# verses

text:
Jákób Júdát és testvéreit, Júda Támártól Fáreszt és Zárát, Fáresz Ezrómot nemzette, Ezróm Arámot nemzette,


text:
Ábrahámtól Dávidig az összes nemzedékek száma tizennégy nemzedék, Dávidtól a babiloni áttelepítésig tizennégy nemzedék és a babiloni áttelepítéstől a Felkentig tizennégy nemzedék.


text:
A Felkent Jézus születése így történt: Anyja, Mária, Józseffel volt eljegyezve, de még mielőtt vőlegényével összekerültek volna, kitudódott, hogy a Szent Szellemtől terhes.


text:
Vőlegényében, Józsefben, mivel igazságos ember volt, s nem akarta őt szégyenbe hozni, az a szándék fogamzott meg, hogy titokban elbocsátja őt.


text:
Mikor ez az indulat megmozdult benne, álomban az Úrnak egy angyala jelent meg neki, és így szólt: „Dávid fia, József, ne riadj vissza attól, hogy menyasszonyodat, Máriát magadhoz vedd, mert ami benne fogant, a Szent Szellemtől való!


text:
Fiat fog szülni, s te majd nevezd annak nevét Jézusnak, ami ezt jelenti: Jahve megment, mert ő fogja népét vétkeitől megmenteni!”


text:
„Lám csak, egy szűz viselős lesz; fiat szül, s ezt Immánuel névvel nevezik, aminek fordítása: Velünk az Isten!”


text:
Mikor József az álomból felébredt, megtette, amit az Úr angyala neki elrendelt, magához vette asszonyát.


text:
Miután Jézus Heródes király napjaiban a júdeai Betlehemben megszületett, egyszer csak napkeletről bölcsek érkeztek Jeruzsálembe,


text:
kik ezt kérdezték: „Hol van a zsidók újszülött királya? Mert láttuk a csillagát napkeleten, és eljöttünk, hogy leboruljunk előtte!”


text:
Összehívatta hát a nép valamennyi főpapját és írástudóját, és megtudakolta tőlük: hol kell születnie a Felkentnek?


text:
Júda földje, Betlehem, semmiképpen sem vagy te legkisebb Júda vezérei közül, mert belőled származik majd egy vezér, aki népemet, Izraelt terelgetni fogja.”


text:
Ekkor Heródes titkon elhívatta a bölcseket, és pontos választ kért tőlük a felől az idő felől, mely óta az


text:
Aztán elküldte őket Betlehembe. „Menjetek mondotta -, és tartsatok pontos kutatást a gyermek felől. Ha megtalálnátok, adjatok nekem hírt róla. Hadd menjek el én is, hadd boruljak le előtte én is.”


text:
Azok, miután a királyt meghallgatták, elindultak. Egyszerre az a csillag, melyet napkeleten láttak, előttük haladt, amíg el nem jutott a fölé a hely fölé, ahol a gyermek volt, és ott megállt.


text:
Miután bementek a házba, megpillantották a gyermeket anyjával, Máriával, leborultak a főidre és imádták őt. Azután felnyitották kincstartóikat, és ajándékokat vittek neki: aranyat, tömjént és mirhát.


text:
De miután álomban kijelentést kaptak, hogy ne térjenek vissza Heródeshez, más úton mentek vissza országukba.


text:
A bölcsek visszatérése után egyszer csak megjelenik az Úrnak egy angyala álomban Józsefnek, és megszólítja: „Kelj fel, vedd magadhoz a gyermeket s annak anyját, és fuss Egyiptomba! Légy ott, amíg nem szólok neked! Mert Heródes kerestetni fogja a gyermeket, hogy elveszítse.”


text:
József még azon az éjjelen felkelt, magához vette a gyermeket s annak anyját, és elköltözött Egyiptomba.


text:
Ott volt, amíg Heródes be nem fejezte életét, hogy beteljesedjék, amit az Úr a prófétán át szólt: „Egyiptomból hívtam elő Fiamat!”


text:
Heródest igen nagy indulat fogta el, mikor észrevette, hogy a bölcsek kijátszottak. Elküldött, s megölette mindazokat a fiúkat, akik Betlehemben és annak határaiban két éven alul voltak, annak az időnek megfelelően, amelyet a bölcsektől pontosan kikérdezett.


text:
„Kiáltást hallottak Rámában, nagy sírást, jajveszékelést: Ráchel gyermekeit siratta, s nem akart vigasztalódni, hogy nincsenek.”


text:
„Kelj fel, vedd magadhoz a gyermeket s annak anyját, és menj Izrael földjére. Mert halottak már azok, akik a gyermek lelkére törtek.”


text:
Mikor azonban meghallotta, hogy Júdeán atyja, Heródes helyén Archelaosz uralkodik, félt odamenni. Miután álomban kijelentést kapott, félrevonult, Galilea vidékeire ment.


text:
Mikor odaért, egy Názáret nevű városban telepedett meg, hogy beteljesedjék a prófétákon át szólt ige, hogy názáretinek fogják hívni.


text:
Hiszen őróla mondja az Ézsaiás prófétán át szólt ige: „Egy hang kiált a pusztában: Készítsétek el az Úrnak útját! Egyenesekké tegyétek ösvényeit!”


text:
De mikor látta, hogy sok farizeus és szadduceus is jön hozzá, hogy bemerítkezzék, így szólt hozzájuk: „Viperák fajzatai, ki figyelmeztetett titeket, hogy a rátok következő harag elől menekülnötök kell?


text:
s ne véljétek, hogy így gondolkozhattok: Ábrahám az atyánk! Mert azt mondom, hogy Isten képes ezekből a kövekből gyermeket támasztani Ábrahámnak.


text:
A fejsze pedig ott van már a fák gyökerén. Kivágnak minden fát, mely nem terem nemes gyümölcsöt, és tűzre vetik!


text:
Én vízbe merítlek titeket, hogy más felismerésre térjetek, ám, aki utánam jön, erősebb nálam, s én arra sem vagyok elég, hogy saruját vigyem utána, ő majd Szent Szellembe és tűzbe merít titeket.


text:
Kezében lesz szórólapátja, és áttisztítja szérűjét, búzáját csűrbe takarja, a polyvát pedig olthatatlan tűzzel megégeti!”


text:
De az erősen ellenállt, és így szólt: „Nekem van arra szükségem, hogy te meríts be engem, és mégis te jössz énhozzám?”


text:
Jézus azonban ezt felelte neki: „Hadd történjék ez most így. úgy illik ugyanis hozzánk, hogy minden igazságosságot betöltsünk.” Ekkor János engedett neki.


text:
Miután Jézus bemerítkezett, azonnal feljött a vízből. Egyszerre csak megnyíltak az egek, és János látta, hogy Isten Szelleme, mint egy galamb jön alá és rászáll.


text:
Azután szózat hangzott az égből, és az ezt mondta: „Ez az én szeretett fiam, benne leltem tetszésemet.”


text:
Ekkor hozzáment a kísértő, és így szólította meg: „Ha Isten Fia vagy, mondd, hogy ezek a kövek kenyerekké váljanak.”


text:
Ám ő ezt felelte: „írva van: Ne egyedül kenyérrel éljen az ember, hanem mindazzal a beszéddel, amely Isten szájából kijön.”


text:
„Ha Isten Fia vagy - mondta neki -, vesd magad alá! Írva van ugyanis: Angyalainak parancsol felőled, hogy kezükön hordjanak, hogy lábad soha kőbe ne üsd!”


text:
Megint magával vitte a vádló egy igen magas hegyre, s megmutatta neki a világ összes királyságait és azok dicsőségét.


text:
Akkor Jézus ezt felelte: „El innen, Sátán! Hiszen írva van: Istenedet, az Urat imádd, és csak őt szolgáld!”


text:
a sötétségben ülő nép nagy világosságot látott: a halál földjén és árnyékában ülő népnek világosság támadt!”


text:
Ez időtől kezdve Jézus hirdetni kezdte: „Térjetek új felismerésre, mert közel van a mennyek királysága!”


text:
Miközben a Galileai tenger partján járt, két testvért pillantott meg ott: Simont, kit Péternek mondanak és a testvérét, Andrást, amint éppen a körhálót vetették a tengerbe. Halászok voltak ugyanis.


text:
Mikor onnan továbbment, két másik testvért pillantott meg, Zebedeus fiát, Jakabot és annak testvérét Jánost, amint atyjukkal, Zebedeussal a hajóban hálóikat szedték rendbe, őket is hívta,


text:
Majd bejárta egész Galileát, közben zsinagógáikban tanított, a királyság örömhírét hirdette, és a nép között orvosolt minden betegséget és mindenféle gyengeséget.


text:
Híre az egész Szíriába eljutott, elhozták hozzá mindazokat, akiknek mindenféle betegség gonosz bántalmakat okozott, akiket kínok leptek meg, s ördögök tartottak megszállva, akik holdkórosok, gutaütöttek voltak, és meggyógyította őket.


text:
Boldogok lesztek, még ha gyaláznak is titeket, ha énérettem üldöznek, és hazugul mindenféle rosszat mondanak majd ellenetek!


text:
Örüljetek, ujjongjatok ilyenkor, mert nagy a béretek a mennyekben! Hiszen már a prófétákat is így üldözték, akik előttetek éltek!


text:
Ti vagytok a föld sója! Ha a só ízét vesztené, mivel sóznak azután? Semmi ereje nincs többé, másra nem való, mint hogy kivessék, és az emberek rajta tapossanak.


text:
Mécsest sem azért gyújtanak, hogy véka alá tegyék, hanem a mécslábra, onnan világít mindenkinek, aki a házban van.


text:
A ti világosságotok is úgy ragyogjon fel az emberek előtt, hogy mikor nemes tetteiteket látják, a mennyekben lakó Atyátokat dicsőítsék!


text:
Ne gondoljátok, hogy a törvényt vagy a prófétákat eltörölni jöttem. Nem eltörölni, hanem betölteni jöttem őket.


text:
Bizony azt mondom nektek, hogy amíg a menny és a föld elmúlnak, a törvényből egy i betű vagy egy vesszőcske sem múlik el, amíg csak minden meg nem történik.


text:
Ha tehát valaki a legkisebb parancsolatok közül egyet megront, és úgy tanítja az embereket, azt a mennyek királyságában a legkisebbnek fogják nevezni. Azt ellenben, aki megteszi, és tanítja is, nagynak fogják nevezni a mennyek királyságában.


text:
Mert azt mondom nektek, hogyha igazságosságotok felül nem fogja múlni az írástudókét és farizeusokét, semmiképp sem mehettek be a mennyek királyságába.


text:
Én azonban azt mondom nektek: Mindenki ítéletre kerül, aki testvérével haragot tart. Annak, aki testvérének azt mondja: bolond, a nagytanács elé kell kerülnie! Azt pedig, aki azt mondja: ostoba, megfogta már a tüzes gyehenna.


text:
Ha tehát adományodat oltárra viszed, és ott eszedbe jut, hogy testvérednek valami panasza van ellened,


text:
hagyd az adományt az oltár előtt, eredj el, békülj ki előbb testvéreddel, és csak aztán jöjj el, és vidd fel adományodat.


text:
Siess megegyezni ellenfeleddel, míg az úton együtt vagy vele, hogy ellenfeled valahogy a bírónak ne adjon át, a bíró meg a törvényszolgának, és a börtönbe ne vessenek!


text:
De én azt mondom nektek, hogy szívében már házasságot tört az is mind, aki úgy nézett asszonyra, hogy megkívánta azt.


text:
Ha jobb szemed tőrbe ejt, vájd ki, vesd el magadtól! Hasznosabb neked, hogy tagjaid közül egy vesszen el, mint hogy egész testedet a gyehennára vessék!


text:
És ha jobb kezed ejt tőrbe, vágd le, dobd el magadtól! Hasznosabb neked, ha tagjaid közül egy vész el, és nem egész tested jut a gyehennára!


text:
Én azonban azt mondom nektek: Maga hajtja házasságtörésbe feleségét mindenki, aki azt paráznaság okán kívül elbocsátja, és házasságtörő az, aki elbocsátottal összeházasodik.


text:
Azt is hallottátok, hogy az ősöknek azt mondták: Hamisan ne esküdj! Add meg, amire megesküdtél az Úrnak!


text:
De én azt mondom nektek: ne álljatok ellene a rossznak, hanem ha valaki jobb felől arcul üt, fordítsd oda a másik arcodat is,


text:
hogy mennybéli Atyátok fiaivá lehessetek, mert ő napját rosszakra is, jókra is felhozza, esőt ad igazságosoknak is, hamisaknak is.


text:
Ha csak azokat fogjátok szeretni, akik szeretnek titeket, micsoda béretek lesz? Hát a vámszedők nem ugyanazt cselekszik-e?


text:
Ügyeljetek arra, hogy igazságos tetteiteket ne az emberek előtt műveljétek, hogy azok nézzenek titeket. Ha mégis azt teszitek, nem kaptok jutalmat mennybéli Atyátoktól.


text:
Ha könyöradományt osztanál, ne kürtöltess magad előtt a zsinagógákban és az utcákon, ahogy a képmutatók teszik, hogy az emberek dicsőítsék őket! Bizony azt mondom nektek, elesnek jutalmuktól.


text:
Mikor imádkoztok, akkor se legyetek olyanok, mint a képmutatók, mert ezeknek az kedves, ha a zsinagógákban és a piacok szegletein állva úgy imádkozhatnak, hogy az emberek látják őket. Én azonban azt mondom, elveszítik jutalmukat.


text:
Te ellenben, mikor imádkozol, eredj be kamrádba, zárd be az ajtót, s úgy imádkozz rejtve levő Atyádhoz; és Atyád, aki rejtve néz, visszafizeti majd neked.


text:
Mikor imádkoztok, ne fecsegjetek, mint a pogányok, azok ugyanis úgy vélekednek, hogy sok beszédükért hallgatják meg őket.


text:
Ne legyetek hozzájuk hasonlók! Hiszen Atyátok, még mielőtt kérnétek Ot, tudja már, mire van szükségetek!


text:
Mikor böjtöltök, ne járjatok sötét arccal, mint a képmutatók! Eltorzítják ugyanis az arcukat, hogy az emberek lássák, hogy ők böjtölnek. Bizony, azt mondom nektek, hogy elestek jutalmuktól.


text:
hogy az emberek ne lássák, hogy böjtölsz, csak rejtve levő Atyád. És Atyád, aki rejtve néz, meg fog fizetni neked!


text:
Ne gyűjtsetek magatoknak kincseket a földön, hol azokat moly és rozsda eszi meg, hol tolvajok átássák a falat és ellopják,


text:
hanem a mennyben gyűjtsetek magatoknak kincseket, hol sem moly, sem rozsda azokat el nem emészti, hol tolvajok falat nem ásnak át, és el nem lopják!


text:
de ha rossz a szemed, az egész tested sötét lesz. Ha aztán a benned levő világosság sötétség, mekkora lesz a sötétség!


text:
Senki sem lehet két úr rabszolgája, mert vagy gyűlölni fogja az egyiket és szeretni a másikat, vagy az egyikhez ragaszkodik és a másikat megveti majd. Nem szolgálhattok egyszerre Istennek és a mammonnak!


text:
Azért azt mondom nektek: Ne aggodalmaskodjatok lelketekért, hogy mit egyetek, vagy mit igyatok, se testetekért, hogy mibe öltözzetek! Nem több-e a lélek, mint az eledel, s a test, mint az öltözet?


text:
Tekintsetek az égi madarakra, hogy nem vetnek, nem aratnak, csűrbe sem takarnak, mennyei Atyátok mégis táplálja őket! Nem vagytok-e különbek azoknál?


text:
Az öltözet felől is miért viseltek gondot? Tanuljátok el a mező liliomaitól, hogyan növekednek! Nem fáradnak, nem szőnek,


text:
Ha pedig Isten így ruházza a mező füvét, mely ma van, holnap a kemencébe vetik, mennyivel inkább titeket, ti kishitűek!


text:
Mert mindezekre a pogányok törekszenek. Hiszen mennyei Atyátok tudja, hogy mindezekre szükségetek van.


text:
A királyságot és az Isten igazságosságát keressétek előbb, és azokhoz ezeket is hozzáadják majd nektek!


text:
Ne viseljetek hát gondot a holnapért, a holnapnak ugyanis meglesz a maga gondja. Elég minden napra annyi a bajból, amennyi reá jut.


text:
Azzal az ítélettel fognak titeket megítélni, amellyel ti ítéltek, azzal a mértékkel fognak mérni nektek, mellyel ti mértek.


text:
Miért nézegeted a testvéred szemében levő szálkát, mikor a saját szemedben a gerendát sem veszed észre?


text:
Vagy hogy mondhatod testvérednek: hadd vegyem ki szemedből a szálkát, amikor a te szemedben ott a gerenda?


text:
Képmutató! Vesd ki előbb saját szemedből a gerendát, aztán láss hozzá, hogy testvéred szeméből a szálkát kivesd.


text:
Ne adjátok oda azt, ami szent a kutyáknak, és ne dobjátok gyöngyeiteket a disznók elé, mert talán a lábukkal tapossák majd szét, s aztán visszafordulnak, és belétek hasítanak!


text:
Kérjetek, s adnak majd nektek, keressetek, és találni fogtok, zörgéssetek, és megnyitnak majd nektek!


text:
Ha tehát ti, noha rosszak vagytok, tudtok jó ajándékokat adni gyermekeiteknek, menynyivel inkább fog adni mennybéli Atyátok jókat azoknak, akik őt arra kérik!


text:
Mindenben úgy tegyetek hát az emberekkel, ahogy akarjátok, hogy ők tegyenek veletek! Mert ez az, amit a törvény és a próféták kívánnak.


text:
A szűk kapun át menjetek be! Mert a tágas kapu és a széles út félre, a veszedelembe visznek, és sokan vannak, akik rajta mennek be.


text:
Nem mindenki fog a mennyek királyságába bemenni, aki nekem azt mondja: Uram, Uram! Csak aki mennybéli Atyám akaratát teszi.


text:
Azon a napon sokan szólnak majd így hozzám:”Uram, Uram! Hát nem a te neveddel prófétáltunk-e? Nem a te neveddel űztünk-e ki ördögöket? Nem a te neveddel tettünk-e sok hatalmas csodát?”


text:
Én akkor ilyen vallomást fogok nekik tenni: „Sohasem ismertelek titeket! Távozzatok tőlem ti, akik a törvény megrontásán munkálkodtok”.


text:
így hát mindenki, aki meghallgatja beszédeimet és megteszi azokat, hasonló lesz az olyan eszes emberhez, aki házát sziklára építette.


text:
Felhőszakadás támadt, áradások jöttek, szelek fújtak, rázúdultak a házra, de az nem omlott le, mert alapja sziklára volt vetve.


text:
Ám mindenki, aki meghallgatja beszédeimet, de nem teszi meg, hasonló lesz az olyan ostoba emberhez, aki házát fövényre építette.


text:
Felhőszakadás támadt, áradások jöttek, szelek fújtak, rázúdultak arra a házra, és az leomlott nagy zúdulással.”


text:
Egyszer csak egy bőrpoklos futott hozzá, lábához borult és megszólította: „Uram, ha csak akarnád, volna hatalmad, hogy engem megtisztíts.”


text:
Erre kinyújtotta kezét, megfogta, és így szólt: „Akarom! Tisztulj meg!” Azonnal le is tisztult annak poklossága.


text:
Majd így szólt hozzá Jézus: „Vigyázz, senkinek ne szólj, hanem eredj, mutasd meg magadat a papnak, és vidd fel tanúbizonyságtételül nekik azt az adományt, melyet Mózes rendelt.”


text:
De a százados ezt felelte: „Uram, nem vagyok én arra elég méltó, hogy fedelem alá jöjj, hanem csak szóval mondd, s legényem meggyógyul.


text:
Hiszen magam is fennhatóság alatt álló ember vagyok, alattam katonák vannak. Ha ezt mondom egyiknek: Indulj útnak! - elindul. A másiknak: Jer csak! - eljön; s a rabszolgámnak: Tedd meg ezt! - megteszi.”


text:
Mikor Jézus ezt hallotta, elcsodálkozott, és ezt mondotta azoknak, akik őt követték: „Bizony azt mondom nektek, Izraelben senkinél ekkora hitet nem találtam.


text:
Azt mondom nektek, hogy a mennyek királyságába napkeletről is, napnyugatról is sokan fognak érkezni, s Ábrahámmal, Izsákkal és Jákobbal asztalhoz dőlni.


text:
E királyság fiait ellenben ki fogják dobni a külső sötétségbe, ott lesz aztán csak sírás és fogcsikorgatás.”


text:
A századoshoz pedig így szólt Jézus: „Eredj! Ahogy hittél, úgy történjék veled!” S még abban az, órában meggyógyult a legénye.


text:
Ahogy beesteledett, sok ördöngöst vittek hozzá, és ő szavával sok szellemet kiűzött. Sokakat gyógyított, akik gonoszul szenvedtek,


text:
hogy beteljesedjék az Ézsaiás prófétán át szólt ige: „Erőtlenségeinket elvette és betegségeinket elhordozta!”


text:
De Jézus ezt felelte neki: „A rókáknak van barlangjuk, az égi madaraknak fészkük, de az ember Fiának nincs hova lehajtania fejét.


text:
Egy másik tanítvány így szólt hozzá: „Uram, engedd meg nekem, hogy elmenjek előbb, s eltemessem apámat,”


text:
Egyszerre nagy rengés támadt a tavon, úgyhogy a hajót már-már elborították a hullámok, ő meg szunnyadóit.


text:
De ő azt kérdezte tőlük: „Miért vagytok gyávák, ti kishitűek?” Azzal felkelt, s megdorgálta a szeleket és a tavat. Nagy csend támadt,


text:
Mikor átment a túlsó partra, a gadarénusok tartományába, két ördöngös jött szembe vele, akik a sírokból jöttek elő. Nagyon veszélyesek voltak, úgyhogy olyan erős ember nem akadt, aki arra elmehetett volna.


text:
Egyszer csak felkiáltottak: „Mi dolgunk van nekünk egymással, te Istennek Fia? Eljöttél, hogy idő előtt megkínozz bennünket?”


text:
„Menjetek!”- mondta nekik. Azok meg, ahogy kijöttek, bementek a disznókba. Egyszer csak az egész csürhe a meredélyen át a tóba rohant alá, s elpusztult a hullámok között.


text:
A pásztorok pedig elfutottak, bementek a városba, s hírt adtak mindenről, az ördöngösök dolgáról is.


text:
Egyszerre az egész város kiment Jézus elé, s ahogy meglátták, azért esengtek, hogy határaikból menjen máshová.


text:
hordágyra helyezve egy gutaütöttet vittek hozzá. Mikor meglátta hitüket, így szólt a gutaütötthöz: „Bízzál, fiam! Vétkeid bocsánatot nyernek.”


text:
Ugyan mi jár kevesebb fáradsággal: azt mondani-e: bocsánatot nyernek vétkeid, vagy azt mondani, kelj fel és járj?


text:
Hogy azonban lássátok, hogy az ember Fiának felhatalmazása van a földön arra, hogy vétkeket megbocsásson, - ezzel odaszólt a gutaütötthöz -: kelj fel, fogd az ágyadat, s eredj haza!”


text:
Mikor a sokaság meglátta ezt, elcsodálkozott, s dicsőíteni kezdte az Istent, hogy ilyen nagy dolgokra felhatalmazást adott az embereknek.


text:
Jézus, mialatt onnan távozott, egy embert látott ülni a vámnál, akit Máténak hívtak. „Kövess engem” - mondta neki, mire az felkelt és követte.


text:
Történt aztán, hogy mikor bent a házban asztalhoz dőlt, egyszer csak sok vámszedő és vétkező ment oda, s Jézussal és tanítványaival együtt szintén asztalhoz dőltek.


text:
Mikor a farizeusok ezt meglátták, beszédbe ereszkedtek tanítványaival: „Miért eszik Tanítótok a vámszedőkkel és vétkezőkkel együtt?”


text:
Ahogy Jézus ezt meghallotta, így szólt: „Nem azoknak van szükségük orvosra, akik jó erőben vannak, hanem azoknak, akik gonoszul szenvednek.


text:
Ha elmentek, tanuljátok meg ezt: Könyörületet akarok, nem áldozatot, mert én nem azért jöttem, hogy igazságosokat hívjak, hanem hogy vétkezőket.”


text:
Akkoriban János tanítványai jöttek hozzá ezzel a kérdéssel: „Miért van, hogy amíg mi és a farizeusok böjtölünk, a te tanítványaid nem böjtölnek?”


text:
„Hát lehetséges - felelte nekik -, hogy a lakodalmas ház fiai gyászban üljenek, amíg a vőlegény náluk tartózkodik? Jöhetnek napok, mikor a vőlegényt elveszik tőlük, akkor majd böjtölni fognak.


text:
Régi köpenyre senki sem tesz új anyagból foltot, mert az, amivel a lyukat betölti, magához szakítja a köpenyt, s így még rosszabb szakadása támad.


text:
Új bort sem töltenek ócska tömlőkbe, ha mégis megteszik. szétszakadnak a tömlők, a bor elfolyik, s a tömlők elpusztulnak; hanem új bort új tömlőkbe töltenek, és úgy mind a kettő megmarad együtt.”


text:
Míg ezeket beszélte nekik, egyszerre egy elöljáró lépett hozzá, földre borult előtte, s úgy kérte: „Leányom a végét járja, de jöjj, vesd rá kezedet, és megéled!”


text:
Egyszer csak egy asszony, aki tizenkét éve vérfolyásban szenvedett, hátulról odalépett, s megfogta köpenyének bojtját.


text:
Jézus azonban megfordult, s ahogy meglátta őt, így szólt: „Bízzál leányom! Hited máris megmentett.” Meg is menekült az asszony attól az órától fogva.


text:
Mikor aztán Jézus az elöljáró házába érkezett, és megpillantotta a fuvolásokat és a kavargó tömeget,


text:
És mikor Jézus onnan elmenőben volt, két vak követte, kik ezt kiáltozták: „Könyörülj rajtunk, Dávid fia!”


text:
Hogy aztán betért egy házba, a két vak bement hozzá, Jézus megszólította őket: „Hiszitek, hogy képes vagyok megtenni ezt a dolgot?”


text:
„Hisszük, Uram!” - mondották. Ekkor megérintette szemüket és így szólt: „Történjék úgy veletek, ahogy elhittétek!”


text:
És megnyílt a szemük. Jézus azonban indulattal rájuk szólt: „Ügyeljetek rá, hogy senki meg ne tudja!”


text:
O kiűzte az ördögi szellemet, s megszólalt a néma. A tömeg csodálkozása ily szavakban lelt kifejezést: „Még sohasem láttak ilyesmit Izraelben!”


text:
Jézus azután bejárta az összes városokat, a falvakat is. Közben zsinagógáikban tanított, a királyság örömüzenetét hirdette, s minden betegséget és minden gyengeséget gyógyított.


text:
S mikor a sokaságot meglátta, szánalom fogta el miattuk, mert el voltak kínozva, s hányt-vetettek voltak, mint a juhok, melyeknek nincs pásztoruk.


text:
Majd magához hívta tizenkét tanítványát, és fennhatóságot adott nekik a tisztátalan szellemeken, úgyhogy kiűzhették őket, s orvosolhattak minden betegséget s minden gyengeséget.


text:
A tizenkét apostol neve a következő volt: első Simon, kit Péternek mondanak, majd testvére, András, továbbá Zebedeus fia, Jakab és annak testvére, János,


text:
Jézus aztán ezt a tizenkettőt küldte el a következő paranccsal: „A nemzetekhez vivő úton el ne induljatok, és samaritánus városba be ne térjetek.


text:
Erőtleneket gyógyítsatok, halottakat életre keltsetek, leprásokat megtisztítsatok, ördögi szellemeket kiűzzetek! Ingyen kaptátok, ingyen adjátok.


text:
Abban a városban vagy faluban, melybe bementek, kutassátok ki, hogy ki méltó ott, és annál maradjatok, amíg onnan el nem távoztok.


text:
Ha valaki nem fogad be titeket, s igéiteket nem hallgatja meg, távozzatok abból a házból vagy városból, és még a port is rázzátok le lábatokról.


text:
Bizony azt mondom nektek, Sodomának és Gomorának az ítélet napján elviselhetőbb lesz a sorsa, mint annak a városnak.


text:
Lám csak, úgy küldelek el titeket, mint bárányokat a farkasok közé. Legyetek hát eszesek, mint a kígyók és tiszták, mint a galambok!


text:
Óvakodjatok az emberektől, mert ítélő tanácsoknak fognak átadni titeket, zsinagógáikban meg fognak ostorozni benneteket,


text:
Ha átadnának titeket, ne legyen gondotok arra, hogy miképpen, vagy mit szóljatok, mert abban az órában megkapjátok, amit mondanotok kell majd.


text:
Testvér a testvérét, atya gyermekét fogja halálra adni, gyermekek szüleikre támadnak majd, és megölik őket.


text:
Ha az egyik városban üldöznének majd titeket, fussatok a másikba. Bizony azt mondom nektek, Izrael városait nem járjátok végig addig, míg el nem jön az embernek Fia.


text:
Elég a tanítványnak, ha úgy lesz a sora, mint tanítójának, s a rabszolgának, ha úgy lesz, mint urának. Ha a házigazda a Belzebul nevet kapta, mennyivel inkább a cselédjei.


text:
Ne féljetek hát tőlük! Mert nincs oly leplezett dolog, mely egyszer le ne lepleződnék, és nincs olyan rejtett dolog, melyet meg ne ismernének.


