jobb keze felől Mattitjá, Sema, Anájá, Úrijjá, Hilkijjá és Maaszéjá, bal keze felől pedig Pedájá, Misáél, Malkijjá, Hásum, Hasbaddáná, Zekarjá és Mesullám.


text:
Ezsdrás az egész nép szeme láttára nyitotta föl a könyvet, mert az egész népnél magasabban állt. Mikor fölnyitotta, az egész nép fölállt.


text:
Akkor áldotta Ezsdrás az URat, a nagy Istent, és az egész nép fölemelt kezekkel így felelt rá: Ámen! Ámen! Majd meghajoltak, és leborultak az ÚR előtt arccal a földre.


text:
Jésúa, Báni, Sérébjá, Jámín, Akkúb, Sabbetaj, Hódijjá, Maaszéjá, Kelítá, Azarjá, Józábád, Hánán, Pelájá és a léviták magyarázták a népnek a törvényt, a nép pedig mindeközben a maga helyén állt.


text:
Érthetően olvastak a könyvből, Isten törvényéből, és azután magyarázták és értelmezték az olvasottakat.


text:
Ekkor Nehémiás, a király helytartója és Ezsdrás, az írástudó pap, valamint a léviták, akik magyaráztak a népnek, így szóltak az egész néphez: Ez az ÚRnak, a ti Isteneteknek szent napja, ne keseregjetek és ne sírjatok hát! Mert sírt az egész nép, amikor a törvény igéit hallotta.


text:
Ő azt mondta nekik: Menjetek, egyetek kövér falatokat, és igyatok édes italokat. Küldjetek belőle azoknak is, akik semmit sem készítettek, mert ez a mi URunk szent napja, és ne bánkódjatok, mert az ÚR öröme a ti erősségetek.


text:
A léviták is csendesítették az egész népet, és ezt mondták: Hallgassatok, mert szent ez a nap! Ne bánkódjatok!


text:
Ekkor elment az egész nép, hogy egyen és igyon, és másoknak is küldjön belőle, és nagy vigasságot tartson, mert megértették a beszédeket, amelyekre tanították őket.


text:
Másnap pedig az egész nép családfői, a papok és a léviták Ezsdráshoz, az írástudóhoz gyűltek, hogy tanulják a törvény igéit.


text:
Ekkor megírva találták a törvényben, amelyet az ÚR parancsolt Mózes által, hogy Izráel fiainak lombsátrakban kell lakniuk a hetedik hónapban levő ünnepen.


text:
Mihelyt ezt megtudták, kihirdették minden városukban és Jeruzsálemben: Menjetek ki a hegyekre, és hozzatok ágakat nemes és vad olajfáról és mirtusz- és pálmaágakat, akármelyik sűrű lombú fáról való ágat, hogy lombsátrakat csináljatok, ahogy meg van írva.


text:
Kiment azért a nép, és hoztak ágakat, és lombsátrakat készítettek maguknak, mindenki a háza tetején vagy udvarán, továbbá Isten házának udvarán, a Vízi-kapu és az Efraim-kapu előtti téren.


text:
Így tehát az egész gyülekezet, amely hazatért a fogságból, lombsátrakat készített, és a lombsátrakban laktak. Nem cselekedtek így Józsuénak, Nún fiának idejétől fogva Izráel fiai mindeddig a napig, és felettébb nagy volt az örömük.


text:
Mindennap olvasták Isten törvénykönyvét az első naptól fogva egészen az utolsó napig, és hét napon át ünnepeltek. A nyolcadik napon pedig záróünnepet tartottak a rendtartás szerint.


text:
Azután ugyanennek a hónapnak a huszonnegyedik napján egybegyűltek Izráel fiai, böjtöltek, gyászba öltöztek, és port hintettek a fejükre.


text:
Az Izráel utódai közül valók különváltak minden idegentől, majd előálltak, és vallást tettek vétkeikről és atyáik bűneiről.


text:
Helyükön állva a nap negyedrészén át olvastak az ÚRnak, az ő Istenüknek törvénykönyvéből, negyedrészén át pedig vallást tettek, és leborultak URuk, Istenük előtt.


text:
Azután fölállt a léviták emelvényére Jésúa, Báni, Kadmiél, Sebanjá, Bunni, Sérébjá, Báni és Kenáni, és hangos szóval kiáltottak az ÚRhoz, Istenükhöz.


text:
Ezt mondták a léviták, Jésúa, Kadmiél, Báni, Hasabnejá, Sérébjá, Hódijjá, Sebanjá és Petahjá: Jöjjetek, áldjátok az URat, a ti Isteneteket öröktől fogva mindörökké! Legyen áldott dicsőséges neved, amely magasztosabb minden áldásnál és dicséretnél!


text:
Egyedül te vagy ÚR! Te teremtetted az eget, az egeknek egeit és minden seregüket, a földet és mindent, ami rajta van, a tengereket és ami bennük van, és te adsz életet mindnyájuknak. Előtted borul le az ég serege.


text:
Te vagy az ÚR, az Isten, aki kiválasztottad Abrámot és kihoztad Úr-Kaszdimból, és Ábrahámnak nevezted őt.


text:
Szívét hozzád hűnek találtad, és szövetséget kötöttél vele, hogy a kánaániak, hettiták, emóriak, perizziek, jebúsziak és girgásiak földjét az ő utódainak adod, és be is teljesítetted ígéreteidet, mert igaz vagy!


text:
Jeleket és csodákat tettél a fáraó előtt, minden szolgája és földjének egész népe előtt, mert tudtad, hogy kevélyen cselekedtek néped ellen. Nevet szereztél magadnak, és ez ma is így van.


text:
Kettéválasztottad előttük a tengert, és szárazon mentek át a tenger közepén, üldözőiket pedig mélységbe hajítottad, mint egy követ a hatalmas vízbe.


text:
Felhőoszlopban vezetted őket nappal és tűzoszlopban éjjel, hogy megvilágítsd nekik az utat, amelyen járnak.


text:
Azután leszálltál a Sínai-hegyre, és beszéltél velük az égből. Helyes végzéseket, igaz törvényeket, jó rendelkezéseket és parancsolatokat adtál nekik.


text:
Nyugalmad szent napját is megismertetted velük, és parancsolatokat, rendelkezéseket és törvényt adtál nekik szolgád, Mózes által.


text:
Az égből adtál nekik kenyeret, amikor éheztek, és a kősziklából fakasztottál nekik vizet, amikor szomjaztak. Azt mondtad nekik, hogy menjenek be, és vegyék birtokba a földet, melyre nézve fölemelted kezedet, hogy nekik adod.


text:
Ők pedig, a mi atyáink, fölfuvalkodtak, megkeményítették nyakukat, és nem hallgattak parancsolataidra.


text:
Vonakodtak engedelmeskedni, és nem emlékeztek meg csodatételeidről, amelyeket velük cselekedtél, hanem megkeményítették nyakukat, és makacsságukban arra adták fejüket, hogy visszatérjenek rabságukba. De te bűnbocsátó Isten vagy, könyörülő és irgalmas, hosszútűrő és nagy kegyelmű, ezért nem hagytad el őket.


text:
Bár ők még borjúszobrot is csináltak maguknak, és ezt mondták: Ez a te istened, aki kihozott téged Egyiptomból. Ilyen nagy gyalázattal illettek téged.


text:
De te nagy irgalmasságodban nem hagytad el őket a pusztában. Nem távozott el előlük a felhőoszlop nappal, hogy vezesse őket az úton, és a tűzoszlop sem éjjel, hogy világítson nekik az úton, amelyen mennek.


text:
Jóságos lelkedet adtad nekik, hogy értelmessé tegye őket. Mannádat sem vontad meg a szájuktól, és vizet adtál nekik szomjúságukban.


text:
Negyven esztendeig tápláltad őket a pusztában, nem szenvedtek hiányt, ruháikat nem nyűtték el, és lábuk sem dagadt meg.


text:
Azután országokat és népeket adtál nekik, és szétosztottad határaikat. Ők pedig elfoglalták Szíhón földjét és Hesbón királyának földjét meg Ógnak, Básán királyának a földjét.


text:
Fiaikat megsokasítottad, mint az ég csillagait, és bevitted őket arra a földre, amelyről azt ígérted atyáiknak, hogy bemennek oda, és birtokolhatják.


text:
Be is mentek fiaik, és elfoglalták a földet. Megaláztad előttük a föld lakóit, a kánaániakat, és kezükbe adtad őket királyaikkal együtt, meg a föld népeit is; mindnyájukat, hogy kedvük szerint cselekedjenek velük.


text:
Elfoglalták az erős városokat és a kövér földet, a minden jóval telt házakat, kőbe vágott kutakat, szőlős- és olajfáskerteket meg a sok gyümölcsfát. Ettek és megelégedtek, meghíztak, és gyönyörködtek a te nagy jóvoltodban.


text:
De engedetlenné váltak, pártot ütöttek ellened, és törvényedet hátuk mögé vetették. Prófétáidat is meggyilkolták, akik bizonyságot tettek ellenük, és hozzád akarták téríteni őket; ilyen nagy gyalázattal illettek téged.


text:
Ezért ellenségeik kezébe adtad őket, és azok nyomorgatták őket. De nyomorúságuk idején hozzád kiáltottak, és te meghallgattad őket az égből, és nagy irgalmasságod szerint szabadítókat adtál nekik, akik megszabadították őket sanyargatóik kezéből.


text:
Amikor azonban megnyugodtak, ismét gonoszt cselekedtek előtted, és te átadtad őket ellenségeik kezébe, akik aztán uralkodtak rajtuk. S mikor ismét hozzád kiáltottak, te meghallgattad őket az égből, és irgalmasságodból sokszor megszabadítottad őket.


text:
Bizonyságot tettél ellenük, és vissza akartad téríteni őket törvényedhez. De ők fölfuvalkodtak, s nem hallgattak parancsolataidra, és vétkeztek végzéseid ellen, pedig ha valaki megtartja azokat, él általuk. Lázadva hátat fordítottak, megkeményítették nyakukat, és nem engedelmeskedtek.


text:
Te mégis sok esztendőn át megtartottad fölöttük kegyelmedet, és bizonyságot tettél ellenük lelkeddel prófétáid által, de nem figyeltek. Ezért a föld népeinek kezébe adtad őket.


text:
De nagy irgalmasságodból nem semmisítetted meg őket, és el sem hagytad őket, mert könyörülő és irgalmas Isten vagy.


text:
Most azért, ó, Istenünk, nagy, erős és félelmetes Isten, aki hűségesen megőrzöd a szövetséget, ne kicsinyeld le mindazt a nyomorúságot, amely utolért minket, királyainkat, fejedelmeinket, papjainkat, prófétáinkat, atyáinkat és egész népedet Asszíria királyainak napjaitól fogva mind e mai napig.


text:
Hiszen te igaz vagy mindazok ellenére, amik bennünket értek. Mert te igazságosan bántál velünk, mi pedig hazugságot cselekedtünk.


text:
Hiszen királyaink, fejedelmeink, papjaink és atyáink nem cselekedték törvényedet, és nem figyeltek parancsaidra és intelmeidre, amelyek által bizonyságot tettél ellenük.


text:
Országukban, ahol nagy jóvoltoddal megáldottad őket, és a széles és kövér földön, amelyet nekik adtál, nem akartak szolgálni téged, és nem tértek meg gonosz cselekedeteikből.


text:
Íme, mi most szolgák vagyunk azon a földön, amelyet atyáinknak adtál, hogy élvezzék gyümölcsét és javait, íme, szolgák vagyunk azon.


text:
Termését bőven hozza azoknak a királyoknak, akiket fölénk helyeztél bűneink miatt, és kedvük szerint bánnak velünk és állatainkkal, mi pedig nagy nyomorúságban vagyunk!


text:
Mindezek alapján írásbeli szerződést kötünk, amelyet megpecsételnek fejedelmeink, lévitáink és papjaink.


text:
A megpecsételt szerződéseken pedig ezek a nevek voltak: Nehémiás, a király helytartója, Hakaljá fia és Cidkijjá.


text:
A nép többi része, a papok, a léviták, a kapuőrök, az énekesek meg a léviták szolgái és mindenki, aki elkülönült a föld népeitől, és Isten törvényéhez pártolt feleségével, fiaival, leányaival együtt; mindenki, aki értelmes és okos volt,


text:
csatlakozott testvéreihez, elöljáróihoz; és átok alatt esküt tettünk, hogy Isten törvénye szerint élünk, amelyet Isten szolgája, Mózes által adott; és megőrizzük és megcselekedjük az ÚRnak, a mi Urunknak minden parancsát, végzését és rendelkezését.


text:
Leányainkat nem fogjuk feleségül adni a föld népeihez, és az ő leányaikat sem vesszük feleségül fiainknak.


text:
Ha pedig a föld népei mindenféle árut és gabonát hoznak szombaton eladásra, nem fogunk venni azoktól szombaton és más szent napokon sem; és nem fogjuk bevetni a földet a hetedik esztendőben, és elengedünk minden tartozást.


text:
a szent kenyerekre, az állandó ételáldozatra és állandó égőáldozatra szombatnapokon, az újholdak napján és az ünnepnapokon, valamint a szent felajánlásokra, a bűnért való áldozatokra, hogy mindezek engesztelést szerezzenek Izráelnek; továbbá Istenünk házának minden munkájára.


text:
Sorsot vetettünk a papok, a léviták és a nép között a fa behordásáról, hogy megszabott időben, esztendőről esztendőre Istenünk házába behordjuk azt családonként, hogy égjen az ÚRnak, a mi Istenünknek oltárán, ahogy meg van írva a törvényben.


text:
Esztendőnként fölvisszük földünk első termését és minden fa gyümölcsének az első zsengéjét az ÚR házába.


text:
Ezenfelül fiainkkal, állataink első ellésével is úgy járunk el, ahogy a törvényben meg van írva. Marháink és juhaink első ellését is elvisszük Istenünk házába a papoknak, akik Istenünk házában szolgálnak.


text:
Kenyértésztánknak, fölajánlásainknak, mindenféle gyümölcsfánknak, a mustnak és az olajnak a zsengéjét is fölajánljuk és fölvisszük a papoknak Istenünk házának kamráiba; földünk tizedét pedig a lévitáknak adjuk. Mert ők, a léviták szedik be a tizedet minden földműveléssel foglalatoskodó városunkban.


text:
És egy pap, Áron utóda legyen a lévitákkal, amikor azok beszedik a tizedet. A léviták vigyék föl a tized tizedét Istenünk házába, a kincstár kamráiba.


text:
Ezekbe a helyiségekbe kell bevinniük Izráel fiainak és Lévi fiainak a gabona, a must és az olaj ajándékát, mivel ott vannak a szent edények és az Istennek szolgáló papok, a kapuőrök és az énekesek. Így nem hanyagoljuk el Istenünk házát.


text:
A nép vezetői Jeruzsálemben telepedtek le, a nép többi része pedig sorsot vetett, hogy minden tíz emberből egyet Jeruzsálembe vigyenek, hogy a szent városban lakjon, a többi kilenc pedig a saját városában maradhat.


text:
Ezek a júdai tartomány fejei, akik Jeruzsálemben letelepedtek; de Júda városaiban a maga örökségében, a maga városában lakott Izráel népének többi része, a papok, a léviták, a léviták szolgái és Salamon szolgáinak a fiai.


text:
Tehát Jeruzsálemben telepedtek le Júda és Benjámin fiai közül a következők: Júda fiai közül: Atájá, Uzzijjá fia, aki Zekarjá fia, aki Amarjá fia, aki Sefatjá fia, aki Mahalalél fia volt, Pérec fiai közül.


text:
És Maaszéjá, Bárúk fia, aki Kol-Hóze fia, aki Hazájá fia, aki Adájá fia, aki Jójárib fia, aki Zekarjá fia, aki Hassilóni fia volt.


text:
Benjámin fiai pedig ezek: Szallú, Mesullám fia, aki Jóéd fia, aki Pedájá fia, aki Kólájá fia, aki Maaszéjá fia, aki Ítiél fia, aki Jesajá fia volt.


text:
Szerájá pedig, Hilkijjá fia, aki Mesullám fia, aki Cádók fia, aki Merájót fia, aki Ahitúb fia, az Isten házának felvigyázója volt;


text:
testvéreikkel együtt, akik a ház szolgálatát végezték, összesen nyolcszázhuszonketten voltak. Továbbá Adájá, Jeróhám fia, aki Pelaljá fia, aki Amci fia, aki Zekarjá fia, aki Pashúr fia, aki Malkijjá fia volt,


text:
valamint rokonaik, a családfők: összesen kétszáznegyvenketten. Továbbá Amasszaj, Azarél fia, aki Ahzaj fia, aki Mesillémót fia, aki Immér fia volt,


text:
valamint rokonaik, vitéz férfiak: összesen százhuszonnyolcan. Elöljárójuk Zabdiél, Haggedólim fia volt.


text:
Továbbá Sabbetaj és Józábád, akik a léviták főemberei közül az Isten házának külső munkáira felügyeltek.


text:
Mattanjá, Míká fia, aki Zabdi fia, aki Ászáf fia volt: ő volt a hálaadó éneklés vezetője, amelyet az imádság után kezdtek el. Bakbukjá volt a második testvérei között. Továbbá Abdá, Sammúa fia, aki Gálál fia, aki Jedútún fia volt.


text:
A kapuőrök pedig ezek voltak: Akkúb, Talmón és rokonaik. A kapuk őrzői összesen százhetvenketten voltak.


text:
A léviták elöljárója Jeruzsálemben, Isten házának a szolgálatánál Uzzi, Báni fia volt, aki Hasabjá fia, aki Mattanjá fia, aki Míká fia volt Aszáf fiai, az énekesek közül.


text:
Petahjá, Mesézabél fia Júda fiának, Zerahnak a fiai közül a király tanácsosa volt a nép minden dolgában.


text:
A Júda fiai közül valók a vidéki városok és határaik közül Kirjat-Arbában és falvaiban, Dibónban és falvaiban, Jekabceélben és falvaiban laktak.


text:
Zánóahban, Adullámban és falvaiban, Lákisban és határaiban, Azékában és falvaiban. Így laktak egész Beérsebától a Hinnómvölgyig.


text:
Ezek azok a papok és léviták, akik visszatértek Zerubbábellal, Sealtiél fiával és Jésúával: Szerájá, Jirmejá, Ezrá,


text:
A léviták pedig ezek voltak: Jésúa, Binnúj, Kadmiél, Sérébjá, Jehúdá és Mattanjá. Ő volt a hálaadó éneklés vezetője övéivel együtt.


text:
A léviták között Eljásib, Jójádá, Jóhánán és Jaddúa idejében jegyezték föl a papok összes családfőit a perzsa Dárius uralkodásáig.


text:
A léviták főemberei ezek voltak: Hasabjá, Sérébjá, Jésúa, Kadmiél fia; testvéreik velük szemben álltak föl a dicsérő és hálaadó éneklésre, csoportonként, mint egy éneklő sereg, Dávidnak, Isten emberének a parancsa szerint.


text:
Mattanjá, Bakbukjá, Óbadjá, Mesullám, Talmón és Akkúb kapuőrök pedig őrt álltak a kapuknál levő tárházaknál.


text:
Ezek Jójákimnak, Jésúa fiának, Jócádák unokájának, valamint Nehémiásnak, a helytartónak és Ezsdrásnak, a törvénytudó papnak az idejében éltek.


text:
Jeruzsálem várfalának a fölszentelésekor mindenütt fölkeresték a lévitákat, hogy elhozzák őket Jeruzsálembe, és elvégezzék a fölszentelést örömmel, hálaadással, énekelve, cimbalmokkal, lantokkal és citerákkal.


text:
Bét-Gilgálból, Geba és Azmávet határaiból, mert az énekesek Jeruzsálem körül építettek maguknak falvakat.


text:
És miután a papok és a léviták megtisztították magukat, megtisztították a népet is, meg a kapukat és a várfalat is.


text:
Azután fölküldtem Júda fejedelmeit a várfalra, és két nagy hálaadást éneklő sereget és menetet állítottam föl. Az egyik jobb kéz felé ment a várfal mellett, a Szemét-kapu felé.


text:
A papok fiai közül pedig a kürtökkel ment Zekarjá, Jónátán fia, aki Semajá fia, aki Mattanjá fia, aki Míkájá fia, aki Zakkúr fia, aki Aszáf fia volt.


text:
Továbbá testvérei: Semajá, Azarél, Milalaj, Gilalaj, Máaj, Netanél, Júda és Hanáni Dávidnak, Isten emberének a hangszereivel; Ezsdrás pedig, az írástudó előttük ment.


text:
Ez a sereg a Forrás-kapu felé ment, s egyenesen fölmentek Dávid városának lépcsőin a várfalhoz vezető feljárón. Elmentek Dávid háza mellett a Vízi-kapuig, kelet felé.


text:
A hálaadást éneklő másik sereg pedig bal kéz felé haladt, én és a nép fele pedig utánuk mentünk. A várfal mellett, a Kemencék tornya mellett haladtak, egészen a széles falig.


text:
Azután az Efraim-kapu és az Ófel kapuja mellett, a Hal-kapu és a Hananél-torony meg a Méátorony mellett egészen a Juh-kapuig mentek, s megálltak a Tömlöc-kapunál.


text:
Majd mindkét, hálaadást éneklő sereg megállt az Isten házánál. Én is odaálltam a fejedelmek egyik felével


text:
valamint Maaszéjá, Semajá, Eleázár, Uzzi, Jehóhánán, Malkijjá, Élám és Ezer. Akkor énekelni kezdtek az énekesek Jizrahjával, a vezetőjükkel együtt.


text:
Azon a napon nagy áldozatokat mutattak be, és vigadoztak, mert Isten nagy örömöt szerzett nekik. Még az asszonyok és a gyermekek is vigadoztak, és nagyon messzire elhallatszott Jeruzsálem ujjongása.


text:
Azon a napon férfiakat állítottak a kincsek, fölajánlott áldozatok, az első zsengék és a tized tárházaihoz, hogy összegyűjtsék azokba a városok határaiból a papok és a léviták törvény szerinti részét, mert Júda örült, hogy a papok és a léviták szolgálatba álltak.


text:
Ők vigyáztak ugyanis az istentisztelet rendjére és a tisztaság rendjére. Az énekesek és a kapuőrök is szolgálatba álltak Dávidnak és fiának, Salamonnak a parancsa szerint.


text:
Mert már Dávid és Ászáf napjaiban is, régtől fogva voltak, akik vezették az énekeseket és az Istennek hálát adó és őt dicsérő éneklést.


text:
Zerubbábel és Nehémiás idejében egész Izráel naponta megadta az énekeseknek és a kapuőröknek a maguk napi részét. Odaadták a szent adományokat a lévitáknak, a léviták pedig átadták azokat Áron fiainak.


text:
Azon a napon fölolvastak Mózes könyvéből a nép füle hallatára, és azt találták benne megírva, hogy egy ammóni vagy móábi sem léphet be soha Isten gyülekezetébe,


text:
mivel nem mentek Izráel fiai elé kenyérrel és vízzel, sőt fölbérelték ellenük Bálámot, hogy megátkozza őket; de Istenünk áldásra fordította az átkot.


text:
Ennek előtte Eljásib pap, aki Istenünk háza kamráinak a felügyelője volt, rokonságba került Tóbijjával,


text:
és átengedett neki egy nagy kamrát – noha abban azelőtt az ételáldozatot, a tömjént, az edényeket helyezték el –, valamint az olajnak, mustnak és gabonának a tizedét – amely a kapuőröknek, az énekeseknek és a lévitáknak törvény szerinti részük – és a papok ajándékát.


text:
Amikor mindez történt, nem voltam Jeruzsálemben, mert Artahsasztá babilóniai király harminckettedik esztendejében visszamentem a királyhoz. Bizonyos idő múltán újra szabadságot kértem a királytól.


text:
Visszatértem Jeruzsálembe, és akkor megtudtam azt a gonosz dolgot, amelyet Eljásib cselekedett Tóbijjáért, hogy átengedett neki egy kamrát az Isten házának udvarában.


text:
Parancsomra megtisztították a kamrákat, és visszahordattam azokba Isten házának az edényeit, az ételáldozatot és a tömjént.


text:
Megtudtam azt is, hogy nem adták meg a léviták járandóságát, ezért az Isten házában szolgáló léviták és énekesek szétszéledtek, mindegyik a maga mezejére.


text:
Megróttam a fejedelmeket, és azt mondtam: Miért ilyen elhagyatott az Isten háza? Majd összegyűjtöttem a lévitákat, és a helyükre állítottam őket.


text:
A tárházak fölé felügyelőül rendeltem Selemjá papot, Cádók írástudót és Pedáját a léviták közül, melléjük pedig Hánánt, aki Zakkúr fia, aki pedig Mattanjá fia volt, mivel hűségesnek tartották őket. Az ő feladatuk volt, hogy kiosszák testvéreik járandóságát.


text:
Emlékezzél meg rólam ezért, Istenem, és ne engedd, hogy kitöröljék könyvedből jótetteimet, amelyeket Istenem házáért és rendtartásáért tettem!


text:
Ezekben a napokban azt láttam Júdában, hogy sajtót taposnak a nyugalom napján, és a szamarakra terhet raknak, sőt gabonát, bort, szőlőt és olajat és mindenféle terhet hordanak be Jeruzsálembe szombatnapon. Ezért figyelmeztettem őket még aznap, amikor az eleséget árulták.


text:
Tírusziak is laktak a városban, akik halat és mindenféle árut hoztak be és árusítottak szombatnapon Júda fiainak Jeruzsálemben.


text:
Ezért megróttam Júda elöljáróit, és ezt mondtam nekik: Micsoda gonoszságot műveltek, hogy így megszentségtelenítitek a szombatnapot?


text:
Hát nem így cselekedtek-e atyáitok? Istenünk ezért hozta ránk és e városra mindezt a sok bajt! És ti mégis növelitek Isten haragját Izráel fölött, mert megszentségtelenítitek a szombatot!


text:
Ezért amikor árnyék borult Jeruzsálem kapuira a nyugalom napja előtt, parancsomra bezárták az ajtókat, és meghagytam nekik, hogy ne nyissák ki azokat a szombat végéig. Sőt néhány emberemet a kapukhoz rendeltem, és ezt mondtam: Nem hozhatnak be semmiféle terhet a nyugalom napján!


text:
Figyelmeztettem őket, és így szóltam hozzájuk: Miért háltok e várfal előtt? Ha ezt megismétlitek, rátok teszem a kezemet! Attól fogva nem jöttek a nyugalom napján.


text:
Megparancsoltam a lévitáknak, hogy tisztítsák meg magukat, menjenek, és őrizzék a kapukat, hogy megszenteljék a szombatot. Ezért is emlékezzél meg rólam, Istenem, és kedvezz nekem nagy kegyelmeddel!


text:
Azokban a napokban meglátogattam azokat a zsidókat, akik asdódi, ammóni és móábi asszonyokat vettek feleségül,


text:
és fiaik fele asdódi nyelven beszélt, és nem tudtak héberül, hanem csak valamelyik másik nép nyelvén.


text:
Ezért megszidtam és megátkoztam őket. Megvertem közülük néhányat, megtépáztam őket, majd megeskettem őket Istenre: Ne adjátok leányaitokat az ő fiaiknak, és ne vegyetek feleséget fiaitoknak és magatoknak sem az ő leányaik közül.


text:
Hát nem ebben vétkezett-e Salamon, Izráel királya? Noha sok népnek nem volt hozzá hasonló királya, akit így szeretett az ő Istene, és királlyá tette őt Isten egész Izráel fölött, őt is bűnre vitték az idegen asszonyok.


text:
Most rólatok is azt kell hallani, hogy elkövetitek mindezt a nagy gonoszságot, és vétkeztek Istenünk ellen, mert idegen asszonyokat vesztek feleségül?!


text:
És megtisztítottam őket minden idegentől, és rendtartást szabtam a papoknak és a lévitáknak a maguk dolgaiban;


text:
megszabott időnként a fa behordására és az első zsengékre vonatkozóan is. Emlékezzél meg rólam, Istenem, az én javamra!


text:
Ahasvérós idejében történt. Ez az Ahasvérós Indiától Etiópiáig százhuszonhét tartományon uralkodott.


text:
uralkodása harmadik évében lakomát szerzett minden fejedelmének és szolgájának. Megjelentek előtte Perzsia és Média hatalmasságai, főemberei és a tartományok fejedelmei.


text:
Hosszú ideig, száznyolcvan napon keresztül mutogatta királyi dicsőségének gazdagságát és hatalmának ragyogását és pompáját.


text:
Amikor elmúltak ezek a napok, a király hét napig tartó lakomát rendezett a királyi palota kertjének udvarában az egész népnek, amely Súsán várában tartózkodott, a kicsinytől fogva a nagyig.


text:
Fehér vászon- és kék bíbor gyapjúszőnyegek voltak fehér gyapjúból és bíborból való kötelekkel, ezüstkarikákkal a fehérmárvány oszlopokra erősítve. Arany- és ezüstkerevetek voltak az alabástrom-, fehérmárvány, gyöngyház- és sötét márványpadozaton.


text:
A rendelkezés szerint senkit sem erőltettek, hogy igyon. Így hagyta meg a király háza minden gondviselőjének, hogy mindenkinek kedvére tegyenek.


text:
A hetedik napon, amikor megvidámult a király szíve a bortól, azt parancsolta Mehúmánnak, Bizzetának, Harbónának, Bigtának és Abagtának, Zétarnak és Karkasznak, a hét udvarmesternek, akik Ahasvérós király személye körül látták el a szolgálatot,


text:
hogy vezessék a király elé Vasti királynét királyi koronával a fején, hogy megmutassa szépségét a népnek és a fejedelmeknek. Mert szép megjelenésű volt.


text:
De Vasti királyné megtagadta, hogy bemenjen a király parancsára, amelyet az udvarmesterek által küldött. Erre igen fölháborodott a király, és haragra gerjedt.


text:
Megkérdezte hát a király a bölcseket, akik ismerték az elmúlt időket, mert az volt a szokás, hogy a király minden dolgát a jog és törvény tudósai elé vitték.


text:
Perzsia és Média hét fejedelme, Karsená, Sétár, Admátá, Tarsis, Meresz, Marszená és Memúkán állt a legközelebb hozzá, akik bármikor láthatták a királyt, és a legjelentősebb helyeket töltötték be az országban.


text:
Ezt kérdezte tőlük a király: Mit kell hát cselekedni a törvény szerint Vasti királynéval, mivel nem teljesítette Ahasvérós királynak az udvarmesterek által üzent parancsát?


text:
Akkor azt mondta Memúkán a király és a fejedelmek előtt: Nemcsak a király ellen vétkezett Vasti királyné, hanem Ahasvérós király minden tartományának az összes fejedelme és népe ellen is.


text:
Mert a királyné cselekedetének híre eljut minden asszonyhoz, és majd ők is megvetik férjüket, és azt mondják: Ahasvérós király is megparancsolta, hogy Vasti királyné menjen hozzá, de nem ment.


text:
És még ma meghallják Perzsia és Média fejedelemasszonyai, hogy mit tett a királyné, és majd ők is így fognak beszélni a király minden fejedelmével, és ebből sok megvetés és harag származik.


text:
Ha tehát jónak látja a király, bocsásson ki királyi parancsot, és írják azt a visszavonhatatlan perzsa-méd törvények közé, hogy Vasti többé ne jöjjön Ahasvérós király színe elé, és hogy az ő királynői hatalmát adja a király másnak, aki jobb őnála.


text:
Hadd hallják meg a király által kiadott rendeletet egész országában, amely igen nagy, hogy minden asszony adja meg a tiszteletet az ő férjének, a legnagyobbtól a legkisebbig.


text:
Ez a tanács megnyerte a király és a fejedelmek tetszését, és a király Memúkán beszéde szerint cselekedett.


text:
Levelet küldött birodalma minden tartományába, mindegyik tartományhoz a maga írásmódja szerint és minden népnek a maga nyelvén, hogy mindenütt a férfi legyen az úr a maga házában; és ezt hirdessék ki mindegyik nép nyelvén.


text:
Ezek után, amint megszűnt Ahasvérós király haragja, megemlékezett Vastiról, arról, amit tett, és arról, amit határoztak felőle.


text:
A király apródai pedig, akik őt szolgálták, azt mondták: Keressenek a királynak szép termetű szűz leányokat.


text:
Rendeljen a király tiszttartókat országa minden tartományába, hogy gyűjtsenek össze minden szép termetű szűz leányt Súsán várába, az asszonyok palotájába. Bízzák őket Hégajnak, a király kamarásának, az asszonyok őrzőjének a kezére, és adjanak nekik szépítőszereket.


text:
És az a leány uralkodjon Vasti helyett, aki tetszik a királynak. Tetszett ez a dolog a királynak, és úgy cselekedett.


text:
Volt egy zsidó férfi Súsán várában, név szerint Mordokaj, Jáír fia, aki Simei fia, aki Kís fia volt, Benjámin nemzetségéből.


text:
Fogságba vitték Jeruzsálemből a száműzött néppel, amelyet Jekonjával, Júda királyával hurcoltak el, amikor rabságba vitte őket Nebukadneccar babilóniai király.


text:
Ő volt a gondviselője Hadasszának, azaz Eszternek, nagybátyja leányának, mert sem apja, sem anyja nem volt. A leány szép termetű és szép ábrázatú volt, és amikor meghalt az apja és az anyja, Mordokaj leánya gyanánt magához fogadta.


text:
Amikor a király parancsát és rendeletét kihirdették, sok leányt gyűjtöttek össze Súsán várába, és Hégaj kezére bízták őket. Esztert is fölvették a király palotájába és Hégajnak, az asszonyok őrének a kezére bízták.


text:
Megtetszett neki a leány, és megkedvelte, ezért azonnal szépítőszerekkel és jó ételekkel látta el őt. Adott mellé hét leányzót, akiket a király palotájából választott ki, és őt és szolgálóleányait az asszonyok palotájának legjobb részébe vitte.


text:
Eszter azonban nem árulta el a származását, és hogy melyik néphez tartozik, mert Mordokaj meghagyta neki, hogy ne mondja meg.


text:
Mordokaj pedig mindennap az asszonyok palotájának udvara előtt járkált, hogy tudakozódjék Eszter hogyléte felől és arról, hogy mi történik vele.


text:
Minden leányra akkor került sor, hogy bemenjen Ahasvérós királyhoz, miután az asszonyokra vonatkozó törvény szerint letelt a tizenkét hónapig tartó előkészület. Ennyi időbe telt ugyanis a szépítésük, hat hónapig mirtuszolajjal és hat hónapig illatszerekkel és más női szépítőszerekkel.


text:
Így ment be mindegyik leány a királyhoz. Mindent, amit csak kívánt, megadtak neki, hogy azzal mehessen az asszonyok palotájából a király palotájába.