text:
Amit a sötétségben szólok nektek, mondjátok ki a világosságban, és amit fülbe súgva hallotok, hirdessétek ki a házak tetejéről.


text:
Ne féljetek azoktól sem, akik a testet megölik, de a lelket megölni nincs hatalmukban! Félj étek inkább azt, akinek a lelket is, testet is hatalma van a gyehennán elveszteni!


text:
Vallást fogok tenni mennybéli Atyám előtt mindazok mellett, akik mellettem vallást tesznek az emberek előtt.


text:
Ne gondoljátok, hogy azért jöttem, hogy békességet vessek a földre. Nem békességet, hanem kardot vetni jöttem.


text:
Azért jöttem, hogy szétválasszam és egymás ellen fordítsam az embert és atyját, a leányt és anyját, a menyet és napát,


text:
Aki atyját vagy anyját énnálam jobban kedveli, nem méltó hozzám. Aki fiát vagy leányát énnálam jobban kedveli, nem méltó hozzám.


text:
Aki prófétát befogad azért, mert próféta a neve, próféta jutalmát fogja kapni. Aki igazságosat befogad, mert igazságos a neve, az igazságosnak jutalmát fogja kapni.


text:
És aki e kicsinyek közül egyet megitat egy pohár hideg vízzel csak azért, mert tanítvány a neve, bizony azt mondom nektek, nem fogja jutalmát elveszíteni.”


text:
Az történt, hogy miután Jézus a tizenkét tanítványának adott rendelkezéseit bevégezte, továbbment onnan, hogy városaikban taníthasson, és az Igét hirdethesse.


text:
a vakok látnak, sánták járnak, poklosok megtisztulnak, süketek hallanak, halottak feltámadnak és szegények örömhírt hallanak;


text:
Miután azok elmentek, Jézus Jánosról kezdett a sokaságnak beszélni: „Miért is mentetek ki a pusztába? Hogy széltől ingatott nádszálat lássatok?


text:
De hát mit is mentetek ki látni? Puha ruhába öltözött embert? Lám, azokat, akik puha ruhákat hordanak, a királyi palotákban lehet megtalálni.


text:
Ő az, akiről az írás szól: Lám, követemet küldöm el orcád előtt, hogy az előtted járva elkészítse utadat.


text:
Bizony azt mondom nektek: Az asszonyok magzatai között nagyobb nem támadt Bemerítő Jánosnál. Ám, aki a mennyek királyságában legkisebb, nagyobb nála.


text:
Bemerítő János napjaitól mostanáig erőszakoskodnak a mennyek királyságán, és erőszakosak ragadják azt magukhoz.


text:
Kihez is hasonlítsam ezt a nemzedéket? Hasonló az a piacokon ülő kisgyermekekhez, akik így szólítgatják társaikat:


text:
Eljött az embernek Fia, aki eszik is, iszik is, róla meg azt beszélik: ni, a falánk, a részeges ember, vámszedők és vétkezők barátja! És így a tudományt igazolták a tettei!”


text:
Ezután azokat a városokat kezdte szidni, hogy nem tértek más felismerésre, melyekben hatalmát a legtöbbször mutatta meg:


text:
„Jaj neked, Khoradzin! Jaj neked, Bethsaida! Mert ha Tíruszban vagy Szidonban történtek volna azok a hatalmas csodák, melyek bennetek történtek, zsákban és hamuban ülve régen más felismerésre tértek volna.


text:
Sőt, ezt mondom nektek: Tírusznak és Szidonnak elviselhetőbb sorsa lesz az ítélet napján, mint nektek.


text:
Téged, Kapernaum, nem az égig emeltek-e fel? A láthatatlan országig (Hádész) fogsz alászállni! Mert ha Sodomában azok a hatalmas csodák történtek volna, melyek benned történtek, a mai napig megmaradt volna.


text:
Abban az időben Jézus e szavakra fakadt: „Vallást teszek rólad, Atyám, mennyeknek és földnek Ura, hogy a bölcsek és értelmesek elől elrejtetted e dolgokat, de kiskorúak előtt leleplezted azokat!


text:
Nekem adott át mindent az én Atyám. Senki sem ismeri meg a Fiút, csak az Atya, és senki sem ismeri meg az Atyát, csak a Fiú és az, akinek szeme elől a Fiú a leplet el akarja vonni.


text:
Az én igámat vegyétek magatokra, és tanuljátok el tőlem, hogy szívből szelíd és alázatos vagyok, és nyugalmat találtok lelketeknek!


text:
Abban az idő tájban szombati napon Jézus vetések között ment át. Tanítványai megéheztek, és kalászokat kezdtek tépni és ettek.


text:
Meglátták ezt a farizeusok, és megszólították Ot: „Nézd csak, tanítványaid azt teszik, amit szombatnapon nem szabad tenni.”


text:
De ő ezt felelte nekik: „Hát nem olvastátok, hogy mit tett Dávid, mikor megéhezett ő is, a vele levők is?


text:
Hogy hogyan ment be az Isten házába, hogy ették meg az Istennek szánt kenyereket, melyeket sem neki, sem a vele levőknek nem lett volna szabad megenniök, egyedül csak a papoknak?


text:
Nem olvastátok a törvényben, hogy szombaton a papok a szent helyen a szombatot közönséges nappá teszik, és mégsem esnek vád alá?


text:
Ha megismertétek volna, mit jelent ez: könyörületet akarok, nem áldozatot, nem ítéltétek volna el azokat, akik nem eshetnek vád alá.


text:
Volt ott egy ember, akinek száradt volt a keze. Megkérdezték tőle, hogy aztán vádolhassák: „Megengedett dolog-e szombaton gyógyítani?”


text:
ő meg azt kérdezte tőlük: „Van valaki közöttetek, aki ha egyetlen báránya van, s az szombaton verembe esik, meg nem ragadja, és lábra nem állítja?


text:
Ezzel odaszólt ahhoz az emberhez: „Nyújtsd ki a kezedet!” Az kinyújtotta, s a karja helyreállott, és olyan egészséges lett, mint a másik.


text:
Jézus pedig, mikor felismerte tervüket, félrehúzódott onnan. Sokan követték, s ő mindnyájukat gyógyította,


text:
„íme, ő az én szolgám, akit választottam, akit szeretek, akiben lelkem tetszését találta. Ráteszem Szellememet, s ítéletet fog hirdetni a nemzeteknek.


text:
Ekkor egy vak és néma ördöngöst hoztak hozzá, s azt ő meggyógyította, úgyhogy a néma beszélt és látott.


text:
Mikor a farizeusok ezt meghallották, ezt mondták: „Más módon nem űzheti ki az ördögi szellemeket, csak az ördögi szellemek fejedelme, Belzebul által.”


text:
O pedig, minthogy ismerte töprengéseiket, így szólt hozzájuk: „Minden királyság, mely önmagával meghasonlik, elpusztul, nem állhat meg egy város vagy ház sem, ha önmagával meghasonlik.


text:
Ha én Belzebullal űzök ki ördögi szellemeket, fiaitok kivel űzik ki őket? Ezért ők lesznek bíráltok.


text:
Ha pedig Isten Szellemével űzök ki ördögi szellemeket, akkor hát eljött már hozzátok az Isten királysága.


text:
Hogy is volna képes valaki egy erős harcos házába bemenni, s annak felszerelését elrabolni, ha előbb meg nem kötözi a harcost? Csak azután rabolhatja ki házát!


text:
Ezért azt mondom nektek, minden vétket és káromlást meg fognak bocsátani az embereknek, de a Szellem káromlását nem fogják megbocsátani.


text:
Ha valaki az embernek Fia ellen mond valamit, meg fogják neki bocsátani, de ha a Szent Szellem ellen szól, nem fogják megbocsátani sem ebben a korban, sem a következőben.


text:
Ha egy fát nemesnek ítéltetek, akkor annak gyümölcse is nemes, ha romlottnak ítéltétek a fát, akkor a gyümölcsét is romlottnak kell mondanotok, mert gyümölcséről lehet a fát felismerni.


text:
Viperák fajzatai! Miután rosszak vagytok, hogy is volnátok képesek jót beszélni? A száj azt szólja, amitől túlárad a szív.


text:
Azt mondom nektek, hogy minden henye beszédért, melyet az emberek szólnak, számot fognak adni az ítélet napján,


text:
Ekkoriban az írástudók és farizeusok közül némelyek megszólították őt: „Tanító, szeretnénk látni valami jelt, amit te teszel.”


text:
De ő ezt felelte: „Rossz, házasságtörő nemzedék jelek után tör, de más jelt nem fognak neki adni, csak Jónás próféta jelét.


text:
Mert ahogy Jónás három nap és három éjjel volt a tengeri szörny gyomrában, úgy az embernek Fia is három nap és három éjjel lesz a föld szívében.


text:
Ninivebeli férfiak fognak az ítéletkor ezzel a nemzedékkel együtt feltámadni, s kárhoztatják azt, mert ők Jónás igehirdetésére más felismerésre tértek, itt azonban nagyobb van Jónásnál.


text:
Délnek királynője az ítéletkor ezzel a nemzedékkel együtt fog felkelni, s kárhoztatni fogja azt, mert ő a föld szélső tájáról eljött, hogy Salamon bölcsességét meghallgassa, itt azonban több van Salamonnál.


text:
Ha a tisztátalan szellem kimegy az emberből, víztelen helyeket jár be, s csillapodást keres, de nem talál.


text:
Erre így szól: Megtérek házamba, melyből kijöttem. El is megy, és azt üres tétlenségben, kisöpörve és felékesítve találja.


text:
Ekkor elmegy, magához vesz hét másik, magánál rosszabb szellemet, bemegy és ott lakik. Annak az embernek utolsó állapota pedig gonoszabb lesz az elsőnél, így jár ez a rossz nemzedék is.”


text:
Még szólt a sokasághoz, mikor egyszer csak anyja és testvérei kinn álltak, arra igyekezve, hogy vele beszéljenek.


text:
Nagy tömeg gyűlt hozzá, úgyhogy hajóba kellett szállnia s abban ülnie. Ezalatt az egész tömeg kinn állt a parton.


text:
Más mag sziklás talajra esett, ahol nem volt sok föld, az hamar ki is hajtott, mert nem volt mély földje,


text:
Más mag végre termő földbe esett és megtermetté gyümölcsét, egyik százannyit, más a hatvanszorosát, megint más harmincannyit.


text:
Ezt felelte: „Mert nektek adták meg, hogy a meny-nyék királyságának titkait megismerjétek, azoknak nincs megadva.


text:
Mert akinek van, annak adni fognak, úgyhogy feleslege lesz, de attól, akinek nincs, még amije volna, azt is elveszik.


text:
Azért beszéltem nekik példázatokban, hogy nézzék, és mégse lássák, hallgassák, de mégse hallják, hogy belátásra ne jussanak,


text:
hanem beteljesedjék rajtuk Ézsaiás prófétálása, mely így hangzik: „Jól odahallgattok majd, mégsem látjátok be, jól megnézitek majd, s nem veszitek észre,


text:
mert háj nőtte be e nép szívét, fülük nehezen hallóvá lett, és szemüket behunyták, hogy valahogyan ne lássanak szemükkel, ne halljanak fülükkel, szívükkel belátásra ne jussanak, hogy meg ne térhessenek, és én meg ne gyógyítsam őket.”


text:
Bizony azt mondom nektek: Sok próféta és igazságos kívánkozott arra, hogy meglássa, amit ti nézhettek, és meghallja, amit ti hallhattok, de nem hallották meg.


text:
Ha bárki hallja a királyság Igéjét, de nem jut belátásra, eljön a rossz, és elragadja a szívébe vetett magot. Ez az a mag, melyet az útfélre vetettek.


text:
de nincs saját magában gyökere, hanem csak ideig-óráig tart ki, s mikor az Ige miatt szorongatás vagy üldözés támad, tüstént megbotlik.


text:
Akinél tövis közé esik a mag, olyan ember, aki hallja az Igét, de a kor gondja s a gazdagság csalárd volta megfojtják az Igét, úgyhogy nem terem gyümölcsöt.


text:
Az ellenben, akinél hasznos földre esett a mag, olyan ember, aki az Igét hallja, belátásra jut, aki bizonyára gyümölcsöt is terem, s meghozza a százszorosát, a hatvanszorosat, a harmincszorosát.”


text:
Más példázatot tárt eléjük. „A mennyek királyságát — szólt — olyan emberhez hasonlítom, aki nemes magot vetett ugyan szántóföldjébe,


text:
Ekkor odamentek a gazdához a rabszolgái, s így szóltak hozzá: Uram, hiszen te nemes magot vetettél szántóföldedbe, honnan van hát benne a gyom?


text:
Valamilyen ellenséges indulatú ember tette ezt - mondta a gazda -, mire a rabszolgák megkérdezték: Akarod-e, hogy elmenjünk és összeszedjük?


text:
De ő így szólt: nem. Esetleg mikor a gyomot szeditek, vele együtt a búzát is gyökerestül kihúznátok.


text:
Hagyjátok, hadd nőjön aratásig a kettő együtt! Aratás idején majd megmondom az aratóknak: először a gyomot szedjétek össze, és kössétek kévébe, hogy megégjen, a búzát pedig csűrömbe gyűjtsétek!”


text:
Más példázatot is adott eléjük: „A mennyeknek királysága mustármaghoz hasonló, melyet fog és szántóföldjébe vet az ember.


text:
A mustármag valamennyi magnál kisebb, de ha megnő, nagyobb a veteményeknél, sőt fává lesz, úgyhogy az ég madarai rászánnak, és ágai között fészkelnek.”


text:
Más példázatot mondott nekik: „A mennyek királysága kovászhoz hasonló, melyet elővesz és három mérce liszt közé rejt az asszony, s várja, hogy az egész megkeljen.”


text:
hogy beteljesedjék a prófétán át kimondott ige. A próféta így szólt: „Példázatokra nyitom ajkamat, kimondom a föld megalapítása óta elrejtett titkokat.”


text:
Ezután Jézus ott elbocsátotta a sokaságot és hazament. Tanítványai hozzájárultak, és így szóltak: „Világosítsd meg nekünk a szántóföldbe vetett gyom példázatát!”


text:
Az ellenség, aki a gyomot vetette, a vádló. Az aratás a kornak befejezéshez jutása, az aratók az angyalok.


text:
ellenség, aki a gyomot vetette, a vádló. Az aratás a kornak befejezéshez jutása, az aratók az angyalok.


text:
Az embernek Fia elküldi majd angyalait, s azok az ő királyságából ősszeszednek minden kelepcét, azokkal együtt, akik a törvényt megrontják,


text:
Akkor az igazságosak, mint a nap fognak felragyogni Atyjuknak királyságában. Akinek füle van, hallja meg!


text:
A mennyek királysága hasonló a szántóföldben elrejtett kincshez, melyet megtalált egy ember, aztán elrejtette, majd örömében elment, eladta mindenét, amije volt, és megvásárolta azt a szántóföldet.


text:
Újra csak hasonló a mennyek királysága a kerítőhálóhoz, mely mikor a tóba vetik, mindenfajta halat összefog,


text:
mikor aztán megtelik, kivonják a partra, leülnek, s a használhatókat edényekbe szedik, a hitványakat kivetik.


text:
Ekképpen lesz a kornak befejezésekor: az angyalok kimennek, a rosszakat az igazságosaktól különválasztják,


text:
mire ezt mondta nekik: „Ezért minden írástudó, akit a mennyek királyságára megtanítottak, hasonló a gazdaemberhez, aki kincsei közül hol új, hol régi dolgokat hoz elő.”


text:
Szülővárosába ment, és ott zsinagógájukban úgy tanította őket, hogy megdöbbenve szóltak: „Honnan kapta ez ezt a tudományt? Honnan vannak hatalmas tettei?


text:
Hát nem az építőmester fia ez? Nem Máriának hívják az anyját? Ugye hogy Jakab, József, Simon, Júdás a testvérei?


text:
És belebotolva tőrbe estek. Jézus pedig ezt mondta nekik: „Sehol sincs a próféta megbecsülés híján, csak a saját szülővárosában, a saját házában.”


text:
Azt mondta róla szolgáinak: „Bemerítő János ez az ember, ő kelt fel a halottak közül. Azért működnek benne e hatalmas erők.”


text:
Mert Heródes fogatta el Jánost, ő bilincseltette meg, s vetette tömlöcre saját testvérbátyjának, Fülöpnek feleségéért, Heródiásért.


text:
Mikor azonban Heródesnek születésnapja lett, Heródiás lánya táncolni kezdett a terem közepén, s úgy megtetszett Heródesnek,


text:
A leány, akit anyja előzőleg rávett a dologra, így szólt: „Add ide nekem egy tálban Bemerítő János fejét!”


text:
János tanítványai erre odamentek, elvitték a holttestet és eltemették. Azután útrakeltek, és Jézusnak is hírül adták a dolgot.


text:
Mikor Jézus meghallotta a hírt, hajón félrevonult onnan egyedül egy puszta helyre. Ahogy azonban a sokaság ezt meghallotta, a városból gyalog utánamentek.


text:
Úgyhogy mikor Jézus a bárkából kilépett, nagy tömeget látott. Szánalomra gerjedt irántuk, s akik közülük gyengék voltak, azokat gyógyítani kezdte.


text:
Mikor már későre járt az idő, hozzáléptek a tanítványok, és így szóltak: „Puszta ez a hely, az idő is elmúlt már, bocsásd el hát a tömeget, hadd menjenek el a falvakba, hadd vásároljanak maguknak ennivalót.”


text:
Aztán parancsot adott, hogy ültessék le a sokaságot a fűbe. Azután fogta az öt kenyeret és a két halat, az égre tekintett, s megáldotta azokat. Majd megtörve a kenyereket, odaadta a tanítványoknak, azok meg a sokaságnak.


text:
Ezután mindjárt arra kényszerítette tanítványait, hogy szálljanak be a hajóba, és amíg majd ő a sokaságot elbocsátja, előtte menjenek át a túlsó partra.


text:
Azonban miután elbocsátotta a tömeget, egyedül felment a hegyre imádkozni. Már késő volt, és egyedül tartózkodott ott.


text:
A hajó pedig már sok stádiumnyira volt a száraztól, s a hullámoktól hánytan-vetetten, mivel ellenükbe fújt a szél.


text:
A tanítványok azonban, ahogy a tavon járva meglátták őt, megriadtak. Azt mondták, hogy kísértet, és a félelemtől felkiáltottak.


text:
Erre megszólalt Péter, és így beszélt hozzá: „Uram, ha te vagy, parancsold meg, hogy hozzád mehessek a habokon!”


text:
Mikor annak a helynek lakói felismerték őt, szétküldtek az egész környékre, odavittek mindenkit, aki gonoszul szenvedett,


text:
s rimánkodva kérték, engedje meg, hogy csak köpenyének bojtját érinthessék, s akik csak megérintették, megmenekedtek a bajból.


text:
Az Isten ugyanis ezt mondta: Tiszteld atyádat és anyádat! Továbbá: Azt, aki gonoszát mond atyjára vagy anyjára, ki kell végezni!


text:
Ezzel szemben ti ezt mondjátok: Aki így szól atyjához vagy anyjához: áldozati adománnyal tudok csak használni neked,


text:
annak már nem kell tisztelnie sem atyját, sem anyját. Isten szavát erőtlenné tettétek hagyományotokért.


text:
nem az fertőzi meg az embert, ami a száján bemegy, hanem az, ami kijön a száján, az fertőzi meg az embert.”


text:
Akkor hozzámentek a tanítványok és így szóltak: „Tudod-e, hogy a farizeusok belebotlottak a beszédedbe és tőrbe estek, amikor azt meghallották?”


text:
Mert gonosz fontolgatások, gyilkos, házasságtörő, parázna, tolvaj szándékok, hamis tanúskodások, káromlások a szívből kerülnek elő.


text:
Egyszer csak azokról a vidékekről egy kananita asszony jött elő s kiáltva szólott: „Könyörülj rajtam Uram, Dávidnak Fia! Lányom ördöngös és gonoszul szenved.”


text:
De ő nem felelt neki egy szóval sem. Tanítványai hozzá léptek és kérték: „Bocsásd el, mert kiáltozik utánunk!”


text:
Ekkor megszólalt Jézus: „Asszony- mondta neki -, nagy a hited. Legyen neked, ahogy akarod!” És leánya abban az órában meggyógyult.


text:
Nagy tömeg ment hozzá, sánták, bénák, vakok, némák és sok másféle beteg volt velük, s odatették őket az Úr lábához, ő pedig gyógyította őket,


text:
úgyhogy a sokaság csodálkozva látta, hogy a némák beszélnek, a bénák épekké lesznek, a sánták járnak, a vakok látnak, s dicsőítették Izrael Istenét.


text:
Jézus aztán magához hívta tanítványait és megszólalt: „Megszántam a tömeget, mert három nap óta vannak már velem, és nincs mit enniök; nem akarom őket éhen elbocsátani, hátha kidőlnek az úton.”


text:
A tanítványok azt mondották: „Honnan volna nekünk a pusztaságban annyi kenyerünk, hogy ekkora tömeget jóllakassunk?”


text:
aztán fogta a hét kenyeret és a halakat, hálát adott, megtörte s odaadta a tanítványoknak, a tanítványok pedig a sokaságnak.


text:
Magdala vidékeire érkezett, és ott farizeusok és sadduceusok mentek hozzá, hogy kísértsék őt. Azt kívánták tőle, hogy a mennyből jelt mutasson nekik.


text:
De Ő ezt a nyilatkozatot tette előttük: „Mikor jön az este, azt mondjátok: Tiszta idő lesz, mert tűzpiros az ég!


text:
Kora reggel meg: Ma vihar lesz, mert piros és amellett borult az ég! Annyi tudásotok van, hogy az ég arcát megítéljétek, de az idők jeleit nem vagytok képesek megítélni.


text:
Rossz, házasságtörő nemzedék jelt keres, mégsem adnak neki más jelt, mint Jónás jelét.” Azzal otthagyta őket és odább ment.


text:
Hogy lehet, hogy mégsem értitek, hogy nem kenyerekről szóltam nektek? Hát csak őrizkedjetek a farizeusok és sadduceusok kovászától!”


text:
Akkor látták be, hogy nem kenyérkovászról szólt, hanem arról, hogy a farizeusok és sadduceusok tanításától őrizkedjenek.


text:
Mikor Jézus Fülöp Cézáreájának környékére érkezett, megkérdezte tanítványait: „Mit mondanak az emberek, ki az embernek Fia?”


text:
Azok ezt válaszolták: „Némelyek Bemerítő Jánosnak mondják, mások Illésnek, egyesek Jeremiásnak, vagy a próféták közül egynek.”


text:
Mire Jézus a következőt felelte neki: „Boldog vagy Simon, Jóna fia, mert hús és vér nem leplezhette le előtted ezt, csak az én mennybéli Atyám.


text:
Én meg azt mondom neked: Te Péter (kőszikla) vagy! Én ezen a kősziklán építem fel majd az én eklézsiámat, s azon még az Alvilág (Hádész) kapui sem vehetnek majd erőt.


text:
Odaadom majd neked a mennyek királyságának kulcsait, úgyhogy ha valamit a földön megkötnél, az a mennyekben is kötve lesz, s ha valamit a földön feloldanál, a mennyekben is oldva lesz.”


text:
Ettől fogva kezdett Jézus tanítványai előtt arra célozgatni, hogy neki Jeruzsálembe kell mennie, s ott a vének, főpapok és írástudók részéről sok szenvedést eltűrnie, megölettetnie, de harmadnapon feltámadnia.


text:
Erre Péter magához vonta Jézust, és korholni kezdte őt: „Irgalmat neked, Uram! Nem fog ez megtörténni veled.”


text:
Erre ő visszafordult, s azt mondta Péternek: „Eredj a hátam mögé Sátán. Kelepce vagy nekem, mert nem az Isten dolgain jár az eszed, hanem az emberek dolgain.”


text:
Akkor tájt így szólt Jézus tanítványaihoz: „Ha valaki utánam akar jönni, tagadja meg magát, vegye fel keresztjét és kövessen.


text:
Mert aki lelkét meg akarná menteni, el fogja veszíteni, ha pedig valaki érettem elveszítené lelkét, meg fogja találni azt.


text:
Ugyan mi haszna lenne az embernek abból, ha az egész világot megnyerné, lelke pedig kárba veszne? Vagy mit adhat majd az ember cserébe a lelkéért?


text:
Mert kell, hogy az ember Fia eljöjjön angyalaival Atyjának dicsőségében, s akkor kinek-kinek megfizet majd cselekvéséhez mérten.


text:
Bizony azt mondom nektek, hogy vannak némelyek az itt állók közül olyanok, akik halált nem kóstolnak addig, amíg meg nem látják az embernek Fiát királyként eljönni.”


text:
Hat nap múltán Jézus magához vette Pétert, Jakabot meg testvérét, Jánost, és felvitte őket egyedül egy igen magas hegyre.


text:
Aztán a szemük láttára átalakult, az arca világítani kezdett, mint a nap, ruhái olyan fehérek lettek, mintha napfényből volnának.


text:
„Uram - szólt Péter Jézushoz -, kellemes itt lennünk! Ha akarod, három sátrat készítek, egyet neked, egyet Mózesnek és egyet Illésnek.”


text:
Még beszélt, mikor hirtelen fénylő köd árnyéka esett rájuk, s a ködből hang hallatszott: „Ez az én szeretett Fiam, ő nyerte el tetszésemet! Hallgassatok reá!”


text:
Mialatt lementek a hegyről, Jézus megparancsolta nekik: „Senkinek se mondjátok el a látomást, míg az embernek Fia a halottak közül fel nem támad.”


text:
A tanítványok aztán megkérdezték őt: „Miért mondják az írástudók, hogy előbb Illésnek kell eljönnie?”


text:
Azt mondom azonban nektek, hogy Illés már eljött, de nem ismertek rá, hanem kényük-kedvük szerint bántak vele. így kell az ember Fiának is szenvednie tőlük.”


text:
és így szólt: „Uram, könyörülj a fiamon, mert holdkóros, és gonoszul szenved. Sokszor esik ugyanis tűzbe, sokszor vízbe.


text:
Megszólalt ekkor Jézus: „Óh, hitetlen, elfajult nemzedék! Meddig leszek még veletek? Meddig hordozlak még titeket? Hozzátok őt ide hozzám!”


text:
Jézus aztán keményen rászólt, s arra kiment belőle az ördögi szellem, a fiú pedig attól az órától fogva meggyógyult.


text:
A tanítványok aztán külön odamentek Jézushoz és megkérdezték: „Miért nem voltunk képesek mi kiűzni azt?”


text:
„Kishitűségetek miatt” - felelte nekik. „Bizony azt mondom nektek, ha csak mustármagnyi hitetek volna, s azt mondanátok ennek a hegynek: eredj át innen amoda, átmenne. Semmi sem lenne nektek lehetetlen.


text:
Mikor Galileában összejöttek, Jézus ezt mondta nekik: „Kell, hogy az embernek Fiát átadják az emberek kezébe,


text:
Mikor Kapernaumba érkeztek, odamentek a kétdrachmaszedők Péterhez és megkérdezték: „Hát a tanítótok nem fizeti a két drachmát?”


text:
„Megfizeti” - felelte Péter. De mikor hazaért, Jézus megelőzte őt ezzel a kérdéssel: „Hogy vélekedsz Simon? Kiktől szednek vámot és adót a föld királyai? Fiaiktól, vagy az idegenektől?”


text:
De hogy belénk ne ütközzenek, és tőrbe ne essenek, eredj a tóra, vesd ki horgodat, vond ki az első feljövő halat, ha annak a száját kinyitod, egy sztátért találsz majd benne. Fogd azt, s add oda nekik értem és magadért.”


text:
Abban az órában a tanítványok odamentek Jézushoz és azt kérdezték: „Ugyan ki a legnagyobb a mennyek királyságában?”


text:
és így szólt: „Bizony azt mondom nektek, ha meg nem fordultok, és olyanok nem lesztek, mint a gyermekek, még csak be sem mentek a mennyek királyságába.


text:
Aki tőrbe ejt egyet e kicsinyek közül, akik bennem hisznek, annak hasznára volna, ha malomkövet akasztanának a nyakába, s a tengerbe süllyedne.


text:
Jaj a világnak a kelepcék miatt! Mert kikerülhetetlenek, hogy kelepcék támadjanak, azonban jaj annak az embernek, aki által keletkeznek a kelepcék.


text:
Ha kezed vagy lábad ejt tőrbe, vágd le és vesd el magadtól; jobb neked, hogy bénán vagy sántán menj be az életre, minthogy két kézzel vagy két lábbal vessenek az örök tűzre.


text:
S ha szemed visz kelepcébe, vájd ki, vesd el magadtól; jobb, ha egy szemmel mégy be az életre, minthogy két szemmel vessenek a tüzes gyehennára.


text:
Jól vigyázzatok, hogy e kicsinyek közül egyről megvetőleg ne gondolkozzatok. Mert azt mondom nektek, angyalaik a mennyekben mindenkor látják mennybéli Atyám orcáját.


text:
Mi a véleményetek? Ha egy embernek száz juha volna, s azok közül egy eltévelyedne, nem hagyná-e a kilencvenkilencet a hegyeken, s nem menne-e el, hogy megkeresse az eltévedtet?


text:
Ha pedig úgy történne, hogy megtalálja, bizony azt mondom, jobban örülne neki, mint a kilencvenkilencnek, mely nem tévelyedett el.


text:
Ha testvéred vetkezne, eredj, győzd meg őt négyszemközt egyedül. Ha hallgat rád, megnyerted testvéredet.


text:
Ha pedig nem hallgat rád, vigyél magaddal egyet vagy kettőt, hogy két vagy három tanú szája erősítsen meg minden szót.


text:
Ha rájuk sem hallgatna, mondd meg a gyülekezetnek. Ha a gyülekezetre sem hallgatna, olyan legyen neked, mintha pogány vagy vámszedő volna.


text:
Bizony azt mondom nektek, hogy amit a földön megköttök, a mennyben is kötve lesz, és amit csak megoldotok a földön, a mennyben is oldva lesz.


text:
Ismét mondom nektek, hogyha közületek ketten a földön bármi dolog felől is megegyeznek és azt kérik, mennybéli Atyám meg fogja nekik adni.


text:
Ekkor Péter lépett hozzá s megkérdezte: „Hányszor vetkezhet ellenem testvérem úgy, hogy meg kell bocsátanom neki? Hétszer is?”


text:
Mivel nem volt miből megadni, megparancsolta a király, hogy adják el őt, a feleségét, a gyermekeit és mindenét, amije van, s abból fizessék meg tartozását.


text:
Leborult hát a rabszolga, a földet csókolta előtte, s úgy kérte: Légy hosszútűrő velem, s mindent megfogok adni neked.


text:
Ahogy az a rabszolga elment, rátalált egyik rabszolgatársára, aki neki száz dénárral tartozott. Megragadta azt, fojtogatta, s azt mondta neki: Add meg, amivel tartozol.


text:
Mikor rabszolgatársai a történteket látták, rendkívül elszomorodtak, elmentek és felvilágosították a királyt mindarról, ami történt.


text:
Ekkor ura magához hívatta, és ezt mondta neki: Gonosz rabszolga! Én a te tartozásodat azután, hogy rimánkodtál nekem, mind elengedtem.


text:
Ekkor megharagudott az ura, s a kínzóknak adta őt át arra az időre, míg tartozását mind meg nem fizeti neki.


text:
Az történt, hogy amikor Jézus ezeket a beszédeket befejezte, továbbment Galileából, és a Jordánon túl Júdea határába érkezett.


text:
Farizeusok is mentek hozzá s kísértették őt. Azt kérdezték tőle: „Szabad-e bármilyen okból feleséget elbocsátani?”


text:
és ezt mondta nekik: Ebből az okból a férfi elhagyja atyját és anyját, és feleségéhez ragaszkodik, úgyhogy a kettő egy hússá lesz?


text:
így hát többé nem két, hanem egy hús ők. Amit hát az Isten egy igába fogott, ember azt szét ne válassza.”


text:
„Hát akkor - kérdezték tőle - Mózes miért rendelkezett úgy, hogy válólevelet kell adni, s úgy bocsátani el az asszonyt?”


text:
„Mert Mózes - felelte nekik - keményszívűségetek-re tekintett, amikor megengedte nektek, hogy elbocsássátok feleségeiteket. Kezdettől fogva azonban nem volt ez így.


text:
Azt mondom hát nektek, hogyha valaki feleségét - más okból, mint paráznaságért - elbocsátja, és mással kél össze, házasságot tör.”


text:
„Ha ilyen az ember ügye az asszonnyal - mondották tanítványai -, akkor nem hasznos dolog a házasodás.”


text:
Jézus ezt felelte: „Nem mindenkiben van helye ennek az igének, hanem csak azokban, akiknek képesség adatott annak befogadására.


text:
Vannak ugyanis heréltek, akik anyjuk méhétől fogva úgy születtek, vannak heréltek, akiket az emberek heréitek ki, és vannak heréltek, akik a mennyek királyságáért magukat heréltek ki. Aki képes arra, hogy ennek az igének helyet adjon, az adjon neki helyet.”


text:
Ekkoriban gyermekeket vittek hozzá, hogy kezét rájuk vesse és imádkozzék értük, tanítványai azonban korholták őket.


text:
Ám Jézus így szólt: „Engedjétek ide a gyermekeket! Ne akadályozzátok őket abban, hogy hozzám jöjjenek, mert ilyeneké a mennyek királysága.”


text:
Egyszer csak valaki hozzáment és megszólította: „Tanító, mi az a jó, amit tennem kell, hogy az örök élet enyém lehessen?”


text:
„Miért kérdezel engem a jó felől?”- felelte neki. „Csak egy a jó! Ha pedig az életre be akarsz menni, őrizd meg a parancsolatokat!”


text:
„Melyeket?” - kérdezte tőle, mire Jézus ezt felelte: „Ezeket: Ne ölj! Ne törj házasságot! Ne lopj! Hamis tanúságot ne tégy!


text:
Jézus ezt felelte neki: „Akarod a végső célt elérni? Eredj el, add el vagyonodat, oszd el a szegényeknek, s kincsed lesz a mennyben. Aztán jer, kövess engem!”


text:
Jézus pedig így szólt tanítványaihoz: „Bizony azt mondom nektek, hogy a gazdag nehezen megy be a mennyek királyságába.


text:
Újra csak azt mondom nektek: Kevesebb fáradsággal megy be valahova egy teve egy tű fokán keresztül, mint ahogy a gazdag megy be a mennyek királyságába.”


text:
Ahogy tanítványai ezt meghallották, nagyon megdöbbentek, és így szóltak: „Ki menekülhet meg tehát akkor?”


text:
Jézus azonban rájuk nézett, és ezt mondta nekik: „Embereknél ez lehetetlen, de minden lehetséges az Istennél.”


text:
Jézus ezt válaszolta nekik: „Bizony azt mondom nektek, hogy ti, akik követtek engem, majd az újonnan születéskor, mikor az embernek Fia dicsőséges trónjára fog ülni, ti magatok is tizenkét trónon fogtok ülni, s úgy fogjátok ítélni Izrael tizenkét nemzetségét.


text:
Mindenki, aki az én nevemért házakat, testvéreket, apát, anyát, gyermekeket vagy szántóföldeket elhagyott, ezeknek sokszorosát fogja kapni, és örökrészül kap örök életet.


text:
A mennyeknek királysága ahhoz a gazdához hasonlít, aki mindjárt reggel kiment, hogy napszámosokat fogadjon fel szőlőjébe.


text:
Mikor tizenegy óra tájban kiment, s újra ott talált némelyeket állva, így szólt hozzájuk: Mit álltok itt egész nap henyén?


text:
Mikor aztán este lett, a szőlősgazda így szólt tiszttartójához: Hívd a munkásokat, és add meg a bérüket! Kezdd az utolsókon, míg majd az elsőkhöz jutsz.


text:
Mikor az elsők mentek oda, azt gondolták, hogy többet fognak kapni, de ők is csak egy-egy dénárt kaptak.


text:
Azt mondták: Ezek az utolsók csak egy óráig végezték a munkát, te mégis egyenlőkké tetted őket velünk, akik a napnak terhét és izzó hevét viseltük.


text:
De az mindegyiknek ezt felelte: Pajtás, én nem vagyok hozzád hamis. Hát nem egy dénárban egyeztél meg velem?


text:
Vajon nem szabad nekem az enyémmel azt tennem, amit akarok? Vagy a te szemed azért rossz, mert én jó vagyok?”


text:
Mikor Jézus arra készült, hogy Jeruzsálembe felmenjen, külön maga mellé vette a tizenkettőt, s az úton így beszélt velük:


text:
„Most felmegyünk Jeruzsálembe, s az embernek Fiát át fogják adni a főpapoknak és írástudóknak. Azok halálra fogják őt ítélni,


text:
s majd átadják a nemzeteknek, hogy kicsúfolják, megostorozzák és megfeszítsék, de a harmadik napon fel fog támadni.”


text:
Ekkor hozzálépett Zebedeus fiainak anyja a fiaival együtt, s lábához borult, hogy valamit kérjen tőle.


text:
„Mit akarsz?” - kérdezte őt az Úr, s az így felelt neki: „Mondd ki, hogy két fiam jobb- és balkezed felől üljön királyságodban.”


text:
Jézus azonban ezt válaszolta neki: „Nem tudjátok, mit kértek! Vajon képesek vagytok kiinni azt a poharat, melyet nekem kell kiinnom?” ”Képesek vagyunk”- felelték.


text:
Mire ő ezt mondta nekik: „Poharamból ugyan inni fogtok, de a jobb -, vagy baloldalamon való ülést nem az én dolgom megadni, hanem azoké lesz, akiknek Atyám elkészítette.”


text:
Jézus azonban magához hívta őket és ezt mondta: „Tudjátok, hogy a nemzeteket fejedelmeik uralmuk alá hajtják, s nagyjaik hatalmukba kerítik őket.


text:
Mint ahogy az embernek Fia sem azért jött, hogy kiszolgálják, hanem hogy ő szolgáljon másokat, s hogy lelkét sokakért odaadja váltságul.”


text:
Két vak ült az út mentén, s ahogy meghallották, hogy Jézus arra megy el, kiáltozni kezdtek: „Uram, könyörülj rajtunk, Dávidnak Fia!”


text:
A sokaság azonban dorgálta őket, hogy hallgassanak, csakhogy azok annál jobban kiáltozták: „Uram, könyörülj rajtunk, Dávidnak Fia!”


text:
Jézus ekkor szánalomra gerjedt irántuk, és megérintette szemüket, azoknak meg azonnal megnyílt a szemük, és követték őt.


text:
Mikor Jeruzsálemhez közel jutottak, s az Olajfák hegyére, Bethfagéba elérkeztek, akkor Jézus elküldött két tanítványt.


text:
„Menjetek a szemközt levő faluba mondta nekik -, s ott azonnal leltek egy megkötött szamarat és vele csikaját. Oldj átok el azokat, és vezessétek hozzám.


text:
Ha pedig valaki valamit szólna nektek, csak mondjátok: Az Úrnak van szüksége rájuk! Azonnal el fogja bocsátani őket.”


text:
„Mond játok meg Sión leányának: Nézd, királyod érkezik hozzád szelíden, szamárháton, járomba tört állat csikóján ülve.”


text:
A tömeg legnagyobb része pedig köpenyét terítette az útra, mások ágakat tördeltek a fákról, és beszórták velük az utat.


text:
A sokaság pedig, mely részben előtte ment, részben követte, ezt kiáltozta: „Hozsanna Dávid Fiának! Áldott, ki az Úr nevében jő! Hozsanna a magasságokban!”


text:
Jézus aztán bement a templomba, s kiűzte onnan mindazokat, akik a templomban adtak és vettek, a pénzváltók asztalait felforgatta, úgyszintén a galambárusok székeit,


text:
és ezt mondta: „Meg van írva: Házamat imádság házának fogják hívni. Ám ti azt latrok barlangjává teszitek.”


text:
Mikor a főpapok és írástudók meglátták azokat a csodálatos dolgokat, melyeket tett, és látták a fiúkat, akik a szent helyen így kiáltoztak: „Hozsanna a Dávid Fiának” -, bosszankodtak,


text:
és így szóltak hozzá: „Hallod mit mondanak ezek?” De Jézus ezt felelte nekik: „Csakugyan! Sohasem olvastátok még: Kis korúak és szopós gyermekek szálával fogom helyreállítani Isten dicséretét?”


text:
Ahogy az út mentén meglátott egy fügefát, odament, de semmit sem talált rajta, csak leveleket. Ezt mondta neki: „Amíg csak a kor tart, gyümölcs rajtad ne teremjen!” A fügefa azonnal kiszáradt!


text:
Jézus pedig így szólt hozzájuk: „Bizony azt mondom nektek: Ha hitetek volna, s nem kételkednétek, nemcsak azt tehetnétek meg, ami a fügefával történt, hanem ha ennek a hegynek azt mondanátok: Emeljenek fel, s vessenek a tengerbe, megtörténne.


text:
Miután a templomba bement, mialatt tanított, hozzámentek a főpapok a nép véneivel, s megkérdezték: „Micsoda felhatalmazással cselekszed ezeket? S ki adta neked ezt a felhatalmazást?”


text:
Jézus ezt felelte nekik: „Én is kérdezek tőletek egy dolgot. Ha azt megmondjátok nekem, én is megmondom nektek, hogy micsoda jogon cselekszem ezeket.


text:
János bemerítése honnan eredt? Mennyből-e, vagy emberektől?” Azok fontolgatni kezdték magukban: „Ha így szólunk: mennyből, azt mondja majd nekünk: Miért nem hittetek hát neki?


text:
Ha azt mondjuk: emberektől, félnünk kell a tömegtől. Hisz mindenki úgy tartja Jánost, mint egy prófétát.”


text:
Ezt felelték hát Jézusnak: „Nem tudjuk.” „Én sem mondom meg nektek, micsoda felhatalmazással cselekszem ezeket” - mondta nekik Jézus.


text:
„Mi a véleményetek? Egy embernek volt két fia. Odament az elsőhöz és ezt mondta: Gyermekem, menj el ma, dolgozz a szőlőben.


text:
Aztán odament a másodikhoz, és hasonlóképpen szólt. Az azt felelte: Nem akarok. Utólag azonban megbánta és elment.


text:
E kettő közül melyik tette meg az atya akaratát?” „Az utóbbi” - felelték. „Bizony azt mondom nektek - mondta nekik Jézus -, hogy a vámszedők és parázna asszonyok megelőznek titeket a mennyek királyságában.


text:
Mert eljött az igazságosság útján hozzátok János, és nem hittetek neki, a vámszedők és parázna asszonyok ellenben hittek neki. Ti azonban azután, hogy láttátok már amazok hitét, utólag sem bántátok meg, hogy hittetek volna neki.”


text:
„Halljatok más példázatot. Volt egy gazda, aki szőlőt ültetett, fallal vette körül, sajtót vésett le benne, s tornyot épített belé, aztán kiadta azt szőlőműveseknek, és külföldre utazott.


text:
Mikor a gyümölcsérés ideje elközeledett, rabszolgáit elküldte a földművesekhez, hogy a kert gyümölcsét átvegyék.


text:
Ám a földművesek megfogták rabszolgáit, s megverték őket. Kit megvertek, kit megöltek, kit megköveztek.


text:
A munkások azonban, mikor a fiút meglátták, így beszéltek egymás között: Ez az örökös! Jertek öljük meg, s tartsuk meg az örökrészét!


text:
„Mivel gonoszok, gonoszul elveszti majd őket mondták neki, a szőlőt pedig más munkásoknak adja ki, kik a gyümölcsét idejében beadják.”


text:
,,Nos hát - kérdezte erre Jézus -, sohasem olvastátok az írásokban: Az a kő lett a szegelet fejévé, melyet az építők a próbán elvetettek? Az Úrtól származott ez, bár a mi szemünkben csodálatos.


text:
Ezért azt mondom nektek, hogy az Isten királyságát el fogják venni tőletek, s oly nemzetnek adják, mely megtermi gyümölcsét.


text:
„A mennyek királysága olyan emberhez, éspedig olyan királyhoz hasonlít, aki fiának lakodalmat készített.


text:
Újra elküldött, ezúttal más rabszolgákat, s azt üzente: mondjátok meg a hivatalosoknak: ebédemet elkészítettem, tulkaim, hizlalt állataim le vannak vágva, minden készen, jertek el a lakodalomba!


text:
A király erre haragra gyulladt, majd elküldte hadait, ama gyilkosokat elveszítette, s városukat felégette.


text:
menjetek el hát az utak keresztezéseire, s akiket éppen előtaláltok, azokat hívjátok el a lakodalomra!


text:
Azok a rabszolgák szét is mentek az utakra, összegyűjtöttek mindenkit, akit csak találtak, rosszakat is, jókat is, úgyhogy vendégekkel telt meg a lakodalmas ház.


text:
Mikor azonban a király bement megnézni a vendégeket, észrevett ott egy embert, aki nem volt lakodalmas ruhába öltözve.


text:
Ekkor a király ezt mondta a felszolgálóknak: Kötözzétek meg kezét, lábát, és vessétek ki a külső sötétségre, hol sírás és fogcsikorgatás lesz.


text:
Elküldték hát hozzá tanítványaikat a Heródes-pártiakkal együtt, így szóltak hozzá: „Tanító! Tudjuk, hogy igaz vagy, s hogy az Isten útját a valóságnak megfelelően tanítod. Nem törődsz senkivel, nem nézed az emberek személyét.


text:
„A császáré” - felelték. „Nahát - mondotta erre nekik -, adjátok oda a császárét a császárnak és az Istenét az Istennek!”


text:
Tanító - kérdezték tőle -, Mózes azt mondta: Ha valaki gyermekek nélkül hal meg, a testvére lépjen sógorházasságra a testvér feleségével, és támasszon a testvérének magot.


text:
Volt nálunk hét testvér. Az első, miután megházasodott, gyermektelenül fejezte be életét, s feleségét a testvérére hagyta.


text:
Jézus válasza így hangzott: „Tévelyegtek, mert sem az írásokat nem ismeritek, sem az Isten hatalmát.


text:
Feltámadt testben ugyanis nem házasodnak, sem férjhez nem mennek, úgy lesznek az égben, mint az Isten angyalai.


text:
Én vagyok Ábrahám Istene, Izsáknak Istene és Jákob Istene? Nem holtak Istene az Isten, hanem élőké.”


text:
Ő így felelt: „Egész szíveddel, egész lelkeddel és egész gondolkodásoddal szeresd Istenedet, az Urat!


text:
Ám senki egyetlen szóval sem volt képes neki felelni, s attól a naptól fogva többé kérdéssel sem mert senki fordulni hozzá.


text:
Tegyetek meg, őrizzetek meg mindent, amit csak mondanak nektek, de ne cselekedjetek úgy, ahogy ők cselekszenek! Mondják ugyanis, de nem teszik meg.


text:
Súlyos terheket kötöznek össze, s az emberek vállára rakják, ám ők maguk egy ujjal sem akarnak mozdítani rajtuk.


text:
Minden cselekedetüket azért teszik, hogy az emberek bámulják őket: széles imaszíjakat, hosszú bojtokat raknak magukra,


text:
Jaj nektek, képmutató írástudók és farizeusok, hogy a mennyek királyságát elzárjátok az emberek elől!


text:
Jaj nektek, képmutató írástudók és farizeusok, hogy bebarangoljátok a tengert és a szárazföldet, hogy egyetlen csatlakozót szerezzetek, ám ha megszerzitek, magatoknál kétszerte inkább a gyehenna fiává teszitek.


text:
Jaj nektek, vak vezetők, akik így beszéltek: Semmi az, ha valaki a templomra esküszik, de ha valaki a templom aranyára esküszik, az kötelezve van.


text:
Továbbá semmi az, ha valaki az oltárra esküszik, de ha valaki az áldozati adományra esküszik, mely rajta van, kötelezve van.


text:
Jaj nektek, képmutató írástudók és farizeusok, hogy tizedet adtok a mentából, a kaporból és köményből, de elhagyjátok azt, ami a törvényben súlyosabb: az ítéletet, a könyörületet és a hűséget. Ezeket tennetek kellene, azokat el nem hagynotok.


text:
Jaj nektek, képmutató írástudók és farizeusok, hogy a pohár és tál külsejét megtisztítjátok, a belseje ellenben hemzseg a ragadozástól és mértéktelenségtől!


text:
Jaj nektek, képmutató írástudók és farizeusok, hogy a meszelt sírokhoz hasonlítotok, melyek kívülről szépeknek látszanak, de melyek belül holt csontokkal és mindenféle tisztátalansággal vannak tele.


text:
Így ti is kívülről igazságosaknak látszotok az embereknek, belülről azonban képmutatással és törvényrontással vagytok tele.


text:
Jaj nektek, képmutató írástudók és farizeusok, hogy a próféták sírjait építgetitek, az igazságosak síremlékeit díszítitek,


text:
és azt mondogatjátok: Ha atyáink idejében éltünk volna, a próféták vérének kiontásában nem vállaltunk volna velük közösséget.


text:
így hát magatok tesztek tanúságot magatok ellen: ti azoknak fiai vagytok, akik a prófétákat meggyilkolták.


text:
Azért úgy lesz, hogy én prófétákat, bölcseket és írástudókat fogok hozzátok küldeni, s ezek közül ti némelyeket meg fogtok ölni, és meg fogtok feszíteni, közülük egyeseket zsinagógáitokban meg fogtok ostoroztatni, és városról városra fogtok üldözni,


text:
hogy az igazságos Ábel vérétől Barakiás fiának Zakariásnak véréig, kit a templom és az oltár között gyilkoltatok le, rátok szálljon minden igazságos vér, melyet a földön kiontottak.


text:
Jeruzsálem, Jeruzsálem, ki megölöd a prófétákat és megkövezed azokat, akiket hozzád küldtek, hányszor akartam gyermekeidet magamhoz összegyűjteni, ahogy a tyúk gyűjti csibéit szárnya alá, ti azonban nem akartátok.


text:
Azt mondom nektek: Meg nem láttok engem addig, amíg azt nem mondjátok: Áldott, aki az Úr nevében jő!”


text:
Jézus aztán eltávozott a templomból. Mialatt az úton ment, hozzáléptek tanítványai, hogy a templom épületeit mutogassák neki.


text:
Ő erre beszélni kezdett hozzájuk: „Látjátok-e mindezeket? mondotta Bizony, azt mondom nektek, hogy kő kövön nem fog itt maradni, melyet le nem rombolnak.”


text:
Mikor később az Olajfák hegyén ült, hozzámentek a tanítványai magukban és megkérdezték:”Mondd meg nekünk, mikor történnek meg ezek, s mi lesz a te megérkezésednek és a kor befejeződésének jele?”


text:
Mert sokan jönnek majd el az én nevemmel és ezt mondják: Én vagyok a Felkent! És ezzel sokakat el fognak tévelyíteni.


text:
Háborúkról, háborús hírekről is kell majd hallanotok. Vigyázzatok, meg ne riadjatok! Ezeknek meg kell lenniük, de velük még nem jön el a vég.


text:
Mert nemzet nemzet ellen és királyság királyság ellen fog felkelni, helyenként éhínségek és földindulások lesznek.


text:
Akkor lesz majd, hogy nyomorúságra adnak, s megölnek titeket, és az én nevemért az összes nemzetek gyűlölete ér titeket.


text:
Akkor sokan megbotlanak majd, s tőr fogja meg őket, egymást árulják majd el, és egymást gyűlölni fogják.


text:
Annak következtében, hogy törvényrontással telik meg a világ, a legtöbb emberben elhidegül a szeretet.


text:
A királyságnak ezt az örömhírét a nemzeteknek tanúságtételül az egész lakott földön hirdetni fogják, és csak akkor érkezik el a vég.


text:
Ha aztán meglátjátok, hogy a Dániel prófétán át kijelentett utálatos pusztítás a szent helyen áll - aki olvassa, értse meg -,


text:
Mert akkor nagy szorongás lesz, amilyen a világ kezdetétől fogva mostanáig nem volt, és többé nem is lesz.


text:
Ha azokat a napokat meg nem rövidítenék, egyetlen hús sem menekülne meg. De a kiválogatottakért azokat a napokat megrövidítik majd.


text:
Mert hamis felkentek (Krisztusok) és hamis próféták fognak támadni, nagy jeleket, csodákat fognak tenni, hogy ha lehetséges még a kiválogatottakat is eltévelyítsék.


text:
Ha tehát azt mondják majd nektek: Ni, a pusztában van! Ne menjetek ki! Ni, a kamrákban! Ne higgyétek!


text:
Mert ahogy a villámlás napkeleten támad, s napnyugatig ellátszik, úgy lesz az ember Fiának megérkezése is.


text:
Ama napok nyomorúságát követően tüstént elsötétül majd a nap, a hold nem sugároz fényt, a csillagok az égből lehullanak, és a mennyei hatalmak meginognak.


text:
Akkor aztán láthatóvá lesz az égen az ember Fiának jele. Akkor gyászolni fognak a föld összes törzsei és meg fogják látni az embernek Fiát, ahogy az ég felhőin nagy hatalommal és dicső seggel eljön.


text:
Akkor hangos kürtszóval szét fogja küldeni angyalait, hogy az ég egyik szélétől a másik széléig a négy szél irányából őhozzá gyűjtsék kiválogatottait.


text:
A fügefától tanuljátok el ezt a példázatot! Ha a fügefa ága kizsendül és levelek hajtanak ki rajta, tudjátok, hogy közel a nyár.


text:
így akkor is, mikor majd mindezeket beteljesülni látjátok, tudni fogjátok, hogy közel van ő, már a küszöbön.


text:
Ama nap és amaz óra felől pedig senki sem tud semmit, a mennyek angyalai sem, a Fiú sem, egyedül csak az Atya.


text:
Mint ahogy az özönvizet megelőző napokban ettek, ittak, nősültek, férjhez mentek az emberek, ameddig csak Noé be nem ment a bárkába,


text:
és nem ismerték fel a veszélyt, amíg el nem jött az, és el nem ragadta valamennyiüket: úgy lesz az ember Fiának megérkezése is.


text:
Azt meg tudjátok, hogy a ház gazdája, ha tudná, hogy melyik őrváltáskor jön a tolvaj, ébren maradna és nem engedné, hogy házába betörjön.


text:
Ki bizonyul hát akkor hűséges és eszes rabszolgának? Az ilyet ura azért állította cselédsége fölé, hogy azoknak a maga idejében kiadja a táplálékot.


text:
majd azon a napon, melyen nem várja, és abban az órában, melyet nem is sejt, megérkezik annak a rabszolgának az ura,


text:
s kettévágatja őt, s részét a képmutatók között jelöli ki majd. Ott lesz csak sírás és fogcsikorgatás.


text:
Akkor a mennyek királysága tíz olyan szűzhöz lesz hasonló, kik fogták fáklyáikat és kimentek a vőlegény elé.


text:
Csakhogy az eszesek így feleltek: Soha! Nekünk is, nektek is, nem lesz elég! Menjetek inkább az árusokhoz, és vásároljatok magatoknak!


text:
De míg azok vásárolni jártak, megjött a vőlegény, és akik készen voltak, bementek vele a lakodalomba. Aztán bezárták az ajtót.


text:
Egyiknek öt talentumot adott, a másiknak kettőt, a harmadiknak egyet, mindenkinek képességéhez mérten. Azután elutazott.


text:
Elutazása után az, aki öt talentumot kapott, tüstént elővette, dolgozni kezdett a talentumokkal, és szerzett hozzájuk még ötöt.


text:
Eléje járult az, aki öt talentumot kapott, és vitt neki még öt talentumot. Uram mondta, öt talentumot adtál ide nekem, lásd, szereztem még öt talentumot.


text:
Ura ezt mondta neki: Jól van, derék, hűséges rabszolgám, kevesen hű voltál, sokak fölé foglak állítani! Eredj be uradnak örömébe!


text:
A két tálentumos is hozzáment, és így szólt: Uram, két talentumot adtál ide nékem, nézd, még két talentumot szereztem.


text:
Ura ezt mondta neki: Jól van, derék, hűséges rabszolgám! Kevesen hű voltál, sokak fölé foglak állítani! Menj be urad örömébe!


text:
Odajött az is, aki egy talentumot kapott, és így szólt: Uram, úgy ismertelek meg téged, hogy kemény ember vagy, ott is aratsz, ahol nem vetettél, onnan is gyűjtesz, ahová magot nem szórtál!


text:
Ura ezt felelte neki: Lomha, rossz rabszolga! Tudtad, hogy ott is aratok, ahol nem vetettem, onnan is gyűjtök, hová magot nem szórtam!


text:
A pénzváltók asztalára kellett volna hát pénzemet adnod, hogy mikor megjövök, nyereséggel kaptam volna meg azt, ami az enyém.


text:
Mert mindenkinek, akinek van, adni fognak, úgyhogy feleslege lesz, de akinek nincs, attól azt is elveszik majd, amije van.


text:
Ezt a hasznavehetetlen rabszolgát pedig vessétek ki a külső sötétségre! Ott lesz csak sírás és fogcsikorgatás.


text:
Mikor pedig az embernek Fia eljön majd dicsőségével, és vele jön valamennyi angyal, akkor ott fog ülni dicsőséges trónusán,


text:
és eléje gyűjtik a nemzeteket mind. Akkor ő különválasztja majd őket egymástól, mint a pásztor különválasztja a juhokat a bakoktól.


text:
Azután ezt fogja mondani a király a jobb felől állóknak: Jertek, Atyámnak áldottai, vegyétek örök birtokul azt a királyságot, mely a világ megalapítása óta nektek készült.


text:
Mert megéheztem, s ti ennem adtatok, megszomjaztam, s innom adtatok, jövevény voltam, s körötökbe fogadtatok,


text:
mezítelen voltam, és felruháztatok, elerőtlenedtem, és meglátogattatok, tömlőében voltam, és hozzám jöttetek.


text:
Erre az igazságosak ezt fogják neki felelni: Uram, mikor láttunk éhezni téged, hogy tápláltunk volna, vagy szomjazni, hogy megitattunk volna?


text:
Mikor láttunk téged jövevényként, hogy körünkbe fogadtunk volna, vagy mezítelennek, hogy felruháztunk volna?


text:
Ám a király ezt fogja mondani nekik: Bizony, azt mondom nektek, mindazt, amit e legkisebb testvéreim közül eggyel tettetek, velem tettétek.


text:
Azután így fog szólni a balfelől állókhoz: Átkozottak, menjetek előlem az örök tűzre, mely a vádlónak és angyalainak készült.


text:
jövevény voltam, körötökbe be nem fogadtatok, mezítelen voltam, fel nem ruháztatok, elerőtlenedtem, tömlöcbe kerültem, meg nem látogattatok.