text:
Este bement, és reggel visszatért az asszonyok másik palotájába, és Saasgaznak, a király udvarmesterének, a másodfeleségek őrzőjének a kezére bízták. Nem mehetett többé a királyhoz, csak ha megkedvelte őt a király, és név szerint hívták.


text:
Amikor Eszterre, Abihailnak, Mordokaj nagybátyjának a leányára került a sor, akit ő leányává fogadott, és be kellett mennie a királyhoz, ő nem kívánt mást, mint amit Hégaj, a király udvarmestere, az asszonyok őrzője mondott neki. Eszter mindenkinek tetszett, aki csak látta őt.


text:
Fölvitték tehát Esztert Ahasvéróshoz a király palotájába a király uralkodásának a hetedik évében, a tizedik hónapban, ez a Tébét hónap.


text:
És a király Esztert minden asszonynál jobban szerette. Minden más leánynál jobban tetszésére és kedvére volt, ezért a királyi koronát az ő fejére helyezte, és királynévá tette Vasti helyett.


text:
És a király nagy lakomát adott összes fejedelmének és szolgájának Eszter tiszteletére. A tartományoknak pihenőnapokat adott, és királyi módon ajándékokat osztogatott.


text:
Eszter nem mondta meg sem a származását, sem azt, hogy melyik néphez tartozik, úgy, ahogy Mordokaj parancsolta neki. Mert Mordokaj szavát Eszter éppúgy megfogadta, mint amikor még a gyámja volt.


text:
Azokban a napokban pedig, amikor Mordokaj a királyi kapunál ült, megharagudott Bigtán és Teres, a király két udvarmestere, a kapuőrei, és elhatározták, hogy kezet emelnek Ahasvérós királyra.


text:
Megtudta ezt Mordokaj, és elmondta Eszter királynénak, Eszter pedig elmondta a királynak Mordokaj nevében.


text:
Kivizsgálták a dolgot, és igaznak találták, ezért mindkettőt felakasztották. Föl is jegyezték ezt a király jelenlétében a Krónikák könyvébe.


text:
Ezek után Ahasvérós király nagy méltóságra emelte az agági Hámánt, Hammedátá fiát. Kitüntette őt, és följebb tetette a székét minden fejedelménél, aki körülötte volt.


text:
A király minden szolgája, aki a királyi udvarban volt, térdet hajtott, és leborult Hámán előtt, mert így parancsolta a király. De Mordokaj nem hajtott térdet, és nem borult le.


text:
Akkor a király szolgái, akik a király kapujában voltak, ezt kérdezték Mordokajtól: Miért szeged meg a király parancsát?


text:
Nap nap után ezt mondogatták neki, de ő nem hallgatott rájuk. Ezért jelentették Hámánnak, hogy lássák, helytálló-e Mordokaj védekezése; mert arra hivatkozott előttük, hogy ő zsidó.


text:
De kevesellte, hogy csak magára Mordokajra vesse rá a kezét, mert megmondták neki, hogy Mordokaj melyik népből származik. Ezért Hámán arra törekedett, hogy elveszítsen Ahasvérós egész országában minden zsidót, Mordokaj népét.


text:
Ahasvérós királyságának tizenkettedik évében, az első hónapban, a Niszán hónapban púrt, azaz sorsot vetettek Hámán előtt napról napra és hónapról hónapra a tizenkettedik hónapig, ez pedig Adár hónapja.


text:
Akkor ezt mondta Hámán Ahasvérós királynak: Van egy nép, amely elszórtan és elkülönülve él a népek között, országod minden tartományában, és törvényei különböznek minden más nemzetétől. Nem teljesítik a király törvényeit sem. Bizony, nem illik ezt annyiban hagynia a királynak!


text:
Ha a királynak úgy tetszik, adja írásba, hogy veszítsék el őket, és én tízezer talentum ezüstöt mérek ki a hivatalnokok kezébe, hogy vigyék a király kincstárába.


text:
Akkor a király lehúzta ujjáról a gyűrűjét, és az agági Hámánnak, Hammedátá fiának, a zsidók ellenségének adta.


text:
Azt mondta Hámánnak a király: Az ezüst legyen a tiéd, a néppel pedig úgy cselekedj, amint neked tetszik.


text:
Az első hónap tizenharmadik napján előhívatták a király írnokait, és megírattak mindent a király fejedelmeinek és a kormányzóknak, akik az egyes tartományokban voltak, továbbá minden egyes nép vezetőinek úgy, ahogy Hámán parancsolta. Minden tartománynak a maga írásmódja szerint és minden egyes népnek a saját nyelvén írtak Ahasvérós király nevében, és az írásokat lepecsételték a király gyűrűjével.


text:
Majd elküldték a leveleket futárokkal a király minden tartományába, hogy egyetlen napon, a tizenkettedik hónapnak, Adár hónapnak a tizenharmadik napján pusztítsanak ki, öljenek meg és semmisítsenek meg minden zsidót, ifjútól vénig, gyermekeket és asszonyokat, javaikat pedig zsákmányolják el.


text:
A rendelet szövegét törvényként hirdették ki minden egyes tartományban, és minden népnek tudomására hozták, hogy legyenek készen azon a napon.


text:
A futárok gyorsan elmentek a király parancsával. A törvényt Súsán várában is kiadták. A király és Hámán leült inni, Súsán városa pedig föl volt háborodva.


text:
Amikor Mordokaj megtudta mindazt, ami történt, megszaggatta ruháit, zsákba és hamuba öltözött, kiment a város közepére, és nagy keservesen jajveszékelt.


text:
Minden egyes tartományban, ahová csak eljutott a király parancsa és törvénye, nagy gyászuk volt a zsidóknak: böjt, siralom és jajgatás. Sokan zsákruhában és hamuban feküdtek.


text:
Ekkor bementek Eszterhez a szolgálóleányai és az udvarmesterei, és megmondták ezt neki. A királyné nagyon megszomorodott, és ruhákat küldött, hogy öltöztessék föl Mordokajt, és vegyék le róla a zsákruhát; de ő nem fogadta el.


text:
Akkor előhívatta Eszter Hatákot, aki a király udvarmesterei közül az ő szolgálatára volt rendelve, és kiküldte őt Mordokajhoz, hogy megtudja, mi történt, és miért teszi ezt.


text:
Mordokaj pedig elmondta neki mindazt, ami érte, és szólt az ezüst összegéről is, amelyet Hámán ígért, hogy a király kincséhez teszi a zsidók elpusztításáért.


text:
Átadta neki a rendelet írott szövegét is, amelyet Súsánban adtak ki arról, hogy eltöröljék őket, hogy mutassa meg Eszternek, és magyarázza meg és hagyja meg neki, hogy menjen be a királyhoz, könyörögjön hozzá, és esedezzen előtte népéért.


text:
A király minden szolgája és a király tartományainak népe tudja, hogy minden férfi és asszony, aki hívatlanul megy be a királyhoz a belső udvarba, az mind halállal lakol, kivéve ha a király kinyújtja feléje aranypálcáját: akkor életben marad. Engem pedig már harminc napja nem hívtak, hogy bemenjek a királyhoz.


text:
Mordokaj azonban ezt üzente vissza Eszternek: Ne gondold magadban, hogy te a király palotájában megmenekülhetsz a többi zsidó közül.


text:
Mert ha te most hallgatsz, más módon lesz enyhülésük és szabadulásuk a zsidóknak, te viszont elveszel, és atyád háza is elveszik. És ki tudja, talán éppen e mostani idő miatt jutottál királyságra!


text:
Menj el, és gyűjts össze minden zsidót, aki Súsánban található. Böjtöljetek értem, ne egyetek és ne igyatok három napig sem éjjel, sem nappal. Én és szolgálóleányaim is így böjtölünk, és így megyek be a királyhoz, a törvény ellenére is. És ha elveszek, hát elveszek.


text:
Történt, hogy harmadnapon Eszter felöltözött királyői ruhájába, és megállt a király palotájának belső udvarában, a király palotájával szemben. A király pedig trónján ült a királyi palotában, a ház ajtajával szemben.


text:
Amint meglátta a király, hogy Eszter királyné az udvarban áll, kegyelmet talált előtte, ezért a király kinyújtotta Eszter felé az aranypálcát, amely a kezében volt. Akkor odament Eszter, és megérintette az aranypálca végét.


text:
A király ezt kérdezte tőle: Mit óhajtasz, Eszter királyné? Mi a kérésed? Ha az ország felét kéred is, megadatik neked.


text:
Eszter így felelt: Ha a király jónak látja, jöjjön el a király Hámánnal együtt ma arra a lakomára, amelyet készítettem.


text:
A király azt mondta: Gyorsan elő Hámánnal, hogy teljesítse Eszter kívánságát. A király és Hámán tehát elment a lakomára, amelyet Eszter készített.


text:
A király megkérdezte Esztert borivás közben: Mi a kívánságod? Megadatik neked. És mi a kérésed? Ha az ország fele is, meglesz!


text:
ha kegyelmet találtam a király szeme előtt, és ha a király jónak látja, hogy teljesítse kívánságomat, és megadja kérésemet, jöjjön el a király Hámánnal arra a lakomára, amelyet készítek, és holnap válaszolok a király szavaira.


text:
Hámán azon a napon vígan és jókedvűen távozott onnan. De amint meglátta Mordokajt a király kapujában, és az nem kelt föl, és nem rettent meg tőle, Hámán eltelt haraggal Mordokaj miatt.


text:
Hámán azonban megtartóztatta magát, és hazament, üzent, és magához hívatta barátait meg a feleségét, Zerest.


text:
És elbeszélte nekik gazdagságának dicsőségét, fiainak sokaságát és mindazt, amivel kitüntette őt a király, továbbá hogy följebb emelte őt a fejedelmeknél és a király szolgáinál.


text:
Majd azt mondta Hámán: Nem is hívott Eszter királyné mást a királlyal együtt a lakomára, amelyet készített, hanem csak engem, és még holnapra is meghívott a királlyal együtt.


text:
Erre ezt mondta neki a felesége, Zeres és minden barátja: Csináltatni kell egy ötven könyök magas fát, reggel pedig mondd meg a királynak, hogy akasszák föl rá Mordokajt! Akkor vígan mehetsz a lakomára a királlyal. Tetszett ez a dolog Hámánnak, és megcsináltatta a fát.


text:
Azon az éjjelen kerülte az álom a királyt, ezért megparancsolta, hogy hozzák elő a nevezetes történetek könyvét, és ezekből olvassanak föl a király előtt.


text:
Egy helyen rátaláltak annak leírására, hogy miként jelentette föl Mordokaj Bigtánát és Terest, a király két udvarmesterét, küszöbének őreit, akik azon voltak, hogy kezüket Ahasvérós királyra vessék.


text:
Akkor megkérdezte a király: Milyen kitüntetést és méltóságot adtak ezért Mordokajnak? A király apródjai, a szolgái így feleltek: Semmit sem kapott ezért.


text:
Akkor ezt mondta a király: Ki van az udvarban? Hámán ugyanis éppen akkor jött be a királyi ház külső udvarába, hogy azt kérje a királytól, akasztassa fel Mordokajt a fára, amelyet neki készíttetett.


text:
És így feleltek a királynak az ő apródjai: Íme, Hámán áll az udvarban. A király azt mondta erre: Jöjjön be!


text:
Amikor bement Hámán, a király azt kérdezte tőle: Mit kell cselekedni azzal az emberrel, akit a király ki kíván tüntetni? Hámán azt gondolta magában: Ki másnak akarna a király kitüntetést adni, ha nem nekem?


text:
hozzanak királyi ruhát, amilyenben a király jár, és lovat, amilyenen a király szokott ülni, és tegyenek királyi koronát a fejére.


text:
Adják azt a ruhát és a lovat a király egyik nemes fejedelmének a kezébe, és öltöztessék fel azt az embert, akit a király ki kívánt tüntetni, vezessék végig lóháton a város utcáin, és kiáltsák előtte: Így cselekszenek azzal az emberrel, akit a király ki akar tüntetni.


text:
Akkor azt mondta a király Hámánnak: Siess, hozd elő azt a ruhát és azt a lovat, és cselekedjél aszerint, amint mondtad, a zsidó Mordokajjal, aki a király kapujában ül, és semmit ne hagyj el abból, amit szóltál!


text:
Előhozta azért Hámán a ruhát és a lovat, felöltöztette Mordokajt, és lóháton végigvezette őt a város utcáján, és ezt kiáltotta előtte: Így cselekszenek azzal az emberrel, akit a király ki akar tüntetni.


text:
És elbeszélte Hámán feleségének, Zeresnek és minden barátjának mindazt, ami vele történt. Ezt mondták neki az ő tanácsadói és a felesége, Zeres: Ha Mordokaj előtt, aki zsidó származású, már kezdetben elesel, nem bírsz majd vele, hanem bizonnyal elbuksz vele szemben.


text:
És amíg így beszéltek vele, eljöttek a király udvarmesterei, és siettek Hámánt a lakomára vinni, amelyet Eszter készített.


text:
A második napon újra megkérdezte a király Esztert borivás közben: Mi a kívánságod, Eszter királyné? Megkapod! Mi a kérésed? Ha az ország fele is, meglesz.


text:
Eszter királyné így felelt: Ha kegyelmet találtam szemed előtt, ó, király, és ha a királynak tetszik, akkor kívánságomra add nekem az életemet, és kérésemre add nekem a népemet.


text:
Mert eladtak engem és népemet, hogy kipusztítsanak, megöljenek és megsemmisítsenek minket. Ha csak szolgákul vagy szolgálókul adtak volna el, akkor hallgatnék, mivel ilyen szorongattatás miatt nem illene zaklatnom a királyt.


text:
Erre Ahasvérós király megkérdezte Eszter királynét: Ki az, és hol van az, akit szíve erre vitt, hogy így cselekedjen?


text:
Eszter így felelt: Ez a gonosz Hámán, az ellenségünk és gyűlölőnk! Akkor Hámán megrettent a király és a királyné előtt.


text:
A király pedig haragjában fölkelt a bor mellől, és a palotakertbe ment. Hámán pedig ott maradt, hogy az életéért könyörögjön Eszter királynénak, mert látta, hogy a király részéről elvégzett dolog az ő veszte.


text:
Amikor a király visszatért a palota kertjéből abba a házba, ahol a borivás folyt, Hámán éppen a kerevetre borult, amelyen Eszter volt. Akkor azt mondta a király: Talán még erőszakot is el akar követni a királynén nálam, a palotában?! Amint elhagyta ez a szó a király ajkát, Hámán arcát befedték.


text:
Akkor azt mondta Harbóná, az udvarmesterek egyike a királynak: Íme, van egy fa is, amelyet Hámán készített Mordokajnak, aki pedig a király javára szólt. Ott áll Hámán házánál, ötvenkönyöknyi magas. A király azt mondta: Őt magát akasszátok föl rá!


text:
Azon a napon Ahasvérós király Eszter királynénak adta Hámánnak, a zsidók ellenségének a házát, és Mordokaj bement a király színe elé, mert Eszter elmondta, hogy kije ő neki.


text:
Akkor a király lehúzta a gyűrűjét, amelyet Hámántól elvett, és Mordokajnak adta. Eszter pedig Mordokajt Hámán házának a felügyelőjévé tette.


text:
Majd újra szólt Eszter a királyhoz, leborult a lábához, sírt és könyörgött, hogy semmisítse meg az agági Hámán gonosz tervét, amelyet kigondolt a zsidók ellen.


text:
és azt mondta: Ha a királynak tetszik, ha kegyelmet találtam őelőtte, és helyes dolog a király előtt, és én kedves vagyok a szeme előtt, adjon ki egy iratot, hogy vonják vissza az agági Hámánnak, Hammedátá fiának a tervéről szóló leveleket, amelyeket azért írt, hogy elveszítsék a zsidókat a király minden tartományában.


text:
Mert hogyan tudnám elnézni azt a nyomorúságot, amely népemet érné, és hogyan tudnám nézni testvéreim vesztét?


text:
Ahasvérós király erre azt mondta Eszter királynénak és a zsidó Mordokajnak: Íme, Hámán házát Eszternek adtam, és őt felakasztották a fára azért, mert a zsidókra rávetette a kezét.


text:
Ti azért írjatok a zsidóknak a király nevében úgy, ahogy jónak látjátok, és pecsételjétek le a király gyűrűjével. Mert az az irat, amelyet a király nevében írtak és a király gyűrűjével pecsételtek le, nem vonható vissza.


text:
Azonnal hívatták akkor a király írnokait, a harmadik hónap, azaz Sziván hónap huszonharmadik napján, és azok Mordokaj parancsának megfelelően írtak a zsidóknak és a fejedelmeknek, a kormányzóknak és a tartományok fejeinek Indiától fogva Etiópiáig, százhuszonhét tartományba. Minden tartománynak a maga írásmódján és minden népnek a maga nyelvén; a zsidóknak is a maguk írásmódján és nyelvén.


text:
Ahasvérós király nevében írták, és lepecsételték a király gyűrűjével, azután szétküldték a leveleket lovas futárok által, akik a királyi ménes gyors paripáin lovagoltak.


text:
Ezekben a levelekben a király megengedte a zsidóknak, bármely városban lakjanak is, hogy összegyűljenek, és megvédjék az életüket, és hogy kipusztítsák, megöljék és megsemmisítsék minden nép és tartomány ellenséges seregét, nyomorgatóik kicsinyeit és asszonyait is; és megengedte, hogy zsákmányként elvehessék a vagyonukat.


text:
Ahasvérós király minden tartományában ugyanazon a napon, a tizenkettedik hónap, azaz Adár hónap tizenharmadik napján


text:
törvényként hirdették ki ennek az írásnak a szövegét. Minden egyes tartományban minden népnek tudtára adták, hogy a zsidók készen állnak azon a napon, hogy bosszút álljanak ellenségeiken.


text:
A futárok azonnal sietve útnak eredtek a királyi gyors paripákon a király parancsa szerint; és kiadták a törvényt Súsán várában is.


text:
Mordokaj pedig kék bíborból és fehér vászonból szőtt királyi ruhában, nagy aranykoronával és fehér szőttes- és bíborvörös palástban távozott a király elől, Súsán városa pedig vigadott és örvendezett.


text:
Minden tartományban és minden városban, ahová a király szava és rendelete eljutott, örültek és vigadtak a zsidók, lakomát és ünnepet rendeztek, és sokan a föld népei közül zsidókká lettek; mert elfogta őket a zsidóktól való rettegés.


text:
A tizenkettedik hónap, azaz Adár hónap tizenharmadik napján, amikor eljött az ideje, hogy teljesítsék a király szavát, azon a napon, amelyen a zsidók ellenségei remélték, hogy hatalmukba kerítik őket, ellenkezőleg fordult a dolog, mert maguk a zsidók kerítették hatalmukba azokat, akik őket gyűlölték.


text:
Egybegyűltek városaikban a zsidók Ahasvérós király minden tartományában, hogy kezet emeljenek azokra, akik vesztüket keresték, és senki sem állhatott meg előttük, mert félelem szállta meg a népeket miattuk.


text:
A tartományok minden fejedelme, a kormányzók, a helytartók és a király hivatalnokai mind magasztalták a zsidókat, mert elfogta őket a Mordokajtól való rettegés.


text:
Mert nagy ember volt Mordokaj a király palotájában, és híre eljutott minden tartományba; és ez a férfi, Mordokaj egyre emelkedett, és naggyá lett.


text:
A zsidók pedig leverték minden ellenségüket, fegyverrel ölték meg és irtották azokat, és úgy tettek gyűlölőikkel, ahogy akartak.


text:
Hámánnak, Hammedátá fiának, a zsidók ellenségének a tíz fiát is megölték; de a zsákmányra nem tették rá a kezüket.


text:
Ekkor azt mondta a király Eszter királynénak: Súsán városában a zsidók megöltek és kiirtottak ötszáz férfit, köztük Hámán tíz fiát. A király többi tartományában mit tehettek? Mi a kívánságod? Megkapod! És amit még kérsz, meglesz.


text:
Eszter azt mondta: Ha a királynak tetszik, engedje meg holnap is a zsidóknak, akik Súsánban laknak, hogy a mai parancs szerint tegyenek, és Hámán tíz fiát fölakaszthassák a fára.


text:
A király megparancsolta, hogy úgy tegyenek. Kiadták tehát a parancsot Súsánban, és Hámán tíz fiát fölakasztották.


text:
A Súsánban lakó zsidók pedig összegyűltek Adár havának tizennegyedik napján is, és megöltek Súsánban háromszáz férfit, de a zsákmányra nem tették rá a kezüket.


text:
Más zsidók is, akik a király tartományaiban voltak, összegyűltek, és fölkeltek életük védelmében, és nyugtuk lett ellenségeiktől. Hetvenötezer embert öltek meg gyűlölőik közül, de a zsákmányra nem tették rá a kezüket.


text:
Ez Adár hónap tizenharmadik napján történt, majd a tizennegyedik napon megnyugodtak, és azt a vigadozás és az öröm napjává tették.


text:
Azok a zsidók azonban, akik Súsánban voltak, a hónap tizenharmadik és tizennegyedik napján gyűltek össze, és a hónap tizenötödik napján nyugodtak meg, és azt tették a vigasság és az öröm napjává.


text:
A vidéki zsidók, akik kerítetlen falvakban laktak, Adár hónap tizennegyedik napját tették az öröm és a vigasság napjává és ünnepévé, amelyen ajándékokat küldenek egymásnak.


text:
Mordokaj megírta mindezeket a dolgokat, és leveleket küldött Ahasvérós király minden tartományába, minden közel és távol lakó zsidóhoz.


text:
mert ezek olyan napok, amelyeken a zsidók megszabadultak ellenségeiktől, és olyan hónap ez, amelyben keserűségük örömre és sírásuk ünnepre fordult. Tegyék azokat a vigasság és az öröm napjává, és küldjenek ajándékot egymásnak és adományokat a szegényeknek.


text:
Mert az agági Hámán, Hammedátá fia, minden zsidó ellensége el akarta veszíteni a zsidókat, és púrt, azaz sorsot vetett, hogy megfélemlítse és megsemmisítse őket.


text:
Mikor azonban ez a király tudomására jutott, levélben parancsolta meg, hogy gonosz szándéka, amelyet a zsidók ellen tervelt ki, az ő fejére forduljon vissza. Ezért őt és fiait fölakasztották a fára.


text:
Ezért nevezték el e napokat púrimnak a púr szóról. És ennek a levélnek a szavai alapján és annak alapján, amit láttak, és ami érte őket,


text:
elhatározták, és szokássá tették a zsidók magukra, utódaikra és mindazokra vonatkozóan, akik hozzájuk csatlakoznak, hogy örökké megtartják ezt a két napot, minden esztendőben a kijelölt időben, úgy, ahogy leírták.


text:
És e napokra mindig emlékezni fognak, és megülik azokat nemzedékről nemzedékre, családról családra, tartományról tartományra és városról városra. És a púrim napjainak ünneplése nem szűnik meg a zsidók között, és emléke nem vész ki utódaik körében.


text:
Eszter királyné, Abihail leánya és a zsidó Mordokaj nyomatékosan megírta, hogy a púrim ünnepéről szóló e második levelet is juttassák érvényre.


text:
Levelet küldött minden zsidónak Ahasvérós országának százhuszonhét tartományába, békességet és épséget kívánva,


text:
hogy tartsák meg a púrim napjait a meghatározott időben, ahogy meghagyta nekik a zsidó Mordokaj és Eszter királyné, és ahogy elrendelték magukra és utódaikra vonatkozóan a böjtölés és a jajkiáltás dolgát.


text:
Ereje és minden vitézsége pedig, valamint Mordokaj nagy méltóságának a története, amellyel fölmagasztalta őt a király, vajon nincs-e megírva Média és Perzsia királyainak évkönyveiben?


text:
Mert a zsidó Mordokaj a második ember volt Ahasvérós király után, nagy volt a zsidók között, és kedves az ő honfitársainak körében, mert javát kereste népének, és békességet szerzett minden utódjának.


text:
Élt Úc földjén egy ember, akinek Jób volt a neve. Ez az ember feddhetetlen, igaz, istenfélő volt, és kerülte a rosszat.


text:
Hétezer juh, háromezer teve és ötszáz iga ökör és ötszáz szamár volt a jószága. Szolgája is igen sok volt, és ez a férfiú nagyobb volt kelet minden fiánál.


text:
Fiai eljártak egymáshoz, és vendégséget szereztek otthonukban, ki-ki a maga napján. Üzentek, és meghívták három húgukat is, hogy együtt egyenek és igyanak velük.


text:
Mikor pedig a vendégség napjai sorra lejártak, elküldött értük Jób, és megszentelte őket. Korán reggel fölkelt, és égőáldozatot mutatott be mindnyájuk száma szerint. Mert ezt mondta Jób: Hátha vétkeztek a fiaim, és káromolták Istent szívükben! Így tett Jób minden alkalommal.


text:
Történt egy napon, hogy eljöttek az istenfiak, hogy az ÚR színe elé járuljanak, és megjelent a Sátán is közöttük.


text:
Az ÚR azt kérdezte a Sátántól: Honnan jössz? A Sátán így felelt az ÚRnak: Körülkerültem és át- meg átjártam a földet.


text:
Az ÚR azt mondta a Sátánnak: Észrevetted szolgámat, Jóbot? Bizony nincs hozzá hasonló a földön: feddhetetlen, igaz, istenfélő, és kerüli a rosszat.


text:
Nem te vetted-e körül őt magát, házát és mindenét, amije van? Keze munkáját megáldottad, jószága igen megszaporodott e földön.


text:
De bocsássad csak rá a kezedet, sújts le vele mindarra, ami az övé, vajon akkor nem átkoz-e meg téged szemtől szembe?!


text:
Az ÚR pedig azt mondta a Sátánnak: Íme, mindazt, amije van, a kezedbe adom, csak rá magára nem nyújthatod ki a kezedet. Ekkor kiment a Sátán az ÚR elől.


text:
Akkor követ jött Jóbhoz, és ezt mondta: Az ökrök szántottak, a szamarak pedig mellettük legelésztek.


text:
A sébaiak azonban rajtuk ütöttek, és elhajtották azokat, a szolgákat pedig fegyverrel ölték meg. Csak én magam menekültem meg, hogy hírt hozzak neked.


text:
Még ez beszélt, amikor jött egy másik, és azt mondta: Isten tüze hullott le az égből, és megégette a juhokat és a szolgákat, és megemésztette őket. Csak én magam menekültem el, hogy hírt hozzak neked.


text:
Még ez beszélt, amikor jött egy másik, és azt mondta: A káldeusok három csapattal rajtaütöttek a tevéken, és elhajtották azokat, a szolgákat pedig fegyverrel ölték meg. Csak én magam menekültem meg, hogy hírt hozzak neked.


text:
Még ez beszélt, amikor jött egy másik, és azt mondta: Fiaid és leányaid ettek, és bort ittak elsőszülött bátyjuk házában.


text:
És íme, nagy szél támadt a puszta felől, megrendítette a ház négy sarkát, az rászakadt a gyermekekre, és meghaltak. Csak én magam menekültem meg, hogy hírt hozzak neked.


text:
és azt mondta: Mezítelen jöttem ki anyám méhéből, és mezítelen térek vissza. Az ÚR adta, az ÚR vette el. Áldott legyen az ÚR neve!


text:
Történt egy napon, hogy eljöttek az istenfiak, hogy az ÚR színe elé járuljanak. Eljött velük a Sátán is, hogy az ÚR színe elé járuljon.


text:
Az ÚR pedig azt kérdezte a Sátántól: Észrevetted-e szolgámat, Jóbot? Bizony nincs a földön olyan, mint ő: feddhetetlen, igaz, istenfélő, és kerüli a rosszat. Még most is állhatatos feddhetetlenségében, noha fölingereltél ellene, hogy ok nélkül sújtsam.


text:
A Sátán ezt válaszolta az ÚRnak: Bőrt bőrért; de mindazt, amije csak van, odaadja az ember az életéért.


text:
Nyújtsd csak ki a kezed, és sújts le csontjára és testére: vajon akkor nem átkoz-e meg téged szemtől szembe?


text:
A felesége pedig azt mondta neki: Erősen állsz-e még mindig a te feddhetetlenségedben? Átkozd meg Istent, és halj meg!


text:
Ő azonban azt felelte: Úgy beszélsz, mint egy bolond. Ha már a jót elfogadtuk Istentől, nem kell-e a rosszat is elfogadnunk? Mindezekben sem vétkezett Jób az ajkával.


text:
Mikor pedig Jób három barátja meghallotta mindazt a nyomorúságot, amely rajta esett, eljött mindegyik a lakhelyéről: a témáni Elifáz, a súahi Bildád és a naamái Cófár. Elhatározták, hogy együtt elmennek hozzá, hogy bánkódjanak vele, és vigasztalják őt.


text:
Amint távolról megpillantották, nem is ismerték meg. Hangosan zokogtak, azután pedig mindegyik megszaggatta a maga köntösét, port hintettek a fejükre és az ég felé.


text:
Hét napon és hét éjszakán át ott ültek vele a földön, és egyik sem szólt egy szót sem, mert látták, hogy igen nagy a fájdalma.


text:
Tartsa fogva azt a sötétség és a halál árnyéka; a felhő lakozzék rajta, nappali sötétség tegye rettenetessé.


text:
Hát még azokban, akik agyagházakban laknak, amelyeknek porban van az alapjuk, és könnyebben szétnyomhatók a molynál.


text:
Amit learattak, fölfalja az éhező, a tövisek közül is kiszedi, és liheg, mint a gazdag a kincsek után.


text:
Majd meglátod, hogy békességben lesz a sátrad, s ha megvizsgálod hajlékodat, nem találsz benne hiányt.


text:
Akkor még lenne valami vigaszom, ujjonganék a fájdalomban, amely nem kímél engem, hogy nem tagadtam meg a szent Isten beszédét.


text:
Ha vétkeztem, mit tettem ellened, ó, emberek őrizője? Miért tettél céltábláddá? Miért vagyok a terhedre?


text:
És miért nem bocsátod meg vétkemet, miért nem törlöd el bűnömet? Hiszen immár a porban fekszem, és ha keresel engem, már nem leszek.


text:
ha tiszta és becsületes vagy, akkor bizonyosan pártodra áll, és békességessé teszi hajlékodat igazságodért.


text:
Ha istentelen vagyok, jaj nekem! Ha igaz vagyok, akkor sem emelhetem föl a fejem. Eltölt a szégyen, és látom nyomorúságomat.


text:
Hiszen ha fölemelném fejem, mint oroszlán kergetnél engem, és ismét ellenem fordítanád csodás hatalmadat.


text:
Új tanúkat állítanál ellenem, megsokasítanád rajtam bosszúállásodat; sereged hullámokban támadna ellenem.


text:
az éjféli homály földjére, amely olyan, mint a halál árnyékának sűrű sötétsége; ahol nincs rend, és a világosság olyan, mint a sötétség.


text:
Kijelentené neked a bölcsesség titkait, mert az kétszer többet ér az okoskodásnál, és megtudnád, hogy Isten még el is engedett bűneidből.


text:
ha távol tartod magadtól a hamisságot, amely kezedhez tapad, és nem engeded, hogy hajlékodban gonoszság lakozzon,


text:
De a gonoszok szemei elepednek, menedékük eltűnik előlük, és reménységük csak az, hogy majd kilehelik lelküket.


text:
Saját barátaim kikacagnak, pedig Istenhez kiáltok, és ő meghallgat engem. Mégis kikacagják az igazat és az ártatlant!


text:
A pusztítók sátrai nyugalomban vannak; biztonságban élnek, akik ingerlik Istent, és kezükben hordják istenüket.


text:
Mivel meghatároztad napjait, ismered hónapjainak számát, így határt szabtál neki, amelyet nem hághat át.


text:
úgy az ember is lefekszik, és nem kel föl többet; az egek elmúltáig sem ébred föl, nem keltik fel álmából.


text:
Bárcsak a Seolban tartanál engem; addig rejtegetnél, amíg elmúlik haragod. Kiszabnád időmet, azután megemlékeznél rólam!


text:
Ha meghal az ember, vajon életre kel-e? Akkor nehéz szolgasorsom egész ideje alatt várnék, amíg eljönne számomra a változás.


text:
A köveket is elkoptatja a víz, a földet pedig elsodorja az ár; az ember reménységét is így teszed semmivé.


text:
Míg végül is győzelmet aratsz felette, és neki mennie kell. Elváltoztatod arcát, és úgy bocsátod el.


text:
Én is szólhatnék úgy, mint ti, csak volna lelketek az én lelkem helyén! Szavakat fonhatnék össze ellenetek; csóválhatnám miattatok a fejem;


text:
Megnyomorítottál engem: ez ellenem tanúskodik. Fölkelt ellenem saját véznaságom is, szemtől szemben tanúskodik ellenem.


text:
Haragja széttépett és üldözött engem. Fogait csikorgatta ellenem, ellenségként villogtatja felém tekintetét.


text:
Nyugalmam volt, de szétszaggatott. Nyakon ragadott és összetört engem, céltáblává tűzött ki magának.


text:
(13) ha a sírnak mondom: „Te vagy az én atyám”, a férgeknek pedig: „Ti vagytok az én anyám és néném”,


text:
Vajon ha lelkedet marcangolod haragodban, talán elnéptelenedik a föld, és kiszakad a kőszikla a helyéről?


text:
Amit másoktól szerzett, vissza kell adnia, nem nyelheti le; éppígy kereskedéssel szerzett vagyonának sem örülhet.


text:
Teljes sötétség veszi körül rejtett vagyonát, föl nem szított tűz emészti meg; elpusztul az is, ami sátrában megmaradt.


text:
Hányszor kialszik a gonoszok mécsese, és veszedelem jön rájuk! Hányszor osztogatja Isten haragjában, ami nekik jár!


text:
Mint a vadszamarak a sivatagban, úgy mennek ki, hogy munkájukkal élelmet keressenek; a puszta ad kenyeret fiaik számára.


text:
Napkeltekor fölkel a gyilkos, hogy megölje a szegényt és a szűkölködőt, éjjel pedig olyan, mint a tolvaj.


text:
Könnyen siklanak tova a víz színén, birtokuk átkozott lesz a földön; nem térnek rá a szőlőkbe vivő útra.


text:
Az anyaméh is elfelejti, férgeknek lesz csemegéje, nem emlékeznek rá többé, és az álnokság kitörik, mint a fa.


text:
Magasra emelkednek, de egy kis idő, és már nincsenek! Alásüllyednek és elenyésznek, mint bárki más; és levágják őket, mint a búzakalászt.


text:
Íme, mindez csak útjának szegélye, és mily csöndes szó az, amit meghallunk tőle! Ám hatalmas mennydörgését ki érthetné meg?


text:
Távol legyen tőlem, hogy igazat adjak nektek! Amíg lelkemet ki nem lehelem, nem engedek ártatlanságomból.


text:
Ez a gonosz ember osztályrésze Istentől és a kegyetlenek öröksége a Mindenhatótól, amelyet elvesznek:


text:
Véget vet az ember a sötétségnek, és sorra átkutatja a legtávolabbi zugban és sűrű sötétségben levő köveket.