text:
Akkor azok is felelni fognak. Uram - fogják mondani -, mikor láttuk, hogy éheztél, szomjaztál, jövevény, mezítelen, vagy elerőtlenült, vagy tömlöcben lettél volna, hogy kiszolgálhattunk volna?


text:
Erre ezt fogja felelni nekik: Bizony, azt mondom nektek, amit e legkisebbek közül eggyel nem tettetek, azt velem nem tettétek.


text:
„Tudjátok, hogy két nap múlva lesz a pászka ünnepe, és az ember Fiát kiszolgáltatják majd, hogy megfeszítsék.”


text:
hozzálépett egy asszony, akinél alabástrom korsócska volt, tele nagy értékű kenettel. Ezt, mikor éppen az asztalnál feküdt, a fejére töltötte.


text:
Jézus azonban, amikor megértette, hogy mit akarnak, így szólt hozzájuk: „Miért zaklatjátok ezt az asszonyt? Hiszen nemesen cselekedett velem.


text:
Bizony, azt mondom nektek, hogy ahol csak az egész világon hirdetni fogják az örömhírt, őróla is megemlékeznek, elbeszélve azt, amit ő tett.”


text:
és így szólt: „Mit szándékoztok nekem adni? Én átadom őt nektek.” Azok harminc ezüstöt rendeltek neki.


text:
A kovásztalan kenyerek ünnepének első napján a tanítványok Jézushoz mentek, és megkérdezték: „Mit akarsz, hol készítsük el a pászkát, hogy aztán megehesd?”


text:
Ő ezt felelte: „Menjetek el a városba ehhez meg ahhoz, és mondjátok meg neki: A tanító üzeni: Időm közel! Tanítványaimmal együtt nálad ülöm meg a pászkát.”


text:
Az embernek Fia elmegy ugyan, ahogy róla írva van, de jaj annak az embernek, akivel az embernek Fiát elárultatják. Jobb volna annak, ha nem született volna.”


text:
Megszólalt Júdás is, aki őt elárulta: „Csak nem én vagyok az, Mester?” Mire Jézus ezt mondta neki: „Te mondtad.”


text:
Mialatt ettek, Jézus fogta a kenyeret, hálát adott, megtörte, s ily szóval adta oda a tanítványoknak: „Fogjátok, egyétek, ez az én testem!”


text:
De azt is mondom nektek, hogy mostantól fogva a szőlőnek ebből a terméséből nem fogok inni addig a napig, melyen majd veletek együtt annak új terméséből fogok inni Atyám királyságában.”


text:
Akkor mondotta nekik ezt Jézus: „Ezen az éjszakán valamennyien megbotlotok bennem, és tőrbe estek. Hiszen megírták: Megverem majd a pásztort, és szétszóródnak a nyájnak juhai.


text:
„Bizony, azt mondom neked - felelte neki Jézus -, ezen az éjszakán, még mielőtt a kakas megszólalna, háromszor megtagadsz engem.”


text:
„Még, ha veled együtt kellene meghalnom is — mondta neki Péter —, én meg nem tagadlak téged.” Hasonlóképpen szóltak a tanítványok mind.


text:
Ekkor Jézus arra a telekre ment, melyet Gecsemánénak hívnak. Ott így szólt a tanítványokhoz: „Üljetek itt le, míg én elmegyek amoda, hogy imádkozzam.”


text:
így szólt hozzájuk: „Bánat fogja körül lelkemet, míg csak a halál el nem jön. Maradjatok itt, és legyetek velem ébren.”


text:
Kicsit előbbre ment, arcára borulva imádkozott, és ezt mondta: „Atyám, ha lehetséges, távozzék tőlem ez a pohár!”


text:
Aztán odament a tanítványokhoz, de őket szunnyadva találta. „Hát ennyire nem volt erőtök arra, hogy egy óráig ébren legyetek velem?? szólt Péterhez.


text:
Maradjatök ébren, és imádkozzatok, hogy kísértésbe ne jussatok! A szellem hajlandó ugyan, de a hús erőtelen.”


text:
Újra másodszor is elment, és ily szóval imádkozott: „Atyám, ha nem lehet, hogy ez eltávozzék tőlem, hogy ki ne igyam: Legyen meg akaratod!”


text:
Ekkor tanítványaihoz ment, és ezt mondta nekik: „Most már szunnyadhattok! Csak nyugodjatok! Ím eljött már az óra, hogy az embernek Fiát odaadják a vétkezők kezébe.


text:
Még szólt, mikor a tizenkettő közül az egyik, Júdás, odaérkezett, és vele nagy tömeg, mely kardokkal és botokkal felfegyverkezve a főpapoktól és a nép véneitől jött.


text:
„Társam mondta neki Jézus -, ezért vagy hát itt!” Akkor a fegyveresek hozzáléptek, rávetették kezüket, és elfogták őt.


text:
Egyszer csak azok közül egy, akik Jézussal voltak, karját kinyújtva kihúzta a kardját, és rásújtott a főpap rabszolgájára. Leszelte annak fülét.


text:
De Jézus rászólt: „Tedd vissza kardodat a helyére, mert kardtól vesznek el mindazok, akik kardot fognak.


text:
Hát úgy véled, hogy nincs nekem hatalmam rá, hogy magam mellé szólítsam Atyámat, hogy O tizenkét légió angyalnál is többet állítson mellém?


text:
De hát akkor hogyan teljesülnének be az írások, melyek szerint a történetnek így kell bekövetkeznie?”


text:
Ugyanabban az órában Jézus így szólt a tömeghez: „Mint egy haramiára, úgy törtök rám, hogy megfogjatok, kardokkal és botokkal felfegyverkezve? Napról-napra ott ültem a templomban, és tanítottam, de ott nem tartóztattatok le.


text:
Ez az egész azért történt így, hogy beteljesedjenek a próféták írásai.” Ekkor tanítványai mind magára hagyták őt, és elfutottak.


text:
Akik Jézust letartóztatták, Kajafás főpaphoz vezették el, hová az írástudók és vének is összegyűltek.


text:
Péter távolról követte őt egészen a főpap udvaráig, ott bement, s leült a szolgák közé, hogy lássa a végét.


text:
akik így szóltak: „Azt mondotta, hatalmam van arra, hogy az Isten templomát leromboljam és három nap alatt felépítsem.”


text:
Erre a főpap felállt, és megkérdezte tőle: „Semmit sem felelsz? Micsoda tanúságot tesznek ezek ellened?”


text:
De Jézus hallgatott. Ám szólt a főpap: „Az élő Istenre kényszerítelek, mondd meg nekünk: Te vagy-e a Felkent, az Isten Fia?”


text:
„Te mondtad-felelte Jézus. Ezen felül még azt is mondom nektek: Mostantól fogva majd a hatalomnak jobbján látjátok ülni az embernek Fiát, és látni fogjátok őt az ég felhőin eljönni.”


text:
Erre a főpap megszaggatta köpenyét, és így szólt: „Káromolt! Mi szükségünk van még tanúkra? Íme, most hallottátok a káromlást.


text:
Péter ezalatt az udvarban ült. Hozzálépett az egyik szolgálólány, s megszólította: „Te is a galileai Jézussal voltál.”


text:
Kiment a kapuba, ott meglátta egy másik szolgáló, és így szólt az ott levőkhöz: „Ez is a názáreti Jézussal volt.”


text:
Kis idő múlva az ott állók hozzá léptek, és ezt mondták Péternek: „Való igaz, hogy te is közülük való vagy. Beszéded is elárul téged.”


text:
Péter pedig ráemlékezett Jézus beszédére, hogy azt mondotta: „Mielőtt a kakas megszólalna, háromszor megtagadsz engem.” Ekkor kiment, és keservesen sírt.


text:
Mikor reggeledéit, a főpapok és a nép vénei valamennyien tanácsot tartottak Jézus ellen, hogy megöljék.


text:
Akkor Júdás, aki elárulta őt, megtudta, hogy elítélték az Urat. Megbánta tettét, s visszavitte a harminc ezüstöt a főpapoknak és véneknek.


text:
„Vétkeztem, hogy elárultam az ártatlan vért!” - mondotta. De azok így feleltek: „Mit tartozik az ránk? Magad lássad!”


text:
A főpapok pedig felszedték a pénzt, de ezt mondták: „Nem szabad az áldozati adományok közé tennünk, mert vérnek ára.”


text:
Ezzel teljesedett be az, amit Jeremiás prófétán át mondott a kijelentés: „Fogták a harminc ezüstöt, a megbecsültnek árát, kit Izrael fiai ennyire becsültek aszerint, ahogy az Úr nekem elrendelte,


text:
Jézust pedig a helytartó elé állították. A helytartó megkérdezte tőle: „Te vagy a zsidók királya?” - „Te mondod”- felelte Jézus.


text:
Mikor a tömeg összegyűlt, Pilátus megkérdezte tőlük: „Mit akartok, kit bocsássak el nektek? Barabbást vagy Jézust, akit Felkentnek mondanak?”


text:
Mialatt az ítélőszéken ült, felesége hozzá küldött ezzel az üzenettel: „Semmivel se ártsd magadat annak az igazságos embernek a dolgába! Ma sokat szenvedtem álmomban miatta.”


text:
A főpapok és vének azonban rábeszélték a tömeget, hogy Barabbást kérjék ki, Jézust ellenben veszítsék el.


text:
helytartó megkérdezte tőlük: „Mit akartok, a kettő közül melyiket bocsássam el nektek?” „Barabbást!”- mondották azok.


text:
Mikor Pilátus látta, hogy rábeszélése semmit sem használ, sőt csak nagyobb lesz a zavar, vizet hozatott, a tömeg elé állt, megmosta kezét, és ezt mondta: „Ártatlan vagyok ennek az igazságos embernek vérétől. Ti lássátok!”


text:
Akkor a helytartó katonái magukkal vitték Jézust a kaszárnyába, s összegyűjtötték hozzá az egész helyőrséget.


text:
tövisekből koszorút fontak, és fejére tették, nádszálat adtak a jobb kezébe, térdre borultak előtte, és csúfolódva mondták: „Örvendj, Zsidóknak királya!”


text:
Miután kigúnyolták, levették róla a köpenyt, felöltöztették a saját ruhájába, és elvezették, hogy megfeszítsék.


text:
Mikor kijutottak a városból, egy Simon nevű cirénei emberre találtak, s rákényszerítették, hogy Jézus keresztjét vigye.


text:
s így szóltak: „Te, ki lerombolod, s három nap alatt felépíted a templomot - mondták -, mentsd meg magadat, ha Isten Fia vagy, szállj le a keresztről!”


text:
„Másokat megmentett, magát nincs hatalma megmenteni. Izrael királya, szálljon le most a keresztről, s majd hiszünk benne.


text:
Istenben bízott: hát ragadja ki most O a bajból, ha ugyan akarja. Hiszen ezt mondta: Isten Fia vagyok.”


text:
A kilencedik óra körül Jézus nagy hangon felkiáltott: „Éli, Éli, lamá szabachtani!” Azaz: „Istenem, Istenem, miért hagytál el?”


text:
Közülük az egyik hirtelen odafutott hozzá, fogott egy spongyát, megtöltötte ecettel, és nádszálra tűzve megitatta vele.


text:
Ekkor egyszerre a templom függönye felülről az aljáig kettészakadt, a föld megrendült, a sziklák meghasadtak,


text:
Miután a sírokból az Úr feltámadása után előjöttek, bementek a szent városba, és sokaknak láthatókká lettek.


text:
A százados és akik vele őrizték Jézust, miután a földrengést és az eseményeket látták, nagyon megrémültek, és ezt mondották: „Valóban az Isten Fia volt.”


text:
Sok asszony volt ott, kik messziről figyelték a dolgokat. Ezek Galileából követték Jézust, hogy kiszolgálják őt.


text:
Mikor beesteledett, eljött egy Arimátiából való gazdag ember, név szerint József, ki maga is Jézus tanítványa volt.


text:
Ez a József elment Pilátushoz, és elkérte Jézus testét. Pilátus erre megparancsolta, hogy adják oda neki.


text:
s a saját új sírjába helyezte el, melyet sziklába vágatott. Miután nagy követ hengeríttetett a sír bejáratába, elment.


text:
és így szóltak: „Uram, eszünkbe jutott, hogy ez a tévelyítő még életében megmondta: Harmadnapon feltámadok.


text:
Parancsold meg hát, hogy vegyék a harmadik napig a sírt biztos őrizet alá, hogy tanítványai oda ne mehessenek, s el ne lopják őt, hogy aztán azt ne mondhassák a népnek: feltámadt a halottak közül, hogy így az utolsó tévelyítés gonoszabb ne legyen az elsőnél.”


text:
A szombat után, a hét első napjának felvirradásakor elment magdalai Mária és a másik Mária, hogy megnézzék a sírt.


text:
Egyszerre nagy földrengés támadt. Az Úrnak angyala szállt ugyanis le az égből. Odament a sírhoz és elgördítette a követ, majd ráült.


text:
Az asszonyoknak ellenben ezt mondta az angyal: „Ti ne féljetek! Tudom, hogy a megfeszített Jézust keresitek.


text:
Aztán sietve menjetek el, és mondjátok meg tanítványainak, hogy feltámadt a halottak közül, és hogy előttetek fog menni Galileába. Ott meg fogjátok látni őt. íme, megmondta nektek.”


text:
Azok félve, mégis nagy örömmel, sietve távoztak a sírtól, futottak, hogy a tanítványoknak hírt vihessenek.


text:
Egyszerre csak Jézus szembe jött velük és ezt mondta: „Örvendjetek!” ők odaléptek, megragadták a lábát, és a földre borultak előtte.


text:
Jézus ekkor így szólt hozzájuk: „Ne féljetek! Menjetek el, s adjátok hírül testvéreimnek, hogy Galileába kell menniük, ott majd meglátnak engem.”


text:
Míg az asszonyok útban voltak, az őrségből egyesek a városba mentek, és a főpapoknak hírt vittek mindarról, ami történt.


text:
azzal a kikötéssel: „Mondjátok azt, hogy éjjel eljöttek a tanítványai, s amíg mi aludtunk, ellopták őt.


text:
Azok elfogadták a pénzt, és úgy tettek, ahogy kitanították őket. Ezt a beszédet a mai napig híresztelik a zsidók között.


text:
Jézus aztán hozzájuk lépett, és így beszélt velük: „Mennyben és földön minden fennhatóság nekem adatott.


text:
Menjetek el azért, és tegyétek tanítványokká az összes nemzeteket, bemerítve őket az Atyának, a Fiúnak és a Szent Szellemnek nevébe;


text:
s arra tanítva őket, hogy őrizzenek meg mindent, amit nektek parancsoltam, íme én minden nap veletek leszek e kor célba érkezéséig!”


text:
úgy lett Bemerítő János a pusztában a bemerítkezésnek hirdetőjévé, mely a vétkek megbocsáttatását, az új felismerésre térést jelenti.


text:
Ehhez a Jánoshoz kiment az egész júdeai vidék, a jeruzsálemiek is valamennyien, s bemeríttették magukat vele a Jordán folyóba, azzal együtt vétkeiket is megvallottak.


text:
Ezt hirdette: „Jön utánam valaki, aki nálam erősebb! Én még arra sem vagyok elegendő, hogy lehajoljak, és sarujának szíját megoldjam.


text:
Azokban a napokban történt, hogy Jézus a galileai Názáretből odament, és Jánossal bemeríttette magát a Jordánba.


text:
A pusztában negyven napon át időzött, közben a Sátán kísértette, együtt volt ott a fenevadakkal, és az angyalok szolgálták ki.


text:
Azután, hogy Jánost tömlöcbe vetették, Jézus Galileába ment, s közben az Isten örömhírét így hirdette:


text:
„Betelt az idő, közel jött az Isten királysága, térjetek más felismerésre, és higgyetek az örömhírnek!"


text:
Mikor a Galileai tó mentén járt, meglátta Simont és Simon testvérét, Andrást, amint a tóba körhálót vetettek. Tudniillik halászok voltak.


text:
Kevéssel továbbmenvén, meglátta Zebedeus Jakabját és a testvérét, Jánost, amint a hajóban hálóikat hozták rendbe.


text:
Tanítása megdöbbentette a zsinagógában levőket, mert úgy tanította őket, mint aki Istentől fennhatóságot kapott, s nem úgy, mint az írástudók.


text:
„Hah! Mi dolgunk veled, názáreti Jézus? Azért jöttél, hogy elveszíts minket? Tudom, ki vagy: az Isten Szentje!"


text:
Mindannyian megdöbbentek, úgyhogy egymással vitatkoztak, és azt kérdezték: „Mi ez? Valami Istentől fennhatóságot nyert új tanítás? Csak úgy rendelkezik a tisztátalan szellemekkel, és azok engedelmeskednek neki."


text:
Tüstént azután, hogy a zsinagógából kijöttek, Jakabbal és Jánossal együtt bementek Simon és András házába.


text:
O hozzálépett, a kezén megragadta, és felkeltette. Az asszonyt azonnal elhagyta a láz, s azután felszolgált nekik.


text:
Mikor lenyugodott a nap, és este lett, hozzá hozták az összes gonoszul gyötrötteket s az ördöngösöket,


text:
Sokakat gyógyított, kik mindenféle betegségtől gonoszul szenvedtek, sok ördögi szellemet űzött ki, s nem hagyta szólni az ördögi szellemeket, mert azok felismerték őt.


text:
Azután igen korán, még sötét éjszakában felkelt, kiment a városból egy puszta helyre, és ott imádkozott.


text:
De ő ezt felelte nekik: „Menjünk máshová, a szomszédos kisebb városokba, hogy ott is hirdethessem a királyságot! Hiszen evégre jöttem."


text:
Hozzáment egy bőrpoklos is, és térdre borulva esengett hozzá. „Te, ha akarnád, képes volnál engem megtisztítani!" - mondta.


text:
Mire ő szánalomra gerjedt, kinyújtotta kezét, megérintette őt, és így szólt hozzá: Akarom. Tisztulj meg!"


text:
s azt mondta neki: „Vigyázz, senkinek semmit ne szólj, hanem eredj, mutasd meg magad a papnak! Tisztulásod fejében pedig vidd fel, amit Mózes elrendelt, bizonyságtételül nekik."


text:
Az elment, a dolgot sokfelé elhíresztelte, s annyira ismertté tette, hogy azontúl az Úr mások láttára nem mehetett a városba, hanem kinn puszta helyeken tartózkodott. Mindamellett mindenünnen mentek hozzá.


text:
s elment a híre, hogy otthon van. Sokan összegyűltek, úgyhogy még az ajtónál sem maradt férőhely. Hirdette nekik az Igét.


text:
Mivel a tömeg miatt nem voltak képesek bevinni hozzá, ott, ahol volt, a tetőt bontották meg, s miután kivésték azt, a hordágyat, amelyen a gutaütött feküdt, leeresztették.


text:
Jézus szellemével azonnal felismerte, hogy milyen fontolgatások ébrednek bennük, s megszólította őket: „Miért fontolgatjátok ezeket szívetekben?


text:
Mi könnyebb, azt mondani-e a gutaütöttnek, hogy vétkeid meg vannak bocsátva, vagy ezt mondani: Kelj fel, emeld fel a hordágyadat és járj!


text:
Hogy azonban lássátok, hogy az ember Fia felhatalmazást kapott arra, hogy vétkeket a földön megbocsásson, - odaszólt a gutaütötthöz:


text:
Az fel is kelt, tüstént felemelte hordágyát, s kiment mindenki szeme láttára, úgyhogy valamennyien magukon kívül voltak, és Istent dicsőítették. „Sohasem láttunk ilyesmit"? mondották.


text:
Menet közben meglátta Lévit, az Alfeus fiát, amint a vámnál ült, és megszólította: „Kövess engem!" Mire az felkelt, és követte.


text:
Történt aztán, hogy Lévi házában asztalhoz dőlt, és sok vámszedő és vétkező is asztalhoz dőlt vele és tanítványaival. Sokan voltak ugyanis, és követték őt.


text:
Mikor azonban a farizeusok közül való írástudók meglátták, hogy a vétkezőkkel és vámszedőkkel együtt eszik, ezt mondták tanítványainak: „A vámszedőkkel és vétkezőkkel eszik együtt?"


text:
Ahogy ezt Jézus meghallotta, így szólt hozzájuk: „Az erejükben levőknek nincs szükségük orvosra, csak a betegeknek. Nem azért jöttem, hogy igazságosokat hívjak, hanem hogy vétkezőket."


text:
János tanítványai és a farizeusok böjtölni szoktak. Eljöttek hát, és megkérdezték tőle: „Miért van, hogy a János tanítványai és a farizeusok tanítványai böjtölnek, de a te tanítványaid nem böjtölnek?"


text:
Jézus ezt felelte nekik: „Vajon böjtölhetnek a lakodalmas ház fiai, amíg a vőlegény velük van? Ameddig maguknál láthatják a vőlegényt, nem lehet, hogy böjtöljenek.


text:
Új anyagból senki sem rak foltot régi köpenyre, ha mégis megteszi, a lyukat betöltő új magához szakítja a régit, és gonoszabb lesz a szakadás!


text:
Senki sem tölt új bort régi tömlőkbe, ha mégis, a bor szétszakítja a tömlőket, elvész a bor és a tömlők is, hanem új bort új tömlőkbe töltenek!"


text:
Jézus azonban azt kérdezte tőlük: „Sohasem olvastátok, mit tett Dávid, mikor szükséget látott, s ő is, meg a vele lévők is megéheztek?


text:
Hogy Abjátár főpap alatt hogyan ment be az Isten házába, és ette meg az Istennek szánt kenyereket, melyeket csak a papoknak szabad megenniük, s hogy adott a vele levőknek is?"


text:
Aztán megkérdezte azokat: „Szabad-e szombaton jót vagy rosszat tenni, lelket menteni vagy megölni?" De azok hallgattak.


text:
Ekkor haraggal körültekintett rajtuk, és elszomorodott szívük kőkemény voltán, és rászólt a beteg emberre: „Nyújtsd ki a kezedet!" Az kinyújtotta, s azzal helyreállt a keze.


text:
A farizeusok meg azután, hogy kimentek a Heródespártiakkal együtt, tüstént tanácsot tartottak, hogy miként veszíthetnék őt el.


text:
Jézus erre tanítványaival együtt visszavonult a tó mellé, hová Galileából nagy sokaság követte, amellett Júdeából,


text:
s Jeruzsálemből, Idumeából, Jordánon túlról, Tírusz és Szidon környékéről nagy sokaság jött hozzá, hallva, hogy miket cselekszik.


text:
Szólt tanítványainak, hogy a tömeg miatt állandóan egy csónakot tartsanak készen, hogy ne szorongassák Őt.


text:
Ugyanis sokakat gyógyított, úgyhogy akiket csak valami ostor vert, hozzá tódultak, hogy megérinthessék.


text:
kijelölte Jakabot, a Zebedeus fiát és Jakab testvérét, Jánost, és a Boanérgesz nevet adta nekik, ami azt jelenti: mennydörgés fiai.


text:
Mikor rokonai ezt meghallották, elmentek, hogy hatalmukba kerítsék, azt gondolták ugyanis, hogy nincs magánál.


text:
Az írástudók, akik Jeruzsálemből jöttek le, azt mondták, hogy Belzebul van vele, s hogy az ördögi szellemek fejedelme által űzi ki az ördögi szellemeket.


text:
Jézus magához szólította az írástudókat, s példázatokban a következőket mondta nekik: „Hogy űzheti ki Sátán a Sátánt?


text:
De az erős harcos házába nem hatolhat be senki, és nem rabolhatja el a felszerelést, csak ha előbb megkötözte az erős vitézt, akkor aztán kirabolhatja házát!


text:
Bizony, azt mondom nektek, hogy mindent meg fognak bocsátani az ember fiainak, a vétkeket, a káromlásokat is, melyeket mondanak,


text:
de ha valaki a Szent Szellem ellen szól káromlást, az nem kap soha bocsánatot, hanem örök véteknek terhe nyomja!"


text:
Azután végignézett azokon, akik körben körülötte ültek, és így szólt: „Ezek az én anyám és testvéreim!


text:
Ismét tanítani kezdett a tó partján, s igen nagy tömeg gyűlt hozzá, úgyhogy hajóba szállt be, s a tavon ült, míg az egész tömeg a tóparton a földön helyezkedett el.


text:
Más aztán sziklás talajra esett, hol nem volt sok földje, úgyhogy - nem lévén a föld mély - hamarosan kihajtott,


text:
Más magok a tövisek közé estek, a tövisek felnőttek, és megfojtották azokat, úgyhogy gyümölcsöt nem termettek.


text:
Mások a jó földbe estek, és miután kihajtottak, megnőttek, gyümölcsöt termettek. Egyik harmincannyit hozott, másik hatvanannyit és megint más százannyit."


text:
s ő ezt felelte nekik:”Az Isten királyságának titka nektek van szánva, azokhoz a kívülállókhoz minden példázatokban jut el,


text:
hogy jól megnézzék, mégse lássanak, jól odahallgassanak, mégse lássák be, hogy valamikor meg ne térjenek, és bocsánatot ne kapjanak!"


text:
Majd így szólt hozzájuk: „Nem ismeritek fel ezt a példázatot? Hát akkor hogyan ismeritek fel majd az összes példázatokat?


text:
Az útszélre esők azok, akikbe elveti az Igét; amikor meghallják az Igét, élj ő a Sátán, és kiragadja a beléjük vetett magot.


text:
Hasonló történik a sziklás talajra vetettekkel: Mikor az Igét hallják, tüstént örömmel elfogadják azt,


text:
de nincs bennük gyökér, hanem ideig-óráig valók, azután, ha az Ige miatt nyomorúság vagy üldözés támad, tüstént tőrbe esnek.


text:
a kor gondjai, a gazdagság csalárdsága és a többi dolgok után való vágyak beléjük hatolnak, megfojtják bennük az Igét, úgyhogy az gyümölcstelenné lesz.


text:
A jó földbe vetett magok ellenben olyanok, akik hallják az Igét, befogadják, és harmincannyi, hatvanannyi, vagy százannyi termést hoznak."


text:
Aztán ezeket beszélte nekik: „Ugyan, hova teszik a mécsest? A véka alá, vagy az ágy alá? Vajon nem a mécslábra helyezik?


text:
Mert nincs semmi titkolt dolog, mely egyszer láthatóvá nem lesz, és nincs olyan elrejtett dolog, mely egyszer napvilágra nem kerül!


text:
Vigyázzatok arra, amit hallotok! - mondta nekik. Amely mértékkel ti mértek, azzal mérnek majd nektek is, sőt hozzá is tesznek számotokra.


text:
Majd újra szólt: „Hasonló az eset az Isten királyságával, mint azzal az emberrel, aki magot vetett a földbe,


text:
aztán elszunnyadt, felkelt éjjel és nappal, azalatt a mag kihajtott, a szár megnyúlt anélkül, hogy tudott volna róla.


text:
Mihelyt pedig a termés megengedi, a gazda azonnal neki ereszti sarlóját, mert az aratásnak itt az ideje.


text:
ám ha elvetik, felnő, és az összes veteményeknél nagyobb lesz, és nagy ágakat hajt, úgyhogy az ég madarai fészket is rakhatnak árnyékában."


text:
Erre otthagyták a tömeget, Jézust pedig úgy, ahogy volt, magukkal vitték a hajóban. Más csónakok is voltak ott vele.


text:
O maga a hátsó fedélzeten, a fejaljon elszunnyadt. De felébresztették, és ezt mondták neki: „Tanító, nem törődsz vele, hogy elveszünk?"


text:
Erre felkelt, megdorgálta a szelet, a tónak meg ezt mondta: „Hallgass! Fogd be a szád!" Erre ellankadt a szél, és nagy csendesség lett.


text:
Ám azok nagyon féltek, és ezt kérdezgették egymás között: „Kicsoda hát ő, hogy a szél és a tó engednek neki?"


text:
Miután a hajóból kiszállt, a sírokból azonnal szembejött vele egy ember, akiben tisztátalan szellem volt.


text:
mert bár sokszor kötözték meg már béklyókkal és láncokkal, ő a láncokat lehúzta magáról, a béklyókat összetörte, és senkinek sem volt annyi ereje, hogy megfékezhette volna.


text:
Egész éjen és egész napon át a sírokban tartózkodott, a hegyek közt kiáltozott, és kövekkel vagdalta magát.


text:
és nagy hangon kiáltott: „Mi dolgunk van egymással, Jézus, a magasságos Istennek Fia? Az Istenre kényszerítelek, ne kínozz engem!"


text:
Megengedte nekik. A tisztátalan szellemek, ahogy az emberből kimentek, bementek a disznókba, azzal a mintegy kétezer darabból álló csürhe a meredélyen alárohant a tóba, s a tóba belefulladt.


text:
Pásztoraik erre elfutottak, s hírt vittek a városba és a tanyákra. Majd jöttek az emberek megnézni, hogy mi történt.


text:
Odaértek Jézushoz, és látták, hogy az ördöngös, akiben a légió volt, felöltözötten ott ül, és észnél van.


text:
De nem engedte meg neki, hanem így szólt hozzá: „Eredj haza a tieidhez, és hirdesd nekik mindazt, amit az Úr veled tett, és hogyan könyörült rajtad."


text:
Az el is ment, és hirdetni kezdte a Tízvárosban mindazt, amit Jézus vele tett, úgyhogy mindenki csodálkozott.


text:
és igen kérlelte őt: „Mivel a lányom a végét járja, jöjj el, vesd rá kezedet, hogy megmeneküljön és éljen."