text:
Aknát törnek távol a lakott helyektől; lábak által elfelejtett helyeken függnek és lengenek messze az emberektől.


text:
Az embernek pedig azt mondta: Íme, az Úr félelme a bölcsesség, és a gonosztól való eltávolodás az értelem.


text:
Ó, bárcsak olyan volnék, mint a hajdani hónapokban, mint azokban a napokban, amikor Isten őrzött engem!


text:
Szívesen jelöltem ki útjukat, a főhelyen ültem, és úgy laktam közöttük, mint király a hadseregben, mint aki bánkódókat vigasztal.


text:
Most pedig nevetnek rajtam, akik fiatalabbak nálam, akiknek apját juhászkutyáim közé sem számoltam volna.


text:
Olyan tűz volna ez, amely a pusztulás helyéig emésztene, és minden jövedelmemet gyökerestül kiirtaná.


text:
Nem az alkotta-e őt is, aki engem alkotott anyám méhében; nem ugyanő formált-e bennünket anyánk ölében?


text:
bizony akkor tarthatnék a nagy tömegtől, rettegnem kellene a nemzetségek megvetésétől. Elnémulnék, és az ajtón sem lépnék ki.


text:
Ó, bárcsak volna valaki, aki meghallgatna engem! Íme, ez a végszóm: a Mindenható válaszoljon nekem, és írjon vádiratot ellenem az én vádlóm.


text:
Miután ez a három férfi már nem felelt többet Jóbnak, mivel ő igaznak tartotta magát a saját szemében,


text:
haragra gerjedt Barakél fia, a Búzból, Rám nemzetségéből való Elíhú. Jóbra haragudott, mivel igaznak tartotta magát Istennel szemben.


text:
De három barátja ellen is fölgerjedt haragja, mivel nem találták meg a helyes választ, és mégis kárhoztatták Jóbot.


text:
Így válaszolt a Búzból való Elíhú, Barakél fia: Napjaimra nézve én még fiatal vagyok, ti pedig élemedett korúak, ezért tartózkodtam, és féltem közölni veletek véleményem.


text:
Igen figyeltem rátok, és íme, Jóbot egyikőtök sem tudta megcáfolni, egyikőtök sem felelt meg érveire.


text:
akkor Isten megkönyörül rajta, és ezt mondja: Szabadítsd meg, hogy ne szálljon a sírba, mert megkaptam a váltságdíjat!


text:
Imádkozik Istenhez, és ő kegyelmébe veszi, hogy nézhesse arcát nagy örömmel, és visszaadja az embernek az ő igazságát.


text:
Ő pedig az emberek előtt énekel, és ezt mondja: Vétkeztem, mert elferdítettem az igazságot, de Isten nem eszerint fizetett meg nekem.


text:
Azért ti, tudós emberek, hallgassatok meg engem! Távol van Istentől a gonoszság és a Mindenhatótól az álnokság!


text:
Nem nézi a fejedelmek személyét, és nem helyezi a gazdagot a szegény fölé; mert ők mindnyájan kezének alkotásai.


text:
Egy pillanat alatt meghalnak; éjnek idején felriadnak a népek, és elenyésznek, a hatalmas is eltűnik kéz érintése nélkül!


text:
Ha ő csendben marad, ki kérheti számon tőle? Ha elrejti arcát egy nép vagy egy ember elől, ki láthatja meg azt?


text:
Hát szerinted csak azt büntesse, amit te is elítélsz? Most neked kell döntened, nem nekem. Nos, mit tudsz felelni?


text:
Mert vétkét gonoszsággal tetézi, csapkodja közöttünk a kezét, és istenellenes szavakkal szószátyárkodik.


text:
Csak az olyan embernek árt a gonoszságod, mint amilyen te vagy, és az ember fiának használ az igazságod.


text:
Még akkor sem, ha azt mondod, hogy nem látod őt. Ügyed akkor is előtte van, és neked várnod kell őreá.


text:
Nem veszi le szemét az igazról, sőt a királyok mellé, a trónra ülteti és örökre fölmagasztalja őket.


text:
Téged is kivezetne az ínség torkából tágas mezőre, ahol nincs szorultság, és asztalod zsíros étkekkel lenne rakva.


text:
(3) Utána mennydörgés zendül, fenségének hangján dörög, s nem tartja vissza azt, ha szava megzendül.


text:
(4) Csodálatos hangon mennydörög az Isten, és nagy dolgokat cselekszik, amelyeket meg sem érthetünk.


text:
(5) Mert azt mondja a hónak: Hullj le a földre! És a záporesőnek meg a zuhogó zivatarnak így szól: Szakadjatok!


text:
(11) Körös-körül gomolyog az a földkerekség színén, ahogy ő irányítja, és mindazt megteszi, amit parancsol neki.


text:
(22) Ő a Mindenható! Nem tudjuk megtalálni őt. Nagy az ő hatalma és ereje, a jogot és az igazságot mégsem nyomja el.


text:
Az állatöv csillagait előhozhatod-e a maguk idejében, a Göncölszekeret forgathatod-e fiaival együtt?


text:
(39,3) Ki szerez eledelt a hollónak, amikor fiókái Istenhez kiáltoznak, s kóvályognak, mert nincs mit enniük?


text:
(19) Fiaival olyan keményen bánik, mintha nem is az övéi lennének. Nem fél, hogy fáradsága kárba vész.


text:
(28) A kürtszóra nyerítéssel felel; messziről megneszeli a harcot, a vezérek lármáját és a csatazajt.


text:
Ki az, aki tudatlanságból elhomályosítja az örök rendet? Megvallom hát, hogy nem értettem; csodás dolgok ezek nekem, nem tudom fölfogni.


text:
Miután az ÚR mindezt elmondta Jóbnak, így szólt a témáni Elifázhoz: Haragom fölgerjedt ellened és két barátod ellen, mert nem szóltatok rólam olyan igaz módon, mint Jób, az én szolgám.


text:
Most tehát vegyetek hét bikát és hét kost, menjetek el szolgámhoz, Jóbhoz, és mutassatok be magatokért égőáldozatot. Jób pedig, az én szolgám, imádkozzék értetek. Mert csak rá való tekintettel nem büntetlek meg benneteket, amiért nem szóltatok felőlem olyan igaz módon, mint Jób, az én szolgám.


text:
Akkor elment a Témánból való Elifáz, a súahi Bildád és a naamái Cófár, és úgy cselekedtek, ahogy az ÚR mondta nekik; és az ÚR kegyelmesen tekintett Jóbra.


text:
Azután Isten eltávolította Jóbról a csapást, miután imádkozott a barátaiért, és kétszeresen visszaadta az ÚR Jóbnak mindazt, amije volt.


text:
És elment hozzá minden férfi- és nőrokona és minden régi ismerőse, és együtt ettek vele a házában. Sajnálkoztak fölötte, és vigasztalták őt a sok nyomorúság miatt, amelyet az ÚR bocsátott rá; és mindenki adott neki egy-egy pénzt és egy-egy aranyfüggőt.


text:
Az ÚR pedig jobban megáldotta Jób életének a végét, mint a kezdetét, mert lett neki tizennégyezer juha, hatezer tevéje, ezer iga ökre és ezer szamara.


text:
Nem lehetett olyan szép leányokat találni abban az egész tartományban, mint amilyenek Jób leányai voltak. Apjuk nekik is adott örökséget fiútestvéreik között.


text:
Boldog ember az, aki nem jár a gonoszok tanácsa szerint, nem áll meg a bűnösök útján, és nem ül a csúfolódók székébe,


text:
Olyan lesz, mint a folyóvíz mellé ültetett fa, amely idejében megtermi a gyümölcsét, és nem hervad el a levele, és minden munkájában eredményes lesz.


text:
Csókoljátok a Fiút, hogy meg ne haragudjék, és el ne vesszetek az úton, mert hamar fölgerjed haragja. Boldogok mindazok, akik benne bíznak!


text:
<n>[Dávid zsoltára, amikor fia, Absolon elől menekült.]</n> (2) URam, hogy megsokasodtak ellenségeim! Sokan vannak, akik rám támadnak!


text:
(8) Kelj föl, URam, szabadíts meg, Istenem! Mert te vered arcul minden ellenségemet; a gonoszok fogait összetöröd.


text:
<n>[A karmesternek: húros hangszerre.]</n> <n>[Dávid zsoltára.]</n> (2) Hallgass meg, ha kiáltok, igazságomnak Istene! Szorultságomból tágas térre vittél engem. Könyörülj rajtam, és halld meg imádságomat!


text:
(3) Emberek fiai! Meddig gyalázzátok dicsőségemet? Meddig szeretitek a hiábavalóságot, és meddig keresitek a hazugságot? <n>[Szela]</n>


text:
(4) Tudjátok meg, hogy az ÚR kiválasztotta magának a kegyest, és meghallgat az ÚR, ha hozzá kiáltok!


text:
(5) Ha haragudtok is, ne vétkezzetek; beszéljetek a szívetekkel az ágyatokban, és csillapodjatok! <n>[Szela]</n>


text:
(9) Békességben fekszem le, és el is alszom, mert egyedül te adod meg nekem, URam, hogy biztonságban lakjam.


text:
<n>[A karmesternek: fúvós hangszerre.]</n> <n>[Dávid zsoltára.]</n> (2) URam, figyelj beszédemre, értsd meg sóhajtásomat!


text:
(8) Én pedig nagy kegyelmedből bemehetek házadba, leborulok szent templomodban, mert tisztellek téged.


text:
(10) Mert nincsen szájukban igazság, bensőjük csupa álnokság. Nyitott sír a torkuk, nyelvükkel hízelegnek.


text:
(11) Ítéld el őket, Istenem, essenek el saját fondorlataik miatt! Taszítsd el őket sok vétkük miatt, mert fellázadtak ellened.


text:
(12) De örüljenek mindnyájan, akik menedéket leltek nálad; örökké vigadjanak, mert te megoltalmazod őket. Örvendeznek benned, akik szeretik nevedet.


text:
<n>[A karmesternek: húros hangszerre.]</n> <n>[Dávid zsoltára.]</n> (2) URam, ne feddj meg engem haragodban, és ne ostorozz engem felindulásodban!


text:
(11) Megszégyenül és megzavarodik majd minden ellenségem; meghátrálnak és megszégyenülnek egy pillanat alatt.


text:
<n>[Dávid éneke, amelyet a benjámini Kús beszéde miatt énekelt az ÚRnak.]</n>(2) URam, Istenem, te vagy menedékem, szabadíts meg engem minden üldözőmtől, és ments meg engem,


text:
(6) akkor ellenség üldözze lelkemet, érjen utol, és tiporja földre életemet, sújtsa porba dicsőségemet. <n>[Szela]</n>


text:
(7) Kelj föl, URam, haragodban, emelkedjél föl ellenségeim dühe ellen! Kelj föl érettem te magad, és ítélj úgy, amint elhatároztad!


text:
(10) Szűnjék meg a gonoszok gazsága, és erősítsd meg az igazat, te, aki a szíveket és veséket vizsgálod, igazságos Isten!


text:
<n>[A karmesternek:]</n> <n>[a „Szőlőtaposók” dallamára. Dávid zsoltára.]</n> (2) URunk, Istenünk, mily felséges a neved az egész földön, az egekre helyezted dicsőségedet!


text:
(3) A csecsemők és csecsszopók szája által erősíted meg hatalmadat ellenfeleiddel szemben, hogy elnémítsd az ellenséget és a bosszúállót.


text:
<n>[A karmesternek: „A fiú halála” dallamára. Dávid zsoltára.]</n>(2) Dicsérlek, URam, teljes szívemből, hirdetem minden csodatettedet.


text:
(7) Megsemmisült az ellenség, örökre rommá lettek a városok, amelyeket kiszaggattál, még az emlékük is kiveszett.


text:
(11) Azért benned bíznak, akik ismerik nevedet, mert nem hagyod el azokat, URam, akik keresnek téged.


text:
(13) Mert számon kéri a kiontott vért, megemlékezik róla, nem feledkezik el a szegények jajkiáltásáról.


text:
(14) Könyörülj rajtam, URam! Lásd meg nyomorúságomat, amely gyűlölőim miatt ért! Te emelsz föl engem a halál kapujából,


text:
(17) Megismertette magát az ÚR, ítéletet hozott; a gonoszt saját keze munkája ejti el. <n>[Közjáték. Szela]</n>


text:
Leselkedik rejtekhelyén, leselkedik, mint az oroszlán a fedezékben, hogy elragadja a szegényt, mihelyt hálójába foghatja.


text:
Pedig te látod a bajt, és észreveszed a fájdalmat, hogy kézbe vedd. Rád hagyja magát a gyámoltalan, az árvának is te vagy segítsége.


text:
hogy igazságot szolgáltass az árvának és nyomorultnak, hogy földi ember többé ne rettentsen meg másokat.


text:
<n>[A karmesternek: Dávidé.]</n> Az ÚRban bízom. Hogy mondhatjátok lelkemnek: Menekülj a hegyre, mint a madár!


text:
Mert íme, a gonoszok feszítik már az íjat, ráillesztették nyilukat a húrra, hogy a sötétből az igaz szívűekre lövöldözzenek.


text:
Az ÚR ott van szent templomában; az ÚR trónja a mennyben van. Szeme látja, szemöldöke megvizsgálja az emberek fiait.


text:
<n>[A karmesternek: mély hangra. Dávid zsoltára.]</n> (2) Segíts, URam, mert elfogyott a kegyes, eltűntek a hívek az emberek fiai közül!


text:
(6) A szegények elnyomása miatt, a nyomorultak nyögése miatt bizony fölkelek – így szól az ÚR –, védelmembe veszem azt, aki arra vágyik.


text:
(7) Az ÚR szavai tiszta beszédek, mint a földbe vájt kohóban megolvasztott ezüst, amelyet hétszer tisztítanak.


text:
Meddig kell tanakodnom lelkemben, és bánkódnom szívemben naponként? Meddig hatalmaskodhat rajtam ellenségem?


text:
Mert én bízom kegyelmedben, szívem ujjong szabadításodnak. Hadd énekeljek az ÚRnak, mert jót tett velem!


text:
<n>[A karmesternek: Dávidé.]</n> Azt mondja szívében a bolond: Nincs Isten. Megromlottak, utálatosságot cselekedtek, nincs, aki jót cselekedjék.


text:
Az ÚR letekint a mennyből az emberek fiaira, hogy lássa, van-e közöttük értelmes, aki keresi Istent.


text:
Hát nem tudják azt a gonosztevők, akik úgy eszik népemet, mintha kenyeret ennének, az URat pedig nem hívják segítségül,


text:
Bárcsak eljönne a Sionról Izráel szabadulása! Amikor az ÚR jóra fordítja népe sorsát, örül majd Jákób, és vigadozni fog Izráel.


text:
A semmirekellő utálatos a szemében, de az URat félőket tiszteli. Esküjét nem vonja vissza, ha kárt vall is.


text:
Nem adja pénzét uzsorára, és nem fogad el vesztegetést az ártatlan rovására. Aki így cselekszik, nem rendül meg soha.


text:
Megsokasodnak fájdalmai azoknak, akik más isten után sietnek, de én nem áldozom nekik véresáldozatot, és nevüket sem veszem ajkamra.


text:
<n>[Dávid imádsága.]</n> Hallgasd meg, URam, az igazságot, vedd észre kiáltásomat! Figyelj imádságomra, amely nem csalárd ajakról ered.


text:
Megvizsgáltad a szívemet, meglátogattál éjjel. Ha próbára teszel, nem találsz bennem semmi rosszat; elhatároztam, hogy nem vétkezem a számmal.


text:
Szabadíts meg kezeddel, ó, URam, az emberektől, a világ embereitől, akiknek osztályrészük ez életben van! Megtöltötted hasukat javaiddal, bővelkednek fiakkal, ami pedig megmarad utánuk, azt gyermekeikre hagyják!


text:
<n>[A karmesternek: Dávidé, az ÚR szolgájáé, aki azon a napon mondta el az ÚRnak ennek az éneknek a szavait, amelyen az ÚR megszabadította minden ellensége és Saul kezéből.]</n> (2) <n>[Ezt mondta:]</n> Szeretlek URam, én erősségem!


text:
(3) Az ÚR az én kősziklám, váram és szabadítóm, az én Istenem, kősziklám, őbenne bízom; az én pajzsom, üdvösségem szarva, menedékem.


text:
(7) Szükségemben az URat hívtam, és Istenemhez kiáltottam. Meghallotta hangomat templomából, és kiáltásom fülébe jutott.


text:
(12) A sötétséget tette rejtekhelyévé maga körül, mint egy sátrat; a sötét felhőt és sűrű fellegeket.


text:
(16) Előtűnt a vizek medre, és megmutatkoztak a világ alapjai a te feddésedtől, URam, orrod leheletének szelétől.


text:
(25) Ezért megfizetett nekem az ÚR igazságom szerint, kezem tisztasága szerint, amely szeme előtt van.


text:
(44) Megmentettél engem a nép pártoskodásaitól, nemzetek fejévé tettél engem. Olyan nép szolgál nekem, amelyet nem ismertem.


text:
(49) és megment ellenségeimtől. Az ellenem felkelőkkel szemben fölmagasztal, és megszabadít az erőszakos emberektől.


text:
(51) Nagy segítséget ad királyának, és irgalmasságot cselekszik fölkentjével, Dáviddal és utódaival mindörökké.


text:
<n>[A karmesternek: Dávid zsoltára.]</n> (2) Az egek beszélik Isten dicsőségét, és keze munkáját hirdeti az égboltozat.


text:
(6) amely olyan, mint egy vőlegény, aki a szobájából jön ki. Örvend, mint egy hős, hogy pályáját futhatja.


text:
(7) Elindul az ég egyik széléről, s fordulása a másik széléig tart. Nincs semmi, ami elrejtőzhetne heve elől.


text:
(8) Az ÚR törvénye tökéletes, megeleveníti a lelket. Az ÚR bizonyságtétele bizonyos, bölccsé teszi az együgyűt.


text:
(9) Az ÚR rendelkezései helyesek, megvidámítják a szívet. Az ÚR parancsa világos, megvilágosítja a szemeket.


text:
(10) Az ÚR félelme tiszta, megáll mindörökké. Az ÚR ítéletei változhatatlanok, és minden tekintetben igazságosak.


text:
(11) Kivánatosabbak az aranynál, még a sok színaranynál is. Édesebbek a méznél, még a csurgatott méznél is.


text:
(14) Tartsd távol szolgádat az önhittségtől is, hogy ne uralkodjék rajtam; akkor feddhetetlen leszek, és sok vétektől tiszta.


text:
(15) Legyenek kedvedre valók szám mondásai, és szívem gondolatai legyenek előtted, ó, URam, kősziklám és megváltóm.


text:
<n>[A karmesternek: Dávid zsoltára.]</n> (2) Hallgasson meg téged az ÚR a szükség idején, oltalmazzon meg téged Jákób Istenének neve!


text:
(6) Hogy örvendezzünk szabadításodnak, és Istenünk nevében zászlót lobogtassunk. Teljesítse az ÚR minden kérésedet!


text:
(7) Most tudom, hogy az ÚR megsegíti fölkentjét; meghallgatja őt szent egéből jobbjának segítő erejével.


text:
(8) Ezek szekerekben, amazok lovakban bíznak; mi pedig az ÚRnak, a mi Istenünknek nevéről emlékezünk meg.


text:
<n>[A karmesternek: Dávid zsoltára.]</n> (2) URam, a te erődnek örül a király, és felettébb ujjong a te segítségednek.


text:
<n>[A karmesternek: „A hajnali szarvas” dallamára. Dávid zsoltára.]</n> (2) Én Istenem, én Istenem, miért hagytál el engem? Távol van segítséged jajszavamtól.


text:
(15) Olyan vagyok, mint a kiöntött víz; minden csontom kificamodott. Szívem olyan lett, mint a viasz, megolvadt bensőmben.


text:
(17) Mert ebek vettek körül, a gonoszok serege fogott körül engem; átlyukasztották a kezemet és a lábamat.


text:
(24) Ti, akik félitek az URat, dicsérjétek őt! Jákób minden utóda: dicsőítsétek őt! Izráel minden magzata: féljétek őt!


text:
(25) Mert nem veti meg és nem utálja meg a szegény nyomorúságát. Nem rejti el az arcát előle, és mikor hozzá kiált, meghallgatja.


text:
(26) Rólad szól dicsérő énekem a nagy gyülekezetben. Fogadásaimat megadom azok előtt, akik félik őt.


text:
(27) Esznek a nyomorultak, és megelégszenek; dicsérik az URat, akik őt keresik. Éljen a szívetek örökké!


text:
(28) A föld határáig mindenki megemlékezik az ÚRról, és megtér hozzá. Leborul előtted a föld minden nemzetsége.


text:
(30) Esznek és leborulnak mind, akik gazdagok e földön. Őelőtte hajtanak térdet a halandók, mind, aki nem tarthatja életben a lelkét.


text:
Még ha a halál árnyékának völgyében járok is, nem félek a gonosztól, mert te velem vagy. Vessződ és botod megvigasztal engem.


text:
Ti kapuk, emeljétek föl fejeteket, és emelkedjetek föl, ti örökkévaló ajtók! Hadd menjen be a dicsőség királya!


text:
Senki se szégyenüljön meg, aki benned bízik. Azok szégyenüljenek meg, akik ok nélkül elpártolnak tőled.


text:
Ifjúságom vétkeiről és bűneimről ne emlékezz meg! Kegyelmed szerint emlékezzél meg rólam, a te jóvoltodért, URam!


text:
<n>[Dávidé.]</n> Világosságom és üdvösségem az ÚR, kitől féljek? Életem erőssége az ÚR, kitől remegjek?


text:
Ha gonoszok jönnek ellenem, szorongatóim és ellenségeim, hogy felfalják testemet, ők botlanak meg és hullanak el.


text:
Egyet kérek az ÚRtól, azért esedezem: hogy az ÚR házában lakhassam életem minden napján; hogy nézhessem az ÚR szépségét, és gyönyörködhessem templomában.


text:
Bizony, elrejt engem hajlékában a veszedelem napján, betakar sátra rejtekében, sziklára emel föl engem.


text:
Most is fölemeli fejemet ellenségeim fölé, akik körülöttem vannak; ezért örömmel áldozom sátrában, énekkel zengedezem az ÚRnak.


text:
Ne rejtsd el előlem arcodat, ne utasítsd el szolgádat haraggal! Te vagy segítőm, ne taszíts el, ne hagyj el engem, szabadító Istenem!


text:
<n>[Dávidé.]</n> Hozzád kiáltok, URam, kősziklám. Ne fordulj el szótlanul tőlem, mert ha néma maradsz, hasonló leszek a sírba szállókhoz.


text:
Halld meg esedezésem hangját, amikor hozzád kiáltok, és amikor fölemelem kezemet szentséged lakhelye felé.


text:
Ne számlálj engem a hitetlenek és gonosztevők közé, akik békességgel szólnak felebarátaikhoz, szívükben pedig gonoszság van.


text:
Fizess meg nekik cselekedeteik és gonosz szándékuk szerint. Kezük munkája szerint fizess meg nekik. Add meg nekik, amit érdemelnek!


text:
Erőm és pajzsom az ÚR, benne bízik szívem. Megsegített, ezért örvend a szívem, és hálát adok neki énekemmel.


text:
<n>[Dávid zsoltára.]</n> Adjatok az ÚRnak, ti, a Hatalmasnak fiai, adjatok az ÚRnak tiszteletet és dicsőséget!


text:
Az ÚR hangjára megellenek a nőstény szarvasok, az ÚR letarolja az erdőket, és templomában mindenki így kiált: Dicsőség!


text:
<n>[Dávid zsoltára. Templomszentelési ének.]</n> (2) Magasztallak, URam, hogy fölemeltél engem, és nem engedted, hogy ellenségeim örüljenek rajtam.


text:
(6) Mert csak egy pillanatig tart haragja, de élethossziglan való jóakarata. Este bánat tér be, reggelre itt a vidámság.


text:
(8) URam, jóvoltodból megszilárdítottál, mint egy hatalmas hegyet, de mikor elrejtetted arcodat, megrettentem.


text:
<n>[A karmesternek: Dávid zsoltára.]</n> (2) Hozzád menekülök, URam, ne szégyenüljek meg soha! Igazságoddal szabadíts meg engem.


text:
(3) Fordítsd felém füledet, hamar szabadíts meg. Légy erős kősziklám, erődített váram, hogy megtarts engem!


text:
(10) Könyörülj rajtam, URam, szorult helyzetemben; szemem elhomályosodott a búbánat miatt, odavan testem-lelkem.


text:
(11) A bánat miatt elenyészik életem, sóhajtásban múlnak el éveim. Bűnöm miatt megfogyatkozott az erőm, és kiszáradnak csontjaim.


text:
(12) Csúffá lettem tömérdek üldözőm miatt, szomszédaim és ismerőseim félnek tőlem, akik az utcán látnak, elfutnak előlem.


text:
(14) Mert hallom sokak suttogását, iszonyatosságot mindenfelől. Együtt tanácskoznak ellenem, és azt tervezik, hogy kioltják életemet.


text:
(18) URam, ne szégyenüljek meg, hogy téged hívlak. Szégyenüljenek meg a gonoszok, és pusztuljanak a Seolba.


text:
(19) Némuljanak el a hazug ajkak, amelyek vakmerően szólnak az igaz ellen, kevélységgel és megvetéssel.


text:
(20) Mily bőséges a te jóságod, amelyet a téged félőknek tartogatsz, és részelteted benne a hozzád menekülőket az emberek fiai előtt.


text:
(21) Elrejted őket jelenléted rejtekében az emberek zendülései elől; sátradban őrzöd őket a perlekedő nyelvektől.


text:
(23) Én ugyan azt gondoltam ijedtemben, hogy elvetettél szemed elől, te mégis meghallgattad esedezésem szavát, amikor hozzád kiáltottam.


text:
(24) Szeressétek az URat mind, ti kedveltjei! Kegyeseit megőrzi az ÚR, de a kevélyen cselekvőknek bőven megfizet!


text:
Míg éjjel-nappal rám nehezedett a kezed, ellankadt az életerőm, mint a nyári hőségben. <n>[Szela]</n>


text:
Vétkemet bevallottam neked, bűnömet nem fedeztem el. Azt mondtam: „Bevallom hamisságomat az ÚRnak”, és te elvetted rólam bűnömet, amellyel vétettem. <n>[Szela]</n>


text:
Azért hozzád fohászkodjék minden kegyes, amíg még megtalálhat. Ha a nagy vizek áradnának is, nem érhetik el őt.


text:
Te vagy oltalmam, te mentesz meg a veszedelemtől. Körülveszel engem a szabadulás örömével. <n>[Szela]</n>


text:
Ne legyetek oktalanok, mint a ló és az öszvér, amelynek kantárral és zablával kell szorítani az állát, másképpen nem enged neked.


text:
<n>[Dávidé; abból az időből, amikor őrültnek tettette magát Abímelek előtt, aki elűzte, ő pedig elment.]</n> (2) Áldom az URat minden időben, dicsérete mindig ajkamon van!


text:
Szégyen, gyalázat érje azokat, akik lelkemet keresik; hátráljanak meg és piruljanak, akik vesztemet tervezik!


text:
Váratlanul érje őket a romlás, fogja meg őket hálójuk, amelyet ők vetettek ki, essenek ők veszedelembe!


text:
Minden porcikám azt mondja majd: Kicsoda olyan, mint te, URam?! Megszabadítod a nyomorultat a nála erősebbtől, a szegényt és szűkölködőt a rablójától.


text:
Pedig amikor ők betegek voltak, zsákruhába öltöztem; böjttel gyötörtem lelkemet, és újra meg újra szívből imádkoztam.


text:
Mintha barátom, testvérem volna, úgy forgolódtam körülötte; mintha anyámat siratnám, úgy görnyedtem a szomorúság miatt.


text:
Ők pedig örültek, amikor megbotlottam, és összegyűltek; idegenek gyűltek össze körülöttem, akiket nem ismertem, gyaláztak engem, és nem nyugodtak;


text:
Szégyenüljenek meg, piruljanak mind, akik örülnek, hogy bajban vagyok! Szégyen és gyalázat borítsa el azokat, akik fölfuvalkodtak ellenem!


text:
Vigadjanak és örüljenek, akik igazságomat kívánják! Hadd mondják mindenkor: Nagy az ÚR, aki szolgái előmenetelében gyönyörködik.


text:
<n>[A karmesternek: Az ÚR szolgájáé, Dávidé.]</n> (2) A gonosz hamissága felől így gondolkozom szívemben: nincs őelőtte istenfélelem;


text:
(7) Igazságod olyan, mint Isten hegyei; ítéleteid, mint a nagy mélységek; embert és állatot te tartasz meg, URam!


text:
Csendesedjél le az ÚR előtt, és türelmesen várjad őt! Ne bosszankodjál azon, hogy azoknak szerencsés az útjuk, akik álnok tanácsokat követnek.


text:
Kardot rántanak a gonoszok, kifeszítik íjaikat, hogy elejtsék a szegényt és nyomorultat, és levágják az egyenes úton járót.


text:
De a gonoszok elvesznek, és az ÚR ellenségei elenyésznek, még ha olyanok is, mint a mező ékessége: füstként enyésznek el.


text:
Gyermek voltam, és már megvénültem, de nem láttam, hogy elhagyottá lett volna az igaz, sem azt, hogy magzata kenyeret kéregetett volna.


text:
Mert az ÚR szereti az igazságot, és nem hagyja el kegyeseit. Megőrzi őket örökké, a gonoszok magvát pedig kiirtja.


text:
Remélj az Úrban, őrizd meg az ő útját; akkor fölmagasztal téged, és öröklöd a földet. Meglátod, hogy kipusztítja a gonoszokat.


text:
Megsegíti őket az ÚR, és megszabadítja őket; megszabadítja őket a gonoszoktól, és megtartja őket, mert hozzá menekültek.


text:
<n>[Dávid zsoltára. Emlékeztetőül.]</n> (2) URam, ne fenyíts meg haragodban, felindulásodban ne ostorozz engem!


text:
(12) Szeretteim és barátaim félreállnak az engem ért csapás miatt, rokonaim pedig messze távolodnak.


text:
(13) Tőrt vetettek, akik életemre törnek, és akik bajomat keresik, arról beszélnek, hogyan tegyenek tönkre, és csalárdságot koholnak mindennap.


text:
(17) Mert azt gondolom: Bárcsak ne nevetnének rajtam, amikor lábam meginog, és ne lennének úrrá rajtam!


text:
<n>[A karmesternek, Jedútúnnak: Dávid zsoltára.]</n> (2) Így szóltam: Vigyázok útjaimra, hogy ne vétkezzem nyelvemmel; megzabolázom számat, ha gonosz ember van előttem.


text:
(5) Add tudtomra, URam, életem végét és napjaim számát, hogy mennyi is az! Hadd tudjam meg, milyen mulandó vagyok.


text:
(6) Íme, arasznyivá tetted napjaimat, és életem semmiség előtted. Bizony merő hiábavalóság minden ember, bárhogyan áll is! <n>[Szela]</n>


text:
(7) Árnyékként jár itt az ember; bizony csak hiába szorgoskodik. Rakásra gyűjt, de nem tudja, ki takarítja be azt!


text:
(12) Amikor a bűn miatt büntetéssel fenyítesz valakit, elemészted szépségét, mint a moly. Bizony csak egy lehelet minden ember. <n>[Szela]</n>


text:
(13) Halld meg, URam, könyörgésemet, figyelj kiáltásomra, könnyhullatásomra ne maradj néma. Mert jövevény vagyok nálad és zsellér, mint minden ősöm.


text:
<n>[A karmesternek: Dávid zsoltára.]</n> (2) Várva vártam az URat, és ő hozzám hajolt, meghallgatta kiáltásomat.


text:
(3) Kivont engem a pusztulás gödréből, a sáros fertőből. Sziklára állította lábamat, és megerősítette lépteimet.


text:
(4) Új éneket adott a számba: Istenünk dicséretét. Sokan látják ezt, félik az URat, és bíznak benne.


text:
(5) Boldog ember az, aki az ÚRba veti bizodalmát, és nem fordul a kevélyekhez és a hazugságra vetemedőkhöz!


text:
(6) Sokat tettél értünk, URam Istenem, csodáiddal és terveiddel. Nincs hozzád hasonló. Hirdetném és elbeszélném, de több az annál, semhogy fölsorolhatnám.


text:
(7) Véresáldozatot és ételáldozatot nem kedveltél, de megnyitottad fülemet. Égőáldozatot és bűnért való áldozatot sem kívántál.


text:
(11) Igazságodat nem rejtem el szívem mélyén, hanem elbeszélem hűségedet és szabadításodat. Nem titkolom el kegyelmedet és igazságodat a nagy gyülekezet előtt.


text:
(13) Mert annyi baj vett körül, hogy meg se számolhatom. Utolértek bűneim, a végét nem is látom. Számosabbak hajszálaimnál, és a szívem is elhagyott engem.


text:
(15) Szégyenüljenek meg és piruljanak mindazok, akik életemre törnek, hogy elveszítsék azt. Riadjanak vissza, és érje gyalázat azokat, akik a bajomat kívánják.


text:
(17) Örüljenek és örvendezzenek benned mindazok, akik téged keresnek. Hadd mondhassák mindig, akik vágyódnak szabadításodra: Magasztaltassék föl az ÚR!


text:
(18) Noha szegény és nyomorult vagyok, az én Uram gondoskodik rólam. Te vagy segítségem, szabadítóm; ó, Istenem, ne késsél!


text:
<n>[A karmesternek: Dávid zsoltára.]</n> (2) Boldog az, aki törődik a nyomorulttal; a veszedelem napján megmenti azt az ÚR.


text:
(7) Aki látogatóba jön, hiábavalóságot beszél. Összegyűjt szívében minden rosszat, azután kimegy az utcára, és kibeszéli.


text:
<n>[A karmesternek: Kórah fiainak tanítása.]</n> (2) Amint a szarvas kívánkozik a folyóvízhez, úgy vágyik utánad a lelkem, Istenem!


text:
(4) Éjjel és nappal könnyhullatásom volt a kenyerem, mikor mindennap azt mondták nekem: Hol van a te Istened?


text:
(5) Amikor kiöntöm lelkemet, ezekről emlékezem: milyen nagy csoportban vonultam azelőtt, és milyen hangos ujjongással és hálaadással vezettem az ünneplő sokaságot Isten házáig.


text:
(6) Miért csüggedsz el, lelkem, miért nyugtalankodsz bennem? Bízzál Istenben, mert még hálát adok neki az ő szabadításáért!


text:
(7) Istenem, elcsügged bennem a lelkem, azért megemlékezem rólad a Jordán földjéről és a Hermónról, a Micár hegyéről.


text:
(10) Hadd mondjam Istennek, kőszálamnak: Miért feledkeztél el rólam? Miért kell gyászban járnom az ellenség háborgatása miatt?


text:
(11) Olyan, mintha csontjaimat zúznák össze, amikor szorongatóim gyaláznak engem, és naponként azt mondják nekem: Hol van a te Istened?


text:
(12) Miért csüggedsz el, lelkem, és miért nyugtalankodsz bennem? Bízzál Istenben, mert még hálát adok neki, az én szabadítómnak és Istenemnek!


text:
Szolgáltass igazságot nekem, Istenem, és képviseld ügyemet ez istentelen nemzetséggel szemben! Az álnok és hamis embertől szabadíts meg engem!


text:
Hiszen te vagy oltalmazó Istenem, miért vetettél hát el engem? Miért kell gyászban járnom az ellenség háborgatása miatt?


text:
Küldd el világosságodat és igazságodat, azok vezessenek engem! Vigyenek el szent hegyedre és hajlékaidba.


text:
Hadd menjek be Isten oltárához, ujjongó örömöm Istenéhez, és hadd dicsérjelek téged citerával, Istenem, én Istenem!


text:
Miért csüggedsz el, lelkem, miért nyugtalankodsz bennem? Bízzál Istenben, mert még hálát adok neki, az én szabadítómnak és Istenemnek!


text:
<n>[A karmesternek: Kórah fiainak tanítása.]</n> (2) Ó, Istenünk! Fülünkkel hallottuk, atyáink beszélték el nekünk azt a dolgot, amelyet napjaikban, a hajdankor napjaiban cselekedtél.


text:
(3) Nemzeteket űztél ki saját kezeddel, őket pedig helyükbe ültetted. Népeket törtél össze, őket pedig kiterjesztetted.


text:
(4) Mert nem fegyverükkel szereztek földet, és nem az ő karjuk segített nekik, hanem a te jobbod, a te karod és a te arcod világossága, mert kedvelted őket.


text:
<n>[A karmesternek: „A liliomok”-ra. Kórah fiainak tanítása. Ének a szerelmesről.]</n> (2) Szívemből szép beszéd árad; így szólok: művem a királynak szól. Nyelvem olyan, mint a gyors írnok tolla.


text:
(3) Te vagy a legszebb az ember fiai között, kedvesség árad ajkadról, ezért meg is áld Isten örökre.


text:
(5) Ékességedben légy diadalmas az igazságért, szelídségért és jogosságért, és jobb kezed félelmetes dolgokra tanítson!


text:
(8) Szereted az igazságot, gyűlölöd a gonoszságot, azért kent föl Isten, a te Istened társaid fölé az öröm olajával.


text:
(9) Mirha, aloé, kasszia illata árad minden öltözetedből; elefántcsont palotákból hárfazene vidámít téged.


text:
<n>[A karmesternek: Kórah fiainak éneke, magas hangra.]</n> (2) Isten a mi oltalmunk és erősségünk; igen biztos segítség a nyomorúságban.


text:
(11) Csendesedjetek el, és ismerjétek el, hogy én vagyok az Isten! Magasztalnak a népek, magasztal a föld is.


text:
<n>[A karmesternek: Kórah fiainak zsoltára.]</n> (2) Ti népek, mind tapsoljatok, harsogva vigadjatok Istennek.


text:
(10) A népek fejedelmei összegyűltek, mint Ábrahám Istenének népe; mert Istené a föld minden pajzsa. Igen magasságos ő!


text:
<n>[Kórah fiainak zsoltára.]</n> (2) Nagy az ÚR, és méltó a dicséretre Istenünk városában, az ő szent hegyén.


text:
(9) Amiről hallottunk, azt meg is láttuk a seregek URának városában, Istenünk városában. Örökre megerősítette azt Isten! <n>[Szela]</n>


text:
<n>[A karmesternek: Kórah fiainak zsoltára.]</n> (2) Halljátok meg ezt mind, ti népek, figyeljen e világ minden lakója,


text:
(12) Azt gondolják, hogy házuk örökké megmarad, és lakóhelyük nemzedékről nemzedékre; földjüket magukról nevezik el.


text:
(13) Pedig az ember akkor sem marad meg, ha tisztességben van; hasonlít az állatokhoz, amelyeket levágnak.


text:
(15) Mint a juhok, úgy kerülnek a sírba, a halál legelteti őket, és reggel már az igazak uralkodnak. Alakjukat elemészti a sír, nem lesz lakásuk.


text:
(21) Mert az ember, ha tisztessége van is, de nincs okossága, hasonlít az állathoz, amelyet levágnak.


text:
A gonosznak pedig azt mondja Isten: Hogy mersz beszélni rendeléseimről, és szádra venni szövetségemet?


text:
Ezeket teszed, és én hallgassak? Azt gondolod, olyan vagyok, mint te? Megfeddlek téged, és eléd sorolom mindezeket.


text:
<n>[A karmesternek: Dávid zsoltára]</n> (2) <n>[abból az időből, amikor Nátán próféta elment hozzá, miután Betsabéval vétkezett.]</n> (3) Könyörülj rajtam, Istenem, a te kegyelmességed szerint, nagy irgalmasságod szerint töröld el bűneimet!


text:
(6) Egyedül ellened vétkeztem, és azt tettem, ami gonosz a szemedben. Ezért igaz, amit mondasz, és helyes az ítéleted.


text:
(16) Szabadíts meg, mert vért ontottam, Istenem, szabadításom Istene, hogy nyelvem igazságodról zengjen.


text:
(19) Isten előtt a töredelmes lélek a kedves áldozat. A töredelmes és bűnbánó szívet, Istenem, nem veted meg!


text:
(21) Akkor majd kedvesek lesznek neked az igaz áldozatok: az égőáldozat és az egészen elégő áldozat; akkor majd áldozhatnak neked bikákat oltárodon.


text:
<n>[A karmesternek: Dávid tanítása]</n> (2) <n>[abból az időből, amikor az edómi Dóég elment, és hírt vitt Saulnak, és ezt mondta neki: Dávid Ahimelek házába ment be.]</n> (3) Mit dicsekszel gonoszságoddal, ó, te nagy hős? Isten kegyelme szüntelen megmarad.


text:
(5) Inkább szereted a gonoszt, mintsem a jót; és inkább hazugságot mondasz, mint az igazságot. <n>[Szela]</n>


text:
(7) Romlást hoz rád Isten végleg, megragad, kigyomlál hajlékodból, és kiszaggat téged gyökerestül az élők földjéről. <n>[Szela]</n>


text:
(9) Íme, egy olyan férfi, aki nem Istent fogadta erősségévé, hanem nagy gazdagságában bízott, és gonoszságában volt az ereje!


text:
(10) De én olyan vagyok, mint a zöldellő olajfa Isten házában, bízom Isten kegyelmében örökkön-örökké.


text:
<n>[A karmesternek: „A betegség” dallamára. Dávid tanítása.]</n> (2) A bolond azt mondja szívében, hogy nincs Isten. Megromlottak, és utálatos hamisságot cselekszenek, nincs, aki jót cselekedjék.


text:
(3) Isten letekint a mennyből az emberek fiaira, hogy lássa, van-e közöttük értelmes, aki keresi Istent.


text:
(4) Mindnyájan elhajlottak, és valamennyien megromlottak. Nincsen, aki jót cselekedjen, nincsen még egy sem.


text:
(5) Hát nem okulnak a hamisan cselekvők, akik úgy eszik népemet, mintha kenyeret ennének, akik nem hívják segítségül Istent?


text:
(6) Ott félnek majd nagy félelemmel, ahol nincs félnivaló, mert Isten szétszórja azok csontjait, akik ellened támadtak. Megszégyeníted azokat, mert Isten megvetette őket.


text:
(7) Ó, bárcsak eljönne a Sionról Izráel szabadulása! Örül majd Jákób, és vigad Izráel, amikor az Úr jóra fordítja népe sorsát.


text:
<n>[A karmesternek: húros hangszerekre. Dávid tanítása]</n> (2) <n>[abból az időből, amikor a zífiek elmentek, és azt mondták Saulnak: Nem tudod, hogy Dávid nálunk bujkál?]</n> (3) Istenem, segíts meg engem neved által, és szolgáltass igazságot nekem hatalmaddal!


text:
(5) Mert idegenek támadtak ellenem, és kegyetlen emberek keresik lelkemet, akik nem is gondolnak Istenre. <n>[Szela]</n>


text:
<n>[A karmesternek: húros hangszerre. Dávid tanítása.]</n> (2) Istenem, hallgasd meg imádságomat, és ne rejtőzz el könyörgésem elől!


text:
(4) az ellenség hangja és a hitetlenek nyomorgatása miatt, mert romlást zúdítanak rám, és dühödten támadnak engem.


text:
(10) Zavard össze őket, Uram, és oszd meg nyelvüket; mert csak erőszakot és háborgást látok a városban.


text:
(13) Mert nem ellenség szidalmazott engem, hiszen azt elszenvedném; nem gyűlölőm emelkedett föl ellenem, hiszen elrejtőztem volna előle.


text:
(20) Isten meghallgat, és megalázza őket, akik nem akarnak megváltozni, és nem félik Istent; mert kezdettől fogva ő ül a trónon. <n>[Szela]</n>


text:
(22) A vajnál is simább a szája, de szívében háborúság van. Beszéde lágyabb az olajnál, pedig kivont kard az.


text:
(24) Istenem, te a veszedelem vermébe taszítod őket; a vérszomjas és álnok emberek életük felét sem érik el. De én benned bízom!


text:
<n>[A karmesternek: „A messzi fák galambja” dallamára. Dávid bizonyságtétele, amikor a filiszteusok elfogták Gátban.]</n> (2) Könyörülj rajtam, Istenem, mert a halandó ember eltipor engem! Mindennap támadnak és nyomorgatnak.


text:
(14) Mert megszabadítottad lelkemet a haláltól, sőt lábamat az eleséstől, hogy Isten előtt járjak az élet világosságában.


text:
<n>[A karmesternek: a „Ne veszíts el” dallamára. Dávid bizonyságtétele, amikor Saul elől a barlangba menekült.]</n> (2) Könyörülj rajtam, Istenem, könyörülj rajtam, mert hozzád menekül a lelkem, és szárnyad árnyékában keresek oltalmat, amíg elvonul a veszedelem.


text:
(4) Segítséget küld a mennyből, és megtart engem, megcsúfolja azt, aki elnyelne engem. <n>[Szela]</n> Isten elküldi kegyelmét és hűségét.


text:
(5) Oroszlánok között vagyok, tűzokádók között fekszem, akiknek foga lándzsa és nyíl, nyelve pedig éles kard.


text:
(7) Hálót vetettek a lábamnak, lelkem meggörnyedt. Vermet ástak nekem, de ők estek bele. <n>[Szela]</n>


text:
<n>[A karmesternek: a „Ne veszíts el” dallamára. Dávid bizonyságtétele.]</n> (2) Valóban igazat szóltok, ti hatalmasok? Igazságosan ítéltek-e, ti emberek fiai?


text:
(9) Múljanak el, mint a csiga, amely szétmállik, vagy mint az asszony koraszülöttje, aki nem látta meg a napvilágot.


text:
(10) Mielőtt megéreznék fazekaitok a tövis tüzét, elragadja azt a forgószél, akár zöld, akár száraz.


text:
(12) Az emberek pedig ezt mondják: Mégiscsak van jutalma az igaznak, bizony van ítélő Isten e földön!


text:
<n>[A karmesternek: a „Ne veszíts el” dallamára. Dávid bizonyságtétele, amikor Saul embereket küldött, hogy figyeljék a házát, és megöljék őt.]</n> (2) Szabadíts meg engem ellenségeimtől, Istenem, ments meg a rám támadóktól!


text:
(4) Mert íme, lelkem után leselkednek, összegyűlnek ellenem az erősek, pedig sem hibám, sem vétkem nincs, URam!


text:
(6) Te, URam, Seregek Istene, Izráel Istene, kelj föl! Büntesd meg mind e népeket, ne könyörülj senkin, aki hamisságot cselekszik. <n>[Szela]</n>


text:
(12) Ne öld meg őket, hogy népem ne felejtsen! Tedd őket bujdosóvá hatalmaddal, és alázd meg őket, Uram, mi pajzsunk!


text:
(13) Szájukban vétek ajkuk beszéde, ejtse csapdába őket kevélységük, mert csak átkot és hazugságot szólnak.


text:
(14) Veszítsd el őket haragodban, veszítsd el őket, hogy ne legyenek! Hadd tudják meg egészen a föld határáig, hogy Isten uralkodik Jákób fölött. <n>[Szela]</n>


text:
(17) Én pedig hatalmadról énekelek, minden reggel kegyelmedet magasztalom; mert váram vagy és menedékem nyomorúságom napján.


text:
<n>[A karmesternek: „A liliomok” dallamára. Dávid tanító bizonyságtétele,]</n> (2) <n>[amikor a naharaimi és a cóbai arámokkal harcolt, Jóáb pedig visszafordult, és megverte az edómiakat, tizenkétezer embert a Sós-völgyben.]</n> (3) Istenem, elvetettél minket, elszélesztettél minket. Megharagudtál ránk, de állíts helyre minket!


text:
<n>[A karmesternek: húros hangszerre. Dávidé.]</n> (2) Hallgasd meg kiáltásomat, Istenem, figyelj könyörgésemre!


text:
(3) A föld széléről kiáltok hozzád, mert elepedt a szívem. Vigyél engem innen a sziklára, hiszen az magas nekem!


text:
<n>[A karmesternek, Jedútúnnak: Dávid zsoltára.]</n> (2) Csak Istenben nyugszik meg lelkem, tőle jön szabadulásom.


text:
(4) Meddig támadtok még egy ember ellen, meddig törtök ellene valamennyien, mint megroskadt fal és düledező kerítés ellen?


text:
(5) Csak arról tanácskoznak, hogyan vessék le őt méltóságából. Hazugságban telik kedvük, szájukkal áldanak, de szívükben átkoznak. <n>[Szela]</n>


text:
(9) Bízzatok őbenne mindenkor, ti népek, öntsétek ki előtte szíveteket. Isten a mi menedékünk. <n>[Szela]</n>


text:
(10) Bizony hiábavalóak a közemberek fiai, és hazugok a főemberek fiai. Ha egy mérleg serpenyőjébe vetnék őket, mind alábbvalók lennének a semminél.


text:
(11) Ne bízzatok zsarolt javakban, és rablott dologgal ne kevélykedjetek. Ha gyarapszik is vagyonotok, ne abban bizakodjatok.


text:
<n>[Dávid zsoltára abból az időből, amikor Júda pusztájában volt.]</n> (2) Ó, Isten, te vagy az én Istenem! Téged keres, téged szomjaz a lelkem, utánad sóvárog testem, mint a kiszáradt, elepedt föld, amelynek nincs vize,


text:
(6) Mintha zsíros falatokkal és kövérséggel telne meg lelkem, amikor víg ajakkal dicsér téged a szám!


text:
(12) A király pedig örvendezni fog Istenben; dicsérik őt mindazok, akik rá esküsznek, de a hazugok szája be lesz dugva.


text:
<n>[A karmesternek: Dávid zsoltára.]</n> (2) Hallgasd meg szavamat, Istenem, amikor panaszkodom, az ellenség rettentésétől mentsd meg életemet!


text:
(6) Megátalkodottak gonosz szándékukban; titokban megegyeznek, hogy tőrt vetnek, mert így beszélnek: Ki látja meg?!


text:
(7) Álnokságokat koholnak, és a koholt tervet végrehajtják. Mert az ember bensője és szíve kikutathatatlan.


text:
<n>[A karmesternek: zsoltár, Dávid éneke.]</n> (2) Tied a hódolat, a dicséret a Sionon, Istenem, és neked teljesítik ott a fogadalmakat.


text:
(5) Boldog, akit kiválasztasz és magadhoz fogadsz, hogy udvaraidban lakozzon. Hadd teljünk be házad javaival, templomod szentségével!


text:
(6) Csodálatos dolgokkal felelsz nekünk igazságod szerint, szabadító Istenünk, mindenki bizodalma e föld határáig és a messzi tengereken,


text:
(10) Meglátogatod a földet és elárasztod, nagyon meggazdagítod. Isten folyója tele van vízzel. Gabonát szerzel az embereknek, mert úgy határoztál.


text:
Mondjátok Istennek: Mily csodálatosak a te műveid! Hatalmad nagy volta miatt hízelegnek neked ellenségeid.


text:
Örökké uralkodik hatalmával, szemmel tartja a népeket, hogy az engedetlenek föl ne fuvalkodjanak magukban. <n>[Szela]</n>


text:
Hizlalt állatokat áldozom neked égőáldozatul, kosok jó illatú áldozatával, ökröket és bakokat áldozom neked. <n>[Szela]</n>


text:
Jöjjetek el és halljátok meg, hadd beszéljem el minden istenfélőnek, hogy mit cselekedett lelkemmel!


text:
<n>[A karmesternek: húros hangszerre. Zsoltárének.]</n> (2) Könyörüljön rajtunk az Isten, és áldjon meg minket, ragyogtassa ránk az arcát! <n>[Szela]</n>


text:
(5) Örvendezzenek és vigadjanak a nemzetek, mert igazsággal ítéled a népeket, és te igazgatod a nemzeteket e földön. <n>[Szela]</n>


text:
<n>[A karmesternek: Dávid zsoltára.]</n> (2) Fölkel Isten, és elszélednek ellenségei, elfutnak előle gyűlölői.


text:
(3) Ahogyan a füst eloszlik, úgy szétszéleszted őket; ahogyan a viasz elolvad a tűznél, úgy vesznek el a gonoszok Isten színe elől.


text:
(5) Énekeljetek Istennek, zengedezzetek nevének! Készítsetek utat annak, aki a pusztákon át jön! ÚR az ő neve, örvendezzetek színe előtt!


text:
(7) Isten hazahozza az elhagyottakat, kihozza boldogságra a foglyokat, csak a pártütők maradnak sivár helyen.


text:
(9) rengett a föld, az egek is csepegtek Isten előtt; még a Sínai is, Istennek, Izráel Istenének színe előtt.


text:
(14) Ha karámok között hevertek is, olyanok lesztek, mint a galamb szárnya, amelyet ezüst borít, vagy mint vitorlatollai, amelyek aranylón fénylenek.


text:
(17) Miért nézitek irigykedve, ti sokormú hegyek, azt a hegyet, amelyet Isten lakóhelyéül választott? Bizony ott lakik az ÚR mindörökké!


text:
(18) Isten harci szekere számtalan, ezerszer ezer. Az Úr közöttük van szentségben, mint a Sínai-hegyen.


text:
(19) Fölmentél a magasságba, foglyokat vezettél, embereket fogadtál el adományként; még a pártütők is idejönnek lakni, ó, URam Isten!


text:
(28) Ott van Benjámin, a legkisebb, mint vezető, Júda fejedelmei és gyülekezetük; Zebulon fejedelmei és Naftali fejedelmei.


text:
(31) Fenyítsd meg a nádas vadját, a bikák csordáját a népek bikáival együtt, akik az ezüstöt pazarolják. Szórd szét a népeket, akik a háborúban gyönyörködnek.


text:
(36) Félelmetes vagy, Istenem, szentélyedben! Izráel Istene ad erőt és hatalmat a népnek. Áldott legyen Isten!


text:
<n>[A karmesternek: „A liliomok” dallamára. Dávidé.]</n> (2) Szabadíts meg engem, Istenem, mert a vizek már a lelkemig hatoltak!


text:
(3) Mély sárba estem bele, ahol meg nem állhatok. Feneketlen örvénybe jutottam, és az áradat elborít engem.


text:
(5) Többen vannak fejem hajszálainál, akik ok nélkül gyűlölnek engem. Hatalmasak, akik vesztemre törnek. Amit el sem raboltam, azt kell visszaadnom!


text:
(7) Ne pironkodjanak miattam, akik benned reménykednek, Uram, Seregek URa! Ne szégyenüljenek meg miattam, akik téged keresnek, ó, Izráel Istene!


text:
(14) De én hozzád könyörgök, URam: jó tetszésed idején, Istenem, kegyelmed sokasága szerint hallgass meg engem szabadító igazságoddal!


text:
(15) Ments ki az iszapból, hogy el ne süllyedjek; hadd szabaduljak meg gyűlölőimtől és a feneketlen vizekből!


text:
(16) Ne borítson el a víznek árja, és ne nyeljen el az örvény, és a verem szája ne záruljon be fölöttem!


text:
(21) A gyalázat összetörte szívemet, és beteggé lettem. Részvétre vártam, de hiába; vigasztalókra, de nem találtam.


text:
(36) Mert Isten megszabadítja a Siont, és fölépíti Júda városait; ott laknak majd, és birtokolni fogják.


text:
<n>[A karmesternek: Dávidé, emlékeztetőül.]</n> (2) Istenem, siess szabadításomra, URam, siess segítségemre!


text:
(3) Szégyenüljenek meg és piruljanak, akik az életemre törnek; riadjanak vissza, és érje gyalázat azokat, akik bajomat kívánják!


text:
(5) Örüljenek és örvendezzenek benned mindazok, akik téged keresnek! Ezt mondják majd szüntelen, akik szeretik szabadításodat: Magasztaltassék Isten!


text:
(6) De én szegény és nyomorult vagyok, siess hozzám, Istenem! Te vagy, URam, segítségem és szabadítóm, ne késsél!


text:
Légy sziklaváram, ahova mindig mehetek, rendelkezzél megtartásom felől, mert te vagy kőszálam és erősségem!


text:
Szégyenüljenek meg és enyésszenek el lelkem ellenségei; borítsa szégyen és gyalázat azokat, akik vesztemre törnek!


text:
Vénségemig és ősz koromig se hagyj el engem, Istenem, hogy hirdessem hatalmadat e nemzedéknek és nagy tetteidet minden elkövetkezőnek.


text:
Hiszen igazságod, Istenem, fölhat a magasságba, mert nagy dolgokat cselekedtél. Kicsoda hasonló hozzád, Istenem?


text:
Sok bajt és nyomorúságot láttattál velem, de ismét megelevenítesz, és a föld mélyéből is újra fölhozol engem.


text:
Én is magasztallak téged lanttal a te hűségedért, én Istenem! Hárfával énekelek neked, ó, Izráel Szentje!


text:
Nyelvem is mindennap hirdeti igazságodat, mert megszégyenültek, és gyalázat érte azokat, akik vesztemre törtek.


text:
Tarsís és a szigetek királyai hozzanak neki ajándékot; Sába és Szeba királyai adománnyal járuljanak elé.


text:
Bő gabona legyen az országban a hegyek tetején is, rengjen gyümölcse, mint a Libánon, és viruljon a városok népe, mint a föld füve.


text:
Maradjon meg neve örökké, viruljon a neve, amíg csak a nap ragyog; nevével áldja magát minden nemzet, és magasztalják őt.


text:
Ha elfogyatkozik is testem és szívem, szívem kősziklája és az én örökségem te vagy, Istenem, mindörökké!


text:
De nekem oly igen jó Isten közelsége! Az ÚR Istent tartom menedékemnek, ezért hirdetem minden cselekedetedet.


text:
<n>[Ászáf tanítása.]</n> Miért vetettél el teljesen, Istenem? Miért füstölög haragod legelőd juhai ellen?


text:
Emlékezzél meg gyülekezetedről, amelyet régen szereztél, és örökséged törzséről, amelyet megváltottál a Sion hegyéről, amelyen lakoztál!


text:
Azt mondták szívükben: Dúljuk föl őket mindenestül! Isten minden hajlékát fölgyújtották az országban.


text:
Kelj föl, Istenem, és védd a te ügyedet! Emlékezzél meg a gyalázásról, amellyel naponként illet téged a bolond!


text:
<n>[A karmesternek: a „Ne veszíts el” dallamára. Ászáf zsoltára.]</n> (2) Magasztalunk téged, Istenünk, magasztalunk, mert közel van neved, ezt hirdetik csodatetteid.


text:
(9) Mert pohár van az ÚR kezében, tele pezsgő, kevert borral. Ha tölt belőle, ki kell inni, még a seprőjét is ki kell hörpintenie a föld minden gonosztevőjének.


text:
<n>[A karmesternek: húros hangszerre. Ászáf zsoltára.]</n> (2) Ismerik Istent Júdában, nagy az ő neve Izráelben.


text:
(12) Tegyetek fogadalmat, és adjátok meg azt Isteneteknek, az ÚRnak! Mindnyájan, akik körülötte lakoztok, hozzatok ajándékot a Rettenetesnek!


text:
<n>[A karmesternek, Jedútúnnak: Ászáf zsoltára.]</n> (2) Szavamat Istenhez emelem, és kiáltok, szavamat Istenhez emelem, hogy figyeljen rám.


text:
(3) Nyomorúságom idején az Urat keresem, kezem éjjel is szüntelenül felé tárom, lelkem nem akar vigasztalódni.


text:
(10) Vajon elfelejtett könyörületes lenni Isten? Vagy haragja feltartóztatja irgalmát? <n>[Szela]</n>


text:
(17) Láttak téged a vizek, Istenem, láttak téged a vizek, és megfélemlettek, a mélységek is megrázkódtak.


text:
(19) Mennydörgésed zúgott a forgószélben, villámaid megvilágosították a mindenséget, megrázkódott és megindult a föld.


text:
nem titkoljuk fiaink elől, a jövő nemzedéknek is elbeszéljük az ÚR dicséretét, hatalmát és csodáit, amelyeket cselekedett.


text:
Mert bizonyságot állított Jákób elé, és törvényt rendelt Izráelben, és megparancsolta atyáinknak, hogy tanítsák meg rájuk fiaikat.


text:
hogy Istenbe vessék reménységüket, ne felejtkezzenek el Isten dolgairól, és tartsák meg parancsolatait.


text:
Hogy ne legyenek olyanok, mint atyáik: makacs és lázadó nemzedék. Olyan nemzedék, amelynek nem volt szilárd a szíve, és lelke sem volt hű Isten iránt.


text:
Íme, megütötte a kősziklát, és víz ömlött, és patakok áradtak; de vajon tud-e kenyeret is adni és húsról gondoskodni népe számára?


text:
Meghallotta ezt az ÚR, és megharagudott; tűz gyulladt föl Jákób ellen, és haragra gerjedt Izráel ellen,


text:
Pedig ő irgalmas és bűnbocsátó, nem semmisít meg, sőt sokszor elfordítja haragját, és nem engedi fölgerjedni indulatát.


text:
Népeket űzött ki előlük, elosztotta nekik az örökséget sorsvetéssel, és letelepítette sátraikban Izráel törzseit.


text:
<n>[Ászáf zsoltára.]</n> Istenem! Pogányok hatoltak be örökségedbe, megfertőzték szent templomodat, Jeruzsálemet romhalmazzá tették.


text:
Öntsd ki haragodat a pogányokra, akik nem ismernek téged, és az országokra, amelyek nem hívják segítségül nevedet!


text:
Ne emlékezzél meg elődeink vétkéről a mi rovásunkra, siess elénk irgalmasságoddal, mert nagyon megnyomorodtunk!


text:
Neved dicsőségéért segíts meg bennünket, szabadító Istenünk, ments meg minket, és bocsásd meg vétkeinket nevedért!


text:
Miért mondják a pogányok: Hol van az ő Istenük? Legyen nyilvánvaló előttünk, hogy szemünk láttára bosszút állsz a pogányokon szolgáid kiontott véréért!


text:
Mi pedig, a te néped és legelőd nyája, hálát adunk neked mindörökké, s nemzedékről nemzedékre hirdetjük dicséretedet!


text:
<n>[A karmesternek: „A liliomok” dallamára. Intelem, Ászáf zsoltára.]</n> (2) Figyelj ránk, Izráel pásztora, aki Józsefet mint juhnyájat vezeted. Te, aki kerúbokon ülsz, jelenj meg fényeddel!


text:
(15) Ó, Seregek Istene! Kérlek, térj vissza hozzánk, tekints alá az egekből, lásd és vedd gondjaidba e szőlőtőt!


text:
<n>[A karmesternek: „A szőlőtaposók” dallamára. Ászáfé.]</n> (2) Örvendezzetek Istennek, a mi erősségünknek, ujjongjatok Jákób Istenének!


text:
(6) Bizonyságul adta Józsefnek, amikor Egyiptom ellen indult. Olyan nyelvet hallottam ott, amelyet nem ismertem:


text:
(8) Segítségül hívtál a nyomorúságban, és én megszabadítottalak téged. Feleltem neked a mennydörgés rejtekéből, megpróbáltalak Meríbá vizénél. <n>[Szela]</n>


text:
(11) Én, az ÚR vagyok a te Istened, aki kihoztalak Egyiptom földjéről. Nyisd ki a szádat, és én megtöltöm azt!


text:
<n>[Ászáf zsoltára.]</n> Isten elfoglalta a helyét az ő gyülekezetében, ítéletet tart az istenek között.


text:
<n>[Ének. Ászáf zsoltára.]</n> (2) Istenem, ne maradj veszteg, ne hallgass, ó, Istenem, ne légy tétlen!


text:
(5) Azt mondják: Gyertek, veszítsük el őket, hogy megszűnjön e nép, és ne emlegessék többé Izráel nevét!


text:
(12) Tedd őket és előkelőiket olyanná, mint Órebet és Zeébet, mint Zebahot és Calmunnát minden fejedelmükkel együtt,


text:
<n>[A karmesternek: „A szőlőtaposók” dallamára. Kórah fiainak zsoltára.]</n> (2) Mily kedvesek a te hajlékaid, Seregek URa!


text:
(4) A veréb is talál házat és a fecske is fészket magának, ahová fiókáit helyezze oltáraidnál, ó, Seregek URa, én Királyom és én Istenem!


text:
(11) Mert jobb egy nap a te udvaraidban, mint ezer másutt. Inkább akarok az én Istenem házának a küszöbén ülni, mint a gonosz sátrában lakni!


text:
(12) Mert nap és pajzs az ÚR Isten, kegyelmet és dicsőséget ad az ÚR. Nem vonja meg a jót azoktól, akik feddhetetlenül élnek.


text:
<n>[A karmesternek: Kórah fiainak zsoltára.]</n> (2) Jóakarattal voltál, URam, földedhez. Jóra fordítottad Jákób sorsát.


text:
(9) Hadd halljam meg, mit szól az ÚR Isten! Bizony, békességet hirdet népének és kegyeseinek, hogy ne legyenek újra esztelenek.


text:
<n>[Dávid imádsága.]</n> URam, fordítsd felém füledet, hallgass meg, mert nyomorult és szegény vagyok!


text:
De te, Uram, irgalmas és könyörülő Isten vagy, késedelmes a haragra, és nagy a kegyelmed és hűséged!


text:
Add nekem jóságod jelét, hogy lássák gyűlölőim, és megszégyenüljenek, amikor te, URam, megsegítesz és megvigasztalsz engem.


text:
Egyiptomot és Babilónt azok közé számolhatom majd, akik ismernek engem. Íme, Filisztea, Tírusz és Kús: mind ott születtek.


text:
<n>[Ének. Kórah fiainak zsoltára. A karmesternek: „A betegség” dallamára énekelendő. Az ezráhi Hémán tanítása.]</n> (2) URam, szabadító Istenem! Éjjel-nappal hozzád kiáltok.


text:
(6) A holtak közt van a helyem, mint a megölteknek, akik a sírban fekszenek, akikről többé nem emlékezel meg, és akiket kiengedtél a kezedből.


text:
(10) Szemem elgyengült a nyomorúság miatt, hozzád kiáltottam, URam, mindennap, és kitártam feléd kezemet.


text:
(11) Vajon teszel-e csodát a holtakkal? Fölkelnek-e az árnyak, hogy magasztaljanak téged? <n>[Szela]</n>


text:
<n>[Az ezráhi Étán tanítása.]</n> (2) Az ÚR kegyelmességét hadd énekeljem örökké! Szám nemzedékről nemzedékre hirdeti hűséges voltodat.


text:
(5) Örökre megerősítem utódaidat, és nemzedékről nemzedékre megszilárdítom királyi trónodat. <n>[Szela]</n>


text:
(7) Mert kicsoda van a felhőkben, aki az ÚRhoz hasonlítható volna, s ki olyan, mint az ÚR a Hatalmas fiai között?


text:
(20) Annak idején látomásban szóltál kegyeseidnek, és azt mondtad: Segítséget nyújtottam a vitéznek, fölmagasztaltam a népből választottat.


text:
(49) Kicsoda az, aki életben maradhat, és nem lát halált; és ki szabadulhat meg a halál kezéből? <n>[Szela]</n>


text:
Mielőtt hegyek lettek, mielőtt a föld és a világ formáltatott, öröktől fogva mindörökké vagy te, Istenem.


text:
Mert ezer esztendő annyi előtted, mint a tegnapi nap, amely elmúlt; és mint egy őrjárásnyi idő éjjel.


text:
Életünk ideje hetven esztendő, vagy ha több, nyolcvan esztendő, és nagyobb részük fáradság és keserűség, amely gyorsan elszáll, mintha repülnénk.


text:
Örvendeztess meg bennünket nyomorúságunk napjaihoz mérten, azokhoz az esztendőkhöz mérten, amelyekben gonoszt láttunk.


text:
Legyen mirajtunk Istenünknek, az Úrnak jóindulata, és kezünk munkáját tedd maradandóvá; kezünk munkáját tedd maradandóvá!


text:
<n>[Zsoltár, ének szombatnapra.]</n> (2) Jó dolog dicsérni az URat és éneket mondani nevednek, ó, Felséges!


text:
(8) Ha úgy sarjadnak is a gonoszok, mint a fű, és az álnokságot cselekvők mind virágoznak, végül mégis elpusztulnak.


text:
Uralkodik az ÚR, méltóságba öltözött. Felöltözött az ÚR, hatalmat övezett magára. Megerősítette a mindenséget is, hogy meg ne inogjon.


text:
Visszafordítja rájuk álnokságukat, és saját gonoszságukkal veszíti el őket. Elveszíti őket az ÚR, a mi Istenünk.


text:
Mert ő a mi Istenünk, mi pedig legelőjének népe és kezének juhai vagyunk. Ma, ha meghalljátok szavát,


text:
Negyven esztendeig bosszankodtam e nemzedéken, és azt mondtam: Tévelygő szívű ez a nép, nem ismerik útjaimat!


text:
Mondjátok a népek között: Az ÚR uralkodik. Bizony megerősítette a fölkerekséget, nem inog, igazsággal ítéli a népeket.


text:
az ÚR előtt, amikor eljön, mert eljön, hogy megítélje e földet. Igazsággal ítéli majd a világot és hűségével a népeket.


text:
Megszégyenülnek a faragott képek szolgái, mind, akik bálványokkal dicsekednek; leborul előtte minden isten.


text:
Ti, akik szeretitek az URat, gyűlöljétek a gonoszt! Megőrzi ő kegyeseinek lelkét, megszabadítja őket a gonoszok kezéből.