text:
aki sok orvostól igen sokat szenvedett, s mindenét, amije volt, rájuk költötte, de belőlük semmi haszna nem volt, hanem csak rosszabbul lett.


text:
Ez az asszony, miután a Jézus dolgairól hallott, hozzáment a tömegben, és hátulról megérintette a köpenyét.


text:
Vérének forrása azonnal ki is száradt, s észrevette testén, hogy a betegség őt verő ostorától meggyógyult.


text:
Jézus is azonnal felismerte magán, hogy hatalmas erő távozott el tőle. Megfordult hát a tömegben, és így szólt: „Ki fogta meg a köpenyemet?"


text:
Az asszony, aki tudta, hogy mi történik vele, ijedten és remegve odament, lábához borult és megmondta neki a teljes igazságot,


text:
mire Jézus így szólt hozzá: „Leányom, hited megmentett! Eredj el békességben, s légy egészséges, a téged verő ostortól szabad."


text:
Még beszélt, mikor emberek érkeztek a zsinagógafőtől, és ezt mondották: „Leányod meghalt! Miért zaklatod még tovább a Tanítót?"


text:
De Jézus, aki meghallotta a szót, melyet mondtak, így szólt a zsinagógafőhöz: „Ne félj, csak higgy!"


text:
Aztán nem engedte meg senkinek, hogy bemenjen vele, csak Péternek, Jakabnak és Jánosnak, a Jakab testvérének.


text:
Mikor bementek a zsinagógafő házába, zajongó tömeget pillantott meg, mely sírt, jajveszékelt és igen kiáltozott.


text:
Ahogy belépett, megszólította, őket: „Miért zajongtok és sírtok? A gyermek nem halt meg, hanem szunnyad."


text:
Erre kinevették. O azonban, miután mindannyiukat kiűzte, csak a gyermek atyját, anyját és a vele tartókat vitte magával, s bement oda, ahol a gyermek feküdt.


text:
Ott megragadta a gyermek kezét és rászólt: „Talitha kum!" Aminek fordítása: „Leánykám, azt mondom neked: kelj fel!"


text:
A leányka rögtön felkelt, és járt, mert tizenkét esztendős volt. A nagy döbbenettől azonnal magukon kívül jutottak.


text:
O meg szigorúan megparancsolta nekik, hogy senki ne tudjon a dologról. Aztán szólt, hogy adjanak a leánykának enni.


text:
Szombat lett, és elkezdett tanítani zsinagógájukban. Hallgatói közül sokan megdöbbenve szóltak: „Honnan kapta ez ezeket az adományokat? Micsoda tudomány az, melyet kapott, hogy az isteni hatalomnak ekkora megnyilvánulásai támadnak kezétől?


text:
Nem az ácsmester ő, Máriának a fia?! Jakabnak, Józsénak, Júdásnak, Simonnak a testvére? Nincsenek-e nálunk férjnél a húgai?" És belé ütköztek, kelepce fogta meg őket.


text:
Jézus pedig ezt mondta nekik: „Csak hazájában, a rokonai közt, saját családjában nincs becsülete a prófétának!"


text:
Nem is mutathatta meg ott egy csodában sem hatalmát, csak kevés gyengélkedőre vetette rá kezét, hogy gyógyítsa őket.


text:
Majd magához szólította a tizenkettőt, és elkezdte azokat kettesével szétküldeni. Felhatalmazást adott nekik a tisztátalan szellemeken,


text:
s megparancsolta nekik, hogy semmit se vigyenek az útra, csak egy botot. „Ne vigyetek kenyeret, tarisznyát, övetekben rézpénzt!


text:
S ha valamely hely nem fogad be titeket, és nem hallgatnak rátok, mikor onnan kimentek, még a port is rázzátok le, mely lábatokhoz tapadt, ellenük szóló tanúságtételül."


text:
Mindezt meghallotta Heródes király is. Hiszen Jézus neve már ismertté vált. Azt beszélték, hogy Bemerítő János támadt fel a halottak közül, azért hatnak általa azok a hatalmas erők.


text:
Mások azt mondták róla, hogy Illés ő, megint mások azt beszélték, hogy próféta, a próféták közül volna az egyik.


text:
Mert ez a Heródes volt az, aki Jánost elhozatta, letartóztatta, majd megkötözve börtönben tartotta Heródiásért, testvérének, Fülöpnek feleségéért, mert feleségévé tette.


text:
Mert Heródes félt Jánostól, minthogy tudta, hogy igazságos és szent ember; azért arra igyekezett, hogy megőrizze őt. Sok mindenben hallgatott rá. Ezért tanácstalanul állt vele szemben annál inkább, mert szívesen hallgatta őt.


text:
Jött azonban egy alkalmas nap, melyen Heródes születésnapi ebédet adott nagyjainak, az ezredeseknek és Galilea előkelőinek.


text:
Bement a vendégségbe az asszonynak, Heródiásnak lánya is, és táncot lejtett. Heródesnek és a vendégeknek megtetszett a tánc. „Kérj tőlem, amit akarsz” mondta a király a leánynak”, megadom neked."


text:
A leány tüstént nagy sietséggel ment be a királyhoz, és ezt kérte: „Azt akarom, hogy azonnal add ide nekem egy tálban Bemerítő Jánosnak a fejét!"


text:
A hóhér elment, a börtönben lefejezte őt, aztán egy tálban elhozta János fejét, és odaadta a leánynak, a leány odaadta az anyjának.


text:
Ahogy János tanítványai a történteket meghallották, eljöttek, elvitték a holttestet és sírba helyezték.


text:
Jézus így szólt hozzájuk: „Jöjjetek el ti egyedül egy puszta helyre, s nyugodjatok le egy kissé!" Sok volt ugyanis a jövő-menő, s evésre sem volt alkalmas idejük.


text:
De meglátták őket az arra járók, sokan felismerték őket, úgyhogy gyalogszerrel az összes városokból összefutottak oda az emberek, és megelőzték őket.


text:
Mikor Jézus kilépett, nagy tömeget látott. Szánalomra gerjedt irántuk, mert olyanok voltak, mint a pásztortalan juhok. Aztán hozzáfogott, hogy sok mindenre tanítsa őket.


text:
Már későre járt az idő, mikor a tanítványai hozzáléptek, és így szóltak: „Puszta a hely, és már késő az óra!


text:
Bocsásd el őket, hadd menjenek el a környező földekre és falvakba, hadd vásároljanak valamit maguknak, hogy ehessenek."


text:
Ő azonban ezt felelte nekik: „Adjatok nekik ti enni!" „Elmenjünk és vásároljunk kétszáz dénár árú kenyeret, hogy enni adhassunk nekik?" - kérdezték azok.


text:
„Hány kenyeretek van? Menjetek, nézzétek meg!" - szólt nekik Jézus. Ahogy megtudták, így szóltak: „Öt kenyerünk van és két halunk!"


text:
Ekkor fogta az öt kenyeret és két halat, feltekintett az égre, áldást mondott, aztán megtörte a kenyereket, és tanítványainak adta, hogy azok a tömeg elé tegyék, a két halat is elosztotta mindnyájuknak.


text:
Tüstént azután arra kényszerítette tanítványait, hogy szálljanak be a hajóba, s menjenek át előtte a túlsó partra Betsaidába, míg ő a tömeget elbocsátja.


text:
Aztán meglátta őket, hogy az evezéssel kínlódtak amiatt, hogy a szél ellenükbe fújt. Azért az éjszaka negyedik őrségének idején a tavon járva hozzájuk indult. Mikor el akart menni mellettük,


text:
Mert mind látták őt, és nyugtalanság fogta el őket. Ám ő azonnal beszélni kezdett hozzájuk. „Bízzatok! Én vagyok! - mondotta nekik Ne féljetek!"


text:
Majd beszállt hozzájuk a hajóba. Ekkor alábbhagyott a szél. Azok bensejét az eset rendkívül felzavarta, úgyhogy egészen magukon kívül voltak.


text:
sietve bejárták azt az egész vidéket, s elkezdték azokat, akik gonoszul szenvedtek, ide is, oda is hordozni, ahol csak hallották, hogy jelen van.


text:
Ahová csak bement, falvakba, városokba, tanyahelyekre, a terekre kitették az elerőtlenülteket, és kérlelték, hogy csak a köpenyének bojtját megérinthessék. S akik megérintették, megmenekültek,


text:
A farizeusok ugyanis, sőt az összes zsidók, nem esznek addig, míg kezüket tenyérnyi vízzel meg nem mossák, mivel a vének hagyományához ragaszkodnak.


text:
Nem esznek a piacról sem semmit, ha csak azt le nem loccsantják. Sok más dolog is van, melyeket átvettek, ragaszkodva hozzájuk: poharakat, korsókat, rézedényeket mártogatnak be.


text:
A nála összegyűlő farizeusok és írástudók megkérdezték őt: „Tanítványaid miért nem viselkednek a vének hagyományainak megfelelően? Ellenkezőleg tesznek: megszenteletlen kézzel ebédelnek."


text:
Ám ő így felelt nekik:”Igen helyesen prófétáit felőletek, képmutatók felől Ézsaiás, amint az írva áll: Ez a nép ajkával tisztel engem, de szíve távol van tőlem.


text:
Majd ezt mondta nekik: „Ti ugyan szépen félreteszitek Isten parancsolatát, hogy a saját hagyományotokat őrizgessétek!


text:
Mert Mózes ezt mondta: Tiszteld atyádat és anyádat! Továbbá: Aki atyjának vagy anyjának gonoszát mond, annak vége biztos halál legyen!


text:
Ti ellenben ezt mondjátok: Ha egy ember azt mondta atyjának, vagy anyjának: korbán, azaz oltári ajándék, ezzel lehetek csak hasznodra,


text:
s így hagyományotokkal, melyet utódaitoknak átadtok, erőtlenné teszitek Isten beszédét. Sok hasonlót cselekesztek."


text:
Ezután magához szólította a tömeget, és így szólt hozzájuk: „Hallgassatok rám mindannyian, és legyetek belátók.


text:
Abból, ami az emberen kívül van, semmi olyan nem megy be az emberbe, ami megszentségtelenítené őt, csak olyan dolgok teszik szentségtelenné az embert, melyek az emberből jönnek elő."


text:
Mikor utóbb a tömegtől elvált, és bement a házba, tanítványai kérdést intéztek hozzá ama példázat felől.


text:
O ezt felelte nekik: „Hát ti is ennyire belátás nélküliek vagytok? Nem értitek, hogy semmi sem képes megszentségteleníteni az embert, ami kívülről megy belé?


text:
Mert az ilyesmi nem a szívbe megy be, hanem a hasba, onnan meg kikerül az árnyékszékre, mely mindén ételt megtisztít."


text:
„Ugyanis belülről, az emberek szívéből jönnek elő a gonosz megfontolások, paráználkodás, lopás, gyilkolás,


text:
házasságtörés, kapzsiság, rosszaságok, ármány, kicsapongás, rossz szem, káromlás, fennhéjázás, esztelenség!


text:
Felkelt, s aztán elment onnan Tírusz határába. Ott bement egy házba, és azt akarta, hogy senki se tudja meg, de nem tudott rejtve maradni.


text:
Ellenkezőleg, egy asszony, kinek leányában tisztátalan szellem volt, azonnal, ahogy hallott róla, eljött, és lábához borult.


text:
Az asszony hellén volt, sziro-föníciai eredetű. Megkérte Jézust, hogy űzze ki leányából az ördögi szellemet.


text:
„Hagyd, hogy előbb a gyermekek lakjanak jól! mondotta neki az Úr -, mert nem szép dolog a gyermekek kenyerét elvenni, s az ölebeknek dobni oda."


text:
De az asszony ezt felelte néki: „így van, Uram. De a kutyácskák is esznek az asztal alatt a gyermekek morzsáiból."


text:
Miután Tírusz határából eltávozott, Szidonon keresztül és a Tízváros területén menve át, újra a Galileai tóhoz érkezett.


text:
Jézus ekkor kivitte őt egyedül a tömegből, bedugta ujját a fülébe, ujjara köpött, s nyálával érintette a nyelvét,


text:
Majd szigorúan megparancsolta nekik, hogy senkinek se szóljanak róla. De minél inkább tiltotta, azok annál inkább elhíresztelték.


text:
És minden mértéket felülmúló döbbenettel mondták: „Mindent helyesen tett! A süketeket is hallókká teszi, a némákat is beszélőkké."


text:
Miután azokban a napokban ismét igen nagy volt a tömeg, és nem volt mit enniük, magához hívta a tanítványokat, és így szólt hozzájuk:


text:
Erre megparancsolta a tömegnek, hogy dőljenek le a földre. Majd fogta a hét kenyeret, hálát adott, megtörte és tanítványainak adta, hogy a tömeg elé helyezzék. Azok eléjük tették.


text:
Ott előjöttek a farizeusok, és közösen vitába szálltak vele. Égből való jelt kívántak tőle, azzal kísértették őt.


text:
Ekkor szelleme sóhajt váltott ki belőle: „Miért keres jelt ez a nemzedék?"? szólt. „Bizony azt mondom nektek, nem fog jelt kapni ez a nemzedék."


text:
Ugyanakkor Jézus szigorú parancsot adott nekik: „Vigyázzatok, óvakodjatok a farizeusok kovászától és Heródes kovászától."


text:
Mikor észrevette, így szólt hozzájuk: „Mit fontolgatjátok, hogy nincs kenyeretek? Még most sem értitek, és nem látjátok be? Megkövesedett szívvel jártok?


text:
hogy amikor öt kenyeret törtem meg ötezer embernek, hány telt kosárral vittétek el a megmaradt darabokat?" „Tizenkettővel"- felelték.


text:
„S mikor a hetet törtem meg a négyezernek, hány tele kosár darabot vittetek el?" „Hetet" - válaszolták.


text:
Ő a vakot kézen fogva kivezette a faluból, szemére köpött, kezét rávetette, s megkérdezte: „Látsz-e valamit?"


text:
Az felnyitotta szemét, és így szólt:”Látom az embereket. Úgy látom őket járni, mintha fák volnának."


text:
Ekkor újra a szemére tette a kezét, mire annak látása mindenen áthatott és helyreállt, úgyhogy messzire mindent látott.


text:
Jézus és tanítványai elmentek Fülöp Cézáreájának falvaiba. Az úton kérdést intézett tanítványaihoz: „Kinek mondanak engem az emberek?"


text:
Azok azt felelték: Bemerítő Jánosnak, mások Illésnek, mások meg, hogy a próféták közül vagy az egyik."


text:
Ekkor megkérdezte őket: „Hát ti mit mondotok, ki vagyok én?" Megszólalt Péter, s ezt felelte neki: „Te vagy a Felkent!"


text:
Elkezdte aztán oktatni őket, hogy az ember Fiának sokat kell szenvednie, kell, hogy a vének, főpapok, írástudók elvessék, mint próba nem állót, kell, hogy megöljék, de három nappal azután fel fog támadni.


text:
Jézus erre megfordult, ránézett tanítványaira, s aztán megdorgálta Pétert: „Eredj mögém, Sátán, mert nem az Isten dolgain jár az eszed, hanem az emberek dolgain."


text:
Azután a tömeget tanítványaival együtt magához szólította és ezeket mondta nekik: „Ha valaki utánam akar jönni, tagadja meg magát, vegye fel keresztjét, és úgy kövessen engem.


text:
Aki ugyanis meg akarja mentem lelkét, el fogja veszteni azt, de aki énérettem és az örömüzenetért elveszti lelkét, meg fogja menteni azt.


text:
Mert ha valaki szégyell engem s beszédeimet e házasságtörő és vétkes nemzetségben, az embernek Fia is szégyellni fogja azt, ha majd eljön Atyjának dicsőségében a szent angyalokkal."


text:
Azt is mondta nekik: „Bizony azt mondom nektek, hogy az itt állók között vannak olyanok, akik halált nem kóstolnak addig, amíg meg nem látják Isten királyságát, amint hatalommal elérkezik!"


text:
Hat nap múltán Jézus magához vette Pétert, Jakabot és Jánost. Külön magukban felvitte őket egy igen magas hegyre, és ott a szemük láttára más alakot öltött.


text:
A köpenye csillogó lett, nagyon fehér, ahogy a fehérítő nem képes a földön úgy megfehéríteni valamit.


text:
Ekkor megszólalt Péter, és ezt mondta Jézusnak: „Rabbi, kellemes nekünk itt lennünk! Majd készítünk három sátrat, neked egyet, Mózesnek egyet és Illésnek egyet."


text:
Aztán felhő támadt, s az beárnyékolta őket, a felhőből pedig szózat hangzott ki: „ő az én szeretett Fiam! Rá hallgassatok!"


text:
Miközben leszálltak a hegyről, szigorúan megparancsolta nekik, hogy abból, amit láttak, senkinek semmit el ne beszéljenek, csak majd ha az embernek Fia a halottak közül feltámad.


text:
Belekapaszkodtak ebbe a szóba, s egymással vitatkozva azt kutatták, hogy mit jelent a halottak közül feltámadni.


text:
Azt felelte nekik: „Illés eljön ugyan előbb, és mindent helyre állít. Aztán? de hogy is van az embernek Fia felől megírva? Hogy sokat szenved és megvetik?


text:
Én azonban azt mondom nektek, hogy Illés eljött már, és mindazt megtették vele, amit akartak, amint írva van felőle!"


text:
Mikor a tanítványokhoz érkeztek, nagy tömeget láttak körülöttük, írástudókat is, akik velük együtt vitatkoztak,


text:
de ahogy meglátták őt, azonnal nagy döbbenet fogta el az egész tömeget; majd hozzáfutottak, és köszöntötték őt.


text:
Ez a szellem ahol éppen megragadja, szaggatni kezdi őt, aztán tajtékzik, fogát csikorgatja, majd elfonnyad a fiú. Szóltam tanítványaidnak, hogy űzzék ki, de nem volt rá erejük."


text:
Ekkor megszólalt Jézus, és ezt mondta nekik: „Óh, hitetlen nemzedék! Meddig leszek veletek? Meddig visellek még titeket? Hozzátok ide hozzám!"


text:
Odavitték hozzá. Mikor a szellem megpillantotta Jézust, azonnal össze-vissza rángatta a fiút, úgyhogy az a földre esett, és tajtékozva fetrengett.


text:
Jézus megkérdezte az atyját: „Mennyi ideje annak, hogy ez történt vele?" „Gyermekkora óta – felelte az –


text:
Sokszor vetette tűzbe is, vízbe is, hogy elveszítse. De ha valamire képes vagy, segíts rajtunk, gerjedj szánalomra irántunk!"


text:
Mikor Jézus meglátta, hogy tömeg fut hozzá, keményen rászólt a tisztátalan szellemre: „Hangtalan, néma szellem, megparancsolom neked, hogy menj ki belőle, és többé ne menj belé!"


text:
Erre az felkiáltott, nagyon összerángatta a fiút, s aztán kiment. A fiú meg olyan lett, mint egy holt, úgyhogy a többség azt is mondta, hogy meghalt.


text:
Azután, hogy Jézus bement a házba, tanítványai külön megkérdezték őt: „Miért nem tudtuk kiűzni azt?"


text:
tanítványainak oktatásával foglalkozott ugyanis. Arról beszélt nekik, hogy az embernek Fiát át fogják adni az emberek kezébe, meg fogják ölni, de három nappal azután, hogy megölték, feltámad.


text:
Miután leült, és magához hívta a tizenkettőt, ezt mondta nekik: „Ha valaki első akar lenni, mindenki között utolsó legyen, mindenkinek kiszolgálója."


text:
Ezzel fogott egy gyermeket, és kiállította közéjük a középre, majd ölébe vette, és így szólt hozzájuk:


text:
,Aki az ilyen gyermekek közül egyet az én nevemben befogad, nem engem fogad be, hanem azt, aki elküldött engem!"


text:
„Tanító - mondta neki János —, láttunk valakit, aki a te neveddel ördögi szellemeket űz ki, de nem követ minket. Eltiltottuk, mivelhogy nem követ minket."


text:
De Jézus ezt felelte: „Ne tiltsátok el, mert lehetetlen, hogy valaki az én nevemben úgy gyakoroljon isteni hatalmat, hogy utána nemsokára káromoljon engem.


text:
Aki ugyanis titeket egy pohár vízzel megitat azon a címen, hogy a Felkentéi vagytok, bizony azt mondom nektek, nem fogja elveszíteni bérét.


text:
S ha valaki e legkisebbek közül, akik hisznek, egyet tőrbe ejt, az olyannak jobb volna, ha malomkővel a nyaka körül a tengerbe vetnék.


text:
Ha a kezed tőrbe csal, vágd le! Jobb volna neked, hogy csonkán az életre bemenj, minthogy két karral az ölt-hatatlan tűzbe, a gyehennába vessenek,


text:
Ha lábad tőrbe csal, vágd le! Jobb neked sántán az életre bemenned, minthogy két lábbal a gyehennára vessenek,


text:
Ha szemed csal tőrbe, vesd el! Kedvezőbb rád nézve, hogy fél szemmel Isten királyságába bemenj, minthogy két szemmel a gyehennára vessenek.


text:
Hasznos a só, de ha elveszti só ízét, mivel fűszerezhetnék meg? Tartsatok magatokban sót, és legyetek egymás között békességben!"


text:
Felkelt, és elment onnan Júdea tájaira és a Jordánon túlra. Ismét tömeg vonult vele, s amint szokása volt, újra tanítgatta őket.


text:
Farizeusok mentek hozzá, és megkérdezték: „Szabad-e a férfinak az asszonyt elbocsátani?" Kísérteni akarták!


text:
s ő ezt mondotta nekik: „Aki elbocsátja a feleségét, és másikkal házasodik össze, házasságtörést követ el amazzal szemben.


text:
Jézus, mikor ezt észrevette, bosszankodott, és rájuk szólt: „Hagyjátok, hogy a gyermekek hozzám jöjjenek! Ne akadályozzátok őket! Hiszen ilyeneké az Isten királysága.


text:
Bizony, azt mondom nektek, aki az Isten királyságát nem úgy fogadja, mint egy gyermek, be nem megy abba."


text:
Mikor kiment az útra, hozzáfutott valaki, térdre esett, s megkérdezte: „Jó Tanító, mit tegyek, hogy örökrészül kaphassam az örökéletet?"


text:
A parancsolatokat ismered: Ne ölj! Ne törj házasságot! Ne lopj! Hamis tanúságot ne tégy! Ne fosztogass! Tiszteld atyádat és anyádat!"


text:
Jézus erre ránézett, és megszerette őt, majd így szólt hozzá: „Egy hiányod van: Eredj, add el, amid csak van, és oszd el a szegényeknek! Akkor kincsed lesz a mennyekben. Aztán rajta, kövess engem!"


text:
Jézus erre körültekintett tanítványain, és így szólt hozzájuk: „Milyen nehezen fognak az Isten királyságába bemenni azok, akiknek vagyonuk van."


text:
Tanítványait megdöbbentették beszédei. Jézus aztán újra megszólalt, és ezt mondta nekik: „Gyermekek, milyen sok bajjal jár az Isten királyságába bemenni azoknak, akik vagyonúkban bíznak.


text:
Jézus rájuk tekintett, és így szólt: „Embereknél lehetetlen, de nem Istennél. Az Istennél minden lehetséges."


text:
Jézus ezt mondta rá: „Bizony, azt mondom nektek, egy ember sem hagyhat el házat, testvéreket, anyát, apát, gyermekeket, szántóföldeket értem és az örömhírért úgy,


text:
hogy ne kapná meg azok százszorosát, most ebben az időben: házakat, testvéreket, anyákat, gyermekeket és szántóföldeket üldözésekkel, az elkövetkező korban pedig örök életet.


text:
Úton voltak és Jeruzsálembe mentek fel. Jézus előttük ment, rajtuk pedig döbbenet ült, félve követték. Ekkor újra magához vette a tizenkettőt és azokról a dolgokról kezdett beszélni nekik, amelyek vele történni fognak:


text:
„Most felmegyünk Jeruzsálembe, és az embernek Fiát át fogják adni a főpapoknak, az írástudóknak, azok halálra fogják ítélni, és át fogják adni őt a nemzeteknek.


text:
Ekkor hozzámentek Zebedeus fiai, Jakab és János és megszólították: „Tanító, szeretnénk, ha azt, amit kérünk tőled, megtennéd nekünk."


text:
Ok ezt felelték neki: „Add meg nekünk, hogy dicsőségedben egyikünk jobb-, és másikunk balkezed felől ülhessen!"


text:
„Nem tudjátok, mit kértek!" felelte nekik Jézus. „Képesek vagytok-e kiinni azt a poharat, melyet én iszom ki, vagy bemerülni azzal a bemerüléssel, mellyel én merítkezem be?"


text:
„Képesek vagyunk" - felelték azok, mire Jézus ezt mondta nekik:”Ki fogjátok ugyan inni azt a poharat, melyet én kiiszom, s be fogtok merülni azzal a bemerüléssel, mellyel én bemerülök,


text:
de a jobbomon és balomon való ülést nem az én dolgom megadni, hanem azoké lesz, akiknek elkészítették."


text:
Erre Jézus magához szólította őket és ezt mondta nekik: „Tudjátok, hogy azok, akiknek a nemzetek között uralkodói tekintélyük van, uraságuk alá kényszerítik, és nagyjaik fennhatóságuk alá nyomják Oket!


text:
Köztetek azonban nem ilyen a viszony. Ellenkezőleg. Aki közöttetek nagy akar lenni, szolgáljon ki titeket,


text:
Hiszen az embernek Fia sem azért jött, hogy őt szolgálják ki, hanem hogy ő szolgáljon ki másokat, és lelkét sokakért váltságul adja!"


text:
Jerikóba értek. Mikor éppen kimentek Jerikóból, ő meg a tanítványai, s tekintélyes számú tömeg, egy vak koldus ült az út szélén, Timeus fia, Bartimeus.


text:
Ez, ahogy meghallotta, hogy a názáreti Jézus megy el arra, kiabálni kezdett: „Dávidnak Fia, Jézus, könyörülj rajtam!"


text:
Sokan korholták, hogy elhallgattassák, de ő annál inkább kiáltozott: „Dávidnak Fia, könyörülj rajtam!"


text:
Jézus megállt, és így szólt: „Hívjátok őt ide!" Hívták a vakot, így szóltak hozzá: „Bízzál, kelj fel, hív téged!"


text:
Mikor Jeruzsálemhez közeledtek, az Olajfák hegyén Betfagénál és Betániánál tanítványai közül kettőt elküldött.


text:
„Menjetek el a veletek szemben levő faluba mondotta nekik. - Ahogy beértek, tüstént rátaláltok egy megkötött szamárcsikóra, melyen még ember sohasem ült. Oldjátok el, és hozzátok ide!


text:
Ha pedig valaki megkérdezné tőletek: Miért teszitek ezt? Mondjátok: az Úrnak van szüksége rá, s azonnal elbocsátja azt ide."


text:
Aztán bement Jeruzsálembe a szent helyre. Ott mindent megtekintett, majd késő lévén, a tizenkettővel kiment Betániába.


text:
Már messziről meglátott egy dús levélzetű fügefát, s odament, hogy talán talál rajta valamit. De mikor hozzáért, semmit sem talált rajta, csak levelet. Mert még nem volt itt a fügék ideje!


text:
Ekkor megszólalt, és így szólt a fához: „Senki rólad többé gyümölcsöt ne egyék az örök korig soha." A tanítványai hallották.


text:
Jeruzsálembe érkeztek. Bementek a szent helyre, s Jézus hozzáfogott, hogy kiűzze a szent helyről azokat, akik ott árusítottak és vásároltak. A pénzváltók asztalait, a galambárusok székeit felforgatta,


text:
Majd tanította őket. „Nincs-e megírva, hogy az én házamat az összes nemzetek imádság házának fogják nevezni? Ti azonban rablók barlangjává tettétek."


text:
Meghallották azt a főpapok és írástudók, és keresték, milyen módon veszíthetnék őt el. Féltek ugyanis tőle, mert az egész tömeget megdöbbentette tanítása.


text:
Péter, aki visszaemlékezett, megjegyezte: „Rabbi, nézd csak, a fügefa, melyet megátkoztál, kiszáradt."


text:
Bizony, azt mondom nektek, hogyha valaki azt mondaná ennek a hegynek: emelkedj fel, és hullj a tengerbe, ha nem kételkedne szívében, hanem hinné, hogy amit mond, megtörténik, akkor meg is lenne neki.


text:
Ezért azt mondom nektek: akármiért imádkoztok is, higgyétek, hogy már megkaptátok, amit kértek, és meglesz nektek!


text:
De ha valamikor imádkozva álltok, bocsássátok meg, ha valaki ellen valamit tartogattok, hogy a ti mennyben lakó Atyátok is megbocsássa a ti botlásaitokat.


text:
és megkérdezték tőle: „Milyen felhatalmazással teszed ezeket? Ki adta neked a felhatalmazást, hogy ezeket tehesd?"


text:
Jézus ezt felelte nekik: „Kérdezek tőletek egy dolgot, feleljetek nekem, akkor majd én is megmondom nektek, miféle felhatalmazással cselekszem ezeket.


text:
Ekkor magukban latolgatták a dolgot: „Ha azt mondjuk szóltak, a mennyből való, azt fogja mondani: Miért nem hittetek akkor neki?


text:
Ha pedig azt mondjuk, hogy az emberektől" féltek a néptől, mert mind azt tartották Jánosról, hogy valóban próféta.


text:
Azt felelték hát Jézusnak: „Nem tudjuk." Jézus is ezt mondta hát nekik: „Én sem mondom meg nektek, milyen felhatalmazás alapján cselekszem ezeket."