text:
<n>[Zsoltár.]</n> Énekeljetek az ÚRnak új éneket, mert csodálatos dolgokat tett, szabadulást szerzett jobbja, az ő szentséges karja.


text:
Megemlékezett kegyelméről és Izráel házához való hűségéről. Látta a föld minden határa Istenünk szabadítását.


text:
az ÚR előtt, mert eljön megítélni a földet. Igazsággal ítéli a világot és méltányossággal a népeket.


text:
A hatalmas király szereti a jogosságot! Te határoztad meg, mi a helyénvaló, jogosságot és igazságot szereztél Jákóbban.


text:
Mózes és Áron az ő papjaival és Sámuel azokkal együtt, akik nevét segítségül hívják: segítségül hívták az URat, és meghallgatta őket.


text:
URunk, Istenünk, te meghallgattad őket. Kegyelmes Isten voltál hozzájuk, de bosszúálló tetteik miatt.


text:
Tudjátok meg, hogy az ÚR az Isten! Ő alkotott minket, az övéi vagyunk! Az ő népe és legelőjének nyája vagyunk.


text:
Elhallgattatom azt, aki titkon rágalmazza felebarátját; azt, aki lenézi a másikat, és aki kevély szívű, el nem szenvedhetem.


text:
Szemmel tartom a föld hűségeseit, hogy mellettem lakjanak. Aki a tökéletesség útján jár, az szolgál engem.


text:
<n>[A nyomorult imádsága, amikor eleped, és kiönti panaszát az ÚR előtt.]</n> (2) URam, hallgasd meg imádságomat, és jusson hozzád kiáltásom!


text:
(3) Ne rejtsd el arcodat előlem, mikor szorongatnak engem; fordítsd felém füledet, mikor kiáltok, hamar hallgass meg engem!


text:
(19) Jegyezzék föl ezt a következő nemzedéknek, hogy a nép, amely még ezután lesz teremtve, dicsérhesse az URat.


text:
(25) Ezt mondtam: Én Istenem! Ne vigyél el engem napjaim felénél, te, kinek esztendei nemzedékről nemzedékre tartanak.


text:
(27) Azok elenyésznek, de te megmaradsz. Azok elavulnak, mint a ruha, lecseréled őket, mint az öltözetet. Bizony elváltoznak,


text:
azokkal, akik megtartják szövetségét, és megemlékeznek parancsolatairól, hogy megcselekedjék azokat.


text:
Áldjátok az URat, ti hatalmas erejű angyalai, akik teljesítitek rendelkezéseit, és hallgattok parancsszavára.


text:
Áldjad, én lelkem, az URat! URam, Istenem, igen nagy vagy te, ékességet és fenséget öltöztél magadra!


text:
Ő az, aki körülvette magát világossággal, mint egy palásttal, és kifeszítette az eget, mint egy sátrat.


text:
Füvet sarjaszt az állatoknak és növényeket az emberek hasznára, hogy táplálékot nyerjenek a földből,


text:
és bort, amely megvidámítja a halandó szívét, fényesebbé teszi arcát az olajnál, és kenyeret, amely megerősíti a halandó szívét.


text:
Vesszenek ki a bűnösök a földről, ne legyenek többé gonoszok! Áldjad, lelkem, az URat; dicsérjétek az URat!


text:
Hadd láthassam választottaidhoz való jóvoltodat, és hadd örvendezhessem néped örömének, dicsérhesselek örökségeddel!


text:
Atyáink Egyiptomban nem értették meg csodáidat, nem emlékeztek meg kegyelmed nagyságáról, hanem dacosak voltak a tengernél, a Vörös-tengernél.


text:
Megdorgálta a Vörös-tengert, és az kiszáradt, és úgy vitte át őket a mélységeken, mint egy síkságon.


text:
Azt gondolta, hogy kipusztítja őket, de választottja, Mózes elébe állt a hasadékba, hogy elfordítsa haragját, és el ne veszítse őket.


text:
Ártatlan vért ontottak: fiaik és leányaik vérét, akiket Kánaán bálványainak áldoztak, és a vérontással megszentségtelenítették a földet.


text:
Segíts meg minket, URunk, Istenünk, és gyűjts össze minket a népek közül, hogy hálát adjunk szent nevednek, és dicsérjük dicsőségedet!


text:
Áldott legyen az ÚR, Izráel Istene örökkön-örökké, és az egész nép mondja: Ámen. Dicsérjétek az URat!


text:
<n>[Ének. Dávid zsoltára.]</n> (2) Kész az én szívem, Istenem, hadd énekeljek és zengedezzek lelkemből!


text:
(8) Isten így szólt szentségében: Örvendek, hogy feloszthatom Sikemet, és fölmérhetem Szukkót völgyét.


text:
Mivel nem gondolt arra, hogy kegyelmet gyakoroljon, hanem üldözte a szegény és nyomorult embert és a megkeseredett szívűt, hogy megölje.


text:
Úgy öltötte föl az átkot, mint a ruháját: azért hatoljon belé, mint a víz, és csontjaiba, mint az olaj.


text:
<n>[Dávid zsoltára.]</n> Így szól az ÚR az én uramhoz: Ülj a jobbomra, amíg ellenségeidet a lábad alá nem vetem zsámolyul.


text:
Néped készségesen követ szent öltözetben sereggyűjtésed napján. A hajnalpír méhéből jön ifjúságod harmatja.


text:
A bölcsesség kezdete az ÚR félelme; józan eszű mindaz, aki eszerint él, és dicsérete megmarad mindvégig.


text:
Látja ezt a gonosz, és dühöng, fogait csikorgatja, és elemészti magát. A gonoszok kívánsága semmivé lesz.


text:
Körülvettek a halál kötelei, és a Seol szorongattatása támadt rám, nyomorúságba és ínségbe jutottam.


text:
Körülvettek engem, mint a méhek, de úgy aludtak ki, mint a tövistűz, mert az ÚR nevében elvesztettem őket.


text:
Az ÚR az Isten: ő világosított meg minket. Kötelekkel kössétek az ünnepi áldozatot az oltár szarvához!


text:
Még ha fejedelmek ülnek is össze, és ellenem beszélnek, szolgád akkor is rendelkezéseidről gondolkodik.


text:
Szégyenüljenek meg a kevélyek, akik csalárdul elnyomnak engem, holott én a te határozataidról gondolkodom.


text:
<n>[Ének fölmenetelkor. Dávidtól.]</n> Örvendezem, amikor azt mondják nekem: Menjünk el az ÚR házába!


text:
Ahová följárnak a nemzetségek, az ÚR nemzetségei, bizonyságul Izráelnek, hogy ott dicsérjék az ÚR nevét.


text:
Íme, miként a szolgák szeme uruknak kezére néz, miként a szolgálólány szeme asszonya kezére, úgy néz szemünk Istenünkre, az ÚRra, mígnem megkönyörül rajtunk!


text:
Lelkünk megszabadult, mint a madár a madarász hálójából. A háló elszakadt, mi pedig megszabadultunk.


text:
<n>[Ének fölmenetelkor.]</n> Akik az ÚRban bíznak, olyanok, mint a Sion hegye, amely nem inog meg, hanem örökké megáll.


text:
Mert nem pihenhet meg a gonoszság pálcája az igazak földjén, nehogy az igazak is a rosszra nyújtsák ki kezüket.


text:
<n>[Ének fölmenetelkor.]</n> Mikor visszahozta az ÚR Sion foglyait, olyanok voltunk, mint az álmodók.


text:
Akkor megtelt a szánk nevetéssel, nyelvünk pedig vigadalommal. Így szóltak akkor a népek: Hatalmasan cselekedett ezekkel az ÚR!


text:
<n>[Ének fölmenetelkor. Salamontól.]</n> Ha az ÚR nem építi a házat, hiába dolgoznak azon építői. Ha az ÚR nem őrzi a várost, hiába vigyáz az őriző.


text:
Hiába korán fölkelnetek, későn feküdnötök, fáradsággal szerzett kenyeret ennetek! Annak, akit ő szeret, álmában ad eleget.


text:
Boldog ember az, aki ilyenekkel tölti meg tegzét. Nem szégyenülnek meg, ha ellenséggel szólnak a kapuban.


text:
Feleséged olyan házad belsejében, mint a termő szőlő; fiaid olyanok asztalod körül, mint az olajfacsemeték.


text:
<n>[Ének fölmenetelkor. Dávidtól.]</n> URam, nem fuvalkodik föl szívem, nem fennhéjázó a tekintetem, és nem járok nagy dolgok után, erőmet meghaladó csodás dolgok után.


text:
Inkább lecsöndesítettem és megnyugtattam lelkemet, mint az anyjától elválasztott gyermeket; mint az elválasztott gyermek, olyan bennem a lelkem.


text:
Ha fiaid megtartják szövetségemet és intelmeimet, amelyekre megtanítom őket, akkor az ő fiaik is trónodon ülhetnek mindvégig.


text:
<n>[Ének fölmenetelkor. Dávidtól.]</n> Íme, mily jó és mily gyönyörűséges, amikor a testvérek egységben együtt laknak!


text:
Olyan, mint a drága olaj a fejen, amely aláfolyik a szakállon, Áron szakállán, és lefolyik köntöse peremére;


text:
olyan, mint a Hermón harmatja, amely leszáll a Sion hegyére. Csak oda küld áldást az ÚR és életet örökre!


text:
<n>[Ének fölmenetelkor.]</n> Rajta, áldjátok az URat mindnyájan, ti, akik az ÚR szolgái vagytok, akik az ÚR házában álltok éjjelente!


text:
mert énekszóra nógattak ott elfogóink, kínzóink pedig víg dalra, amikor ezt mondták: Énekeljetek nekünk a Sion énekeiből!


text:
Nyelvem ragadjon az ínyemhez, ha nem emlékezem meg rólad, ha nem Jeruzsálemet tekintem legfőbb örömömnek.


text:
Emlékezzél meg, URam, Edóm fiairól, akik azt mondták Jeruzsálem napján: Romboljátok le, romboljátok le egészen az alapjáig!


text:
Leborulok szent templomod felé, és magasztalom nevedet kegyelmedért és igazságodért, mert mindennél magasztosabbá tetted nevedet és beszédedet.


text:
Ha nyomorúságban vergődöm, te megelevenítesz. Kinyújtod kezedet ellenségeim haragja ellen, és jobbod megment engem.


text:
a sötétség nem borítana el előled, és fénylene az éjszaka, mint a nappal, a sötétség olyan lenne, mint a világosság.


text:
Magasztallak, hogy oly megrendítően csodálatos lettem. Csodálatosak a te cselekedeteid, és jól tudja ezt lelkem.


text:
Formám nem volt elrejtve előtted, amikor titokban formálódtam és alakultam, mintegy a föld mélyében.


text:
Szemed látta alaktalan testemet, és könyvedben ezek mind le voltak írva, és a napok is, amelyeket rendeltél számomra, holott még egy sem volt meg közülük.


text:
<n>[A karmesternek: Dávid zsoltára.]</n> (2) Szabadíts meg, URam, a gonosz emberektől, védj meg engem az erőszakos férfiaktól,


text:
(5) Ments meg, URam, a gonoszok kezétől, védj meg engem az erőszakos férfiaktól, akik jártomban el akarnak buktatni.


text:
(6) Tőrt vetettek nekem titokban a kevélyek, köteleket és hálót terítettek ösvényem szélére, csapdát állítottak nekem! <n>[Szela]</n>


text:
(9) Ne add meg, URam, amit a gonosz kíván, rossz szándékát ne hagyd beteljesülni, mert fölfuvalkodik! <n>[Szela]</n>


text:
(12) A rágalmazó ne maradjon meg a földön, a zsarnok embert üldözze a veszedelem, amíg össze nem esik.


text:
Ne engedd szívemet rosszra hajolni, hogy ne cselekedjem istentelenül a gonosztevőkkel együtt; és ne egyem kedvelt ételükből.


text:
Ha igaz ütlegel engem, kegyelem az; ha dorgál engem, olyan, mintha olajjal kenné a fejemet. Nem vonakodik fejem, sőt még imádkozom is érte bajaiban.


text:
<n>[Dávid tanítása.]</n> <n>[Imádság abból az időből, amikor a barlangban volt.]</n> (2) Fennszóval hívom az URat, fennszóval könyörgök az ÚRhoz.


text:
(4) Amikor elcsügged bennem a lelkem, te ismered ösvényemet. Tőrt vetettek elém az úton, amelyen járok.


text:
(5) Tekints jobbra, és lásd meg, hogy senki sincs, aki ismerne. Nincsen számomra menedék, senki sem érdeklődik felőlem.


text:
(7) Figyelj esedezésemre, mert igen nyomorult vagyok! Szabadíts meg üldözőimtől, mert hatalmasabbak nálam!


text:
(8) Vezesd ki lelkemet a börtönből, hogy magasztalhassam nevedet! Az igazak vesznek körül engem, amikor majd jót teszel velem.


text:
<n>[Dávid zsoltára.]</n> URam, hallgasd meg könyörgésemet, figyelj imádságomra! Hűséged és igazságod szerint hallgass meg engem.


text:
Íme, ellenség üldözi lelkemet, földre tiporja életemet. Sötétségbe taszít engem, mint a régen megholtakat.


text:
Siess, hallgass meg, URam, mert eleped a lelkem! Ne rejtsd el arcodat előlem: ne legyek hasonló a sírba szállókhoz!


text:
Jó reggel hallasd velem kegyelmedet, mert bízom benned! Mutasd meg nekem, hogy melyik úton járjak, mert hozzád emelem lelkemet!


text:
Kegyelmedből rontsd meg ellenségeimet, és veszítsd el mindazokat, akik szorongatják a lelkemet, mert szolgád vagyok én.


text:
<n>[Dávidé.]</n> Áldott az ÚR, az én kőváram, aki hadakozásra tanítja kezemet, és viadalra ujjaimat.


text:
Jótevőm és mentsváram, oltalmazóm és szabadítóm. Pajzsom ő, akihez menekülök, ő rendeli alám népemet.


text:
Ragadj ki és ments meg engem az idegenek kezéből, akiknek szája hazugságot beszél, s jobb kezük a hamisság jobbja.


text:
Fiaink olyanok legyenek, mint a palánták, nagyra nőjenek ifjúkorukban; leányaink pedig olyanok legyenek, mint a paloták faragott oszlopai.


text:
Legyenek tele tárházaink, ontsák bőven a javakat. Juhaink szaporodjanak százszorosan, ezerszeresen a legelőinken.


text:
<n>[Dávid dicsérő éneke.]</n> Magasztallak téged, Istenem, királyom, és áldom nevedet örökkön-örökké!


text:
aki az eget és földet teremtette, meg a tengert és mindent, ami benne van. Ő örökké megtartja hűségét.


text:
Igazságot szolgáltat az elnyomottaknak, eledelt ad az éhezőknek. Megszabadítja az ÚR az elfogottakat.


text:
Megoltalmazza az ÚR a jövevényeket, megtartja az árvát és az özvegyet, de a gonoszok útját meggátolja.


text:
Dicsérjétek az URat! Hiszen Istenünkről énekelni jó, hiszen őt dicsérni gyönyörűséges és illendő dolog!


text:
Fölemelte népének szarvát. Dicsővé teszi minden hívét: Izráel fiait, a hozzá közel lévő népet. Dicsérjétek az URat!


text:
és végrehajtsák rajtuk a megírt ítéletet. Dicsőség lesz ez az ÚR minden kegyesének! Dicsérjétek az URat!


text:
Az ÚRnak félelme az ismeret kezdete. A bölcsességet és erkölcsi tanítást csupán a bolondok vetik meg.


text:
Ha azt mondják: „Gyere velünk, álljunk lesben a vérontásra, settenkedjünk az ártatlan után ok nélkül!


text:
Meddig szeretitek, ó, ti együgyűek, az együgyűséget, és meddig gyönyörködnek a csúfolók a csúfolódásban, és meddig gyűlölik a balgák a tudományt?


text:
Mikor eljön az, amitől féltek, mint a vihar, és nyomorúságotok, mint a forgószél, elközelget; amikor eljön reátok a nyomorúság és a szorongattatás,


text:
Akkor majd megérted, mi az igazság, a törvény, a becsületesség, és meglátod, hogy melyik a helyes út.


text:
tanított engem, és azt mondta nekem: Szívedben őrizd beszédemet, tartsd meg parancsaimat, és élni fogsz.


text:
Mert azok még aludni sem tudnak, ha nem tehetnek rosszat; és kimegy szemükből az álom, ha mást romlásra nem juttathatnak.


text:
Az igazak ösvénye pedig olyan, mint a hajnal világossága, mely minél tovább halad, annál világosabb lesz a teljes délig.


text:
és azt kell majd mondanod: Hogyan is gyűlölhettem az erkölcsi tanítást, és hogyan utálhatta szívem a fenyítést?!


text:
Szerelmes szarvasünő és kedves zerge ő, keblei elégítsenek meg téged minden időben, és az ő szerelmében gyönyörködjél szüntelen.


text:
Ezt tedd hát, fiam, hogy kimentsd magadat, mert felebarátod kezébe jutottál: eredj, alázd meg magadat, és ostromold felebarátodat.


text:
Mert a parázna asszony miatt jut az ember egy darab kenyérre, és a férjes asszony drága életedre vadászik!


text:
míg nyíl nem fúrja át a máját; vagy mint a madár, amely a kelepcébe siet, és nem tudja, hogy az életével játszik.


text:
Inkább az én tanításomat válasszátok, ne pedig az ezüstöt! A tudományt válasszátok inkább, mint a színaranyat!


text:
Az ÚR félelme a gonosz gyűlölése. A kevélységet és fölfuvalkodottságot, a gonoszság útját és az álnok szájat gyűlölöm.


text:
Mikor megszabta a tenger határait, hogy a vizek át ne hágják parancsát. Mikor kimérte e föld alapjait,


text:
De aki vétkezik ellenem, erőszakot cselekszik a lelkén. Mindenki, aki gyűlöl engem, a halált szereti!


text:
Van olyan, aki bőven adakozik, és annál inkább gazdagodik, és van olyan, aki visszatartja a járandóságot, mégis nagyon szűkölködik.


text:
(8) Jobb annak, akit kevésre tartanak, de szolgája van, mint annak, aki fölmagasztalja magát, de kenyérszűkében van.


text:
(10) Aki műveli a földjét, annak elegendő eledele lesz, aki pedig hiábavalóságokat követ, az bolond.


text:
Van, aki gazdagnak mutatja magát, holott semmije sincsen, más pedig szegénynek tetteti magát, holott nagy vagyona van.


text:
Szegénység és gyalázat lesz azon, aki megveti a feddést, de tisztelik azt, aki megfogadja az intést.


text:
Nemde tévelyegnek, akik gonoszt forralnak? Ám kegyelem és igazság lesz részük azoknak, akik jóra igyekeznek.


text:
Aki elnyomja a szegényt, gyalázza annak Teremtőjét, aki pedig tiszteli őt, az könyörül a szűkölködőn.


text:
Bölcsességet szerezni mennyivel jobb az aranynál, és eszességet szerezni mennyivel kívánatosabb az ezüstnél!


text:
Aki behunyja szemét, azért teszi, hogy álnokságot tervezzen, aki összeszorítja ajkát, véghez is viszi a gonoszságot.


text:
Jobb a száraz falat, mellyel békesség jár, mint a levágott jószággal teli ház, melyben viszálykodás van.


text:
Aki megcsúfolja a szegényt, gyalázza annak Teremtőjét. Aki örül a szerencsétlenségnek, az nem marad büntetlen.


text:
Elfedezi a vétket az, aki a szeretetet keresi, aki viszont ismételten szóba hoz egy dolgot, elszakítja egymástól a jóbarátokat is.


text:
Olyan a háborúság kezdete, mint amikor elszabadul az árvíz; azért térj ki előle, mielőtt kitörne a viszálykodás.


text:
A fölingerelt testvér tántoríthatatlanabb az erős városnál, és az ilyen viszály olyan, mint a váron a zár.


text:
A nyelv hatalmában van a halál és az élet is, és ki mint szeret vele élni, úgy eszi annak gyümölcsét.


text:
A szegényt minden testvére gyűlöli, de még inkább eltávolodnak tőle a barátai; szavaival unszolná őket, de eltűntek.


text:
Ha megvered a csúfolódót, az együgyű okul belőle; ha megdorgálod az eszest, felfogja annak értelmét.


text:
Mint a fiatal oroszlán ordítása, olyan a király haragja; aki őt haragra ingerli, saját élete ellen vét.


text:
Tisztességére válik az embernek, ha távol tartja magát a versengéstől, de aki bolond, az belekeveredik.


text:
Meggondolatlanul odaszentelni valamit: csapda az ember számára, mert a fogadalomtétel után már hiába gondolja meg magát.


text:
A szorgalmasok igyekezete gyarapodást hoz, aki viszont elhamarkodottan cselekszik, csak ínségre jut.


text:
Mikor a csúfolódót büntetik, okul belőle az együgyű, mikor pedig a bölcset oktatják, az befogadja a tudást.


text:
Hogy tudtodra adjam: ez valóban az igazság beszéde, és hogy igaz beszédet vigyél válaszul azoknak, akik küldtek.


text:
Láttál-e a dolgát szorgalmasan végző embert? A királyok előtt fog állni az, nem marad az alacsony rangúak között.


text:
Amint szemet vetsz rá, már el is tűnik előled, mert hirtelen olyan szárnya támad, mint a sasnak, és elrepül az ég felé!


text:
Mert olyan ő, mint aki számolgatja magában a falatot: „Egyél és igyál!” – mondja neked, de még sincs jóakarattal hozzád.


text:
Kinek jaj? Kinek baj? Ki veszekedik? Kinek van panasza? Ki kap ok nélkül sebeket? Kinek a szemei vörösek?


text:
Ne nézd a bort, milyen vörös színt játszik, mint mutatja csillogását a pohárban, mert könnyen lecsúszik az,


text:
Ütöttek, de nem fájt nekem, vertek, de nem éreztem! Amikor fölébredek, folytatom, újra csak ezt keresem.


text:
Mentsd meg azokat, akiket a halálra visznek, és tartsd vissza azokat, akik a vesztőhelyre tántorognak.


text:
Ha azt mondanád: „Íme, nem tudtunk erről”, aki a szíveket vizsgálja, az ismer, és aki a lelkedet őrzi, tudja, és megfizet mindenkinek cselekedetei szerint.


text:
Mert ha hétszer elesik is az igaz, akkor is fölkel, az istentelenek pedig egy nyavalyájuk miatt is elvesznek.


text:
Ne mondd ezt: ahogy ő tett velem, én is úgy teszek vele, megfizetek mindenkinek cselekedete szerint.


text:
Isten dicsősége az, hogy a dolgokat elrejti, a királyok tisztessége pedig, hogy a dolgokat kikutatják.


text:
Amit megláttál, ne vidd hirtelen perre, hogy végül ne kelljen kérdezned, mit is cselekedjél, ha megszégyenít felebarátod.


text:
Mint a havas hideg aratás idején, olyan a hű követ azoknak, akik elküldték, mert megvidámítja urai lelkét.


text:
Mint aki leveti ruháját hideg időben, és mint az ecet lúggal keverve, olyan, aki dalol a bánatos szívű ember előtt.


text:
Láttál-e olyan embert, aki a maga szemében bölcs? A bolond felől jobb reménységed lehet, mint felőle!


text:
Amint az olaj és jó illat megvidámítja a szívet, úgy a jóbarát kedves tanácsa is, mely lelkéből fakad.


text:
Barátodat és apád barátját ne hagyd el, és testvéred házába ne menj be nyomorúságod idején. Jobb a közeli szomszéd a távoli testvérnél.


text:
Ahogy az ezüstöt tégelyben és az aranyat kemencében próbálják meg, úgy az embert azzal, ha dicsérik.


text:
Ha megtörnéd is a bolondot mozsárban mozsártörővel, mint az őrölt darát, nem távoznék el tőle bolondsága.


text:
Mikor az igazak győznek, nagy dicsőség az, mikor pedig az istentelenek kerülnek fölül, az emberek elrejtőznek.


text:
Nagy az elnyomás az értelemben szűkölködő fejedelem alatt; de aki gyűlöli a hamis nyereséget, meghosszabbítja napjait.


text:
Aki ad a szegénynek, az nem szenved szükséget, aki azonban elfordítja róla szemét, megsokasodik rajta az átok.


text:
Ha fölemelkednek az istentelenek, elrejtőzik az ember, de mikor azok elvesznek, gyarapodnak az igazak.


text:
Aki szereti a bölcsességet, megvidámítja apját, aki pedig a paráznákhoz csatlakozik, elveszti vagyonát.


text:
Amikor az eszes ember bolonddal vitázik, a bolond vagy fölháborodik, vagy nevet, de nem nyugszik meg.


text:
Ki ment föl az égbe, és ki szállt le onnan? Ki fogta össze markába a szelet? Ki kötötte köntösébe a vizet? Ki szabta meg a föld minden határát? Tudod-e, mi a neve, és mi a fiának neve?


text:
A hiábavaló és hazug beszédet messze távolítsd tőlem. Se szegénységet, se gazdagságot ne adj nekem: táplálj engem hozzám illő eledellel,


text:
hogy megelégedve meg ne tagadjalak, és azt ne mondjam: kicsoda az ÚR? Szegénységre se hagyj jutnom, hogy ne lopjak, és meg ne vessem Istenem nevét!


text:
Van olyan népség, amelyiknek fogai fegyverek, és amelynek zápfogai kések, hogy fölfalják a szegényeket e földről, és a szűkölködőket az emberek közül.


text:
Két lánya van a piócának: add ide, add ide! Ez a három nem lakik jól, sőt négyen nem mondják, hogy elég:


text:
Aki kicsúfolja apját, vagy megelégeli az anyja iránti engedelmességet, annak szemét kivájják a völgyben lévő hollók, és megeszik a sasfiókák.


text:
a sas útját az égben, a kígyó útját a kősziklán, a hajó útját a mély tengeren és a férfi útját a leánnyal.


text:
Ilyen a parázna asszony útja: eszik, azután megtörli száját, és azt mondja: „Nem tettem semmi rosszat.”


text:
Mert aki tejet köpül, vajat csinál; és aki erősen fújja ki az orrát, vért hoz ki belőle; aki pedig haragot szít, az viszályt kelt.


text:
Távol legyen a királyoktól, ó, Lemúél, távol legyen a királyoktól a borivás és az uralkodóktól a részegítő ital kívánása.


text:
Felette nagy hiábavalóság – ezt mondja a prédikátor –, felette nagy hiábavalóság! Minden hiábavalóság!


text:
Minden folyó a tengerbe siet, de a tenger mégsem telik meg. Bárhova sietnek is a folyók, ugyanarra a helyre térnek vissza.


text:
Minden dolog fáradozással jár, föl sem tudja sorolni az ember. Nem telik be a szem a látással, sem a fül a hallással.


text:
Ami volt, ugyanaz lesz ezután is, és ami történt, ugyanaz történik majd ezután is. Semmi új nincs a nap alatt.


text:
Nem emlékszünk a korábbiakra, ugyanúgy nem fognak emlékezni a most még eljövendő dolgokra azok sem, akik utánunk jönnek.


text:
Arra adtam elmémet, hogy bölcsességgel kutassam és vizsgáljam mindazt, ami az ég alatt történik. Gonosz és hiábavaló foglalatosság ez, melyet azért adott Isten az emberek fiainak, hogy gyötrődjenek vele.


text:
Így szóltam magamban: íme, nagyobbá lettem, és több bölcsességet szereztem, mint azok, akik előttem uralkodtak Jeruzsálemben, és elmém sok bölcsességet és tudományt látott.


text:
De amikor arra adtam elmémet, hogy megismerjem a bölcsességet, és megismerjem az esztelenséget és a bolondságot, rájöttem, hogy ez is csak szélkergetés.


text:
Mert a sok bölcsességben sok szomorúság is van, és aki gyarapítja tudását, gyarapítja a gyötrelmet is.


text:
Azt mondtam a szívemben: rajta, próbálkozz a vigassággal, hogy lásd meg, mi a jó! És íme, az is hiábavalóság!


text:
Elhatároztam szívemben, hogy borivásra adom magam – persze úgy, hogy szívemet a bölcsesség vezesse –, és kipróbálom ezt a bolondságot, míg meg nem látom, hogy mi az, amit a legjobb tenniük az emberek fiainak az ég alatt életük minden napján.


text:
Szereztem szolgákat és szolgálókat, házamnál nevelkedett szolgáim is voltak. Marhám és juhnyájam is több volt, mint azoknak, akik elődeim voltak Jeruzsálemben.


text:
Gyűjtöttem magamnak ezüstöt és aranyat is, királyok és tartományok kincsét. Szereztem magamnak énekeseket és énekesnőket és azt, ami a férfit gyönyörködteti: szép nőket.


text:
Naggyá lettem, és felülmúltam mindazokat, akik elődeim voltak Jeruzsálemben, és a bölcsességem is megmaradt nekem.


text:
Nem tagadtam meg szememtől, bármit is kívánt, és nem vontam meg szívemtől semmi vigasságot; hanem szívem örvendezett minden jónak, amit munkámmal gyűjtöttem, hiszen ez volt a jutalmam minden erőfeszítésemért.


text:
De amikor ránéztem minden művemre, amelyet kezem alkotott, és munkámra, amelyet fáradsággal végeztem: íme, mind hiábavalóság és szélkergetés volt az, és nincsen annak semmi haszna a nap alatt!


text:
Azután nekiláttam, hogy megfigyeljem a bölcsességet meg a bolondságot és az esztelenséget, azaz hogy mit cselekszenek az emberek, akik a király után következnek. Csak azt, amit régen is cselekedtek.


text:
Láttam, hogy hasznosabb a bölcsesség a bolondságnál, ahogyan a világosság is hasznosabb a sötétségnél.


text:
A bölcs fejéhez szem is tartozik, a bolond pedig sötétben jár. De fölismertem, hogy ugyanaz lesz a vége mindegyiküknek.


text:
Azért ezt mondtam magamban: ugyanaz lesz a sorsom, mint a bolondé. Akkor tehát mit ér, ha bölcsebb vagyok? Azt mondtam hát magamban: ez is hiábavalóság!


text:
Mert sem a bölcsre nem emlékeznek örökké, sem a bolondra, mert az eljövendő időben már mind feledésbe merül. És éppúgy meghal a bölcs, mint a bolond.


text:
Azért meggyűlöltem az életet, mert gonosznak tűnt nekem az, ami a nap alatt történik; mert mindez hiábavalóság és szélkergetés.


text:
Megyűlöltem a munkámat is, mindazt, amit végeztem a nap alatt, mivel azt valaki másra kell hagynom, aki utánam következik.


text:
És ki tudja, bölcs lesz-e az, vagy bolond. Mégis rendelkezik munkámmal, amellyel fáradoztam, és amelyet bölcsen végeztem a nap alatt! Ez is hiábavalóság!


text:
Azért oda jutottam, hogy teljesen elkeseredett a szívem minden munkám miatt, amit végeztem a nap alatt.


text:
Mert van olyan ember, aki a munkáját bölcsességgel, tudással és jó eredménnyel végezte el, mégis olyan embernek adja azt örökségül, aki semmit sem dolgozott érte. Ez is hiábavalóság, és nagyon rossz!


text:
Mert mi marad meg az embernek minden munkájából és elméje törekvéséből, mellyel munkálkodott a nap alatt?


text:
Mert mindennap szomorúság és bosszúság gyötri, még éjjel sincs nyugta az elméjének. Ez is hiábavalóság!


text:
Nincs hát egyéb jó az ember számára, mint hogy egyék, igyék, és úgy éljen, hogy örömét lelje munkájában. Megláttam, hogy Isten kezéből jön ez is.


text:
Mert annak az embernek, aki Isten szemében jó, ő bölcsességet, tudást és örömöt adott. A bűnösnek pedig azt a foglalatosságot adta, hogy gyűjtsön, halmozzon, és azután annak adja azt, akit Isten jónak talál. Ez is hiábavalóság és szélkergetés.


text:
Ideje van a születésnek, és ideje van a meghalásnak; ideje van az ültetésnek, ideje van az ültetvény kiszaggatásának.


text:
Ideje van az ölésnek, és ideje van a gyógyításnak; ideje van a rombolásnak, és ideje van az építésnek.


text:
Ideje van a sírásnak, és ideje van a nevetésnek; ideje van a jajgatásnak, és ideje van a táncolásnak.


text:
Ideje van a kövek szétszórásának, és ideje van a kövek összegyűjtésének; ideje van az ölelésnek, és ideje van az öleléstől való tartózkodásnak.


text:
Ideje van a keresésnek, és ideje van az elvesztésnek; ideje van a megőrzésnek, és ideje van az eldobásnak.


text:
Ideje van a szaggatásnak, és ideje van a megvarrásnak; ideje van a hallgatásnak, és ideje van a szólásnak.


text:
Ideje van a szeretetnek, és ideje van a gyűlöletnek; ideje van a harcnak, és ideje van a békességnek.


text:
Mindent szépen alkotott Isten a maga idejében. Az örökkévalóságot is az emberek szívébe helyezte, de úgy, hogy elejétől a végéig nem foghatják föl mindazt, amit Isten cselekszik.


text:
Tudom, hogy amit Isten cselekszik, az örökké megáll, ahhoz nincs mit hozzáadni, és abból nincs mit elvenni. Isten azért cselekszi ezt így, hogy féljék őt.


text:
Ami most történik, már régtől megvan, és ami következik, az is már régen megvolt; és Isten visszahozza, ami elmúlt.


text:
Ezenfelül azt is láttam a nap alatt, hogy az ítélet helyén hamisság és az igazság helyén gonoszság van.


text:
De azt mondtam magamban: az igazat és a hazugot egyaránt megítéli Isten. Mert ő szabja meg minden dolognak és minden tevékenységnek az idejét.


text:
Így szóltam azért magamban: az emberek fiai miatt van ez így, Isten megpróbálja őket, hogy meglássák: ők önmagukban az oktalan állatokhoz hasonlóak.


text:
Az emberek fiainak sorsa hasonló az oktalan állat sorsához: ugyanúgy végzik. Éppúgy meghal az egyik, mint a másik, és ugyanaz az éltető lehelet van mindegyikben, az embernek pedig nincs nagyobb méltósága az oktalan állatoknál, mert minden hiábavalóság.


text:
Azért úgy láttam, hogy nincs jobb, mint hogy az ember örvendezzen munkájának, mivel ez az ő osztályrésze. Mert ki hozhatja vissza őt, hogy lássa, mi lesz utána?


text:
Azt is láttam, hogy milyen sok elnyomás történik a nap alatt. Íme, láttam azok könnyhullatását, akiket nyomorgattak, és nincs vigasztalójuk. Elnyomóik kezétől erőszakot szenvednek, de nincs vigasztalójuk.