text:
Majd példázatokban kezdett szólni: „Egy ember szőlőt ültetett, körülkerítette, sajtót vésett le benne, tornyot is épített, majd kiadta szőlőműveseknek. Aztán külföldre utazott.


text:
A maga idejében egy rabszolgát küldött a szőlőművesekhez, hogy kapjon a szőlőművesektől a szőlő terméséből.


text:
De volt még valakije: egy szeretett fia. Utolsónak azt küldte hozzájuk. Úgy gondolta: talán csak megszégyenülnek a fiammal szemben.


text:
De azok a földművesek így beszéltek egymás között: Ez az örökös! Jertek, öljük meg, és mienk lesz az örökrésze!


text:
Ezután igyekeztek elfogni őt, de féltek a tömegtől. Észrevették ugyanis, hogy róluk mondta a példázatot. Azzal otthagyták Jézust, és elmentek.


text:
Elmentek és így szóltak hozzá: „Tanító, tudjuk, hogy igaz vagy, és nem törődsz senkivel sem, mert nem nézed az emberek személyét, hanem az Isten útját a valóság alapján tanítod! Szabad-e a császárnak adót fizetni?" Megfizessük-e, vagy ne fizessük?"


text:
O azonban átlátta képmutatásukat, és így felelt nekik: „Miért kísértetek? Hozzatok ide nekem egy dénárt, hadd lássam!"


text:
Mire Jézus így szólt hozzájuk: „Adjátok meg a császárnak, ami a császáré és Istennek, ami az Istené." Elcsodálkoztak rajta.


text:
Aztán sadduceusok jöttek hozzá, kik azt beszélik, hogy nincs feltámadás, ők is kérdést intéztek hozzá.


text:
„Tanító! - szóltak. - Mózes azt írta nekünk, hogyha valakinek úgy hal meg a testvére, hogy feleséget hagy hátra, de nem hagy gyermeket, vegye el a testvére az asszonyt, és támasszon magot a testvérnek.


text:
A feltámadáskor, mikor majd felkelnek a sírból, közülük kié lesz az asszony? Hiszen heten bírták feleségül."


text:
Jézus ezt felelte nekik: „Nem azért tévelyegtek-e, mert nem ismeritek az írásokat, sem az Isten hatalmát?


text:
Mikor ugyanis a halottak közül feltámadnak, sem feleséget nem vesznek, sem nőül nem mennek, hanem olyanok lesznek, mint a meny-nyékben az angyalok.


text:
A halottakat illetően pedig, hogy feltámadnak, nem olvastátok-e Mózes könyvében, hogy a csipkebokornál mit szólt az Isten: Én vagyok Ábrahámnak Istene, Izsáknak Istene és Jákobnak Istene?


text:
Az egyik írástudó, miután hallotta vitájukat, hozzáment, és látva, hogy helyesen felelt meg nekik, megkérdezte tőle: „Mindegyik közül melyik parancsolat az első?"


text:
Szeresd hát az Urat, Istenedet egész szívedből, egész lelkedből, egész gondolkodásodból és minden erődből!


text:
„Ez a helyes, Tanító - válaszolt neki az írástudó, a valóságnak megfelelően mondtad, hogy egy az Isten, és nincs több rajta kívül.


text:
Továbbá, hogy egész szívből, teljes belátásból és egész erődből szeretni őt és szeretni felebarátunkat, mint magunkat: több minden egészen égő és véres áldozatnál."


text:
Jézus mikor észrevette, hogy értelmesen felelt, így szólt hozzá: „Nem messze vagy az Isten Királyságától." Többé azután senki sem merte őt megkérdezni.


text:
Jézus a szent helyen tanítva megszólalt, és ezt kérdezte: „Hogy mondhatják az írástudók, hogy a Felkent Dávidnak a Fia?


text:
Maga Dávid a Szent Szellem által ezt mondta: Szólt az Úr az én Uramnak: Ülj le jobbom felől, míg ellenségeidet lábad alá nem vetem!


text:
A nagy tömegnek Öröm volt hallgatnia őt. Tanítás közben így szólt egyszer: „őrizkedjetek az írástudóktól, kiknek az a kívánságuk, hogy palástban járhassanak, és a piacokon köszöntsék őket,


text:
Az özvegyek házát ők eszik föl, bár színből hosszan imádkoznak. Ezeknek bőségesebben jár ki majd az ítélet!"


text:
Aztán leült a persely ellenében és figyelte, hogy a tömeg hogyan dobja pénzét a perselybe. Sok gazdag sokat vetett.


text:
Magához szólította tanítványait és így szólt hozzájuk: „Bizony azt mondom nektek, hogy ez a szegény özvegy mindazoknál többet vetett, akik a perselybe dobtak.


text:
Mert mindenki a feleslegéből vetett, de ez a maga szűkösségéből mindenét bedobta, amije volt, még a betevő falatját is."


text:
A szenthelyről való távozásakor egyik tanítványa megszólította: „Tanító! Nézd, mekkora kövek, mekkora épületek!"


text:
„Látod ezeket a nagy épületeket?" - mondta neki Jézus. „Követ kövön nem fognak itt hagyni, melyeket le nem rombolnának!"


text:
Mikor aztán az Olajfák hegyén a szenthellyel átellenben leült, külön megkérdezték őt, Péter, Jakab, János és András:


text:
„Mondd meg nekünk, mikor történnek meg ezek, és micsoda jele lesz annak az időnek, amikor mindezeknek végbe kell menniük."


text:
Ha aztán háborúkról és háborús hírekről fogtok hallani, meg ne riadjatok! Meg kell történniük, de ez még nem a vég.


text:
Mert nemzet nemzetre, s királyság királyságra fog támadni. Helyenként földrengések lesznek, éhínségek támadnak. A szülőfájdalmaknak csak kezdete ez.


text:
De ti vigyázzatok magatokra. Tanácsoknak, gyülekezeteknek fognak átadni titeket, meg fognak verni benneteket, helytartók, királyok előtt fogtok állni énértem, nekik tanúságtételül!


text:
Ha aztán elárulnak, s elhurcolnak titeket, ne legyen előre gondotok arra, hogy mit szóljatok, hanem amit éppen abban az órában adnak majd nektek, azt mondjátok! Mert nem ti lesztek a szólók, hanem a Szent Szellem.


text:
Akkor halálra fogja adni testvér a testvérét, atya a gyermekét. A gyermekek a szüleikre támadnak, és megöletik őket.


text:
Az én nevemért mindenki előtt gyűlöletesek lesztek! Ám, aki végig állhatatos marad, meg fog menekülni!


text:
Ha aztán megpillantjátok majd az utálatos pusztítást, mely ott fog állani, ahol nem kellene - aki olvassa értse meg -, akkor akik Júdeában lesznek, fussanak a hegyekbe,


text:
Mert azokon a napokon olyan szorongatás lesz, amilyen még nem volt a teremtés kezdete óta, melyet Isten teremtett, a mai napig, és nem is lesz.


text:
S ha az Úr meg nem rövidítette volna azokat a napokat, egy hús sem menekülne meg. De a kiválogatottakért, akiket kiválasztott magának, megrövidítette ama napokat!


text:
Mert hamis Felkentek és hamis próféták fognak támadni, jeleket és csodákat fognak tenni, hogy amennyiben lehetséges, még a kiválogatottakat is eltévelyítsék.


text:
Akkor az embernek Fia szét fogja küldeni az angyalokat, s a négy szél irányából a föld szélétől az ég széléig magához fogja gyűjteni a ki-válogatottakat.


text:
A fügefáról tanuljatok el egy példázatot! Ha a hajtása már kizsendül és leveleket növeszt, tudjátok, hogy közel a nyár.


text:
így lesz akkor is, ha majd azt látjátok, hogy ezek megtörténnek, akkor tudjátok majd, hogy közel van, az ajtó előtt.


text:
Ama napról és óráról pedig senki sem tud, még a mennyben az angyalok sem, a Fiú sem, hanem csak az Atya.


text:
Olyan ez, mint mikor egy külföldre utazó elhagyja házát, s rabszolgáinak meghatalmazást ad, és kinek-kinek a maga munkáját kiadja, az ajtónállónak pedig megparancsolja, hogy ébren legyen.


text:
Legyetek hát ébren! Hiszen nem tudjátok, hogy a ház ura mikor jön: este, éjfélkor, kakasszókor vagy hajnalban.


text:
Két nap múltán pászka volt és a kovásztalan kenyerek ünnepe. A főpapok és írástudók azon voltak, hogy csellel elfogják és megöljék Jézust.


text:
Mialatt Betániában a poklos Simon házában volt, és éppen asztalnál feküdt, odament egy asszony, kinél valódi és igen értékes nárdusszal telt alabástrom korsócska volt. Az asszony széttörte az alabástromot, és kiöntötte tartalmát Jézus fejére.


text:
Voltak ott némelyek, akik magukban bosszankodtak a dolgon. „Mire való volt a nárdusznak ilyen eltékozlása?


text:
Háromszáz dénárért is el lehetett volna adni ezt a kenetet, s odaadni a szegényeknek!" Lihegő indulattal támadtak, az asszonyra.


text:
Szegények ugyanis mindig lesznek veletek, és amikor csak akarjátok, jót tehettek majd velük, de én nem mindig leszek nálatok.


text:
Bizony azt mondom nektek, hogy ahol csak az egész világon az örömüzenetet hirdetni fogják, azt is beszélni fogják az ő emlékezetére, amit ő tett."


text:
Azok, mikor meghallották, megörültek és megígérték, hogy pénzt adnak neki. Júdás aztán kereste az alkalmat, hogy átadhassa őt.


text:
A kovásztalan kenyerek ünnepének első napján, mikor a pászkabárányt leölték, tanítványai megkérdezték Jézustól: „Mit akarsz? Hova menjünk, hogy elkészítsük a pászkabárányt, hogy megehesd?"


text:
Erre két tanítványt küldött el, és ezt mondta nekik: „Menjetek el a városba, majd találkoztok egy emberrel, aki vizeskorsót visz, kövessétek azt.


text:
Ott, ahová bemegy, mondjátok meg a gazdának: a Tanító kérdezteti: hol van az én szállásom, ahol tanítványaimmal a pászkabárányt megehetem?


text:
A tanítványok elmentek, megérkeztek a városba, és úgy találták, ahogy az Úr megmondta nékik. Aztán elkészítették a pászkabárányt.


text:
Már az asztalnál feküdtek és ettek, mikor Jézus így szólt: „Bizony, azt mondom nektek, hogy közületek egy el fog árulni engem. Az, aki velem együtt eszik."


text:
Az embernek Fia elmegy ugyan, úgy, ahogy írva van felőle, de jaj annak az embernek, aki az embernek Fiát elárulja. Jobb volna annak az embernek, ha nem született volna."


text:
Mialatt ettek, fogta a kenyeret, megáldotta, megtörte, adott nekik, és így szólt: „Vegyétek, ez az én testem!"


text:
Bizony, azt mondom nektek, hogy nem iszom a szőlőtőkének gyümölcséből többé addig a napig, míg az Isten királyságában újra nem ihatok belőle."


text:
Közben ezt mondotta nekik Jézus:”Mindnyájan megütköztök majd bennem, és tőrbe estek, mert írva van: Megverem majd a pásztort, és elszélednek a juhok.


text:
Erre Jézus ezt mondta neki: „Bizony, azt mondom neked, hogy ma, ez éjszakán, mielőtt a kakas kétszer kukorékolna, háromszor megtagadsz engem."


text:
De Péter erősködve hangoztatta: „Ha veled együtt kellene meghalnom is, meg nem tagadlak téged." Hasonlóképpen szóltak mindannyian.


text:
Mikor arra a helyre érkeztek, melynek Gecsemáné a neve, így szólt tanítványaihoz: „Üljetek le ide, amíg én imádkozom."


text:
Magával vitte Pétert, Jakabot és Jánost. Aztán rémület és otthontalanság érzete kezdte nyugtalanítani, s így szólt hozzájuk:


text:
„Abba, Atyám - mondta -, minden lehetséges neked. Távoztasd el tőlem azt a poharat! De ne az legyen, amit én akarok, hanem amit te."


text:
Aztán odament, és szunnyadva találta őket. „Simon, szunnyadsz? - kérdezte Pétert - Nem volt erőd egy órát ébren tölteni?


text:
Maradjatok ébren, és imádkozzatok, hogy kísértésbe ne jussatok! A szellem ugyan hajtja az indulatot, de a hús erőtlen!"


text:
Mikor ismét odament, szunnyadva találta őket, mert szemükre álom nehezedett. Azt sem tudták, mit feleljenek neki.


text:
Harmadszor is odament, és azt mondta nekik: „Szunnyadjatok most már és nyugodjatok! Nincs a gonosz előtt akadály. Eljött az óra. Íme az embernek Fiát átadják a vétkezők kezébe.


text:
Azonnal, még mialatt beszélt, megjelent Júdás, a tizenkettő közül egy, és vele jött a főpapoktól, írástudóktól és vénektől egy egész tömeg, kezükben kardokkal és botokkal.


text:
Aki elárulta, egy jelben egyezett meg velük: „Akit majd megcsókolok - mondotta -, az O! Ragadjátok meg, és vezessétek el biztonsággal!"


text:
Valaki, egy a mellette állók közül kirántotta kardját, rávágott a főpap rabszolgájára, és leszelte annak fülét.


text:
Ekkor Jézus megszólalt: „Mint egy haramiára, úgy jöttetek rám, kardokkal és botokkal, hogy elfogjatok engem!


text:
Napról-napra veletek voltam, a szent helyen tanítottam, s nem fogtatok el. De kell, hogy az írások beteljesedjenek."


text:
Péter pedig messziről követte őt be a főŹpap udvarába, és ott ült a szolgákkal együtt, és melegedett a tűznél.


text:
A főpapok és az egész nagytanács tanúvallomást kerestek Jézus ellen, hogy megölethessék, de nem találtak.


text:
„Hallottuk, mikor ezt mondta: le fogom rombolni ezt a templomot, mely kézzel épült, és három nap alatt másikat, nem kézzel épültet építek helyébe."


text:
Ekkor kiállt a középre a főpap és megkérdezte Jézust: „Hát te semmit sem felelsz, bármilyen tanúságot tesznek is azok ellened?"


text:
O azonban hallgatott, és nem felelt semmit sem. A főpap újabb kérdést intézett hozzá: „Te vagy a Felkent, az Áldottnak Fia?" - kérdezte.


text:
Erre Jézus ezt felelte: „Én vagyok. Majd látni fogjátok az embernek Fiát, amint a Hatalom jobbján ül, s az ég felhőivel eljön!"


text:
Erre némelyek köpdösni kezdték, majd letakarták az arcát, arcul verdestek, és felszólították: „Prófétálj!" A szolgák is arcul verdestek őt.


text:
Ismét letagadta. Kis idő múltán a mellette állók újra azt mondták Péternek: „Csakugyan közülük való vagy. Hiszen galileai is vagy."


text:
Ekkor másodszor kukorékolt a kakas. Péter pedig visszaemlékezett arra a szóra, melyet Jézus mondott neki, hogy mielőtt a kakas kétszer kukorékolna, háromszor tagadsz meg engem. S erre gondolva, sírt.


text:
A főpapok a vénekkel és írás-tudókkal és az egész nagytanáccsal hajnalban rögtön ülést tartottak, utána Jézust megkötöztették, elvitették, és átadták Pilátusnak.


text:
Volt akkor egy Barabbás nevű fogoly, kit lázadókkal együtt bilincseltek meg. Ezek a lázadók gyilkosságot is elkövettek.


text:
„De hát mi gonoszát tett?" - kérdezte őket Pilátus, mire azok még inkább kiáltozták: „Feszítsd meg!"


text:
Mivel Pilátus eleget akart tenni a tömegnek, elbocsátotta nekik Barabbást, Jézust pedig megkorbácsoltatta, és átadta, hogy megfeszítsék.


text:
A katonák azután bevezették őt az előcsarnokba, mely a kaszárnya (pretorium), és oda összehívták az egész szakaszt.


text:
Mikor már eleget gúnyolták, lehúzták róla a bíbort, és ráadták a saját köpenyét. Azután elvezették, hogy megfeszítsék.


text:
Egy arra elmenő embert, bizonyos cirénei Simont, Rufusz és Alexander atyját, ki a mezőről jött, rákényszerítették, hogy a keresztjét vigye.


text:
Az arra elmenők káromolták, a fejüket csóválták, és így szóltak: „Hah! Te, ki a templomot lerombolod és három nap alatt felépíted,


text:
Hasonló módon gúnyolódtak az írástudókkal együtt a főpapok is. Azt mondogatták egymás között: „Másokat megmentett, de magát nem képes megmentem.


text:
Na, Felkent! Izrael királya! Szálljon le most a keresztről, hogy lássunk és higgyünk!" Ócsárolták őt azok is, akiket vele együtt feszítettek meg.


text:
A kilencedik órában Jézus nagy hangon kiáltotta: „Elói, Elói, láma szabadítani!" Ami lefordítva: „Istenem, Istenem, miért hagytál el engem?"


text:
Valaki elfutott, spongyát ecettel töltött meg, egy nádszálra tette és megitatta őt. „Hagyjátok mondta, lássuk, eljön-e Illés, hogy levegye."


text:
Mikor a százados, aki ott állt vele szemben, látta, hogy hogyan lehelte ki szellemét, azt mondta: „Valóban Isten Fia volt ez az ember!"


text:
Asszonyok is voltak ott, akik messziről szemlélődtek, köztük magdalai Mária, Mária, a kisebbik Jakabnak és Józsénak anyja és Salómé,


text:
kik már akkor követték és kiszolgálták őt, mikor még Galileában időzött. Rajtuk kívül még sok más nő, akik vele együtt jöttek fel Jeruzsálembe.


text:
az Arimátiából való József, egy nemesen viselkedő tanácstag, aki maga is várta Isten királyságát, nekibátorodott, bement Pilátushoz, és elkérte Jézus testét.


text:
Pilátus elcsodálkozott azon, hogy már halott. Magához hívatta a századost, és megkérdezte tőle, hogy régen halt-e meg.


text:
Ez azután finom gyolcsot vásárolt, s miután levette a keresztfáról, a gyolcsba begöngyölte őt, aztán lehelyezte egy sírboltba, mely sziklából volt kivésve. A sír ajtaja elé nagy követ hengerítettek.


text:
Miután a szombat eltelt, magdalai Mária, Mária a Jakab anyja és Salomé illatszereket vásároltak, hogy a sírhoz menjenek és megkenjék őt.


text:
Mikor azonban feltekintettek, észrevették, hogy a kő már el van gördítve. A kő ugyanis igen nagy volt.


text:
Ám az így szólt hozzájuk: „Meg ne döbbenjetek! A názáreti Jézust keresitek, akit megfeszítettek. Feltámadott! Nincs itt. Nézzétek, itt a hely, ahová helyezték.


text:
De ti menjetek el, s mondjátok meg tanítványainak és Péternek, hogy előttetek fog Galileába menni! Ott meg fogjátok látni őt, amint megmondta nektek."


text:
Mikor kijutottak, futva mentek el a sírtól, mert reszketés ült rájuk, és magukon kívül voltak, úgyhogy senkinek sem szóltak egy szót sem, mert féltek.


text:
Jézus, miután a hét első napján feltámadott, először magdalai Máriának jelent meg, akitől hét ördögöt űzött el.


text:
Utoljára a tizenegynek vált láthatóvá, mikor asztalnál feküdtek. Jézus korholta őket, megszidta hitetlenségükért és keményszívűségükért, hogy nem hittek azoknak, akik feltámadtan látták őt.


text:
Majd ezt mondta nekik: „Menjetek el az egész világba, s hirdessétek minden teremtménynek az örömhírt:


text:
azokat ellenben, akik hittek, a következő jelek fogják kísérni: nevemmel ördögöket fognak kiűzni, új nyelveken fognak szólni,


text:
kígyókat emelnek fel, s ha valami halálos mérget isznak, nem fog nekik ártani, gyengélkedőkre vetik kezüket, s azok állapota megjavul."


text:
Tanítványai pedig elmentek, és mindenhol hirdették az Igét. Az Úr velük munkálkodott együtt, és az igehirdetést követő jeleken át megszilárdította a lelkekben az Igét.


text:
Miután már sokan fogtak hozzá, hogy a köztünk teljességre jutott eseményeket rendbe szedve elbeszéljék


text:
úgy, ahogyan azokat nekünk azok átadták, akik az Igének kezdettől fogva szemtanúi és szolgái lettek,


text:
jónak láttam én is, ki mindennek eleitől fogva pontosan utánajártam, hogy sorjában leírjam őket neked, igen derék Teofilosz,


text:
Júdea királyának, Heródesnek napjaiban volt egy Zakariás nevű pap, aki Abia napi beosztásában szolgált. Ennek felesége is Áron leányai közül származott, a neve Erzsébet volt.


text:
Isten előtt mindketten igazságosak voltak, és feddhetetlenül jártak az Úr összes parancsolataiban és az ő igazságos útjain.


text:
Nem volt gyermekük, mivelhogy Erzsébet meddő volt, és mind a ketten már élemedett korú emberek voltak.


text:
a papi szokásnak megfelelően a sorsvetés neki juttatta azt a feladatot, hogy az Úr templomába bemenjen füstölni.


text:
Ám az angyal így szólt hozzá: „Ne félj, Zakariás, hiszen könyörgésed meghallgatásra lelt. Feleséged, Erzsébet fiat fog szülni neked, és azt te majd János névvel nevezed.


text:
mert nagy lesz az Úr előtt. Nem fog inni sem bort, sem pálinkát, és már anyja méhétől a Szent Szellem fogja betölteni.


text:
O előtte fog járni Illés szellemével és hatalmával, hogy az atyák szívét a fiákhoz visszatérítse, az engedetleneket az igazságosak észjárására hozza, hogy az Úrnak jól fölkészült népet állítson elő.”


text:
Zakariás megkérdezte az angyaltól: „Miről tudhatom ezt meg? Hiszen öreg ember vagyok, és feleségem is élemedett korú.”


text:
„Én Gábriel vagyok felelte neki az angyal -, aki Isten mellett szoktam állni. Azért küldtek el, hogy beszéljek veled, és örömhírül hirdessem ezeket.


text:
Hallgatásra leszel azonban ítélve addig a napig, amelyen megtörténnek ezek, nem fogsz tudni szólni amiatt, hogy nem hittél szavaimnak, melyek a maguk idejében be fognak teljesedni.”


text:
Mikor aztán kiment, és nem tudott szólani hozzájuk, fölismerték, hogy látomást látott a templomban. Csak integetett nekik, de megmaradt némának.


text:
„így tett velem az Úr azokban a napokban, amelyekben rám tekintett, hogy gyalázatomat, melyet az emberek között viseltem, levegye rólam.”


text:
A hatodik hónapban azután az Isten Galileának egyik városában, melynek neve Názáret, elküldte Gábriel angyalt


text:
egy szűzhöz, aki egy - a Dávid házából való - József nevű férfinak volt a jegyese. A szűz neve Mária volt.


text:
Nagy lesz ő, a Magasságos Fiának nevezik majd, s az Úr, az Isten neki adja atyjának, Dávidnak trónját,


text:
„A Szent Szellem száll reád - felelte neki az angyal -, a Magasságosnak hatalma fogja rád vetni árnyékát, ezért szentnek fogják nevezni szülöttedet, Isten Fiának.


text:
Lásd, rokonod, Erzsébet maga is fiúval terhes öregségében, és most már hatodik hónapjában van az, akit meddőnek neveznek.


text:
„Itt van az Úr rabszolgálója? szólt erre Mária -, ahogy mondtad, úgy történjék velem.” Ezzel az angyal eltávozott tőle.


text:
Amikor Erzsébet Mária köszöntését meghallotta, az történt, hogy a magzat repesni kezdett Erzsébet méhében, Erzsébet meg Szent Szellemmel telt meg,


text:
hogy rátekintett rabszolgálójának alacsony voltára. Hiszen mostantól fogva minden nemzedék boldognak fog mondani engem.


text:
karjával megvalósította hatalmának uralmát. Szétszórta azokat, akiket szívük gondolkodása fenn-héjázásra bírt,


text:
visszaemlékezett Ábrahámnak és magvának ígért örök irgalmasságára, úgy, ahogy arról atyáinkhoz szólott.”


text:
Mikor a környéken lakók és a rokonok meghallották, hogy az Úr milyen nagy irgalommal fordult feléje, vele együtt örvendeztek.


text:
A nyolcadik napon aztán eljöttek, hogy körülmetéljék a gyermeket, atyja nevéről Zakariásnak akarták nevezni.


text:
A környéken lakókat pedig nagy félelem szállottá meg, Júdea egész fennsíkján mindenfelé szóbeszéd tárgyává lettek mindezek a dolgok.


text:
Azok, akik hallották, mind szívükre vették, és így szóltak: „Ugyan mivé válik még ez a gyermek? Hisz máris vele van az Úr keze.”


text:
Téged is, kisgyermek, a Magasságos prófétájának fognak nevezni, mert az Úr előtt fogsz járni, hogy az ő útjait elkészítsd,


text:
annak következtében, hogy Istenünk irgalomra gerjedt, s ez irgalommal reánk tekintett a magasságból a napfölkelte,


text:
A gyermeknek aztán növekedést és erőre jutást adott a Szellem, addig a napig azonban, amelyen Izraelnek bemutatkozott, a pusztában tartózkodott.


text:
Azokban a napokban történt, hogy a felséges Augustus Cézár rendeletet adott ki, hogy az egész lakott földet írják össze.


text:
Galileából, Názáret városából József is fölment Dávid városába, melyet Betlehemnek hívnak, mivel Dávid házából és atyafiságából származott;


text:
Meg is szülte elsőszülött fiát, bepólyálta, és jászolba fektette, mivelhogy a szálláson nem volt helyük.


text:
Azon a vidéken pásztorok tartózkodtak a szabad ég alatt, s az éjszakában őrváltásról őrváltásra őrizték nyájukat.


text:
Egyszer csak az Úrnak egy angyala állott melléjük, és az Úr dicsősége körülragyogta őket. Nagy félelem ült reájuk,


text:
de az angyal ezt mondta nékik: „Ne féljetek, mert nagy örömet hirdetek nektek, mely az egész népnek is öröme lesz:


text:
Ekkor hirtelen a mennyei hadseregből sok sok angyal állott az angyal mellé, s azok ily szóval magasztalták az Istent:


text:
Történt aztán, hogy mihelyt az angyalok a pásztoroktól az égbe távoztak, ezek beszélgetni kezdtek egymás között: „Na, menjünk el Betlehemig, hadd lássuk meg ezt az eseményt, melyet az Úr megismertetett velünk.”


text:
Mindazokat, akik hallották, csodálkozásra indították azok a szavak, melyeket a pásztorok mondottak nekik.


text:
A pásztorok azután visszatértek, közben dicsőítették és magasztalták az Istent mindazért, amit hallottak és láttak, úgy, ahogy nekik megmondották.


text:
Amikor betelt a nyolc nap ahhoz, hogy körülmetéljék őt, Jézus névvel nevezték el, melyet az angyal említett meg, még mielőtt Mária méhébe fogadta volna Őt.


text:
Amikor aztán a Mózes törvénye szerint elteltek tisztulásuknak napjai, fölvitték őt Jeruzsálembe, hogy az Úr elé állítsák,


text:
aszerint, ahogy az Úr törvényében írva van, hogy minden férfi-magzatot, ki anyja méhet megnyitja, az Úr szenteltjének kell nevezni.


text:
Fölvitték, hogy az Úr törvényében megírottak szerint megadják az áldozatot, egy pár gerlét, vagy két galambfiókát.


text:
Volt Jeruzsálemben egy Simeon nevű ember. Ez az ember igazságos és lelkiismeretes volt, várta Izrael megbátorítását, és Szent Szellem ült rajta.


text:
Korábban kijelentést kapott a Szent Szellemtől, hogy nem lát addig halált, amíg meg nem látja az Úrnak Felkentjét.


text:
Szellem indítására ment el a szent helyre, úgyhogy amikor a gyermek Jézust szülei bevitték, hogy a törvényes szokást megtegyék érte,


text:
Simeon aztán megáldotta őket, majd így szólt a gyermek anyjához, Máriához: „Lásd, ő sokak elesésének és felkeltének okául jelent meg Izraelben, és jelül, melynek ellene fognak mondani.


text:
Sőt néked magadnak is kard járja át majd lelkedet. Azért lesz ez, hogy sok szív fontolgatásairól lehulljon a lepel.”


text:
Anna is prófétanő volt, az Áser törzséből való Fánuel leánya. Korban igen előrehaladott volt, szüzessége óta hét éven át élt a férjével,


text:
és most nyolcvannégy éves özvegy volt. Böjtölésekkel és könyörgések-kel szolgált az Istennek, s éjjel-nappal el nem maradt a szent helyről.


text:
Abban az órában is ott állott, vallást tett az Isten mellett, és szólt őfelőle mindazokhoz, akik Jeruzsálem megváltását várták.


text:
Mikor aztán mindent elvégeztek, amivel a törvény szerint tartoztak, Galileába tértek vissza, városukba, Názáretbe.


text:
A gyermek pedig növekedett és szilárdult a bölcsességben, mely Ot megtöltötte. Istennek kegyelme volt rajta.


text:
Amikor a napoknak végére jutottak, visszaindultak, a gyermek Jézus hátramaradt Jeruzsálemben, szülei azonban nem vették észre.