text:
De mindkettőnél boldogabbnak azt, aki még nem létezik, aki nem látja azt a sok gonosz dolgot, amely a nap alatt történik.


text:
Láttam, hogy az ember minden fáradozását és minden sikeres cselekedetét felebarátja irigysége kíséri. Ennélfogva ez is hiábavalóság és szélkergetés.


text:
Jobb az egy teli marokra való nyugalommal, mint a két teli marokra való nagy fáradozással és szélkergetéssel.


text:
Van olyan ember, aki maga van, és nincs senkije: se fia, se testvére. Még sincs vége fáradozásának, és szeme sem elégszik meg a gazdagsággal, hogy azt mondaná: Vajon kiért fáradozom, hogy minden jótól megfosztom lelkemet? Ez is hiábavalóság és gonosz foglalatosság!


text:
Mert ha el is esnek, az egyik ember fölemeli a társát. De jaj az egyedül lévőnek, mert ha elesik, nincs, aki fölemelje!


text:
Jobb a szegény, de bölcs gyermek a vén és bolond királynál, aki már nem viseli el a figyelmeztetést.


text:
Láttam a nap alatt, hogy aki csak él és jár, a másikkal, a gyermekkel tart, aki majd amannak helyére lép.


text:
Végtelen nagy volt azoknak a sokasága, akik vele tartottak. De az utánuk következők már nem örvendeznek neki. Mert ez is hiábavalóság és szélkergetés.


text:
Vigyázz a lépteidre, mikor Isten házába mész, mert jobb, ha engedelmesen közeledsz, mint ha bolondok módjára viszed oda áldozatodat! Mert az ilyenek nem tudják, hogy gonoszul cselekszenek.


text:
Ne légy gyors a szólásra, és ne elhamarkodottan szólj szívedből Isten előtt, mert Isten a mennyben van, te pedig a földön. Azért hát kevés beszédű légy.


text:
Ha Istennek fogadalmat teszel, ne halogasd annak megadását, mert nem telik kedve a bolondokban. Amit megfogadsz, azt teljesítsd!


text:
Ne engedd, hogy szád bűnbe vigyen, és ne mondd Isten követe előtt, hogy ez tévedésből esett meg. Miért háborodjon föl Isten beszéded miatt, és miért pusztítsa el kezed munkáját?


text:
Ha a szegények elnyomását és a törvény meg az igazság elferdítését látod az országban, ne lepődj meg, mert az egyik magas rangúra egy még magasabb rangú ügyel, és ezek fölött még magasabb rangúak vannak.


text:
Aki szereti a pénzt, nem telik be vele, és aki szereti a bőséget, sosem elégszik meg jövedelmével. Ez is hiábavalóság.


text:
Ha gyarapodnak a javak, megszaporodnak fogyasztói is, de mi haszna van belőlük a gazdának, hacsak nem az, hogy nézheti szemével?


text:
Édes az álom a munkásnak, akár sokat, akár keveset eszik. A gazdagot pedig bővelkedése nem hagyja aludni.


text:
Az ilyen gazdagság elveszhet egy szerencsétlenség miatt, és ha fia születik neki, nem marad semmi annak kezében.


text:
Ahogyan mezítelenül jött ki anyja méhéből, mezítelenül megy el, úgy, ahogy jött. Semmi olyat nem kap munkájáért, amit kezében elvihetne.


text:
Íme, azt láttam, hogy az a jó és szép, ha az ember eszik és iszik, és jól él minden munkájából, amivel fáradozott a nap alatt élete minden napján, amelyet Isten adott neki, mert ez az ő osztályrésze.


text:
Akinek Isten gazdagságot és kincseket adott, és megengedte, hogy elvegye részét, élvezze azt, és örvendezzen munkájának: ez Isten ajándéka!


text:
mikor valakinek Isten gazdagságot, kincseket és tekintélyt ad, és semmiben sem szűkölködik, amit csak megkíván a lelke, de Isten nem engedi neki, hogy éljen vele, hanem más ember élvezi: ez hiábavalóság, és szörnyű dolog.


text:
Ha száz gyermeke születik is valakinek, és sok évig él, magas kort ér meg, de lelke nem elégszik meg javaival, és méltó temetése sem lesz: azt mondom, hogy jobb az elvetélt gyermeknek, mint neki.


text:
Ha kétezer évet élt volna is anélkül, hogy a jót élvezte volna, hát nem ugyanarra a helyre jut mindenki?


text:
Mert mi az előnye a bölcsnek a bolonddal szemben és a szegénynek, aki jól tud forgolódni az élők előtt?


text:
Jobb az, amit az ember szeme lát, mint ami után csak kívánkozik. Ez is hiábavalóság és szélkergetés.


text:
Régóta megvan a neve mindannak, ami létezik. Elrendelt dolog, hogy mi lesz az emberből, és nem szállhat perbe azzal, aki hatalmasabb nála.


text:
Mert ki tudja, mi jó az embernek az életben, hiábavaló életének néhány napján, amelyeket úgy tölt el, mint egy árnyék? Ki adja tudtul az embernek, mi következik utána a nap alatt?


text:
Jobb a gyászolók házához menni, mint a lakodalmas házhoz, mert minden embernek ez a vége. Szívlelje meg ezt, aki él!


text:
Ne mondd ezt: Mi az oka annak, hogy a régi napok jobbak voltak, mint ezek? Nem vall bölcsességre az ilyen kérdés.


text:
Mert oltalom a bölcsesség és a gazdagság is, de az ismeret hasznosabb, mert a bölcsesség megőrzi az életét azoknak, akik azt birtokolják.


text:
A jó napokban élj a jóval, a rossz napokban pedig jusson eszedbe, hogy ezt is, éppúgy, mint azt, Isten szerezte; azért az ember semmit se sejt abból, ami rá következik.


text:
Sok mindent láttam hiábavaló életemben: van olyan igaz ember, aki elvész, bár igaz, és van istentelen ember, aki hosszú életet él gonoszsága ellenére.


text:
Jó, ha egy dolgot megragadsz, de nem engeded el a másikat sem, mert aki Istent féli, mindent véghezvisz.


text:
Mindezt megpróbáltam bölcsesség által, mikor azt mondtam, hogy bölcs vagyok, de a bölcsesség mégis távol volt tőlem.


text:
Figyelmemet arra fordítottam, hogy a bölcsességet és a dolgok magyarázatát megismerjem, kutassam és keressem, és hogy megismerjem a bolondság gonoszságát és a tévelygés balgaságát.


text:
És a halálnál is keservesebbnek találtam az olyan asszonyt, akinek szíve olyan, mint a tőr és a csapda, kezei pedig olyanok, mint a bilincsek. Aki Isten előtt kedves, megmenekül tőle, a bűnöst azonban rabul ejti.


text:
Lásd, erre jutottam – mondja a prédikátor –, mikor gyakran és nagy szorgalommal kerestem a dolgok magyarázatát,


text:
amelyet lelkem folyton keres, de nem talál. Ezer közül egy igaz embert találtam, de asszonyt nem találtam közöttük.


text:
Íme, csupán azt találtam, hogy Isten az embereket egyenes lelkűnek teremtette, ők pedig sok elképzeléssel próbálkoznak.


text:
Ki olyan, mint a bölcs, és ki tudja a dolgok magyarázatát? A bölcsesség megvilágosítja az ember arcát, és kemény vonásai megenyhülnek.


text:
Aki a parancsolatot megtartja, nem ismer nyomorúságot, és a bölcs felismeri az alkalmas időt és az ítéletet;


text:
Senki sem uralkodhat a szél fölött, hogy fogva tartsa, és semmi hatalma nincs az embernek a halál napja fölött. Háború idején senki sem mehet szabadságra, és a gonoszság nem szabadítja meg azt, aki elköveti.


text:
Láttam mindezt, és megfigyeltem mindent, ami a nap alatt történik olyan időben, amikor egyik ember a másik kárára hatalmaskodik.


text:
Azután láttam, hogy a gonoszokat eltemetik, és nyugalomra mentek, viszont eltávolították a szent helyről azokat, akik becsületesen cselekedtek, és nevük feledésbe merült a városban. Ez is hiábavalóság!


text:
Mivel nem hajtják végre mindjárt az ítéletet a gonosz cselekedetek fölött, az emberek teljesen a gonosz cselekvésére adják szívüket.


text:
Bár a bűnös akár százszor is vétkezhet, és lehet hosszú az élete, mégis tudom, hogy az istenfélőknek lesz jó dolguk, azoknak, akik az ő arcát félik.


text:
A hitetlennek pedig nem lesz jó dolga, és nem hosszabbíthatja meg életét, olyanná lesz, mint az árnyék, mert nem rettegi Isten arcát.


text:
Van ilyen hiábavalóság, amely e földön történik: vannak igazak, akikkel mint gonosztevővel bánnak, és vannak gonoszok, akiknek a sorsuk az igazak cselekedetei szerint alakul. Azt mondom, hogy ez is hiábavalóság.


text:
Ezért az örömöt dicsérem. Mert nincs az ember számára jobb e világon, mint hogy egyék, igyék és vigadjon, és ez kísérje őt munkájában élete minden napján, amit Isten adott neki a nap alatt.


text:
(9,1) Azután szívemet a bölcsesség megismerésére adtam, hogy megvizsgáljak minden foglalatosságot, amely e földön történik úgy, hogy az ember szeme se éjjel, se nappal nem lát álmot.


text:
(9,2) Akkor megértettem Isten szándékát, hogy az ember soha nem járhat végére azoknak a dolgoknak, amelyek a nap alatt történnek. Mert fáradozik ugyan az ember, hogy kikutassa, de nem járhat a végére. Sőt ha azt mondja is a bölcs ember, hogy tudja, nem járhat a végére.


text:
(3) Mindezt megfontoltam a szívemben, és megértettem, hogy az igazak és a bölcsek és minden cselekedetük is Isten kezében van. Szeretet is, gyűlölet is következhet, de nem tudják az emberek, mi vár rájuk.


text:
(4) Minden megeshet mindenkivel: ugyanaz eshet meg az igazzal és a gonosszal, a jóval, a tisztával vagy a tisztátalannal, azzal, aki áldozik, és azzal is, aki nem áldozik, a jóval és a bűnössel egyaránt, azzal, aki esküszik, és azzal is, aki fél esküdni.


text:
(5) Az ég alatt való minden dologgal az a baj, hogy mindenkit ugyanaz érhet. Az emberek fiainak szíve tele van gonoszsággal, és amíg élnek, szívükben mindenféle bolondság lakik, végül pedig a halottak közé jutnak.


text:
(6) Mert mindenkinek van reménysége, aki az élők közé tartozik. Mert jobb az élő kutya, mint a döglött oroszlán.


text:
(7) Mert az élők tudják, hogy meghalnak, de a halottak semmit sem tudnak, és jutalmuk sincs többé, mivel még az emléküket is elfelejtik.


text:
(8) Szeretetük, gyűlöletük és vágyaik is immár mind elmúltak, és többé nincs semmi részük abban, ami a nap alatt történik.


text:
(9) Edd hát csak örömmel kenyeredet, és igyad jó szívvel borodat, mert immár kedvesek Istennek a cselekedeteid!


text:
(11) Élvezd az életet feleségeddel együtt, akit szeretsz, hiábavaló életedben, amelyet Isten adott neked a nap alatt, hiábavaló életed minden napján, mert ez az osztályrészed életedben és munkádban, mellyel fáradozol a nap alatt.


text:
(12) Ami kezed ügyébe kerül, vidd véghez erőd szerint, mert nem lesz cselekvés, megfontolás, tudás és bölcsesség a holtak hazájában, ahová mész.


text:
(13) Még azt is láttam a nap alatt, hogy nem a gyorsak győznek a futásban, és nem az erőseké a diadal, nem a bölcseké a kenyér, nem az okosaké a gazdagság, és nem a tudósoké a jóindulat. Mert minden a maga ideje és sorsa szerint történik.


text:
(14) Az ember nem ismeri a számára kijelölt időt. Amint a halakat kifogja a veszedelmes háló, és amint a madarakat tőrbe ejtik, úgy ejtik el az emberek fiait a gonosz idején, amikor az hirtelen rájuk tör.


text:
(16) Volt egy kicsiny város, és abban egy kevés ember. És eljött az ellenség: egy hatalmas király, aki körülvette, és nagy ostromművet épített ellene.


text:
(17) De találtak a városban egy szegény embert, aki bölcs volt, és bölcsességével megszabadította a várost, ám senki sem emlékezett meg arról a szegény emberről.


text:
(18) Akkor azt mondtam: jobb a bölcsesség, mint az erő, de a szegény bölcsességét lenézik, és beszédét nem hallgatják meg.


text:
(19) A bölcsek nyugodt beszédére kell inkább hallgatni, mint a bolondok közt uralkodónak kiáltására.


text:
(9,21) A döglött légytől büdös lesz és megerjed a kenőcskészítő kenete. Ugyanúgy egy kis balgaság hatásosabb a bölcsességnél és a tisztességnél.


text:
(1) Ha a fejedelem haragja fölgerjed ellened, ne hagyd el helyedet, mert a szelídség nagy bűnöket is lecsöndesít.


text:
(7) Ha a vas megtompul, és nem köszörülik ki az élét, akkor az embernek jobban meg kell feszítenie erejét. A bölcsesség pedig minden dolog elintézésénél eredményre vezet.


text:
(11) A bolond szaporítja a szót, pedig nem tudja senki, hogy mi következik, és ami majd ezután lesz, azt ki mondja meg neki?


text:
(14) Boldog vagy, te ország, ha királyod nemes ember, és fejedelmeid rendes időben esznek, a test erejéért, nem pedig a részegségért.


text:
(16) Mulatság kedvéért rendeznek lakomát, és bor vidámítja meg az élőket, de pénzért lehet mindezt megszerezni.


text:
(17) Még gondolatban se átkozd a királyt, és hálószobádban se átkozd a gazdagot, mert az égi madár is elviszi a szót, és a madár is megjelenti beszédedet.


text:
Mikor a sűrű fellegek megtelnek, esőt adnak a földre. Akár dél felé, akár északra dől le a fa, ahová ledől, ott marad.


text:
Ahogyan nem ismered a szél útját és a csontok formálódását a várandós asszony méhében, úgy nem ismerheted meg Isten munkáját sem, aki mindezt véghezviszi.


text:
Reggel vesd el magodat, és este se pihentesd kezedet, mert nem tudod, melyik jobb: ez-e vagy amaz, vagy mindkettő egyaránt jó lesz.


text:
Azért ha sok esztendeig él is az ember, mindig örvendezzen, de emlékezzék meg a sötét napokról, mert az sok lesz, és ami eljön, az is mind hiábavalóság.


text:
(12,1) Örvendezz, ifjú, a te ifjúságodban, és vidámítson meg szíved ifjúságod idején; élj szíved szerint, ahogy szemed jónak látja! De tudd meg, hogy mindezekért Isten megítél téged!


text:
(12,2) Távolítsd el a haragot szívedből, és vesd el a gonoszt a testedtől, mert az ifjúság és a hajnal hiábavalóság.


text:
(3) Emlékezzél meg Teremtődről ifjúságod idején, míg el nem jönnek a veszedelem napjai, és míg el nem jönnek azok az esztendők, melyekről azt mondod: nem szeretem ezeket;


text:
(4) amíg a nap, a világosság, a hold és csillagok el nem sötétednek, és a sűrű felhők ismét vissza nem térnek az eső után.


text:
(5) Akkor megremegnek a ház őrzői, és megrogynak az erős férfiak, és megállnak az őrlő leányok, mert megfogyatkoztak, és elhomályosulnak az ablakon kinézők.


text:
(6) Az utcára nyíló ajtók bezárulnak, és elhalkul a malom zúgása; fölkelnek a madárszóra is, és halkabbá lesz minden éneklő leány.


text:
(7) Minden halmocskától félnek, és mindentől megijednek az úton; a mandulafa kivirágzik, és a sáska nehezen vonszolja magát, és kipattan a kapor, mert elmegy az ember az ő örök otthonába, és az utcán körbejárnak a sírók.


text:
(8) Mielőtt elszakadna az ezüstkötél, vagy összetörne az aranypohár, mielőtt a korsó eltörne a forrásnál, vagy beletörne a kerék a kútba,


text:
(11) Azonfölül, hogy bölcs volt a prédikátor, még a népet is tudományra tanította, fontolgatott, tudakozódott, és sok bölcs mondást írt.


text:
(12) Igyekezett a prédikátor a hasznos beszédeket megtalálni, amelyek igazat írnak, az igazság beszédeit.


text:
(13) A bölcsek beszédei olyanok, mint az ösztöke; a gyülekezet tanítóinak szavai olyanok, mint az erősen bevert szögek, amelyek a Pásztortól származnak.


text:
(14) Mindezeken felül, fiam, fogadd el az intést: a sok könyv írásának nincs vége, és a sok tanulásban elfárad a test.


text:
(15) Mindezt hallva ez a dolgok summája: Féld Istent, és tartsd meg parancsolatait, mert ez az ember legfőbb dolga!


text:
(16) Mert Isten minden cselekedetet megítél, minden titkos dologgal együtt, akár jó, akár gonosz az.


text:
Vígy magaddal engem, hadd fussunk! Bevitt engem a király szobáiba. Örvendezzünk és vigadjunk benned, emlegetjük szerelmedet, mely jobb a bornál, méltán szeretnek téged.


text:
Ne nézzétek, hogy fekete vagyok, mert a nap sütött engem. Anyám fiai megharagudtak rám, a szőlők őrzőjévé tettek engem, nem a magam szőlőjét őriztem.


text:
Mondd meg nekem te, akit lelkem szeret, hol legeltetsz, hol deleltetsz délben? Hogy ne kelljen elfátyoloznom magam társaid nyájainál.


text:
Ha nem tudod, ó, asszonyok legszebbike, eredj a nyáj nyomába, és őrizd kecskéidet a pásztorok sátrai körül!


text:
Mint az almafa az erdő fái között, olyan az én szerelmesem az ifjak között. Árnyékában vágyom ülni, gyümölcse gyönyörűséges ínyemnek.


text:
Kényszerítelek titeket, Jeruzsálem leányai, a gazellákra és a mező szarvasaira: ne költsétek föl, ne ébresszétek föl a szerelmet addig, amíg nem akarja!


text:
Szerelmesem olyan, mint a gazella vagy a fiatal szarvas. Íme, itt áll túl a házfalunkon, benéz az ablakon keresztül, betekinget a rostélyokon keresztül.


text:
A fügefa érleli első gyümölcsét, és a szőlők virágoznak, jó illatot árasztanak. Kelj föl, mátkám, én szépségem, és jöjj hozzám!


text:
Én galambom, a kőszikla hasadékában, a magas kőszál rejtekén, mutasd meg nekem arcodat, hadd halljam szavadat, mert szavad gyönyörűséges, és bájos az orcád!


text:
Fogjátok meg nekünk a rókákat, a rókafiakat, mert elpusztítják a szőlőket, pedig szőlőink már virágba borultak.


text:
Míg hűvösebb lesz a nap, és megnyúlnak az árnyak, térj vissza, és légy olyan, szerelmesem, mint a gazella vagy a fiatal szarvas Béter hegyein.


text:
Immár fölkelek, és bejárom a várost, a tereket és az utcákat, megkeresem, akit szeret a lelkem. Kerestem őt, de nem találtam.


text:
Rám találtak az őrök, akik a várost járják. Azt kérdeztem tőlük: Láttátok-e azt, akit szeret a lelkem?


text:
Alig mentem tovább tőlük, megtaláltam azt, akit szeret a lelkem. Megragadtam, el nem bocsátom, míg be nem viszem anyám házába, szülőmnek szobájába.


text:
Kényszerítelek titeket, Jeruzsálem leányai, a gazellákra és a mezei szarvasokra, ne költsétek föl, ne ébresszétek föl a szerelmet, amíg nem akarja!


text:
Ki az, aki úgy jön föl a pusztából, mint valami füstoszlop, mirhától és tömjéntől, a kereskedő mindenféle jó illatú porától illatosan?


text:
Mindnyájan fegyverforgatók, hadakozásban tapasztaltak, mindegyiknek kard van az oldalán az éjszaka rémei ellen.


text:
Oszlopait ezüstből csináltatta, oldalát aranyból, ülését bíborból, belső részét szeretettel hímezték Jeruzsálem leányai.


text:
Jöjjetek ki, és nézzétek, Sion leányai, Salamon királyt a koronával, mellyel anyja koronázta meg őt menyegzője napjára, szíve vigasságának napjára!


text:
Mily szép vagy, mátkám, mily szép vagy! Szemeid galambok a fátylad mögött, hajad hasonló a kecskenyájhoz, amely Gileád hegyéről ereszkedik alá.


text:
Fogaid hasonlók a megnyírt juhnyájhoz, amely az úsztatóból jött föl, mindegyiknek ikerpárja van, nincsen közöttük meddő.


text:
Ajkad olyan, mint a karmazsinfonál, és beszéded kedves. Halántékod olyan a fátylad mögött, mint a gránátalmagerezd.


text:
Nyakad olyan, mint Dávid tornya, amely fegyvertárnak épült: ezer pajzs függ benne, csupa erős vitéz pajzsa.


text:
Jöjj velem a Libánonról, jegyesem, jöjj velem a Libánonról! Szállj le az Amána hegyéről, a Szenír és a Hermón tetejéről, az oroszlánok barlangjából, a párducok hegyeiről!


text:
Rabul ejtetted szívemet, húgom, jegyesem, rabul ejtetted szívemet szemed egyetlen pillantásával, nyakdíszed egy láncocskájával.


text:
Mily szép is a te szerelmed, húgom, jegyesem! Mily nagyon jó a te szerelmed, jobb a bornál, olajod illatosabb minden illatszernél.


text:
Ajkadról színméz csöpög, jegyesem, nyelved alatt méz és tej van, ruháid illata olyan, mint a Libánon illata.


text:
Nárdus és sáfrány, jó illatú nád és fahéj, mindenféle tömjéntermő fával, mirha és aloé, sokféle drága illatszerrel.


text:
Ébredj föl, északi szél, és jöjj el, déli szél, fújj a kertemre, hadd áradjon drága illata! Jöjjön el szerelmesem a kertjébe, és egye pompás gyümölcsét.


text:
Bejöttem a kertembe, én húgom, jegyesem, szedem a mirhámat balzsamommal együtt, eszem a lépes mézemet színmézemmel együtt, iszom a boromat tejemmel együtt. Egyetek, igyatok, barátaim, és részegedjetek meg, szeretteim!


text:
Elaludtam, de ébren volt szívem, és íme, szerelmesem szava szólt, és zörgetett: Nyiss ajtót nekem, húgom, mátkám, galambom, én tökéletesem, mert fejemre harmat szállt, hajamra éjszaka cseppjei hulltak.


text:
Fölkeltem, hogy ajtót nyissak szerelmesemnek, és kezemről mirha csöpögött, és ujjaimról mirha folyt a zár kilincsére.


text:
Ajtót nyitottam szerelmesemnek, de szerelmesem már megfordult, elment. Lelkem megindult beszédétől, kerestem őt, de nem találtam. Kiáltottam utána, de nem felelt.


text:
Rám találtak az őrök, akik a várost járják, megvertek, megsebesítettek, elvették kendőmet a kőfal őrei.


text:
Kényszerítelek titeket, Jeruzsálem leányai, ha megtaláljátok szerelmesemet, mondjátok meg neki, hogy a szerelem betege vagyok.


text:
Miben különb a te szerelmesed más szerelmeseknél, ó, asszonyok szépe? Miben különb a te szerelmesed más szerelmeseknél, hogy minket ily nagyon kérsz?


text:
Arca hasonlít a balzsamágyáshoz, amelyben illatos palánták nőnek. Ajkai liliomok, melyekről csöpögő mirha folyik.


text:
Lábszárai márványoszlopok, aranytalpakra helyezve. Tekintete, mint a Libánon, tetszetős, mint a cédrusfa.


text:
Ínye édes, és ő maga is mindenestül kívánatos! Ő az én szerelmesem, és ő az én kedvesem, ó, Jeruzsálem leányai!


text:
(5,17) Hova ment a szerelmesed, ó, asszonyok szépe? Hova lett szerelmesed? Hadd keressük veled együtt!


text:
(5,18) Szerelmesem a kertjébe ment, a balzsamágyások közé, hogy a kertben sétáljon, és liliomot szedjen.


text:
(1) Szép vagy, mátkám, mint Tirca városa, kedves, mint Jeruzsálem, ámulatba ejtő, mint a zászlós tábor.


text:
(2) Fordítsd el rólam tekinteted, mert zavarba ejtesz engem. Hajad olyan, mint a kecskenyáj, amely a Gileádról ereszkedik alá.


text:
(3) Fogaid, mint a juhnyáj, amely az úsztatásból jött föl, mindegyiknek ikerpárja van, és nincs köztük meddő.


text:
(6) De galambom csak ez az egy, az én tökéletesem, anyjának egyetlenje, szülőjének legkedvesebbje. Nézik őt a leányok, és boldognak mondják, dicsérik őt a királynék és a másodfeleségek.


text:
(7) Ki ő, aki úgy tűnik elő, mint a hajnal pírja, szép, mint a hold, tiszta, mint a nap, ámulatba ejtő, mint a zászlós tábor?


text:
(8) A diófás kertbe mentem le, hogy lássam a völgy zöld füvét, hogy megnézzem, fakad-e a szőlő, és virágoznak-e a gránátalmafák.


text:
(10) Térj vissza, ó, Szulamit! Térj vissza, térj vissza, hadd nézzünk téged! Mit nézitek Szulamitot, mint a mahanaimbeli táncot?


text:
Ó, mily szépen lépdelsz saruidban, ó, fejedelmi leány! Csípőd hajlatai olyanok, mint az ékszerek, melyeket művészi kezek alkottak.


text:
Köldököd kerek csésze, melyből nem hiányozhat a fűszeres bor. Hasad, mint a gabonaasztag, liliomokkal körülkerítve.


text:
Nyakad, mint az elefántcsonttorony. Szemeid, mint a hesbóni halastavak a batrabbími kapunál. Orrod hasonló a Libánon tornyához, mely Damaszkusz felé néz.


text:
Azt mondtam: Fölmászom apálmafára, és megragadom az ágait. Olyanok melleid, mint a szőlőfürtök, és leheleted illata, mint az almáé.


text:
Ínyed íze, mint a legjobb boré, mely szerelmesemtől árad felém, és amely szóra nyitja az alvók ajkát.


text:
Keljünk föl korán, menjünk a szőlőskertekbe, hogy lássuk, fakad-e a szőlő, kinyílt-e virága, és virágoznak-e a gránátalmafák. Ott adom neked szerelmemet.


text:
A mandragórák illatoznak, ajtónk előtt ott a sok pompás gyümölcs, frisset és aszaltat is tettem félre neked, szerelmesem.


text:
Bárcsak testvérem lennél, aki anyám emlőjét szopta, hogy kinn találva megcsókolhatnálak, és mégsem vetnének meg engem!


text:
Elvinnélek, bevinnélek anyám házába. Te tanítgatnál engem, én meg fűszeres borral itatnálak, gránátalmaborral.


text:
Kényszerítelek titeket, Jeruzsálem leányai, ne keltsétek, ne ébresszétek föl a szerelmet, amíg nem akarja!


text:
Ki ez, aki a pusztából jön, aki szerelmesére támaszkodik? Az almafa alatt költöttelek föl, ott szült téged anyád, ott vajúdott veled szülőanyád.


text:
Tégy engem mint pecséteta szívedre, mint pecsétet a karodra. Mert erős a szeretet, mint a halál, kemény a buzgó szerelem, mint a sír. Lángjai tűzlángok, az ÚR lángjai.


text:
Sok víz sem olthatja el a szeretetet, folyók sem boríthatják el azt. Ha az ember háza minden kincsét kínálná is a szeretetért, mégis kevesellnék.


text:
Szőlője volt Salamonnak Baal-Hámónban, őrökre bízta, és mindegyikük ezer sékelt hozott annak gyümölcséért.


text:
Az én szőlőmre nekem lesz gondom. Az ezer sékel, Salamon, legyen a tied, kétszáz pedig a termés őrzőié.


text:
Ézsaiásnak, Ámóc fiának látomása, amelyet Júda és Jeruzsálem felől látott, Uzzijjának, Jótámnak, Áháznak és Ezékiásnak, Júda királyainak napjaiban.


text:
Halljátok meg, egek, és vedd füledbe, föld, mert az ÚR szól: Fiakat neveltem és méltóságra emeltem, de elpártoltak tőlem.


text:
Az ökör ismeri gazdáját és a szamár is urának jászlát, de Izráel nem ismer, az én népem nem ért engem!


text:
Ó, gonosz nemzet, hamissággal megterhelt nép, gonosz utódok, elvetemült fiak! Elhagyták az URat, megvetették Izráel Szentjét, és elfordultak tőle.


text:
Tetőtől talpig nincs e testben ép hely, csupa seb és dagadás és nyílt kelevény, amelyeket ki sem nyomtak, be sem kötöztek, olajjal sem lágyítottak.


text:
Országotok pusztaság, városaitokat tűz perzselte, földeteket szemetek láttára idegenek emésztik föl, és oly pusztaság az, mint ahol idegenek dúltak.


text:
Olyan maradt Sion leánya, mint kunyhó a szőlőben, mint kalyiba az uborkaföldön vagy mint egy ostromlott város.


text:
Ha a Seregek URa nem hagyott volna nekünk egy kis maradékot, olyanná lettünk volna, mint Sodoma, és Gomorához hasonlítanánk.


text:
Mire való nekem véresáldozataitok sokasága? – ezt mondja az ÚR. Megelégeltem a kosok egészen elégő áldozatait és a hizlalt marhák kövérjét. A bikák, bárányok és bakok vérében nem gyönyörködöm.


text:
Ne hozzatok többé hazug ételáldozatot, az illatáldozat utálatos előttem. Újhold, szombat és ünnepre hívás? Bűnt és ünneplést el nem szenvedhetek.


text:
Ha kitárjátok kezeteket, elrejtem szememet előletek. Sőt ha megsokasítjátok is az imádságot, akkor sem hallgatom meg: kezetek vérrel van áztatva.


text:
Mossátok meg, tisztítsátok meg magatokat, távoztassátok el szemem elől gonosz cselekedeteiteket, szűnjetek meg gonoszt cselekedni.


text:
Tanuljatok meg jót tenni, törekedjetek az igazságra, vezessétek jóra az erőszakoskodót, szolgáltassatok igazságot az árvának, és hozzatok ítéletet az özvegy ügyében!


text:
Gyertek hát, törvénykezzünk, azt mondja az ÚR! Ha bűneitek skarlátpirosak, hófehérek lesznek, ha vérvörösek, mint a karmazsin, olyanok lesznek, mint a gyapjú.


text:
Milyen paráznává lett a hű város! Tele volt jogossággal, igazság lakott benne, most pedig gyilkosok!


text:
Fejedelmeid megátalkodottak, tolvajok társai. Mindegyikük szereti az ajándékot, és a megvesztegetést hajhássza, az árvának nem szolgáltatnak igazságot, és az özvegy ügye nem kerül eléjük.


text:
Ezért azt mondja az Úr, a Seregek URa, Izráel erős Istene: Jaj, mert kitöltöm haragomat elleségeimre, és bosszút állok ellenfeleimen!


text:
Olyan bírákat adok neked, mint régen, és olyan tanácsosokat, mint kezdetben. Akkor majd igaz városnak, hű városnak neveznek téged.


text:
Mert szégyen ér benneteket a cserfák miatt, amelyekben gyönyörködtetek, és pirulni fogtok a kertek miatt, amelyeket választottatok.


text:
Az erős olyan lesz, mint a kóc, és munkája, mint a szikra: mindketten égni fognak, és nem lesz, aki eloltsa őket.


text:
Ez lesz az utolsó időkben: Erősen fog állni az ÚR házának hegye a hegyek fölött, magasabb lesz a halmoknál, és özönleni fog hozzá minden nemzet.


text:
Eljön a sok nép, és azt mondják: Jöjjetek, menjünk fel az ÚR hegyére, Jákób Istenének házához, hogy megtanítson minket útjaira, hogy az ő ösvényein járjunk. Mert Sionból jön a tanítás, és Jeruzsálemből az ÚR beszéde.


text:
Ítéletet tart a nemzetek között, és sok nép fölött bíráskodik. Fegyvereikből kapákat csinálnak, dárdáikból metszőkéseket, és nép népre kardot nem emel, és hadakozást többé nem tanul.


text:
Bizony elhagytad népedet, Jákób házát, mert tele vannak keleti szokásokkal, jelmagyarázók, mint a filiszteusok, és idegenek fiaival kötnek szövetséget.


text:
Tele van országuk ezüsttel és arannyal, és végtelen sok kincsük van. Tele van országuk lovakkal, és végtelen sok szekerük van.


text:
Tele van országuk bálványokkal, és kezük alkotásai előtt hajolnak meg, azok előtt, amiket ujjaik alkottak.


text:
A kevély szemű embert megaláztatás éri, és a férfi nagyságát porba hajtja, egyedül az ÚR magasztaltatik föl azon a napon.


text:
Mert eljön a Seregek URának napja mindenki ellen, aki kevély, és magát nagyra tartja, mindenki ellen, aki magát kiemeli, és megalázza őket.


text:
Porba hajtják a kevély embert, és megaláztatás éri a főembereket, és egyedül az ÚR magasztaltatik föl azon a napon.


text:
Bemennek a sziklák barlangjaiba és a föld hasadékaiba az ÚR félelme elől és fenségének dicsősége elől, amikor fölkel, hogy megrettentse a földet.


text:
Azon a napon odadobja az ember a vakondoknak és a denevéreknek ezüst- és aranybálványait, amelyeket magának készített, hogy előttük meghajoljon,


text:
és sziklák üregeibe és a szirtek hasadékaiba menekül az ÚR félelme elől és az ő fenségének dicsősége elől, amikor fölkel, hogy megrettentse a földet.


text:
(3,1) Ne bízzatok hát az emberben, akinek csak egy lehelet van az orrában, mert ugyan mire becsülhető ő?


text:
(2) Mert íme, az Úr, a Seregek URa megvonja Jeruzsálem és Júda ellátását és támaszát, a támaszt, amelyet a kenyér és a víz jelent,


text:
(4) az ötven ember hadnagyát, a tiszteletre méltó embert, a tanácsost, az ügyes mestert és a varázsláshoz értőt.


text:
(6) A nép egymást nyomorgatja, egyik ember a másik ellen támad, mindegyik a társa ellen: a gyermek az öreg ellen, a becstelen a tisztességes ellen.


text:
(7) Ha valaki megragadja atyja nemzetségéből való rokonát, és azt mondja neki: „Neked még van ruhád, légy fejedelmünk, és légy úrrá e romláson”,


text:
(8) ez azon a napon így fog fölkiáltani: „Nem leszek sebkötöző, nincsen házamban sem kenyér, sem ruha, ne tegyetek engem a nép fejedelmévé!”