text:
Mivelhogy azt gondolták, hogy az úti társaságban van, egy napi járóföldet mentek, és csak aztán keresték a rokonok és ismerősök között.


text:
Úgy történt azonban, hogy csak három nap múltán találtak rá, amint éppen a templomban a tanítók közt ült, és hol hallgatta, hol meg kérdezgette őket.


text:
Mikor szülei meglátták, megrettentek. „Gyermekem - szólította meg az anyja -, miért tettél így velünk? Lásd, atyád és én gyötrődve keresünk.”


text:
„Miért van, hogy kerestetek engem? - kérdezte tőlük Jézus. - Nem tudjátok, hogy nekem abban kell lennem, ami Atyámé?”


text:
De aláment velük, s Názáretbe került, hol magát alájuk vetette. Anyja azonban mind ezeket a dolgokat szívében őrizgette.


text:
Tibériusz császár kormányzásának tizenötödik évében, amikor Poncius Pilátus volt Júdea kormányzója, Heródes meg Galileának negyedes fejedelme, s ennek testvére, Fülöp, Itureának és Trachonitis tartománynak negyedes fejedelme, Lüzániás Abiléné negyedes fejedelme,


text:
János bejárta a Jordánt környékező egész vidéket, s a más felismerésre térést jelképező bemerítést hirdette a vétkek megbocsátására,


text:
amint Ézsaiás próféta beszédeinek könyvében írva áll: „Kiáltó szól a pusztában: Készítsétek el az Úrnak útját: Egyenesekké tegyétek ösvényeit!


text:
Teljék be minden hasadék, alacsonyodjék le minden hegy és halom, a görbe legyen egyenessé, a göröngyös sima úttá,


text:
Azokhoz a tömegekhez, melyek kimentek hozzá, hogy bemerítse őket, így beszélt: „Viperák fajzatai, kicsoda intett meg titeket, hogy az elkövetkező harag elől elmeneküljetek?


text:
Teremjétek csak a más felismerésre téréshez méltó gyümölcsöket, s ne kezdjetek el magatokban így beszélni: Nekünk Ábrahám az atyánk, mert mondom nektek, Isten ezekből a kövekből is támaszthat Ábrahámnak gyermekeket.


text:
A fejsze már a fák gyökerén van, kivágnak és tűzre vetnek minden fát, amely nemes gyümölcsöt nem terem.”


text:
és ő ezt felelte nékik: „Akinek két köntöse van, adjon át egyet annak, akinek nincs, és akinek eledele van, ugyanúgy cselekedjék.”


text:
A katonák is megkérdezték őt: „Hát mi mit tegyünk?” „Senkinek fenyegetésére ne legyetek? mondta nekik. - Álürüggyel ne zsaroljatok, hanem elégedjetek meg zsoldotokkal.”


text:
Mialatt a nép feszülten várt, és szívükben mindannyian azt fontolgatták János felől, hogy vajon nem ő-e a Felkent,


text:
megszólalt János, és ezt mondta mindnyájuknak: „Én vízbe merítelek titeket, de jő valaki, aki erősebb nálam, kinek még saruja szíját megoldani sem vagyok elég: ő Szent Szellembe és tűzbe fog titeket meríteni.


text:
Szórólapát van a kezében, hogy áttisztítsa szérűjét, csűrébe gyűjtse a gabonát, és olthatatlan tűzzel égesse el a polyvát.”


text:
Megfeddette Heródes negyedes fejedelmet testvérének felesége, Heródiás miatt, s mindama rossz miatt, melyeket Heródes tett.


text:
Amikor az egész nép bemerítkezett, s bemerítkezett Jézus is, történt, hogy mialatt imádkozott, megnyílt az ég,


text:
és a Szent Szellem galamb alakjában testileg raja szállott. Szózat is támadt az égből: „Te vagy az én szeretett Fiam, elnyerted tetszésemet.”


text:
Maga Jézus, amikor szolgálatát elkezdte, mintegy harmincéves volt. A hiedelem szerint József fia volt, aztán Élié,


text:
Jézus Szent Szellemmel telten visszatért a Jordántól, s a Szellem negyven napon át űzte őt ide-oda a pusztában.


text:
Ezalatt a vádló kísértette. Azokban a napokban semmit sem evett, de amikor azok elteltek, megéhezett.


text:
Erre a vádló a magasba vitte őt fel, és egy szempillantásban megmutatta neki a lakott föld összes királyságát.


text:
Majd így szólt hozzá: „Neked adom ezt az egész birodalmat és a királyságok dicsőségét, mert nekem adták azt, és én annak adom, akinek akarom.


text:
Elvitte aztán Jeruzsálembe, ott a templom ormára állította, és ezt mondta neki: „Ha Isten Fia vagy, vesd magad innen alá.


text:
Eljutott Názáretbe is, ahol felnövekedett. Ahogy szokta, szombatnapon bement a zsinagógába, ott felállt, hogy felolvasson.


text:
Ézsaiás próféta tekercsét adták oda neki. Amikor felnyitotta a tekercset, egy helyre bukkant, amelyen ez volt írva:


text:
„Az Úrnak Szelleme van rajtam, mivelhogy felkent engem, hogy a szegényeknek örömöt hirdessek, ő küldött, hogy szabadítást hirdessek a foglyoknak, szemük megnyílását a vakoknak, szabadon engedjem a szétzúzott szívűeket,


text:
Erre összegöngyölte a tekercset, odaadta a szolgának és leült. A zsinagógában mindenkinek szeme rá volt szegezve.


text:
Mindannyian tanúságot tettek felőle, és csodálták szavait, melyek kedvesen ömlöttek szájából. „Ugye, hogy a József fia ő?” - szóltak.


text:
De ő így szólt hozzájuk: „Bizonyára azt a példázatot mondjátok nekem: Orvos, magadat gyógyítsd meg! Mindazt, amit hallottunk, hogy Kapernaumban tettél, tedd meg itt is, a saját hazádban.”


text:
Az igazságot mondom nektek: Izraelben sok özvegyasszony volt Illés napjaiban, mikor az ég három évre és hat hónapra bezárult, s amikor az egész földön nagy éhínség támadt,


text:
Elizeus próféta idejében is sok poklos volt Izraelben, mégsem tisztult meg senki közülök, csak a szír Námán.”


text:
Rátámadtak, kivetették a városból; kiűzték annak a hegynek a meredélyére, amelyen a városuk épült, hogy letaszítsák,


text:
„Hah! Mi dolgunk egymással, názáreti Jézus? Elveszíteni jöttél minket? Tudom, hogy ki vagy! Istennek a Szentje!”


text:
Jézus megdorgálta: „Némulj el és menj ki belőle!” Erre az ördögi szellem a középre dobta azt, s kiment belőle anélkül, hogy kárt tett volna benne.


text:
Mindenkire nagy döbbenet ült, és arról beszéltek egymás között: „Micsoda szó ez! Joggal és hatalommal rendelkezik a tisztátalan szellemeken, és azoki is mennek.”


text:
Miután fölkelt, elment a zsinagógából a Simon házába. A Simon anyósát éppen erős láz szorongatta. Megkérték őt miatta,


text:
mire ő hozzálépett, föléje hajolt, és megdorgálta a hideglelést, úgyhogy a betegség elhagyta az asszonyt, ki is azonnal felkelt, és felszolgált nekik.


text:
Mikor a nap leszállóit, mindazok, akiknek sok minden betegségtől elgyengült hozzátartozóik voltak, hozzávitték azokat, s Ő minden egyesükre kezét vetette, és meggyógyította őket.


text:
Sokakból ördögi szellemek mentek ki, akik így kiáltoztak: „Te vagy az Isten Fia!” ő azonban megdorgálta, és nem hagyta szólani őket, tudták ugyanis, hogy Ő a Felkent.


text:
Mikor kinappalodott, elhagyta a várost, és egy puszta helyre ment. A tömegek keresték, és eljutottak hozzá. Tartóztatták Őt, hogy ne utazzék el tőlük.


text:
De Ő ezt mondta nekik: „Más városokban is kell hirdetnem az Isten királyságának örömhírét, mert evégre küldettem.”


text:
Jézus meglátta, hogy két hajó áll a part mellett, míg halászaik tőlük távolabb mentek, s hálóikat mosogatták.


text:
Jézus belépett hát a hajók közül az egyikbe, amely Simoné volt és megkérte, hogy evezzen a földtől kissé beljebb, aztán leült, és a hajóból tanította a tömeget.


text:
Mikor megszűnt beszélni, így szólt Simonhoz: „Evezzetek a mélyre, s bocsássátok le hálóitokat fogásra!”


text:
„Mester - felelte Simon -, egész éjen át fáradtunk, és semmit sem fogtunk, de a te szavadra lebocsátom a hálókat.”


text:
Intettek a másik hajóban levő társaiknak, hogy jöjjenek oda, és együtt fogjanak a háló kivonásához. Azok oda is mentek, és mindkét hajót megtöltötték, úgyhogy azok süllyedeztek.


text:
Mikor Simon Péter ezt látta, Jézus térdéhez esett, és így szólt: „Eredj el tőlem Uram, én vétkes ember vagyok.”


text:
éppen úgy Zebedeus fiaira, Jakabra és Jánosra is, kik Simonnal társas viszonyban voltak. „Ne félj - szólott azután Jézus Simonhoz -, mostantól kezdve élő embereket fogsz.”


text:
Történt, hogy mialatt az egyik városban tartózkodott, egy férfi ment hozzá, kit elborított a poklosság. Amikor Jézust meglátta, arcra borult, és úgy könyörgött hozzá: „Uram, hatalmadban áll, hogy ha akarod, megtisztíts engem.”


text:
Ő kinyújtotta kezét, megérintette, és így szólt: „Akarom. Tisztulj meg!” S a poklosság azonnal elhagyta.


text:
Aztán megparancsolta neki, hogy senkinek ne szóljon: „Hanem eredj el, mutasd meg magadat a papnak, és vidd fel tisztulásodért az ajándékot, ahogy Mózes elrendelte, tanúságtételül nekik.”


text:
De csak annál jobban szétment a hír felőle, úgyhogy nagy tömeg gyűlt össze, hogy hallgassák, és erőtlenségeikből orvoslást nyerjenek.


text:
Egyik napon történt, hogy amikor tanított, farizeusok és törvénytudók is ültek hallgatói között, akik Galilea, Júdea és Jeruzsálem összes falvaiból jöttek. Az Úrnak hatalma volt vele, hogy gyógyítson.


text:
Egyszer csak férfiak egy embert hoztak nyugágyon, aki gutaütött volt, igyekeztek bevinni és eléje helyezni.


text:
Mivel azonban a tömeg miatt nem találták a módját, hogy hogyan vigyék be, felhágtak a háztetőre, s a cserepeken keresztül eresztették alá fekhelyével együtt Jézus elé a középre.


text:
Az írástudók és farizeusok fontolgatni kezdték: „Ki ez, hogy káromlásokat szól? Kinek van hatalma vétkeket elengedni, ha nem egyedül Istennek?”


text:
Mi kerül kevesebb fáradságba: azt mondani-é, vétkeidet megbocsátották, vagy ezt mondani: kelj fel és járj?


text:
Hogy azonban megtudjátok, hogy az ember Fiának felhatalmazása van arra, hogy a földön vétkeket megbocsásson, - így szólt a gutaütötthöz: Hozzád szólok, kelj fel, fogd fekhelyedet, és eredj haza!”


text:
Mindannyian önkívületbe jutottak, dicsőítették Istent, és félelemmel telten így szóltak: „Ma hihetetlen dolgot láttunk.”


text:
Ezek után kiment, szemügyre vett egy Lévi nevű vámszedőt, amint a vámnál ült, s azt megszólította: „Kövess engem!”


text:
Majd nagy vendégséget rendezett neki otthonában. Vámszedőknek és egyebeknek nagy tömege dőlt velük együtt asztalhoz.


text:
A farizeusok és írástudóik zúgolódva szóltak tanítványainak: „Miért esztek és isztok a vámszedőkkel és vétkezőkkel együtt?”


text:
Jézus ezt felelte nekik: „Az egészségeseknek nincs szükségük orvosra, csak azoknak, akik rosszul vannak.


text:
Nem azért jöttem, hogy igazságosokat, hanem hogy vétkezőket hívjak, hogy más felismerésre térjenek.”


text:
„János tanítványai sűrűn böjtölnek, s végeznek könyörgéseket, ugyanúgy a farizeusok tanítványai is, de a tieid esznek és isznak.”


text:
Jézus ezt felelte nekik: „Nem kényszeríthetitek a násznépet, hogy azalatt böjtöljenek, amíg a vőlegény velük van.


text:
Példázatot is mondott nekik arról, hogy senki sem told új köpenyből lehasított foltot ócska köpenyhez. S ha mégis megteszi, az újat is széthasítja, s az ócskához mégsem illik az újból vett folt.


text:
Új bort sem tölt senki ócska tömlőkbe. S ha mégis, az új bor szétszakítja a tömlőket, maga kiömlik, a tömlők is elvesznek.


text:
Történt, hogy szombaton vetéseken mentek keresztül. Tanítványai kalászokat tépdestek, a kezükkel kidörzsölték, és úgy ették.


text:
Jézus így felelt nekik: „Sohasem olvastátok, hogy mit tett Dávid, amikor megéhezett a vele levőkkel együtt?


text:
Hogyan ment be az Isten házába, s hogy vette el, és ette meg az odaszánt kenyereket, melyeket csak a papoknak szabad megenniök? Sőt még a vele levőknek is adott.”


text:
Történt, hogy egy másik szombaton zsinagógába ment be és tanított. Volt ott egy ember, akinek a jobb karja száradt volt.


text:
Az írástudók és farizeusok meg szemmel tartották Őt, hogy szombaton gyógyít-e, hogy vádat találjanak ellene.


text:
Ő azonban ismerte fontolgatásaikat, így szólt tehát a száradt kezű embernek: „Kelj fel, állj a középre!” Az felkelt és kiállott.


text:
Most Jézus megszólította őket: „Megkérdelek titeket: szabad-e szombaton jót vagy gonoszt tenni, lelket megmenteni vagy elveszteni?”


text:
S miután mindnyájukon körültekintett, így szólt a beteghez: „Nyújtsd ki a kezedet!” Az megtette, és helyreállt a karja.


text:
Azok meg értelmetlenséggel teltek meg, és arról beszéltek egymás között, hogy mit tehetnének Jézussal.


text:
Azokban a napokban történt, hogy kiment a hegyre imádkozni, s az éjszakát az Istenhez való imádkozással töltötte.


text:
Amikor nappal lett, magához hívta tanítványait, és kiválogatott közülük tizenkettőt, kiket apostoloknak is nevezett:


text:
Azután lement, s megállott velük egy sík helyen. Tanítványainak nagy tömege volt jelen, valamint egész Júdeából, Jeruzsálemből, a tengerparti vidékről Tíruszból és Szidonból a népnek nagy sokasága,


text:
kik azért jöttek, hogy hallgassák őt, és hogy betegségeikből meggyógyuljanak. Akiket tisztátalan szellemek zaklattak, rendre meggyógyultak.


text:
Az egész tömeg azon volt, hogy megérinthesse, mert hatalom áradt ki belőle, s mindenkit meggyógyított.


text:
Aztán tanítványaira emelte szemét, és így szólt: „Boldogok a szegények, mert övék az Isten királysága.


text:
Boldogok, kik most éheznek, mert ki fogják őket elégíteni. Boldogok vagytok, akik most sírtok, mert nevetni fogtok.


text:
Boldogok vagytok, ha az emberek gyűlölnek titeket, ha kirekesztenek titeket, ha szidnak, s neveteket, mint valami rosszat, kivetik az embernek Fiáért.


text:
Örüljetek azon a napon, ujjongjatok, mert nagy a béretek a mennyben. Hiszen ugyanígy cselekedtek a prófétákkal atyáitok.


text:
Jaj nektek, kik most beteltetek, mert éhezni fogtok. Jaj nektek, kik most nevettek, mert gyászolni és sírni fogtok.


text:
Jaj nektek, ha minden ember szépet mond felőletek, mert ugyanígy cselekedtek atyáitok a hamis prófétákkal.


text:
Ám azt mondom nektek, akik hallgattok engem: szeressétek ellenségeiteket, nemesen cselekedjetek azokkal, akik gyűlölnek titeket,


text:
Annak, aki arcul üt, nyújtsd a másik arcodat is, és attól, aki a köpenyedet elveszi, ne tagadd meg köntösödet sem.


text:
Ha csak azokat szeretitek, akik titeket szeretnek, micsoda kegyelem van bennetek? A vétkezők is szeretik azokat, akik őket szeretik.


text:
Ha azokkal tesztek jót, akik veletek jót tesznek, micsoda kegyelem lakik bennetek? A vétkezők is ugyanazt teszik.


text:
Ha azoknak adtok kölcsön, akiktől remélitek, hogy megkaphatjátok, mit ér a nálatok lévő kegyelem? A vétkezők is kölcsön adnak a vétkezőknek, hogy ugyanannyit kapjanak vissza.


text:
Többet tegyetek! Ellenségeiteket szeressétek! Úgy tegyetek jót, úgy kölcsönözzetek, hogy vissza semmit se várjatok. Akkor sok lesz a béretek, és a Magasságos fiainak fognak titeket nevezni, mert ő jóságos a hálátlanokhoz és a rosszakhoz is.


text:
És ne ítéljetek, és akkor nem ítélnek meg titeket sem. Ne kárhoztassatok, akkor nem érhet titeket sem kárhoztatás. Adjatok felmentést, és titeket is felmentenek.


text:
Adjatok, s nektek is adni fognak, igaz mértékkel, megnyomottan, megrázottan túlöntik majd az öletekbe. Mert amely mértékkel ti mértek, nektek is azzal mérnek vissza.”


text:
Miért nézed a szálkát testvéred szemében? A gerendát meg, mely a magad szemében van, nem veszed észre?


text:
Hogy mondhatod testvérednek: Testvérem, hadd vessem ki a szálkát, mely a szemedben van, mikor a saját szemedben levő gerendát nem látod? Képmutató! Vesd ki először a szemedben levő gerendát, azután láss hozzá, hogy testvéred szemében levő szálkát kivesd.


text:
Mert nincsen nemes fa, mely romlott gyümölcsöt teremne, meg romlott fa sincsen, mely nemes gyümölcsöt teremne.


text:
Hiszen minden egyes fát a maga gyümölcséről lehet felismerni. Mert a tövisről nem szednek fügét, sem a csipkebokorról szőlőfürtöket.


text:
A jó ember szívének jó kincséből hoz elő jót, és a rossz a rosszból hozza elő a rosszat. Mert a száj azt beszéli, amitől túlárad a szív.


text:
Megmondom nektek, kihez hasonlít minden olyan ember, aki hallja tőlem a beszédeket, és megteszi őket.


text:
Olyan emberhez hasonló, aki házat épít, aki ásni kezdett, mélyre hatolt, és az alapot a sziklára vetette. Áradás jött, és az ár neki ütközött annak a háznak, de nem volt rá ereje, hogy megingassa, mert jól épült az.


text:
Aki meghallotta, de nem tette meg, hasonló az olyan emberhez, aki alap nélkül a földre építette házát. Annak is nekiütközött az ár, de az azonnal összeomlott, és a háznak romlása nagy lett.”


text:
Egy bizonyos századosnak a rabszolgája gonoszul szenvedett, úgyhogy a végét járta. Ez a szolga becses volt neki,


text:
mikor hát Jézusról hallott, hozzá küldötte a zsidók véneit, s kérte őt, hogy jöjjön el és mentse meg rabszolgáját.


text:
Azok, mihelyt Jézushoz érkeztek, nagy igyekezettel kérlelték. „Méltó ő arra? szóltak?, hogy megadd ezt neki,


text:
Jézus hát útra kelt velük. Már nem volt messze a háztól, amikor a százados barátait küldte el hozzá ezzel az üzenettel: „Uram, ne fáradj. Nem vagyok én arra elég, hogy fedelem alá jöjj,


text:
arra sem tartom magamat méltónak, hogy magam menjek hozzád. Mondd csak szóval, és meggyógyul a legényem.


text:
Hiszen én is fennhatóság alá rendelt ember vagyok. Alattam katonák vannak, és ha azt mondom az egyiknek: Eredj el! - az elmegy; vagy a másiknak: Jöjj! - az eljön. S ha rabszolgámnak ezt mondom: Tedd meg! - megteszi.”


text:
Mikor Jézus ezt hallotta, elcsodálkozott, hátrafordult az Őt követő tömeg felé, és így szólott: „Azt mondom nektek, Izraelben még nem találtam ekkora hitet.”


text:
A következő napon történt. Egy Nain nevű városba volt úton, s tanítványai és nagy tömeg mentek vele.


text:
Mikor a város kapujához közel ért, egyszerre csak egy halottat hoztak ki, egy anyának egyszülött fiát. Az anya özvegy volt. A városból jókora tömeg kísérte.


text:
Azután odament, megérintette a koporsót, mire azok, akik azt vitték, megálltak. „Ifjú - mondta -, hozzád szólok: Támadj fel!”


text:
Félelem fogott el mindenkit, és dicsőítették az Istent: „Nagy próféta támadt közöttünk! Rátekintett Isten az ő népére!”


text:
Jánosnak is hírt vittek tanítványai mindezekről. János erre magához hívott tanítványai közül kettőt,


text:
Ahogy a férfiak megérkeztek hozzá, így szóltak: „Bemerítő János küldött minket hozzád ezzel a kérdéssel: Te vagy-é az eljövendő, vagy mást várjunk?”


text:
Abban az órában sokakat gyógyított meg betegségekből, őket verő ostoroktól, rossz szellemektől, sok vaknak adta meg kegyelmesen a látást.


text:
Azután ezt mondta nekik: „Menjetek, vigyétek hírül Jánosnak, amit láttatok és hallottatok: vakok visszakapják szemük világát, sánták járnak, poklosok megtisztulnak, süketek hallanak, halottak feltámadnak, szegények az örömhírt hallják.


text:
Mikor János követei elmentek, Jánosról kezdett beszélni a tömegekhez: „Miért mentetek ki a pusztába? Mit akartatok nézni? Szél ingatta nádszálat?


text:
De hát mit is mentetek látni? Puha ruhákba öltözött embert? Hiszen a pompás és drága ruhákban járó emberek a királyi palotákban vannak.


text:
Azt mondom nektek: Asszonyok szülöttei között nincs nagyobb Jánosnál, de aki legkisebb az Isten királyságában, nagyobb nála.”


text:
Amikor az egész nép és a vámszedők meghallották őt, igazságosságot szolgáltattak az Istennek azzal, hogy a János bemerítésével bemerítkeztek.


text:
Ám a farizeusok és a törvénytudók elvetették az Istennek rájuk vonatkozó szándékát azzal, hogy nem meríttették be magukat Jánossal.


text:
Hasonlók a piacon ülő, s egymásnak kiáltozó gyermekekhez, kik így beszélnek: Sípoltunk, és ti nem táncoltatok, gyászéneket fújtunk, és ti nem sírtatok.


text:
Eljött ugyanis Bemerítő János, ki kenyeret nem eszik, bort nem iszik, és ti így szóltatok: Ördögi szellem van benne,


text:
Eljött az embernek Fia, ki eszik és iszik, s ti ezt mondjátok: íme a falánk és borissza ember, vámszedőknek és vétkezőknek barátja.


text:
A farizeusok közül valaki megkérte Őt, hogy egyék nála. Bement hát a farizeus házába, és ledőlt az asztalhoz.


text:
Egyszer csak egy asszony, aki vétekben élt a városban, megtudta, hogy a farizeus házában asztalnál fekszik. Vásárolt hát egy alabástrom korsócska kenetet,


text:
hátulról a lábához állott, és sírva, könnyeivel kezdte öntözni a lábát, hajával törölte meg, majd összecsókolgatta a lábát és kenettel kenegette.


text:
Mikor a farizeus, aki meghívta őt, ezt látta, így szólt magában: „Ha próféta volna, tudná, ki és miféle asszony ez, aki hozzányúlt, tudná, hogy vétkező.”


text:
Jézus ekkor a következő szavakkal fordult hozzá: „Simon, van valami mondanivalóm neked.” „Tanító, mondd!” - szólott az.


text:
Mivel nem volt nekik miből megadniok, kegyelemből mindkettőnek elengedte. Közülük melyik szereti most jobban őt?”


text:
„Úgy vélekedem - szólalt meg Simon, hogy az, akinek többet engedett el.” „Helyesen ítéltél - válaszolta Jézus,


text:
majd az asszony felé fordulva így szólott Simonhoz: „Látod ezt az asszonyt? Amikor házadba jöttem, nem adtál vizet a lábamra, ő pedig könnyével öntözte lábamat és hajával törölte meg.


text:
Ezért azt mondom neked: Megbocsátották az ő sok vétkét, mert nagyon szeretett. Ellenben, akinek keveset bocsátanak meg, kevéssé szeret.”


text:
Erre az asztalnál fekvők mondogatni kezdték egymás közt: „Kicsoda ő, hogy a vétkeket megbocsátja?” Ő azonban ismét az asszonyhoz fordult:


text:
Az történt, hogy a következő időben városokon és falvakon utazott át, és hirdette az Isten királyságáról szóló örömhírt. Vele volt a tizenkettő,


text:
amellett némely asszony, akik rossz szellemek hatalmából és erőtlenségekből gyógyultak meg, így Mária, akit magdalainak neveztek, akiből hét ördögi szellem ment ki,


text:
továbbá Johanna, Chuzának, Heródes tiszttartójának felesége, Zsuzsanna és sok más asszony, akik vagyonukból szolgáltak nekik.


text:
Mikor nagy tömeg gyűlt össze, azokból is, akik városonkint hozzá utaztak, példázatokban kezdett beszélni:


text:
„Elment a magvető, hogy elvesse magvát. Miközben vetett, némelyik az útfélre esett, és eltaposták, az égi madarak meg fölcsipegették.


text:
Más a jó földbe esett, kinőtt és százszoros termést hozott.” Ezeket mondván felkiáltott: „Akinek halló füle van, hallja meg!”


text:
így szólott: „Nektek adták meg, hogy az Isten királyságának titkait megismerjétek, a többiekkel pedig példázatokban közlik, hogy bár látnak, ne lássanak, és bár hallanak, belátásra ne jussanak.


text:
Útféliek azok, akik meghallották az Igét, de azután eljön a vádló, és kiszedi szívükből, hogy ne higgyenek, s meg ne meneküljenek.


text:
A sziklára hullottak azokat jelentik, akik, ha hallják, örömmel fogadják az Igét, de nincs gyökerük, csak egy ideig hisznek, de a kísértés idejében elpártolnak.


text:
Ami a tövis közé esik, azokat jelzi, akik, miután meghallották az Igét, elmennek, s a földi élet gondjai, gazdagsága és élvezetei megfojtják őket, úgyhogy érésig nem jutnak.


text:
Ami a hasznos földben van, olyanokat jelez, akik, miután nemes és jó szívvel meghallgatták az Igét, azt birtokukba veszik, és állhatatossággal gyümölcsöt teremnek.


text:
Senki sem fedi le a meggyújtott mécsest vékával, sem ágy alá nem teszi, hanem mécslábra helyezi, hogy a bemenők lássák a fényt.


text:
Mert nincs oly rejtett dolog, ami nyilvánvalóvá ne válnék, sem olyan eldugott dolog, ami ki ne tudódnék, ami világosságra ne jönne.


text:
Azért vigyázzatok rá, hogyan hallgatjátok. Mert akinek van, annak adni fognak, de akinek nincs, attól még azt is el fogják venni, amije lenni látszik.”


text:
Történt az egyik napon, hogy tanítványaival hajóba szállt. „Menjünk át a tó túlsó partjára” - mondotta nekik, s azok elhajóztak.


text:
Amíg vitorláztak, Jézus elaludt. De szélvihar tört a tóra, egészen megteltek vízzel, úgyhogy veszélyben forogtak.


text:
Hozzámentek hát, s ily szóval ébresztették fel: „Mester! Mester! Elveszünk!” Erre felkelt, megdorgálta a szelet és a hullámzó vizet, és azok lecsillapodtak, úgyhogy nagy csendesség támadt.


text:
„Hol van a ti hitetek?” - kérdezte tőlük. Azok pedig féltek, és csodálkozva beszélték egymás közt: „Ki ő, hogy még a szelekkel és vízzel is rendelkezik, és azok engedelmeskednek neki?”


text:
Amikor kilépett a szárazföldre, a városból egy ember jött vele szemben, akiben ördögi szellemek voltak, aki már jó ideje nem öltözött ruhába, s házban nem lakott, hanem csak sírokban.


text:
Mikor Jézust meglátta, felkiáltott, lábához esett, és nagy hangon ezt kiáltotta: „Jézus, a Magasságos Istennek Fia, mi dolgunk van nekünk egymással? Könyörgöm hozzád, ne kínozz engem.”


text:
Megparancsolta ugyanis a tisztátalan szellemnek, hogy menjen ki az emberből. Mert sok időn át ragadta a szellem őt magával, úgyhogy láncokkal és béklyókkal megbilincselve őrizték, de az ördögi szellem, miután a bilincseket széttörte, a pusztákba űzte őt.


text:
Volt ott a hegységben meglehetősen sok disznóból álló, legelésző csürhe. Kérlelték, hogy engedje meg nekik, hogy azokba menjenek be. Jézus megengedte nekik.


text:
Kijöttek hát az ördögi szellemek az emberből, bementek a disznókba, és a csürhe a meredélyen át lerohant a tóba és belefulladt.


text:
A pásztorok pedig, mikor látták, hogy mi történt, elfutottak, és hírül vitték a dolgot a városba és a tanyákra.