text:
(9) Mert megbotlik Jeruzsálem, és elesik Júda, mivel nyelvük és cselekedeteik az ÚR ellen vannak, és dicsőséges tekintetét ingerlik.


text:
(10) Arckifejezésük tesz bizonyságot ellenük, bűneikkel Sodoma módjára kérkednek, nemhogy eltitkolnák. Jaj a lelküknek, mert maguknak szereztek bajt.


text:
(13) Ó, népem! Nyomorgatóid gyermekek, és asszonyok uralkodnak rajtad. Népem! Vezéreid hitetők, és rossz útra viszik lépteidet.


text:
(15) Az ÚR ítéletre hívja népe véneit és fejedelmeit: Hiszen ti lelegeltétek a szőlőt, szegénytől rabolt holmi van házaitokban.


text:
(16) Milyen dolog az, hogy népemet összezúzzátok, és a szegényeket összetöritek? – így szól az Úr, a Seregek URa.


text:
(17) Ezt mondja az ÚR: Mivel Sion leányai fölfuvalkodtak, és magasra tartott nyakkal járnak, szemükkel kacsingatnak, finomkodva lépkednek, és lábukkal csengést-bongást keltenek:


text:
(25) Akkor a balzsamillat helyén büdösség és az öv helyén kötél lesz, a bodorított haj helyén kopaszság, a szép köpeny helyén zsákruha, a szépség helyén pedig homlokra sütött bélyeg lesz.


text:
(3,28) Hét asszony ragad meg egy férfit azon a napon, és azt mondja: A saját kenyerünket esszük, és a magunk ruhájába öltözünk, csak hadd viseljük nevedet! Vedd le rólunk gyalázatunkat!


text:
(1) Azon a napon az ÚR sarjadéka ékes és dicsőséges lesz, és a föld gyümölcse pompás és díszes lesz Izráel maradékának.


text:
(2) Aki Sionban megmarad, és Jeruzsálemben életben marad, azt szentnek hívják, mindazokat, akik a jeruzsálemiek közül az élők közé vannak följegyezve.


text:
(3) Ha lemossa az Úr Sion leányainak undokságát, és tisztára mossa Jeruzsálem vérét az ítélet lelkével, a megégetés lelkével,


text:
(4) akkor az ÚR Sion hegyének minden helye és gyülekezete fölé nappal felhőt és ködöt, éjjel pedig fényesen lángoló tüzet teremt, mindezek fölött pedig dicsősége lesz az oltalom.


text:
Hadd énekeljek kedvesemről, egy dalt szerelmesem szőlőjéről! Kedvesemnek szőlője volt dúsan termő hegyoldalon.


text:
Fölásta és megtisztította a kövektől, nemes vesszővel ültette be, közepére tornyot építtetett, és sajtót is vágatott bele. Várta, hogy majd jó szőlőt terem, de vadszőlőt termett!


text:
Mit kellett volna még tennem szőlőmmel, amit nem tettem meg vele? Vártam, hogy jó szőlőt teremjen, miért termett vadszőlőt?


text:
Azért most tudatom veletek, hogy mit teszek szőlőmmel: Lerontom kerítését, hogy lelegeljék, elbontom kőfalát, hogy eltapossák.


text:
Parlagon hagyom: nem metszik és nem kapálják meg, tövis és gaz veri föl. A fellegeknek is parancsolok, hogy ne adjanak rá esőt.


text:
A Seregek URának szőlője pedig Izráel háza, és Júda férfiai az ő gyönyörűséges ültetvénye. Jogőrzésre várt, de jogorzás lett; igazságra, de keserű kiáltás lett!


text:
Jaj azoknak, akik házat házhoz ragasztanak, és mezőt mező mellé foglalnak, míg egy hely sem marad, és csak ti magatok laktok itt e földön!


text:
Fülem hallatára mondta a Seregek URa, hogy a sok ház pusztává lesz, a nagyok és szépek lakatlanok lesznek.


text:
Citera, lant, dob, síp és bor van lakomájukon, de az ÚR dolgaival nem törődnek, és nem látják keze cselekedeteit.


text:
Ezért fogságba megy népem, mivel értelem nélkül való. Éhen halnak főemberei, a nép pedig szomjúságtól eped el.


text:
Ezért szélesre tátja torkát a sír, végtelen szélesre nyitja a száját, és leszállnak belé a főemberek és a sokaság, a zajongók és az örvendezők.


text:
akik ezt mondják: Siessen, és tegye hamar a dolgát, hadd lássuk; közeledjen és jöjjön el Izráel Szentjének a terve, hadd ismerjük meg!


text:
Jaj azoknak, akik a gonoszt jónak mondják, és a jót gonosznak, akik a sötétséget világossággá és a világosságot sötétséggé teszik, akik a keserűt édessé, az édeset pedig keserűvé teszik!


text:
Ezért amint a tarlót megemészti a tűz nyelve, és az égő széna összeomlik, úgy rothad el gyökerük, és virágjuk elszáll, mint a por. Mert megvetették a Seregek URának törvényét, és megutálták Izráel szentjének beszédét.


text:
Ezért gerjedt föl népe ellen az ÚR haragja, hogy fölemelte rá kezét és megverte. A hegyek megrendültek, és holttestük szemétként fekszik az utcán. Mindezzel nem múlt el haragja, és keze még föl van emelve.


text:
Jelt ad egy távoli népnek, és füttyszóval előhívja a föld határáról, és íme, az sietve, gyorsan eljön.


text:
Nem lesz köztük egyetlen elfáradt és botladozó sem. Nem szunnyad egy sem, és nem alszik, derekának öve sem oldódik meg, és nem szakad el saruja szíja sem.


text:
Nyilai élesek, és minden íja kifeszítve, lovainak patája olyan, mint a kovakő, és kocsikerekei, mint a forgószél.


text:
Ordítása, mint az oroszláné, úgy ordít, mint az oroszlánkölykök, morog, és prédát ragad, elviszi, és nincs, aki elvegye tőle.


text:
Rámordul azon a napon, mint a tenger morajlása. Ha pedig valaki az országra néz, íme, ott sűrű sötétség van, és a világosság elsötétedik a fellegektől!


text:
Abban az esztendőben, amikor meghalt Uzzijjá király, láttam az Urat magasra emelt trónon ülve, és palástja betöltötte a templomot.


text:
Szeráfok álltak fölötte, mindegyiknek hat-hat szárnya volt. Kettővel az arcát fedte be, kettővel a lábait, kettővel pedig repült.


text:
Így kiáltott egyik a másiknak: Szent, szent, szent a Seregek URa, dicsőségével teljes az egész föld!


text:
Akkor azt mondtam: Jaj nekem, elvesztem, mivel tisztátalan ajkú vagyok, és tisztátalan ajkú nép között lakom! Hiszen a Királyt, a Seregek URát látták szemeim!


text:
Megérintette vele a számat, és azt mondta: Íme, ez megérintette ajkadat: vétked el van véve, és bűnöd meg van bocsátva.


text:
Majd az Úr szavát hallottam, aki ezt mondta: Kit küldjek el, és ki megy el nekünk? Én azt mondtam: Íme, itt vagyok én, küldj el engem!


text:
Ő így szólt: Menj, és mondd meg e népnek: Hallván halljatok, és ne értsetek, s látván lássatok, de ne ismerjetek!


text:
Kövérítsd meg e nép szívét, dugd be a fülét, és kösd be a szemét: ne lásson szemével, ne halljon fülével, ne értsen szívével, hogy meg ne térjen, és meg ne gyógyuljon!


text:
Erre én így szóltam: Meddig tart ez, Uram? Ő így felelt: Míg a városok el nem pusztulnak, és lakatlanná nem lesznek, a házakban pedig nem lesz ember, a föld pedig puszta nem lesz.


text:
Ha marad még rajta egy tized, újra elpusztul az is. De ahogy a cserfának és a tölgyfának megmarad a tönkje kivágás után: a tönkjük szent mag lesz!


text:
Történt pedig a Júda királyának, Áháznak napjaiban, aki Jótámnak, Uzzijjá fiának a fia volt, hogy eljött Recín, Arám királya és Pekah, Remaljá fia, Izráel királya Jeruzsálem ellen, hogy megostromolja, de nem tudták bevenni.


text:
Hírül vitték ezt Dávid házának, és jelentették: Arám egyesült Efraimmal! Erre úgy reszketni kezdett a király szíve és népének szíve, ahogyan az erdő fái reszketnek a szélben.


text:
De az ÚR azt mondta Ézsaiásnak: Menj ki, te és a fiad, Seárjásúb Áház elé a Felső-tó csatornájának végéhez, a Ruhafestők mezejéhez vivő útra,


text:
és mondd meg neki: Vigyázz, és légy nyugodt, ne félj! Ne lágyuljon meg a szíved e két füstölgő üszkös fadarab miatt, Recínnek, az aráminak és Remaljá fiának fölgerjedt haragja miatt!


text:
Menjünk Júda ellen, félemlítsük meg, és kapcsoljuk magunkhoz, és tegyük királlyá fölötte Tábal fiát.


text:
Mert Arám feje Damaszkusz, és Damaszkusz feje Recín, és még hatvanöt esztendő, és elpusztul Efraim, és nem lesz többé nép.


text:
akkor azt mondta a próféta: Halld meg hát, Dávid háza! Hát nem elég, hogy embereknek okoztok bosszúságot, még Istenemet is bosszantjátok?


text:
Ezért maga az ÚR ad jelt nektek: Íme, a szűz fogan méhében, és fiút szül, és Immánuelnek nevezik őt.


text:
Mert mielőtt e gyermek megtanulná elvetni a gonoszt és a jót választani, pusztává lesz az a föld, amelynek két királyától reszketsz.


text:
Az ÚR pedig oly napokat fog hozni rád, népedre és atyád házára, amilyenek még nem voltak, mióta Efraim elszakadt Júdától: elhozza Asszíria királyát.


text:
s mind eljönnek, és letelepszenek a mély völgyekben, a sziklák hasadékaiban, minden tövisbokron és minden legelőn.


text:
Azon a napon leborotválja az Úr a folyamon túl bérelt borotvával, Asszíria királya által a fejet és a lábak szőrét, sőt a szakállt is levágja.


text:
Sőt a hegyekre sem mennek föl, ahol azelőtt kapáltak, mert félni fognak a tövistől és a gaztól. Mindez ökrök legelője lesz, és juhok járnak rajta.


text:
Ezt mondta nekem az ÚR: Végy magadnak egy nagy írótáblát, és írd föl rá közönséges írással: hamar a zsákmányra és gyorsan a prédára!


text:
És bementem a prófétaasszonyhoz, aki fogant, és fiút szült. Akkor azt mondta nekem az ÚR: Nevezd így: „Hamar a zsákmányra és gyorsan a prédára!”


text:
Mert mielőtt e gyermek ki tudja mondani: apám és anyám, Damaszkusz gazdagságát és Samária prédáját elviszi Asszíria királya.


text:
ezért íme, rájuk hozza az Úr a folyó mindent elsöprő vizét, Asszíria királyát és annak minden hatalmát. Kilép mindenütt a medréből, és partjain túl árad.


text:
Betör Júdába, elárasztja, és átzúdul rajta, és nyakig ér, szétterjesztett szárnyai ellepik földed egész szélességét, ó, Immánuel!


text:
Háborogjatok csak, népek, rettenjetek meg, figyeljetek, akik messze földön laktok! Készüljetek és megrettentek majd, készüljetek és megrettentek majd!


text:
Tanácskozzatok csak, de hiábavaló lesz, beszéljétek csak meg, úgysem megy végbe, mert Isten velünk van!


text:
Mert így szólt hozzám az ÚR, amikor rajtam volt erős keze, hogy tanítson engem, hogy ne járjak e nép útján:


text:
Ti ne mondjátok összeesküvésnek azt, amit e nép összeesküvésnek mond, és amitől fél, attól ti ne féljetek, és ne rettegjetek!


text:
És ő szent hellyé lesz nektek, de megütközés köve és botránkozás sziklája lesz Izráel két házának, Jeruzsálem lakosainak pedig csapda és háló.


text:
Íme, itt vagyok én és a gyermekek, akiket az ÚR adott nekem, jelül és csodául vagyunk Izráelben. A Sion hegyén lakozó Seregek URától vagyunk mi!


text:
Ha azt mondják nektek: Tudakozódjatok a halottidézőktől és a jövendőmondóktól, akik mormolnak és suttognak – hát nem Istenétől tudakozódik-e a nép? Az élők felől a holtaktól kell-e tudakozódni?


text:
Az ilyen szorongva és éhezve fog bolyongani a földön. Ha pedig megéhezik, haragra gerjed, és megátkozza királyát és Istenét: fölfelé néz,


text:
aztán a földre tekint, és íme, mindenütt nyomor, sötétség és szorongató homály, ő pedig ki lesz taszítva a sűrű sötétbe.


text:
De nem lesz mindig sötét ott, ahol most szorongattatás van. Először megalázta Zebulon és Naftáli földjét, de azután megdicsőíti a tengerhez vivő utat, a Jordán túlsó oldalát és a népek határát.


text:
A nép, amely sötétségben jár, nagy világosságot lát. Akik a halál árnyékának földjén laknak, azok fölött fény ragyog föl.


text:
Te megsokasítod e népet, nagy örömöt szerzel neki, és úgy örvendeznek előtted, mint ahogy az aratók örülnek, és úgy vigadoznak, mint amikor zsákmányt osztanak.


text:
Mert egy gyermek születik nekünk, fiú adatik nekünk, és az uralom az ő vállán lesz. Így nevezik: Csodálatos Tanácsadó, Erős Isten, Örökkévaló Atya, Békesség Fejedelme!


text:
Uralma növekedésének és békéjének nem lesz vége Dávid trónján és királysága fölött, mert fölemeli és megerősíti azt jogosság és igazság által, mostantól fogva mindörökké. A Seregek URának féltő szeretete teszi ezt.


text:
A téglafalak leomlottak, de mi faragott kőből újraépítjük. Fügefákat vágtak ki, de mi cédrusokat ültetünk a helyükre.


text:
Az arámiakat elölről és a filiszteusokat hátulról, és ők falják Izráelt teli szájjal. De mindezzel még nem múlt el haragja, és keze még föl van emelve.


text:
Ezért ifjainak sem örvend az Úr, árváin és özvegyein sem könyörül. Mert mindnyájan istentelenek és gonosztevők, és minden száj bolondságot beszél. De mindezzel még nem múlt el haragja, és keze még föl van emelve.


text:
Mert fölgerjedt a gonoszság, mint a tűz, megemészti a tövist és a gazt, és meggyújtja a sűrű erdőt, és fölfelé gomolyog, mint egy füstoszlop.


text:
A Seregek URának haragja miatt égett a föld, a nép pedig tűz martaléka lett. Senki sem könyörül testvérén.


text:
Vág abból, ami jobbra van, de éhes marad, majd eszik abból, ami balra van, de nem elégszik meg. Mindnyájan karjuk húsát eszik,


text:
Manassé Efraimot és Efraim Manassét, s mindketten fölkelnek Júda ellen. De mindezzel még nem múlt el haragja, és keze még föl van emelve.


text:
Jaj azoknak, akik gonosz rendeleteket hoznak, és a jegyzőknek, akik elnyomó rendeleteket jegyeznek be,


text:
mert a gyöngéket elriasztják a törvénykezéstől, és elrabolják népem szegényeinek igazságát. Az özvegyek prédául lesznek nekik, az árvák pedig zsákmányul.


text:
De vajon mit fogtok tenni a meglátogatás és a messziről rátok jövő pusztulás napján? Kihez futtok segítségért, és hol hagyjátok dicsőségeteket?


text:
Bizony nem marad más, mint a foglyok közé esni vagy a megöltek közé hullani. Mindezzel még nem múlt el haragja, és keze még föl van emelve.


text:
Istentelen nemzet ellen küldöm őt, és haragom népe ellen rendeltem, hogy prédát szerezzen, zsákmányt ejtsen, és eltapossa, mint az utca sarát.


text:
De ő nem így vélekedik, szíve nem így gondolja, mert szíve szerint pusztítani akar, és sok népet kigyomlálni.


text:
Ahogyan kezem elérte a bálványok országait, noha több faragott képük volt, mint Jeruzsálemnek és Samáriának,


text:
vagy ahogyan Samáriával és bálványaival cselekedtem, úgy cselekszem majd Jeruzsálemmel és bálványképeivel.


text:
Ezért ha majd befejezi az Úr minden dolgát Sion hegyén és Jeruzsálemben, meglátogatja az asszíriai király nagyravágyó szívének gyümölcsét és kevély szemének dicsekvését.


text:
Mert azt mondta: Kezem erejével tettem ezt és saját bölcsességemmel, mivel okos vagyok. Elmozdítottam a népek határait, kincseiktől megfosztottam őket, és mint erős, letaszítottam a magasan ülőket.


text:
Kezem elérte a népek kincseit, mint egy fészket, és amilyen könnyen elszedik az elhagyott tojásokat, úgy foglaltam el az egész földet. Nem volt senki, aki szárnyát mozdította, csőrét kinyitotta volna, vagy csak csipogott volna!


text:
Dicsekszik-e a fejsze azzal szemben, aki vág vele? Vagy büszkélkedik-e a fűrész azzal szemben, aki húzza? Mintha a bot lengetné azt, aki fölemelte, és a vessző emelné föl azt, aki nem fából való.


text:
Ezért az Úr, a Seregek URa sorvadást bocsát kövéreire, és dicsősége alatt olyan égés támad, mint a tűzvész.


text:
Izráel Világossága tűz gyanánt lesz, és annak Szentje láng gyanánt, amely ég, és megemészti egyazon napon a gazt és a tövisét.


text:
Azon a napon Izráel maradéka, és aki megmenekült Jákób házából, nem támaszkodik többé nyomorgatóira, hanem az ÚRra, Izráel Szentjére támaszkodik hűségesen.


text:
Mert ha annyi lenne is néped, Izráel, mint a tenger homokja, csak a maradéka tér meg. El van határozva a pusztulás, kiárad az igazság!


text:
Azért így szól az Úr, a Seregek URa: Ne félj, népem, Sion lakosa Asszíriától, bár megver téged botjával, és fölemeli rád vesszejét, miként egykor Egyiptom!


text:
A Seregek URa ostort emel ellenük, ahogyan leverte Midjánt Óreb kőszikláján, és botját a tenger fölé emeli, mint egykor Egyiptomban.


text:
Még ma Nóbba megy, hogy ott megálljon, és öklét rázza Sion leányának hegye és Jeruzsálem halma ellen!


text:
De íme, az Úr, a Seregek URa levagdalja az ágakat rémítő hatalommal, a sudár termetűeket kivágja, és a magasba törőket megalázza.


text:
Az ÚR lelke nyugszik rajta: a bölcsesség és értelem lelke, a tanács és hatalom lelke, az ÚR ismeretének és félelmének lelke.


text:
És gyönyörködik az ÚR félelmében, és nem szeme látása szerint ítél, és nem füle hallása szerint bíráskodik.


text:
Igazságosan ítél a gyöngék dolgában, és méltányosan bíráskodik a föld szegényei fölött. Megveri a földet szájának botjával, és ajka leheletével megöli a hitetlent.


text:
Akkor majd a farkas a báránnyal lakik, a párduc a kecskegidával hever, a borjú, az oroszlánkölyök és a hízott marha együtt lesznek, és egy kisgyermek őrzi azokat.


text:
A tehén és a medve legelni fog, kölykeik együtt hevernek, az oroszlán pedig szalmát eszik, mint az ökör.


text:
A kisded a viperalyuknál játszadozik, és az alig elválasztott gyermek a mérgeskígyó lyuka felé nyújtogatja kezét.


text:
Nem ártanak és nem pusztítanak sehol szentségem hegyén, mert tele lesz a föld az ÚR ismeretével, ahogyan a tengert víz borítja.


text:
Azon a napon Isai gyökeréhez jönnek majd a népek, aki a népek zászlajaként áll, és nyugalmának helye dicsőséges lesz.


text:
Azon a napon az Úr másodszor is kinyújtja kezét, hogy megvegye népe maradékát, amely megmaradt Asszíriából, Egyiptomból, Pátrószból, Kúsból, Elámból, Sineárból, Hamátból és a tenger szigeteiről.


text:
Zászlót emel a népek előtt, és összegyűjti Izráel elszéledt fiait, egybegyűjti Júda szétszórt leányait a föld négy széléről.


text:
Megszűnik Efraim irigysége, és kipusztulnak Júdából a gyűlölködők. Efraim nem irigykedik Júdára, és Júda sem támad többé Efraimra.


text:
A filiszteusok határára repülnek, nyugat felé, és együtt ejtik zsákmányul kelet fiait. Kinyújtják kezüket Edómra és Móábra, nekik engedelmeskednek Ammón fiai.


text:
Az ÚR pedig kiszárítja Egyiptom tengerének öblét, és kezét fölemeli az Eufrátesz fölé erős szárító széllel, és hét ágra szabdalja, hogy saruban lehet átkelni rajta.


text:
És útja lesz népe maradékának, az Asszíriából megmaradóknak, amint Izráelnek volt, mikor kijött Egyiptom földjéről.


text:
Így szólsz majd azon a napon: Hálát adok neked, URam, mert jóllehet haragudtál rám, de elfordult haragod, és megvigasztaltál engem!


text:
Íme, Isten az én szabadítóm! Bízom és nem félek, mert erősségem és énekem az ÚR. Az ÚR szabadítómmá lett.


text:
Így szóltok majd azon a napon: Adjatok hálát az ÚRnak, magasztaljátok nevét, hirdessétek a népek közt nagyságos dolgait, mondjátok, hogy nagy az ő neve!


text:
Emeljetek zászlót a kopár hegyen, hangosan kiáltsatok nekik, intsetek kezetekkel, hogy vonuljanak be a fejedelmek kapuin!


text:
Parancsoltam megszentelt vitézeimnek, és elhívtam erős harcosaimat haragom végrehajtására, azokat, akik büszkén örvendenek nekem.


text:
Zúgás hallatszik a hegyeken, nagy néptömeg zajongásához hasonló. Királyságok népeinek zúgása, összegyűlt nemzeteké. A Seregek URa megszemléli a harci sereget.


text:
Messze földről jönnek, az ég végéről: az ÚR és haragjának eszközei, hogy elpusztítsák az egész országot.


text:
Megrémülnek, kínok és fájdalmak fogják el őket, és szenvednek, mint a szülő asszony; megütközve nézik egymást, és arcuk lángba borul.


text:
Íme, az ÚR napja jön kegyetlen fölindulással és fölgerjedt haraggal, hogy a földet pusztasággá tegye, és elveszítse róla a bűnösöket.


text:
Az ég csillagai és csillagzatai nem ragyogtatják fényüket, a nap sötét lesz, amikor fölkel, és a hold fénye nem tündököl.


text:
Megbüntetem a földön a bűnt és a gonoszok vétkét, véget vetek a felfuvalkodottak kevélységének, és az erőszakoskodók gőgjét megalázom.


text:
Ezért megrendítem az egeket, és megindul helyéről a föld is a Seregek URának fölindulása miatt, fölgerjedt haragjának napján.


text:
Mint az űzött gazella és mint a pásztor nélküli nyáj, mindenki visszatér népéhez, és a maga földjére fut.


text:
Olyan lesz Babilón, a királyságok dísze, a káldeusok büszke ékessége, mint amilyen Sodoma és Gomora lett, amikor Isten elpusztította.


text:
Nem telepednek le ott soha többé, és nemzedékről nemzedékre lakatlan marad. Nem von sátrat ott az arábiai, és pásztorok sem tanyáznak ott,


text:
hanem vadak heverésznek, és baglyok töltik be házaikat, struccok laknak ott, és vadkecskék szökdelnek.


text:
Hiénák üvöltenek palotáikban, mulatóhelyeiken pedig sakálok. Nemsokára eljön az ideje, nem késnek napjai.


text:
Azután megkönyörül az ÚR Jákóbon, és ismét Izráelt választja, és nyugalmat ad nekik földjükön. Jövevények társulnak hozzájuk, és Jákób házához csatlakoznak.


text:
Fölkarolják őket a népek, és elviszik őket lakhelyükre, Izráel pedig tulajdonává teszi őket az ÚR földjén, szolgáivá és szolgálóivá. Foglyaik lesznek a fogságba ejtőik, és uralkodnak az őket nyomorgatókon.


text:
És azon a napon, amelyen nyugalmat ad neked az ÚR fáradságodtól és nyomorúságodtól és attól a kemény szolgálattól, amellyel szolgálnod kellett,


text:
e gúnydalt énekled Babilón királya fölött, és így szólsz: Vége lett a nyomorgatónak, vége lett az elnyomásnak!


text:
Aki népeket vert dühében szüntelen veréssel, aki haragjában nemzeteket igázott le, azt most föltartóztathatatlanul kergetik.


text:
Még a ciprusok is örvendenek, a Libánon cédrusai ezt mondják: Mióta ledőltél, nem jön favágó ellenünk.


text:
Megrendül miattad ott lenn a Seol, látva, hogy közeledsz, fölriasztja miattad árnyait, a föld minden hatalmasát, fölkelti trónjukról a népek királyait.


text:
Mind megszólalnak, és ezt mondják neked: Erőtlenné lettél te is, miként mi, hozzánk hasonlóvá lettél!


text:
A Seolba hanyatlott kevélységed és lantjaid zengése, férgek lettek fekvőhelyed, és pondrók a takaród!


text:
Miként hullottál le az égből, fényes csillag, hajnal fia? Lehullottál a földre, aki népeken tapostál!


text:
Holott ezt mondtad szívedben: Az égbe megyek föl, Isten csillagai fölé helyezem trónomat, és az összegyülekezés hegyén telepszem meg, messze északon.


text:
Akik csak látnak, rád tekintenek, és elgondolkoznak: Ez lenne a föld ama háborgatója, aki királyságokat rendített meg?


text:
de téged messzire dobnak a sírodból, mint valami hitvány gallyat. Befednek a meggyilkoltak, a karddal átszúrtak, a sziklasírba leszállók, mint valami eltaposott holttestet.


text:
Nem úgy lesz temetésed, mint nekik, mert elpusztítottad földedet, megölted népedet. Nem emlegetik soha többé a gonoszok ivadékát.


text:
Készítsetek vágóhidat fiainak atyáik vétkéért, hogy föl ne keljenek, ne örököljék e földet, és ne töltsék be városokkal e föld színét!


text:
Fölkelek ellenük, így szól a Seregek URa, és kivágom Babilón nevét és maradékát, ivadékait és utódait – ezt mondja az ÚR.


text:
Sündisznók birtokává és állóvizek tócsájává teszem, és elsöpröm a pusztítás söprűjével – mondja a Seregek URa.


text:
Megesküdött a Seregek URa, és azt mondta: Úgy lesz, ahogy elgondoltam, úgy megy végbe, ahogy elhatároztam:


text:
összetöröm Asszíriát földemen, megtaposom hegyeimen, és eltávozik róluk igája, terhe eltávozik vállukról.


text:
Ne örvendj oly nagyon, Filisztea, hogy eltört a téged verő vesszeje, mert a kígyó gyökeréből vipera támad, és gyümölcse repülő sárkány lesz.


text:
De a szegények elsőszülöttei legelésznek, és a szűkölködők biztonságban nyugszanak. Ám a te gyökeredet éhínséggel pusztítom ki, és maradékodat megölöm.


text:
Jajgass, kapu, kiálts, város! Rettegj, egész Filisztea, mert füst jön észak felől, és nem marad el seregeiből senki sem!


text:
Mit kell majd felelni a nép követeinek? Azt, hogy az ÚR vetette meg Sion alapját, és ott találnak oltalmat népe szegényei.


text:
Jövendölés Móáb ellen. Bizony a pusztulás éjjelén megsemmisül Ár-Móáb! Bizony a pusztulás éjjelén megsemmisül Kir-Móáb!


text:
Fölmennek a templomba, és Díbón a magaslatokra megy sírni, Nébó és Médeba miatt jajgat Móáb; minden fej kopasz, minden szakállat lenyírtak!


text:
Hesbón és Elálé fölkiált, hangjuk Jahacig hallatszik. Ezért ordítanak Móáb fegyveresei, és reszket a lelke.


text:
Szívem kiált Móábért, amelynek menekültjei Cóarig, Eglat-Selisijjáig jutottak. Sírva mennek föl a Lúhit-hágón, és Hórónaim útján szívszaggatóan sírnak.


text:
Bizony vérrel telnek meg Dimón vizei, és újabb romlást hozok Dimónra: oroszlánokat Móáb menekültjeire és a föld maradékára.


text:
Adj tanácsot, hozzatok ítéletet! Tedd árnyékodat délben olyanná, mint az éjszaka! Rejtsd el a kiűzöttet, és a bujdosót ne add ki!


text:
Lakjanak benned Móáb menekültjei! Légy oltalmuk a pusztító ellen! Mert vége lesz a nyomorgatásnak, megszűnik a pusztítás, és elfogynak, akik a földet tiporják.


text:
A kegyelem által szilárdul meg egy trón, és igazsággal ül azon Dávid sátrában a bíró, aki törődik a jogossággal, és gyors az igazságtételre.


text:
Hallottunk Móáb kevélységéről, módfelett való büszkeségéről, gőgjéről, önteltségéről, arcátlanságáról és üres kérkedéséről.


text:
Ezért jajgatni fog Móáb Móábért, mindenki jajgatni fog, és egészen megtörten nyögtök Kir-Hareszet romjain.


text:
Mert elhervadtak Hesbón földjei és Szibmá szőlői. A népek fejedelmei levágták drága vesszőit, pedig azok Jazérig értek, bejárták a pusztát, hajtásai szétterjedtek, és átnyúltak a tengeren.


text:
Ezért siratom Jazér siralmával Szibmá szőlőjét. Megöntözlek könnyeimmel, Hesbón és Elálé, mert szüretedről és aratásodról elmaradt a víg ének hangja.


text:
Elvétetett az öröm és vígság a kertből, nem vigadnak a szőlőkben, és nem kiáltoznak, nem tapos bort a sajtókban a bortaposó, véget vetettem a víg éneknek.


text:
És amikor Móáb megjelenik a magaslaton, csak magát fárasztja, ha templomába megy imádkozni, semmit sem ér vele.


text:
És most így szól az ÚR: Még három olyan év, mint a napszámos évei, és eltűnik Móáb dicsősége egész nagy népével együtt, és maradéka kicsiny, kevés és erőtlen lesz.


text:
Efraim erődítménye és Damaszkusz királysága is eltűnik. Arám maradéka úgy jár, mint Izráel fiainak dicsősége – ezt mondja a Seregek URa.


text:
Úgy lesz, mint amikor az arató összefogja a gabonát, és karjával learatja a kalászokat; olyan lesz, mint amikor valaki kalászt szed a Refáim völgyében.


text:
Csak böngésznivaló marad belőlük, mint az olajfa megrázásakor: két-három bogyó az ágak hegyén, négy-öt a gyümölcsfa lombjai között – így szól az ÚR, Izráel Istene.


text:
Nem tekint az oltárokra, keze alkotására, és nem néz azokra, amiket ujjai csináltak, a berkekre és a tömjénező oltárokra.


text:
Azon a napon erős városai olyanok lesznek, mint az elhagyott erdő és a hegytető, amelyeket elhagytak Izráel fiai előtt, és pusztasággá lesznek.


text:
Mert elfelejtkeztél szabadító Istenedről, nem emlékeztél meg erős kőszáladról, ezért ültetsz gyönyörűséges ültetvényeket, és plántálsz idegen vesszőt beléjük.


text:
Amely napon elülteted, körül is keríted, és reggelre magod virágot hoz, de nem lesz aratás sebeid és gyógyíthatatlan fájdalmad napján!


text:
Jaj, a sok nép mint zúg! Úgy zúgnak, mint a tenger zúgása. Háborognak a népek, úgy háborognak, mint a hatalmas vizek!


text:
Háborognak a népek, mint sok víz háborgása, de ha megdorgálja őket, messzire elfutnak. Elsodródnak, mint polyva a hegyeken a szél előtt és mint pozdorja a forgószél előtt.


text:
Este rémület száll rájuk, és mielőtt megvirrad, nem lesznek. Ez a jutalma pusztítóinknak, és a sorsa kirablóinknak!


text:
amely követeket küld a tengeren, papiruszból készült hajókon a vizek színén! Menjetek, gyors követek, a szálas és sima arcú néphez, a néphez, amelytől közel és távol rettegnek, a hatalmas és hódító néphez, amelynek földjét folyók szelik át!


text:
Ti, a földkerekség minden lakója és a föld lakosai, figyeljetek, amikor zászló emelkedik a hegyeken, és hallgassatok, ha a kürt szól!


text:
Mert azt mondta nekem az ÚR: Oly nyugodtan szemlélődöm sátramból, mint a hőség verőfényes nappal és mint a harmatfelhő az aratás hevében.


text:
Mert szüret előtt, ha a virágzás véget ér, és a virág érett fürtté lesz, metszőkéssel lemetszik a vesszőket, eltávolítják és lemetszik hajtásait.


text:
És mind ottmaradnak a hegyek ragadozó madarainak és a föld állatainak: rajtuk nyaralnak a ragadozó madarak, és rajtuk telel a föld minden állata.


text:
Abban az időben ajándékot visz a Seregek URának a szálas és sima arcú nép, a nép, amelytől közel és távol rettegnek, a hatalmas és hódító nép, amelynek földjét folyók szelik át, a Seregek URa nevének helyére, a Sion hegyére.


text:
Jövendölés Egyiptom ellen. Íme, az ÚR gyors felhőn nyargal, és Egyiptomba megy. Megremegnek előtte Egyiptom bálványai, és az egyiptomiak szíve megolvad bensejükben.


text:
Felbujtom az egyik egyiptomit a másik egyiptomi ellen, testvér testvér ellen, minden ember a felebarátja ellen, város város ellen és tartomány tartomány ellen harcol.


text:
Megfogyatkozik az egyiptomiak bátorsága, és tanácsukat elnyelem, ezért a bálványoktól, szemfényvesztőktől, halottidézőktől és jövendőmondóktól tudakozódnak.


text:
Egy keménykezű úr kezébe adom az egyiptomiakat, egy kegyetlen király uralkodik majd rajtuk – mondja az Úr, a Seregek URa.


text:
A Nílus menti nádas a folyó torkolatánál és a Nílus partjának minden veteménye elszárad, elenyészik, és semmivé lesz.


text:
Keseregnek a halászok, és gyászolnak mind, akik a folyóban horgászni szoktak; búsulnak, akik hálót vetnek ki a víz színére.


text:
Bizony bolondok Cóan fejedelmei, a fáraó bölcs tanácsosai! Esztelen tanácsot adnak. Hogy mondhatjátok azt a fáraónak, hogy bölcsek vagytok, régi királyok fiai?


text:
Ugyan hol vannak bölcseid, hogy megjelentsék neked, és tudják, hogy mit végzett a Seregek URa Egyiptom felől?


text:
Megbolondultak Cóan fejedelmei, és megcsalták Nóf fejedelmeit. Félrevezették Egyiptomot törzseinek szegletkövei.


text:
Mert az ÚR a szédelgés lelkét öntötte beléjük, hogy tévútra vigyék Egyiptomot minden dolgában, úgy, ahogy a részeg tántorog okádéka fölött.


text:
Azon a napon olyan lesz Egyiptom, mint az asszonyok: retteg és fél a Seregek URának fölemelt kezétől, amelyet fölemel ellene.


text:
Júda földje Egyiptom félelmére lesz: aki csak említi előtte, már fél a Seregek URának végzésétől, amelyet felőle rendelt.


text:
Azon a napon öt olyan város lesz Egyiptom földjén, amely kánaáni nyelven beszél, és a Seregek URára esküszik. Az egyiket „pusztulás városának” nevezik.


text:
Ez jelül és bizonyságul lesz a Seregek URának Egyiptom földjén. Ha kiáltanak az ÚRhoz a nyomorgatók miatt, küld nekik megmentőt és vezetőt, aki megszabadítja őket.


text:
Megismerteti magát az ÚR Egyiptommal, és Egyiptom megismeri az URat azon a napon; véresáldozattal és ételáldozattal szolgálják, fogadalmat tesznek az ÚRnak, és teljesítik azt.


text:
De ha megveri is az ÚR Egyiptomot, miután megverte, meg is gyógyítja, és megtérnek az ÚRhoz. Ő meghallgatja és meggyógyítja őket.


text:
Azon a napon út vezet Egyiptomból Asszíriába, és Asszíria Egyiptomba megy, Egyiptom meg Asszíriába, és Egyiptom Asszíriával együtt az URat tiszteli.


text:
amelyet megáld a Seregek URa e szavakkal: Áldott az én népem, Egyiptom, kezem munkája, Asszíria, és örökségem, Izráel!


text:
Abban az esztendőben, amikor Szargón asszír király küldetésében Asdódba ment Tartán, és megostromolta és elfoglalta Asdódot,


text:
abban az időben így szólt az ÚR Ézsaiás, Ámóc fia által: Menj, és oldd le a gyászruhát derekadról, és húzd le sarudat a lábadról! Erre ő úgy is tett: ruha és saru nélkül járt.


text:
Akkor ezt mondta az ÚR: Ahogyan szolgám, Ézsaiás ruha és saru nélkül jár három esztendeig, mint intő jel és előkép Egyiptom és Kús számára,


text:
úgy viszi el Asszíria királya Egyiptom foglyait és Kús foglyait, ifjakat és véneket ruha és saru nélkül és mezítelen alféllel, Egyiptom gyalázatára.


text:
Azon a napon azt mondják e partvidék lakói: Íme, így járt reménységünk, akihez segítségért futottunk, hogy Asszíria királyától megszabaduljunk. Hát mi hogyan menekülhetnénk meg?


text:
Jövendölés a tengeri pusztaság ellen. Mint a délen tomboló szélvész, úgy jön a pusztából, a rettenetes földről.


text:
Egy borzalmas látomás jelent meg nekem: a csalárd csal, a pusztító pusztít. Jöjj föl, Élám, szálld meg, Média! Minden fohászkodásnak véget vetek.


text:
Ezért ágyékom telve van fájdalommal, és olyan kínok fogtak el, mint a szülő asszony kínja. Gyötrődöm hallása miatt, és megrémültem látása miatt.


text:
És látott lovas csapatot, lovasokat párban meg szamaras csapatot és tevéken nyargalókat, és nagy figyelemmel kémlelt.


text:
Majd kiáltott, mint az oroszlán: Uram, egész nap az őrtoronyban állok szüntelen, őrhelyemen állok minden éjszaka.


text:
Íme, lovas csapat jött, lovasok párosával! Majd így szólt: Elesett, elesett Babilón, és isteneinek minden faragott képe a földön fekszik összetörve.


text:
Ó, kicsépelt és földre tiport népem! Amit a Seregek URától, Izráel Istenétől hallottam, azt jelentettem meg nektek!


text:
Jövendölés Dúmá ellen. Széírből így kiáltanak hozzám: Őrálló! Meddig tart még az éjszaka, őrálló, meddig még az éjjel?


text:
Az őrálló így szólt: Eljön a reggel s az éjszaka is. Ha kérdezni akartok, kérdezzetek, gyertek, térjetek vissza.


text:
Mert így szólt hozzám az Úr: Még egy esztendő, amely olyan, mint a béres esztendeje, és elvész Kédár minden dicsősége.


text:
Te lármával teli, zajos város, örvendező város, elesettjeidet nem fegyverrel ölték meg, és nem harcban hullottak el!


text:
Hadnagyaid íjlövés nélkül mind elszaladtak, de elfogták őket. Mind megkötözték, akiket csak megtaláltak közületek, bár messzire akartak futni.


text:
Ezért azt mondom: Ne nézzetek rám, hadd keseregjek sírva! Ne siessetek vigasztalni engem népem leányának romlása fölött.


text:
Mert rémület, eltiprás és zavar napja jön az Úrtól, a Seregek URától a látomás völgyére: ledől a kőfal, és kiáltás hangzik a hegyek felé.


text:
Élám fölveszi a tegezt, és jön harci szekéren emberekkel és lovasokkal, Kir pedig előszedi a pajzsot.


text:
Víztárolót csináltok a két kőfal között a Régi-tó vizének, de nem tekintetek arra, aki ezt cselekedte, és nem látjátok meg, aki régen elvégezte ezt!


text:
De ehelyett, íme, vigasság és öröm van, állatokat ölnek, juhokat vágnak, húsevés és borivás van: együnk, igyunk, mert holnap meghalunk!


text:
Kijelentette a fülemnek a Seregek URa: Nem kaptok bocsánatot erre a bűnre, míg csak meg nem haltok – így szól az Úr, a Seregek URa.


text:
Így szól az Úr, a Seregek URa: Eredj, menj el a főemberhez, Sebnához, a királyi palota intézőjéhez, és mondd meg neki:


text:
„Mi jogod van itt, és ki engedte meg neked, hogy sírt vágass itt magadnak? Magas helyen vágatod sírodat, és sziklába vésetsz hajlékot magadnak!


text:
Összegöngyöl, mint egy gombolyagot, elhajít, mint egy labdát, nagyon messzi földre. Ott halsz meg, oda jutnak dicsőséges szekereid, te, urad házának gyalázata!


text:
köntösödbe öltöztetem, öveddel megerősítem, és kezébe adom hatalmadat. Ő lesz atyja Jeruzsálem lakóinak és Júda házának.


text:
Az ő vállára teszem Dávid házának kulcsát, és amit megnyit, senki be nem zárja, és amit bezár, senki ki nem nyitja.


text:
Őrá függesztik atyja házának minden dicsőségét: utódait és ivadékait, a legkisebb edényt is az ivóedényektől az összes korsóig.


text:
Azon a napon – azt mondja a Seregek URa – kiesik a szög, amelyet biztos helyre vertek, letörik és leesik, a teher pedig, amely rajta volt, összetörik, mert az ÚR szólt.”


text:
Jövendölés Tírusz ellen. Jajgassatok, Tarsís hajói, mert elpusztult, úgyhogy nincs benne sem ház, sem kikötő! A ciprusiak földjéről jelentették nekik.


text:
akik a nagy vízen átkeltek. Akiknek Sihór veteménye és a Nílus aratása volt a jövedelmük, úgy, hogy népek vásárhelye lett.


text:
Pirulj, Szidón, mert így szól a tenger és a tenger erőssége: Nem vajúdtam, nem is szültem, nem neveltem ifjakat, és nem dédelgettem szüzeket.


text:
Ez lenne a ti örvendező városotok, amelynek eredete az ősidőkbe nyúlik, és amelyet lába messzire vitt, hogy megtelepedjen?


text:
Ki végezte ezt a koronás Tírusz felől, melynek kereskedői fejedelmek, és kalmárait tisztelik e földön?


text:
A Seregek URa végezte ezt, hogy meggyalázza minden dicső kevélységét, és hogy megalázza mindazokat, akiket tisztelnek a földön.


text:
Kinyújtotta kezét a tenger fölé, országokat rettentett meg az ÚR, parancsolt Kánaán felől, hogy pusztítsák el erősségeit.


text:
Ezt mondta: Nem fogsz többé vigadozni, te megszeplősített szűz, Szidón leánya! Kelj föl, és menj át Kittímbe, de ott sem lesz nyugalmad!


text:
Íme, a káldeusok földje! Nép, amely eddig nem is volt; Asszíria adta azt a puszta lakosainak, felállította ostromműveit, és lerombolta Tírusz palotáit, rommá tette azt.


text:
Azon a napon majd elfelejtik Tíruszt hetven esztendeig, egy király éveinek idejére. Hetven esztendő múltán Tírusz sorsa a parázna nő éneke szerint lesz:


text:
Végy citerát, járd be a várost, te elfeledett parázna nő! Pengesd szépen, dalolj sokat, hogy így emlékezzenek rád.


text:
A hetven esztendő elmúltával ugyanis az ÚR meglátogatja Tíruszt, és az ismét megkapja a maga bérét, és paráználkodik a föld minden országával a föld színén.


text:
De nyeresége és bére az ÚRnak lesz félretéve. Nem halmozzák föl és nem rejtik el, hanem az ÚR színe előtt lakozóké lesz nyeresége, hogy eleget ehessenek, és szép ruházatuk legyen.


text:
Olyan lesz a nép, mint a pap; a szolga, mint az ura; a szolgáló, mint úrnője; a vevő, mint az eladó; a kölcsönadó, mint a kölcsönkérő; a hitelező, mint az, akinek hitelez.


text:
Gyászol és megfonnyad a föld, elhervad és elsorvad a földkerekség, elhervadnak a föld népének nagyjai.


text:
Beszennyezték a földet lakosai, mert áthágták a törvényeket, megszegték a rendelkezéseket, megtörték az örök szövetséget.


text:
Ezért átok emészti meg a földet, és meglakolnak a rajta lakók. Ezért megégnek a föld lakói, csak kevés ember marad meg.


text:
Mert úgy lesz a föld közepette, a népek között, mint amikor az olajfát verik, vagy amikor szőlőt böngésznek a szüret elmúltával.


text:
A föld széléről éneket hallottunk: dicsőség az igaznak! S én így szóltam: végem van, végem van, jaj nekem! Megcsalnak a csalók, csalárdul cselekszenek a csalók.


text:
Aki a rettegés hangja elől fut, verembe esik, és aki kijön a veremből, azt megfogja a csapda. Megnyílnak az egek csatornái, és megrendülnek a föld alapjai.


text:
Inogva inog a föld, miként a részeg, és düledezik, mint a kaliba, ránehezedik bűne, elesik, és nem kel föl többé!


text:
Összegyűjti őket egy gödörbe, mint a foglyokat, tömlöcbe zárja őket, és sok nap múlva megbünteti őket.


text:
Elpirul a hold, és megszégyenül a nap, mert a Seregek URa uralkodik a Sion hegyén és Jeruzsálemben, és vénei előtt dicsőséges lesz.


text:
URam, te vagy Istenem, magasztallak, dicsérem nevedet, mert csodát cselekedtél, rég elgondolt tanácsod hűség és igazság.


text:
Mert kőrakássá tetted a várost, rommá a megerősített várost, az idegenek palotáját. Nem lesz többé város, soha nem épül föl.


text:
Mert erőssége vagy a gyöngének, erőssége szorongattatásában a szegénynek. Oltalom a szélvész ellen, árnyék a hőség ellen, mert az erőszakosok haragja olyan, mint a kőfalrontó szélvész,


text:
mint a hőség a száraz földön. Megalázod az idegenek háborgását, s mint a felleg árnyéka a hőséget, úgy elnémítod a szívtelenek énekét.


text:
A Seregek URa minden népnek lakomát szerez e hegyen kövér eledelekből, lakomát erős borból, velős, kövér ételekből, tiszta erős borból.


text:
E hegyen eltávolítja a leplet, amely minden népet beborított, a takarót, amely befödött minden nemzetet;


text:
elnyeli a halált örökre. Az ÚR, az én Istenem minden arcról letörli a könnyet, és eltávolítja népe gyalázatát az egész földről, mert maga az ÚR szólt.


text:
Így szólnak azon a napon: Íme, a mi Istenünk, akiben reménykedtünk, hogy megtart minket. Ő az ÚR, akiben reménykedtünk, örüljünk és örvendezzünk szabadításának!


text:
Mert az ÚR keze nyugszik e hegyen, Móábot pedig eltapossák saját földjén, ahogyan a szalmát a trágyalébe tapossák.


text:
Széttárja ott a kezét, ahogy széttárja az úszó, hogy ússzék, de az ÚR megalázza kevélységét és keze csalárdságát.


text:
Azon a napon ezt az éneket éneklik Júda földjén: Erős városunk van, szabadítása kőfalként és bástyaként szolgál!


text:
Mert ő letaszította a magasban lakókat, megalázta a kevély várost, földre tiporta, és porba döntötte.


text:
Lelkem utánad vágyódik éjszaka, egész lelkemmel téged kereslek. Mert ha ítéleteid megjelennek a földön, igazságot tanulnak a földkerekség lakói.


text:
Ha kegyelmet nyer a gonosz, nem tanul igazságot, az igaz földön is hamisságot cselekszik, és nem nézi az ÚR méltóságát.


text:
URam! Magasba emelted kezedet, de nem látják! De látni fogják néped iránti buzgó szerelmedet, és megszégyenülnek, tűz emészti meg ellenségeidet.


text:
Akik meghaltak, nem élnek, az árnyak nem kelnek föl: ezért büntetted meg és veszítetted el őket, még emlékezetüket is eltörölted.


text:
Megszaporítottad e népet, URam! Megszaporítottad e népet, megdicsőítetted magadat, és mindenfelé kiterjesztetted az ország határát.


text:
Ó, URam! A szorongattatásban téged kerestek, és halkan imádságot mondtak, mikor rajtuk volt ostorod.


text:
Olyanok voltunk előtted, URam, mint a várandós asszony, aki közel van a szüléshez: vajúdik, s fölkiált fájdalmában.


text:
Mint várandósak vajúdtunk, de csak szelet szültünk: nem hoztunk szabadulást e földnek, és nem születtek lakói a föld kerekségének.


text:
Megelevenednek halottaid, és holttestük föltámad. Serkenjetek föl és ujjongjatok, akik a porban laktok, mert harmatotok a napkeltének harmata, és a föld visszaadja az árnyakat!


text:
Menj be, népem, menj be szobáidba, és zárd be ajtóidat magad után! Rejtőzz el egy rövid szempillantásig, míg elmúlik az ÚR haragja!


text:
Mert íme, kijön helyéről az ÚR, hogy megbüntesse a föld lakóinak álnokságát. Föltárja a föld a vért, és nem takarja be többé a megölteket.


text:
Azon a napon megbünteti az ÚR kemény, nagy és erős kardjával Leviátánt, a menekülő kígyót, Leviátánt, a tekergő kígyót, és megöli a sárkányt, amely a tengerben van.


text:
Az eljövendő időben meggyökerezik Jákób, virágzik, virul Izráel, és betöltik gyümölccsel a földkerekség színét.


text:
Vajon úgy verte-e őt, mint azt, aki őt verte? Vagy úgy ölte meg őt, ahogy azokat, akik őt gyilkolták?


text:
Így tisztul meg Jákób vétkétől, és éppen ez bűne elvételének gyümölcse, hogy olyanná teszi az oltár minden kövét, mint amilyenek a széttört mészkövek: nem állnak többé a berkek és a tömjénező oszlopok!


text:
A megerősített város magányosan áll, üres és elhagyott hely lesz, mint a puszta. Ott legel a borjú, ott hever, és lerágja az ágait.


text:
Ha elszáradnak gallyai, összetörik őket, aztán jönnek az asszonyok, és elégetik. Mivel esztelen ez a nép, nem könyörül meg rajta Alkotója, és nem kegyelmez neki Teremtője.


text:
Azon a napon cséplést tart az ÚR az Eufrátesz folyóvizétől Egyiptom patakjáig, és titeket, Izráel fiai, egyenként szednek majd össze.


text:
Azon a napon megfújják a nagy kürtöt, és visszatérnek, akik elvesztek Asszíria földjén, s akiket kiűztek Egyiptom földjére, és leborulnak az ÚR előtt a szent hegyen, Jeruzsálemben.


text:
Jaj az efraimi részegek kevély koronájának, hervadó viráguk dicső szépségének, amelyet a bortól legyőzöttek viselnek, és amely a termékeny völgy fejénél van!


text:
Íme, egy erős és hatalmas férfi jön az Úrtól, olyan, mint a jégverés, mint a veszedelmes szélvész, mint sodró vízözön áradása, és kezével földhöz veri azt.


text:
és úgy jár szép ékességének hervadó virága, amely termékeny völgyének fejénél van, mint a korai füge gyümölcsszedés előtt. Mihelyt valaki meglátja, alig veszi kezébe, már le is nyeli.


text:
Ő lesz az ítélet lelke abban, aki az ítélőszékben ül, és erőssége lesz azoknak, akik visszaverik az ellenséget a kapunál.


text:
De ezek is tántorognak a bor miatt, és szédelegnek a részegítő italtól. Pap és próféta tántorog a részegítő italtól, megzavarodtak a bortól, szédelegnek a részegítő ital miatt, tántorognak a látomáskor, és meginognak az ítélethozatalban.


text:
Kit tanít ő tudományra? A tanítást kivel értetné meg? A tejtől elválasztottakkal és a csecstől elszakasztottakkal?


text:
Mivel parancsra új parancs, parancsra új parancs, szabályra új szabály, szabályra új szabály jön; itt egy kicsi, ott egy kicsi.


text:
ő, aki ezt mondta nekik: Ez a nyugalom helye, nyugodjon meg a megfáradott. Ez a pihenés! De nem akarták meghallani!


text:
Ezért lett nekik az ÚR beszéde parancsra új parancs, parancsra új parancs, szabályra új szabály, szabályra új szabály; itt egy kicsi, ott egy kicsi. Hogy járjanak, és hanyatt essenek, és összetörjék magukat, és csapdába essenek, hogy megfogják őket!


text:
Ezért halljátok az ÚR beszédét, csúfolódó férfiak, akik uralkodtok e népen, amely Jeruzsálemben lakik.


text:
Mert így szóltok: Szerződést kötöttünk a halállal, a sírral meg szövetségre léptünk. A sodró áradat, ha jön, nem ér el minket, mert a hazugságot választottuk oltalmunkul, és a csalárdság mögé rejtőztünk el.


text:
Ezért így szól az én Istenem, az ÚR: Íme, Sionban egy követ tettem le, egy próbakövet, drága szegletkövet, erős alappal. Aki hisz, az nem fut el!


text:
A jogosságot mérőkötéllé tettem és az igazságot szintezővé. Jégeső söpri el a hazugság oltalmát, és víz önti el a rejtekhelyét.


text:
Semmivé lesz a halállal kötött szövetségetek, és nem áll meg a sírral való egyezségetek. Ha jön az ostorozó áradat, elsodor titeket.


text:
Ahányszor csak eljön, elragad titeket, mert eljön minden reggel meg nappal és éjszaka is. Borzalom megérteni ezt a kijelentést.


text:
Mert fölkel az ÚR, mint a Perácim hegyén, és megharagszik, mint Gibeón völgyében, hogy véghezvigye munkáját, amely szokatlan lesz, és megcselekedje dolgát, amely hallatlan lesz.


text:
Most pedig ne csúfolódjatok, hogy köteleitek szorosabbak ne legyenek! Mert hallottam az Úrtól, a Seregek URától, hogy elhatározta az egész ország elpusztítását.


text:
Nem úgy van-e, hogy amikor elegyengette felszínét, fekete köményt hint, illatos köményt szór, vagy búzát és árpát vet sorban a kijelölt földbe és tönkölyt a szélére?


text:
Mert nem cséplőszánnal csépelik a fekete köményt, és nem szekér kerekével tapossák a köményt. A fekete köményt bottal verik ki és az illatos köményt pálcával.


text:
A búzát megtörik, de nem csépelik vég nélkül. Bár ráhajtják a cséplőkereket és lovaikat, de nem törik össze.


text:
Jaj Ariélnak, Ariélnak, a városnak, ahol Dávid lakott! Esztendőt esztendőhöz adjatok, peregjenek le egymás után az ünnepek,


text:
Megaláztatva, a földből szólsz, és a porból szól a beszéded; hangod olyan lesz, mint kísértet a földből, a porból suttog szavad.


text:
Ellenségeid sokasága olyan lesz, mint az apró por, és mint a repülő polyva, olyan lesz az erőszakosok sokasága. Hamar és hirtelen lesz az.


text:
Meglátogat a Seregek URa mennydörgéssel, földindulással, nagy zúgással, viharos forgószéllel és emésztő tüzes lánggal.


text:
Mint éjjeli álomlátás, olyan lesz a népek minden sokasága, akik hadakoztak Ariél ellen, akik harcoltak ellene és sziklavára ellen, és szorongatták őt.


text:
Úgy lesz, mint amikor azt álmodja az éhező, hogy eszik, de amikor fölserken, íme, üres a hasa; vagy mint amikor azt álmodja a szomjazó, hogy iszik, de amikor fölserken, íme, szomjas, és eleped a lelke: így lesz a népek minden sokaságával, akik hadakoztak Sion hegye ellen.


text:
Ámuljatok és bámuljatok, vakítsátok magatokat, és megvakultok! Részegek ők, de nem bortól, tántorognak, de nem a részegítő italtól.


text:
Mert kiöntötte rátok az ÚR a mély álom lelkét, és bezárta szemeiteket: a prófétákat, és befedte fejeiteket: a látnokokat.


text:
Olyan lesz nektek minden látomás, mint a lepecsételt írás szavai. Odaadják azt egy írástudónak, és ezt mondják neki: „Olvasd el, kérlek!”; de ő így szól: Nem tudom, mert le van pecsételve.


text:
Vagy ha a levelet olyannak adják, aki tanulatlan, e szavakkal: „Olvasd el, kérlek!”, ő pedig így szól: Nem ismerem a betűvetést.


text:
De így szól az Úr: Mivel e nép csak szájával közeledik hozzám, és ajkával tisztel engem, szíve pedig távol van tőlem, úgy, hogy irántam való félelmük betanult emberi parancsolat lett,


text:
ezért ismét ámulatba ejtem e népet: csodát csodára teszek, és elvész bölcseinek bölcsessége, és eltűnik az értelmesek értelme.


text:
Jaj azoknak, akik mélyen elrejtik tervüket az ÚR elől, és akik sötétben szoktak cselekedni, azt gondolván: Ugyan ki lát és ki ismer bennünket?


text:
Micsoda kifordított gondolkodás! Egyenlő lenne az agyag a fazekassal? Mondhatja-e az alkotás alkotójának: Nem ő készített engem; és az edény a formálójának: Ez nem ért hozzá?


text:
Azon a napon a süketek is meghallják az írás beszédét, és a vakok szemei is látni fognak a homály és sötétség elmúltával.


text:
akik vétkesnek ítélik az embert egy szóért, és tőrt vetnek annak, aki megfeddi őket a kapuban, és csalárdul elferdítik az igazak jogát.


text:
Ezért így szól Jákób házáról az ÚR, aki megváltotta Ábrahámot: Nem szégyenül meg többé Jákób, és nem sápad el többé az arca.


text:
Ha látni fogja gyermekeit, kezem munkáját közöttük, megszentelik nevemet, megszentelik Jákób Szentjét, és félik Izráel Istenét.


text:
Jaj a pártütő fiaknak – így szól az ÚR –, akik nélkülem viszik véghez tervüket, és szövetséget kötnek, de nem lelkem által, hogy bűnt bűnre halmozzanak!


text:
Akik Egyiptomba mennek le, de számat nem kérdezik meg, a fáraó oltalmába menekülnek, és Egyiptom árnyékába rejtőznek.


text:
De a fáraó oltalma szégyenetekre lesz, és az Egyiptom árnyékában való rejtőzés gyalázatot hoz rátok.


text:
Mindnyájan megszégyenülnek az olyan nép miatt, amelyik nem használ nekik. Az ilyen nem segít és nem használ, hanem szégyenükre és gyalázatukra lesz!


text:
Jövendölés Dél vadállatai ellen: Az ínség és szükség földjén keresztül, ahol nőstény és hím oroszlán, viperák és szárnyas sárkányok élnek, szamárcsikók hátán viszik gazdagságukat, és tevék púpján viszik kincsüket a népnek, amely nem használ nekik.


text:
Most menj, írd föl ezt előttük egy táblára, jegyezd föl egy könyvbe, hogy megmaradjon az utolsó napra, örök bizonyságul.


text:
Akik ezt mondják a látóknak: „Ne lássatok”, és a prófétáknak: „Ne prófétáljatok nekünk igazat, beszéljetek kedvünk szerint valókat, prófétáljatok csalárdságokat!


text:
Hagyjátok el ezt az utat, térjetek le már erről az ösvényről, ne zavarjatok bennünket Izráel Szentjével!”


text:
Ezért így szól Izráel Szentje: Mivel megvetettétek ezt a beszédet, a sanyargatásban és hamisságban bíztok, és ezekre támaszkodtok:


text:
azért ez a bűn olyan lesz nektek, mint hasadék a magas kőfalon, amely már omlani készül, és egyszer csak hirtelen összedől.


text:
Összetörik, mint a fazekasok edénye, amelyet kíméletlenül összetörnek, és nem lehet töredékei között még olyan cserepet sem találni, amellyel parazsat lehetne vinni a tűzhelyről vagy vizet meríteni a tócsából.


text:
Mert így szól az én Istenem, az ÚR, Izráel Szentje: a megtérés és megnyugvás megmentene benneteket, a csöndesség és bizalom erősségetek lehetne. De ti nem akarjátok,


text:
hanem azt mondjátok: „Nem, hanem lóháton menekülünk” – ezért majd menekülnötök kell. „Gyors paripán elvágtatunk” – ezért gyorsak lesznek üldözőitek.


text:
Ezer fut el egy ember riasztására, öt ember fenyegetésére pedig úgy elfuttok mind, hogy csak egy szál pózna marad a hegytetőn, mint egy zászlórúd a halmon.


text:
De azért vár még az ÚR, hogy könyörüljön rajtatok, és azért felséges ő, hogy megkegyelmezzen nektek. Mert bár ítélő Isten az ÚR, de boldogok mindazok, akik őt várják.


text:
Mert te nép, mely a Sionon, Jeruzsálemben laksz, nem fogsz sírni többé, bizonyosan könyörül ő rajtad; mihelyt meghallja kiáltásod hangját, felel neked.


text:
Bár az ínség kenyerét és a nyomorúság vizét adja nektek az Úr, nem kell többé elrejtőzködni tanítóidnak, hanem szemed tanítóidra nézhet!


text:
És füled meghallja a mögötted kiáltó szót, amikor jobbra vagy balra letérnétek: Ez az út, ezen járjatok!


text:
Akkor megutáljátok majd ezüstözött bálványaitokat és aranyból öntött képeiteket, kiszórod őket, mint valami undokságot. Ki innen! – mondod nekik.


text:
Ő pedig esőt ad a magra, amellyel beveted a földet, és a kenyér, a föld termése bőséges és tápláló lesz, és nyájad széles mezőn legel azon a napon.


text:
Az ökrök és a szamarak, amelyek a földet szántják, sózott abrakkal élnek, amelyet lapáttal és villával szórnak eléjük.


text:
Minden magas hegyen és kiemelkedő halmon vízzel teli patakok lesznek a nagy öldöklés napján, amikor leomlanak a tornyok.


text:
A hold fénye olyan lesz, mint a nap fénye, és a nap fénye hétszer erősebb lesz, olyan, mint hét nap fénye azon a napon, amikor bekötözi az ÚR népe sebeit, és a sérültek sebhelyét meggyógyítja.


text:
Íme, az ÚR neve jön messziről, haragja lángol, sűrűn gomolyog. Ajka haraggal telve, nyelve olyan, mint az emésztő tűz.


text:
Lehelete, mint a megáradt patak, amely nyakig ér, megrostálja a népeket a pusztulás rostájában, és a tévelygés zabláját veti a népek szájába.


text:
És fölzendül éneketek, úgy, mint a szent ünnep éjszakáján; és örvendezik szívetek, mint azé, aki sípszóra vonul az ÚR hegyére, Izráel kőszálához.


text:
Megzendül az ÚR dicsőséges szava, megmutatja izzó haragjában és emésztő tűz lángjában lesújtó karját, felhőszakadással, zivatarral és jégesővel.


text:
A büntető vessző minden sújtását, amelyet az ÚR mér rá, dobokkal és citerákkal fogjátok kísérni, míg ő kezét hadakozásra emelve harcol ellene.


text:
Mert rég készen van a szörnyű tűzhely, készen áll az már a királynak is, kimélyítve és kiszélesítve, és a máglyához tűz és fa is van bőven. Az ÚR lehelete gyújtja meg azt, mint egy kénköves patakot.


text:
Jaj azoknak, akik Egyiptomba mennek segítségért, lovakra támaszkodnak, a szekerek sokaságában és a nagyon erős lovasokban bíznak, de nem néznek Izráel Szentjére, és nem keresik az URat!


text:
Ám ő is bölcs, és veszedelmet hoz, beszédeit nem változtatja meg. Hanem fölkel a gonoszok háza ellen és a gonosztevők segítői ellen.


text:
Hiszen Egyiptom csak ember, és nem Isten, és lova is csak test és nem lélek. Ha kinyújtja kezét az ÚR, megtántorodik a segítő, elesik a megsegített, és együtt vesznek el.


text:
Mert így szólt hozzám az ÚR: Amint az oroszlán és az oroszlánkölyök morog a zsákmánya mellett, amikor összegyűlik ellenük a pásztorok serege, és nem retten meg kiáltásuktól, és nem ijed meg zajongásuktól: úgy száll alá a Seregek URa, hogy hadakozzék Sion hegyéért és halmáért!


text:
Mint a repdeső madarak, úgy oltalmazza a Seregek URa Jeruzsálemet: oltalmazza és megszabadítja, kíméli és megmenti.


text:
Mert azon a napon mindenki megveti ezüstbálványait és aranybálványait, amelyeket bűnös kezeitek készítettek.


text:
Elesik Asszíria, de nem férfiak kardjától, nem ember kardja emészti meg azt. Menekülnie kell a kard elől, és ifjai robotosokká lesznek.


text:
Kőszála rettegve menekül, és fejedelmei rémülten futnak el a zászlótól. Így szól az ÚR, akinek tüze a Sionon van és kemencéje Jeruzsálemben.


text:
Mindegyik olyan lesz, mint rejtek a szél ellen, mint oltalom zivatar ellen, mint patakok a száraz vidéken, mint nagy kőszál árnyéka a szomjazó földön.


text:
Mert a bolond csak bolondot beszél, és szívében aljasságot forral, hogy istentelenséget cselekedjék, és tévelygést hirdessen az ÚR ellen, hogy az éhező lelkét éhen hagyja, és a szomjazó italát elvegye.


text:
A csalárdnak csalárdak az eszközei, álnokságot tervel, hogy hazug beszéddel elveszítse az alázatosokat, még ha a szegény igazat szólna is.


text:
Ti gondtalan asszonyok, keljetek föl, halljátok szavam, és ti, elbizakodott leányzók, vegyétek fületekbe beszédemet!


text:
Szűk esztendő múltán megháborodtok, ti elbizakodottak, mert véget ér a szüret, és gyümölcsszedés sem lesz.


text:
Reszkessetek, ti gondtalanok, rettenjetek meg, ti elbizakodottak! Vetkőzzetek mezítelenre, és övezzétek föl ágyékotokat zsákruhával.


text:
népem földjéért, melyet tüske és tövis vert föl, és az örvendező városért és minden örömteli házért.


text:
A paloták elhagyottak lesznek, a város zaja elnémul, a torony és bástya barlanggá lesz örökre, ahol kedvére él a vadszamár, és nyájak legelésznek.


text:
Míg végül kiöntetik ránk a lélek a magasból, és a puszta termőfölddé lesz, a termőföld pedig erdőnek látszik.


text:
Boldogok vagytok ti, akik mindenütt víz mellett vethettek, és szabadjára engedhetitek az ökrök és szamarak lábát!


text:
Jaj neked, pusztító, akit még nem pusztítottak el, te csalárd, akit még nem csaltak meg! Ha bevégzed a pusztítást, el fogsz pusztulni, ha készen leszel csalárdságoddal, téged fognak megcsalni.


text:
URam, könyörülj rajtunk! Benned remélünk, légy erősségünk reggelenként, és szabadítónk a szorongatás idején!


text:
Biztonságban lesz, gazdag az üdvösségben, bölcsességben és tudományban, az ÚR félelme lesz a kincse.


text:
Puszták az országutak, az utakon már nem jár senki. Megszegte a szövetséget, lenézte a városokat, nem gondolt az emberrel!


text:
Sír és elhervad a föld, megszégyenült, fonnyadozik a Libánon. Olyan lett Sárón, mint a puszta, lombja vesztett a Básán és a Karmel.


text:
Megrettentek a bűnösök Sionban, félelem fogja el az istenteleneket: ki lakhat közülünk megemésztő tűzzel, ki lakhat közülünk örökös hőséggel?


text:
Aki igazságban jár, és egyenesen beszél, aki megveti a zsarolt nyereséget, aki kezével elhárítja és nem fogadja el a megvesztegetést, aki bedugja a fülét, hogy ne halljon a vérontásról, és szemét befogja, hogy ne lásson gonoszságot:


text:
Nem látod többé az arcátlan népet, a homályos, érthetetlen ajkú népet, amelynek dadogó nyelvét nem lehet megérteni.


text:
Lásd Siont, ünnepeink városát, szemed nézze Jeruzsálemet, a nyugalom hajlékát, a sátrat, amelyet nem bontanak le, melynek cövekeit soha nem húzzák ki, s kötelei sosem szakadnak el.


text:
Mert dicsőséges lesz ott nekünk az ÚR, folyók és széles vizek helye lesz az, amelyeken nem jár evezős hajó, és nehéz gálya sem vonul át rajta.


text:
Meglazulnak köteleid, nem tartják erősen az árbocrudat, nem feszítik a vitorlát. Akkor sok rablott prédát osztanak, még a sánták is zsákmányt szereznek.


text:
Jöjjetek ide, népek, és halljátok, figyeljetek, nemzetek! Hallja meg a föld és ami betölti, e földkerekség és minden szülötte!


text:
Mert haragszik az ÚR minden népre, és megharagudott minden seregükre. Elpusztítja, halálra adja őket.


text:
Elporlad az ég minden serege, összegöngyölődik az ég, mint egy könyvtekercs; és lehull minden serege, miként lehull a szőlő levele és a fügefáról a hervadó lomb.