text:
Eljöttek az emberek, hogy lássák, mi történt. Amikor Jézushoz érkeztek, és azt az embert, akiből az ördögi szellemek kimentek, Jézus lábánál ülve, felöltözve és ép észnél találták, megijedtek.


text:
Ekkor a gerazénusok vidékéről érkező egész sokaság arra kérte Őt, hogy távozzék el tőlük, mert nagy félelem szorongatta őket. Erre hajóba szállt és visszatért Kapernaumba.


text:
Az az ember azonban, akiből az ördögi szellemek kimentek, könyörgött, hogy vele maradhasson. Ám ő búcsút vett tőle ily szóval:


text:
„Térj vissza házadba, s beszéld el ott mindazt, amit Isten tett veled.” Az el is ment, hogy egész városszerte hirdesse mindazt, amit Jézus vele tett.


text:
Egyszerre egy férfi érkezett, kinek neve Jairus volt, ő volt a zsinagóga elöljárója. Jairus Jézus lábához borult, és úgy esengett, hogy jöjjön el a házába,


text:
Egy asszony, aki tizenkét esztendeje vérfolyásban szenvedett, de nem volt erő, hogy bárki meggyógyíthatta volna,


text:
„Ki az, aki hozzám nyúlt?”- kérdezte Jézus. Mikor mindenki tagadta, megszólalt Péter: „Mester, a tömeg szorongat, és nyom össze téged.”


text:
Mikor az asszony látta, hogy nem maradhat rejtve, reszketve előjött, lábához borult, és az egész nép előtt tudtára adta, hogy mily okból nyúlt hozzá, és hogy azonnal hogyan gyógyult meg.


text:
Még szólott, amikor valaki jött a zsinagóga elöljárótól, és így szólt: „Halott már a leányod. Ne zaklasd tovább a Tanítót.”


text:
Amikor megérkezett a házba, senkit sem engedett be magával, csak Pétert, Jánost, Jakabot és a leányka atyját és anyját.


text:
Erre visszatért annak szelleme és azonnal felkelt. Jézus erre megparancsolta, hogy adjanak neki enni.


text:
A leány szülei magukon kívül voltak, ő pedig szigorú parancsot adott, hogy senkinek se mondják el azt, ami történt.


text:
Összehívta a tizenkettőt, aztán hatalmat és fennhatóságot adott nekik valamennyi ördögi szellemen, arra is, hogy betegeket gyógyíthassanak.


text:
„Semmit se vigyetek az útra - mondotta nekik. - Se botot, se tarisznyát, se kenyeret, se pénzt. Se két alsó ruhátok ne legyen.


text:
Minden olyan esetben, amikor nem akarnak befogadni titeket, menjetek ki az illető városból, és a port is rázzátok le lábatokról, ellenük szóló tanúságtételül.”


text:
Heródes negyedes fejedelem hallott mindenről, ami történt, és kétségek közt volt, mivelhogy azt beszélték némelyek, hogy János támadt fel a halottak közül,


text:
„Jánost lefejeztettem - mondotta Heródes -, ki azonban ez, akiről ilyen dolgokat hallok?” És látni igyekezett őt.


text:
Visszatérvén az apostolok elbeszélték Jézusnak, hogy mi mindent cselekedtek. Jézus magához vette őket, és külön velük visszavonult egy Betsaida nevű városba.


text:
De a tömeg, mihelyt megtudta, követte Őt. Jézus elfogadta őket, beszélt nekik Isten királyságáról, és azokat, akiknek gyógyulásra volt szükségük, meggyógyította.


text:
Közben a nap hanyatlani kezdett. Hozzáment hát a tizenkettő, s ezt mondták neki: „Bocsásd el a tömeget. Hadd menjenek el a környéken levő falvakba, és tanyákra, hogy megpihenjenek, és élelmet találjanak, mert itt puszta helyen vagyunk.”


text:
De ő ezt mondta nekik: „Adjatok ti nekik enni!” „Nincs nekünk többünk, mint öt kenyerünk és két halunk - felelték ők -, hacsak el nem megyünk, s nem vásárolunk ennivalót ennek az egész népnek.”


text:
Mintegy ötezer férfi volt ott tudniillik. Jézus erre így szólt tanítványaihoz: „Fektessétek le őket mintegy ötvenes csoportokba.”


text:
Ekkor fogta az öt kenyeret és a két halat, feltekintett az égre, megáldotta, majd megtörte és odaadta őket a tanítványoknak, hogy azok a tömeg elé helyezzék.


text:
Mialatt egyedül imádkozott, bár tanítványai vele voltak, történt, hogy megkérdezte őket: „Kinek mond a sokaság, ki vagyok én?”


text:
Azok ezt felelték: „Bemerítő Jánosnak, mások Illésnek, mások meg, hogy az ősi próféták közül egyik feltámadott.”


text:
„Az ember Fiának sokat kell szenvednie mondotta erre Jézus, s kell, hogy a vének, főpapok és írástudók elvessék őt a próbán, majd megöljék, de a harmadik napon fel fog támadni.”


text:
Majd így szólt mindannyiukhoz: „Ha valaki utánam akar jönni, tagadja meg magát, naponként vegye fel keresztjét, és úgy kövessen.


text:
Mert aki meg akarja menteni lelkét, el fogja veszíteni, aki azonban énértem elveszti lelkét, meg fogja menteni azt.


text:
Mert mit használ az embernek az, ha az egész világot megnyerte, magát azonban elveszítette, vagy kárt szenvedett magában.


text:
Aki ugyanis szégyell engem és az én beszédeimet, azt az embernek Fia is szégyellni fogja, amikor a maga, az Atya és a szent angyalok dicsőségében megjön.


text:
Úgy, ahogy igaz, mondom nektek: Vannak az itt állók között egyesek, akik nem ízlelnek addig halált, amíg Isten királyságát meg nem látják.”


text:
Mintegy nyolc nappal e szavak elmondása után magához vette Pétert, Jánost és Jakabot, és felment egy hegyre imádkozni.


text:
Mialatt imádkozott, történt, hogy arcának színe elváltozott, s ruházata villogó fehéren szikrázni kezdett.


text:
Dicsőségben voltak láthatók, s Jézus elmeneteléről beszéltek, melynek Jeruzsálemben kell teljesülnie.


text:
Ezalatt Péterre és a vele levőkre álom nehezedett, miután azonban ébrenlétre jutottak, meglátták az ő dicsőségét és a két férfiút, akik együtt álltak vele.


text:
Történt, hogy mialatt azok elválóban voltak, Péter így szólt Jézushoz: „Mester, kellemes itt lennünk. Készítsünk hát három sátort: egyet neked, egyet Mózesnek és egyet Illésnek.” Nem tudta azonban, hogy mit beszél.


text:
Ám, amíg ezeket mondta, köd támadt, és árnyékba borította őket. Mikor a ködbe beléptek, megrémültek.


text:
Mikor a hang keletkezett, Jézust egyedül találták. A dolgot azonban elhallgatták, s azokban a napokban senkinek semmit nem szóltak arról, amit láttak.


text:
Egyszer-egyszer szellem kapja el, az tüstént kiáltozni kezd, össze-vissza rángatja őt, úgyhogy a szája habzik, és csak nehezen hagyja el, miután összetörte őt.


text:
„Óh, hitetlen, kificamodott nemzedék - szólalt meg Jézus -, meddig leszek még veletek, és meddig kell hordoznom titeket? Vezesd ide a fiadat!”


text:
Már mialatt odament, megtépte és összerángatta őt az ördögi szellem, de Jézus ráförmedt a tisztátalan szellemre, és meggyógyította a fiút, aztán odaadta őt atyjának.


text:
S mindannyian megdöbbentek az Isten nagyságán. Mialatt mindenkit döbbenet fogott el mindazok miatt, amit Jézus cselekedett, így szólott tanítványaihoz:


text:
De ők nem értették meg ezt a szót, el volt az leplezve előlük, hogy ne észlelhessenek, megkérdezni is féltek Őt e dolog felől.


text:
és így szólt hozzájuk: „Aki ezt a gyermeket az én nevemben befogadja, engem fogad be. S aki engem befogad, azt fogadja be, aki engem elküldött. Mert aki mindnyájatok között a legkisebb, az a nagy.”


text:
Erre János megszólalt: „Mester! Láttunk valakit, aki a te neveddel ördögi szellemeket űzött ki, s eltiltottuk, mert nem velünk együtt követ téged.”


text:
Amikor Jézus felvétetésének napjai betelőben voltak, arcát szilárdan a Jeruzsálembe vivő útra fordította. Ekkor történt,


text:
hogy követeket küldött maga előtt. Miután a küldöttek útra keltek, a samáriaiak egyik falujába tértek be, hogy szállást készítsenek neki.


text:
Mikor Jakab és János tanítványok ezt látták, megkérdezték: „Uram, akarod-e, hogy kimondjuk, hogy tűz szálljon alá az égből, és megeméssze őket?”


text:
De Jézus ezt felelte neki: „A rókáknak lyukaik vannak, az ég madarainak fészkük, az ember Fiának nincs hová fejét lehajtania.”


text:
Egy másikhoz szólott: „Kövess engem.” De az így felelt: „Engedd meg, hogy előbb elmenjek, s eltemessem az atyámat.”


text:
De Ő ezt mondta neki: „Hagyd a holtakra, hogy eltemessék halottaikat. Te meg eredj, és vidd szét az Isten királyságának hírét.”


text:
Megint más szólott: „Követni foglak uram, de engedd meg, hogy előbb búcsút mondjak az otthoniaknak.”


text:
Jézus ezt felelte: „Senki sem alkalmas az Isten királyságára, aki miután kezét az eke szarvára vetette, hátra tekint.”


text:
Ezek után az Úr kijelölt hetvenkettőt, és kettesével maga előtt elküldötte őket mindazokba a városokba és helyekre, ahova menni szándékozott.


text:
Ezeket mondotta nekik: „Sok az aratnivaló, de kevés a munkás. Könyörögjetek hát az aratás Urához, hogy munkásokat küldjön aratásába.


text:
Ugyanabban a házban maradjatok, azt egyétek és igyátok, amijük van. Hisz méltó a munkás a bérére. Házról házra ne járjatok.


text:
Orvosoljátok azokat, akik benne elerőtlenültek. Mondjátok nekik: Közel van hozzátok az Isten királysága.


text:
Ha pedig olyan városba mentek be, ahol nem fogadnak be titeket, menjetek ki annak a piacára és mondjátok:


text:
Még ezt a port is lerázzuk rátok, ami városotokból a lábunkra tapadt. Mindamellett tudjátok meg, hogy az Isten királysága közel van.


text:
Jaj neked, Koradzin! Jaj neked, Betsaida! Mert ha Tírusban vagy Szidonban támadtak volna azok a hatalmas jelek, amelyek tebenned támadtak, zsákban és hamuban ülnének, és régen más felismerésre tértek volna.


text:
Aki rátok hallgat, énrám hallgat. Aki titeket elvet, engem vet el. Aki pedig engem vet el, azt veti el, aki küldött engem.”


text:
Visszatért a hetvenkettő, s örömmel beszélték: „Uram, a te neved által még az ördögi szellemek is alánk vannak vetve.”


text:
Lássátok, fennhatóságot adok nektek, hogy kígyókon és skorpiókon, s az ellenség minden hatalmán tapossatok, úgyhogy semmi sem fog nektek ártani.


text:
De annak ne örüljetek, hogy a szellemek alátok vannak rendelve, annak örüljetek, hogy a nevetek a mennyekben be van írva.”


text:
Abban az órában a Szent Szellemtől indítva ujjongott: „Vallást teszek melletted Atyám, mennynek és földnek Ura, hogy te ezeket a bölcsek és eszesek elől elrejtetted, a kiskorúaknak azonban leleplezted. Valóban, Atyám, így találkozott az a te tetszéseddel.


text:
Mindent átadott nekem az én Atyám. Senki sem ismeri, ki a Fiú, csak az Atya, és hogy ki az Atya, csak a Fiú, és aki elől a Fiú a leplet el akarja vonni.”


text:
Ezután hátrafordulta tanítványaihoz, és külön ezt mondta nekik: „Boldog az a szem, amely azt látja, amit ti láttok!


text:
Mert azt mondom nektek, hogy sok próféta és király akarta látni, amit ti láttok, de nem látta meg, hallani, amit hallotok, de nem hallotta meg.”


text:
Előállt egy törvénytudó, s próbára téve Őt, így szólott: „Tanító, mit tegyek, hogy örök részem legyen az örök élet?”


text:
Az ezt felelte: „Szeresd egész szívedből, egész lelkeddel, teljes erőddel és egész gondolkodásoddal Istenedet, az Urat; felebarátodat is, mint magadat.”


text:
Jézus a szavába vágott és ezt mondta: „Egy ember Jeruzsálemből Jerikóba ment alá, de haramiák kezébe esett, akik levetkőztették s megverték, majd elmentek, félholtan hagyva őt.


text:
odament hozzá, s olajat és bort töltött sebeibe, bekötözte azokat, azután rákötözte az embert a saját barmára, s egy vendégfogadóba vitte, hol gondját viselte.


text:
A következő napon elővett két dénárt, odaadta a fogadósnak és így szólt: Viseld gondját, és ha valamit még költesz rá, én, amikor újra erre jövök, megadom néked.


text:
„Az, aki irgalmat gyakorolt vele” felelte a törvénytudó. Jézus pedig ezt mondta neki: „Eredj, és te is tégy ugyanúgy.”


text:
Mártát ellenben sokfelé húzta szolgálata. Odaállt hát az Úrhoz és így szólt: „Uram, nem törődöl vele, hogy testvérem egyedűl hagyott a kiszolgálásban? Mondd neki, hogy fogjon velem együtt a munkához.”


text:
Történt, hogy egy bizonyos helyen imádkozott. Amikor abbahagyta, tanítványai közül valaki megszólította: „Uram, taníts minket imádkozni, ahogy János is tanította tanítványalt.”


text:
„Ha éppen imádkoztok — szólt nekik—, ezt mondjátok: Atyánk, szenteltessék meg neved. Jöjjön el királyságod.


text:
Engedd el vétkeinket, mint magunk is elengedjük mindenkinek, amivel nekünk tartozik. Ne vígy minket kísértésbe.”


text:
Majd így szólt hozzájuk: „Ki az közületek, aki, ha barátja van, és az az éj közepén hozzámegy ilyen kéréssel: Barátom, három kenyérre van szűkségem,


text:
ő belülről így felelne neki: Ne zaklass engem, már zárva az ajtó, gyermekeim velem vannak az ágyban, nem kelhetek fel, nem adhatok neked.


text:
Azt mondom nektek, hogy ha nem kel is föl, hogy adjon neki, azért, mert barátja, de annak szemérmetlensége miatt mégis felkél, és ad neki mindent, amire szüksége van.


text:
Én is azt mondom nektek: kérjetek és adni fognak nektek, keressetek és találni fogtok, zörgessetek, megnyitnak majd nektek.


text:
ha tehát ti, akik rosszak vagytok, jó dolgokat tudtok adni gyermekeiteknek, mennyivel inkább fog mennyből való Atyátok Szent Szellemet adni azoknak, akik tőle kérik.”


text:
Ördögi szellemet űzött ki éppen, és az néma volt. Az történt, hogy amikor kiment az ördögi szellem, megszólalta néma, s ezen a tömeg elcsodálkozott.


text:
Közülők né melyek így szóltak azonban: „Belzebullal, az ördögi szellemek fejedelmével űzi ki az ördögi szellemeket.”


text:
De ő ismervén gondolkodásukat, így szólt hozzájuk: „Elpusztul minden királyság, mely önmagával meghasonlik, ház a házra dől benne.


text:
Ha a Sátán is meghasonlik önmagával, hogyan áll majd meg királysága? Mert azt mondjátok, hogy én Belzebullal űzöm ki az ördögi szellemeket.


text:
Na, ha én Belzebullal űzöm ki az ördögi szellemeket, fiaitok kivel űzik ki? Ezért ők lesznek bíráitok.


text:
Ha pedig Isten ujjával űzöm ki az ördögi szellemeket, akkor már el is jött hozzátok az Isten királysága.


text:
De ha nála erősebb törne rá és legyőzné, az el fogja venni teljes fegyverzetét, melyben bízott, és a tőle elvett zsákmányt széjjelosztja.


text:
Ha a tisztátalan szellem kimegy az emberből, víztelen helyeket jár be, és csillapodást keres, de mikor nem talál, ezt mondja: Visszatérek házamba, ahonnan kijöttem.


text:
Akkor útra kél, magához vesz hét, magánál rosszabb szellemet, behatol, letelepedik, és annak az embernek utolsó sora rosszabb lesz az elsőnél.”


text:
Történt, hogy mialatt ezeket mondotta, a tömegből egy asszony felemelt hangon így szólott hozzá: „Boldog a méh, amely téged hordozott, és boldogok az emlők, amelyeket szoptál.”


text:
Mikor a tömeg összetorlódott mellette, beszélni kezdett: „Gonosz ez a nemzedék. Jelt keres, de más jelt nem fognak neki adni, mint Jónás jelét.


text:
Ennek a nemzedéknek férfiaival együtt Dél királynője is feltámad majd az ítéletkor, és elítéli őket. Mert a királynő a föld legvégéről eljött, hogy Salamon bölcsességét hallgassa. Itt azonban több van Salamonnál.


text:
Ezzel a nemzedékkel együtt ninivei férfiak fognak feltámadni az ítéletkor, és elítélik azt, mert ők Jónás igehirdetésére más felismerésre tértek. Itt azonban több van Jónásnál.


text:
Senki sem gyújt azért mécsest, hogy valami rejtett helyre tegye, azért se, hogy a véka alá helyezze, hanem hogy a mécslábra állítsa, hogy a belépők lássák sugárzását.


text:
A test mécsese szemed. Ha szemed egyszerű, egész tested világos, de ha rossz volna szemed, egész tested sötét lesz.


text:
Ha tehát tested egészen világos, és nincs benne sötét rész, oly világos lesz mindenestől, mintha egy mécses sugaraival megvilágítana téged.”


text:
Az Úr azonban így szólt hozzá: „Na, ti farizeusok megtisztogatjátok a pohárnak vagy a tányérnak külsejét, de a belsőtök hemzseg a ragadozástól és rosszaságtól.


text:
Ám, jaj nektek, farizeusoknak, mert tizedet adtok a köményből, a rutából és mindenféle főzelékből, de elmellőzitek az ítéletet és az Isten szeretetét. Ezeket meg kellene tennetek, amazokat el nem hanyagolnotok.


text:
Jaj nektek, farizeusok, mert a zsinagógákban az első ülést és a piacokon a köszöntéseket szeretitek.


text:
Jaj nektek, mert olyanok vagytok, mint a felismerhetetlen sírok, az emberek rajtuk járnak, de nem tudnak róla.”


text:
Megszólalt az egyik törvénytudó. „Tanító - kérdezte tőle -, mikor ezeket mondod, minket is bántam akarsz?”


text:
„Jaj nektek is, törvénytudóknak! — mondotta —, mert nehezen hordozható terheket raktok az emberekre, de magatok ujjatokkal sem érintitek a terheket.


text:
Ti tehát arról tesztek tanúságot, hogy egyetértetek atyáitok tetteivel, azok megölték őket, ti meg építkeztek.


text:
Ezért mondja az Isten bölcsessége is: Prófétákat és apostolokat fogok szétküldeni, s közülük némelyeket megölnek, némelyeket elüldöznek majd,


text:
hogy számon kérhesse az összes próféták vérét, amit csak a világ megalapításától eddig a nemzedékig kiontottak,


text:
az Ábel vérétől a Zakariás véréig, aki az oltár és a templomépület között veszett el. Bizony azt mondom nektek, számon fogják azt kérni ettől a nemzedéktől.


text:
Jaj nektek, törvénytudóknak, mert elvettétek a megismerés kulcsát, magatok nem mentetek be, s a bemenni akaróknak útját álltátok.”


text:
Miután eltávozott onnan, az írástudók és a farizeusok erősen szorongatták, több dolog felöl faggatták,


text:
Mikor tízezrekre menő tömeg gyűlt össze nála, úgyhogy egymást taposták, először tanítványaihoz kezdett beszélni: „őrizkedjetek a farizeusok kovászától, amely képmutatás.


text:
Minden dologról lehull egyszer a lepel, akárhogy leplezzék is, nincs elrejtett dolog, amely utóbb ismertté ne válnék.


text:
Ennek megfelelően mindaz, amit a sötétségben mondotok, a világosságban fog hallatszani, s amit kamrákban fülbe súgva közöltetek, háztetőkről fogják kihirdetni.


text:
Úgy szólok hozzátok, mint barátaimhoz: Ne féljetek azoktól, akik a testet megölik s azon túl többet nem tehetnek veletek.


text:
Megmutatom nektek, kitől féljetek. Féljetek attól, akinek azután, hogy megöl, hatalma van arra, hogy a gyehennára vessen. Igen. Azt mondom nektek, ettől féljetek.


text:
A ti fejeteknek meg még a haja szálai is mind számolva vannak. Ne féljetek! Ti sokkal értékesebbek vagytok, mint sok veréb.


text:
Azt mondom nektek, hogy az embernek Fia mindenki mellett vallást fog tenni az Isten angyalai előtt, aki mellette vallást tesz az emberek előtt.


text:
Mindenkinek, aki az ember Fia ellen szót szól, el fogják engedni azt, de annak, aki a Szent Szellem ellen szól káromlást, nem fogják azt elengedni.


text:
Ha a zsinagógák, fejedelmek, hatóságok elé visznek majd titeket, ne legyen amiatt gondotok, hogy mivel védekezzetek, vagy mit szóljatok,


text:
Aztán így szólt hozzájuk: „Vigyázzatok, tartózkodjatok minden kapzsiságtól, mert senkinek sem abból támad az élete, amiből feleslegesen sokja van, nem a vagyon adja az életet.”


text:
Majd így szólt: Ezt fogom tenni: lerontom a csűreimet és nagyobbakat építek. Majd oda gyűjtöm be minden gabonámat és javaimat.


text:
Azután ezt mondom a lelkemnek: Lelkem, sok évre szóló sok javad van, nyugodjál, egyél, igyál, vigadjál.


text:
De az Isten ezt mondta neki: „Esztelen. Még ez éjjel elkérik tőled a lelkedet, amit készítettél, kinek marad akkor?”


text:
Majd így szólt tanítványaihoz: „Ezért azt mondom nektek: Ne aggodalmaskodjatok lelketekért, hogy mit egyetek, se testetekért, hogy mivel öltöztessétek.


text:
Figyeljetek a hollókra. Sem nem vetnek, sem nem aratnak, nincs kamrájuk, sem csűrük, az Isten mégis táplálja őket. Mennyivel különbek vagytok a madaraknál.


text:
Figyeljétek meg a liliomokat, hogy sem nem fonnak, sem nem szőnek, mégis azt mondom nektek, Salamon minden királyi dicsőségében sem öltözködött úgy, mint ezek közül egy.


text:
Ha tehát a mezőn a füvet, amely ma van, s holnap kemencébe vetik, Isten így ruházza, mennyivel inkább öltöztet fel titeket, ti kicsinyhitűek.


text:
Mert mindezekre csak a világ nemzeteinek törekvése irányul: a ti Atyátok tudja, hogy ezekre szükségetek van.


text:
Adjátok el vagyonotokat és adjátok oda könyöradományul. Szerezzetek magatoknak el nem avuló erszényeket, ki nem fogyó kincset a mennyekben, ahova tolvaj nem fér, és ahol moly meg nem rágja.


text:
Ti meg azokhoz az emberekhez legyetek hasonlók, akik urukat visszavárják. Ezeknek arra van gondjuk, hogy bármikor kerekedik is fel uruk a menyegzőből, amikor élj ő és kopogtat, tüstént megnyissanak neki.


text:
Boldogok azok a rabszolgák, kiket az Úr, amikor megjő, ébren talál. Bizony azt mondom nektek, hogy körülköti magát, asztalhoz fekteti őket, hozzájuk lép és felszolgál nékik.


text:
Ezt pedig tudhatjátok, hogy ha a gazda ismerné az órát, hogy mikor jő el a tolvaj, nem hagyná neki átvájni a házát.


text:
Az Úr ezt felelte: „Ki hát akkor a hűséges és eszes sáfár, kit ura cselédjei fölé azért helyez, hogy a kellő időben kiadja nekik a lisztrészüket?


text:
De ha az a rabszolga így szól szívében: Késik még uram az eljövetellel, és verni kezdi a legényeket és rabszolgálókat, eszik, iszik és részegeskedik,


text:
majd egy napon, amelyen nem várja, egy órában, melyről nem tud, megérkezik annak a rabszolgának az ura, és kettévágatja azt, a részét meg a hitetlenek közt osztja ki.


text:
Az a rabszolga, aki ismerte urának akaratát, de nem készítette azt el, illetőleg nem tette meg, sok verést kap,


text:
aki ellenben nem tudta, de verésre méltó dolgokat tett, kevesebb ütést kap. Mindenkitől, akinek sokat adtak, sokat fognak követelni, többet fognak elkérni attól, akinél sokat tettek le.


text:
Mert mostantól kezdve ott, ahol egy házban öten vannak, meghasonlanak: három kettő ellen és kettő három ellen lesz,


text:
apa a fiúval hasonlik meg és fiú az apával, anya a leányával és leány az anyjával, anyós a menyével és meny az anyósával.”


text:
Azután a sokasághoz szólott: „Ti, ha azt látjátok, hogy napnyugta felől felhő kél fel, mindjárt azt mondjátok, hogy eső támad, és úgy is lesz.


text:
Képmutatók, a föld és ég arculatának megvizsgálásához értetek, hogy lehet, hogy ennek az időpontnak próbáját nem keresitek?


text:
Hasonló az eset, amikor ellenfeleddel a fejedelem elé mégy. Még ameddig az úton vagy vele, fáradj azon, hogy megszabadulj tőle, hogy valamikor a bíróhoz ne hurcoljon téged, a bíró át ne adjon a poroszlónak, és a poroszló tömlőébe ne vessen.


text:
Abban az időben érkeztek oda némelyek, hogy hírt hozzanak neki azok felől a galileaiak felől, akiknek vérét Pilátus áldozataikkal elegyítette.


text:
„Úgy gondoljátok - szólította meg őket -, hogy ama galileaiak az összes galileabelieknél vétkesebbek voltak, mert ezeket szenvedték?


text:
Nem voltak. Sőt azt mondom nektek, hogy ha más felismerésre nem tértek, ti is hasonlóképpen elvesztek.


text:
Vagy arról a tizennyolcról, kikre Siloámnál a torony ráesett, és megölte őket, azt gondoljátok, hogy őket több vétek adóssága nyomta, mint az összes Jeruzsálemben lakókat?


text:
Nem nyomta. Azt mondom nektek, hogy ha más felismerésre nem tértek, mindannyian hasonlóképpen elvesztek.”


text:
Majd ezt a példázatot mondta el: „Egy embernek a szőlőjébe ültetve volt egy fügefája. Elment, kereste a gyümölcsöt rajta, de nem találta.


text:
Megmondta hát a vincellérnek: Már három éve járok, s keresek gyümölcsöt ezen a fügefán, de nem találok. Vágd ki hát, minek foglalja hiába a földet.


text:
Volt ott egy asszony, akin tizennyolc esztendő óta erőtlenség szelleme ült, össze volt görnyedve, egyáltalában nem tudott felegyenesedni.


text:
Mikor Jézus meglátta őt, magához szólította, s ezt mondta neki: „Asszony, szabad vagy erőtlenségedtől.”


text:
Ekkor bosszankodván azon, hogy Jézus szombaton beteget gyógyított, megszólalt a zsinagógafő. „Hat nap van arra, hogy dolgozzatok - mondotta a tömegnek -, azokon jöjjetek orvoslásra, és ne szombatnapon.”


text:
De megszólalt az Úr: „Képmutatók - mondotta nekik -, közületek bárki eloldja ugye ökrét vagy szamarát a jászoltól szombaton is, és elvezeti, hogy megitassa?


text:
Ábrahámnak ezt a leányát azonban, akit a Sátán immár tizennyolc esztendő óta megkötözött, nem szabad szombatnapon feloldani bilincsétől?”


text:
Az, amit mondott, megszégyenítette mindazokat, akik vele szembeszegültek, az egész tömeg ellenben örvendett mindazoknak a dicsőséges tetteknek, melyeket ő véghezvitt.


text:
Hasonló a mustármaghoz, amelyet egy ember a kertjében elvetett. A mustár felnőtt és fává lett, az ég madarai pedig fészket raktak ágai közé.”


text:
Kovászhoz hasonló, melyet egy asszony három mérce finom liszt közé rejtett, várva, míg az egész megkel.”


text:
„Küzdjetek azért, hogy a szűk kapun bemehessetek, mert azt mondom nektek, hogy sokan igyekeznek majd bemenni, de nem lesz rá erejük.


text:
Annak utána, hogy a gazda felkel, és becsukja az ajtót, ti kinn fogtok állani, és kopogtattok az ajtón, s azt mondjátok majd: Uram, nyiss meg nekünk! De ő ezt fogja mondani nektek: Nem ismerlek titeket, nem tudom, honnan valók vagytok.


text:
Ti majd ilyen beszédbe fogtok akkor: Hiszen előtted ettünk és ittunk, és a mi piacainkon tanítottál.


text:
Arra ő ezt mondja majd nektek: Nem tudom, honnan valók vagytok. Távozzatok tőlem mind, kik hamisságot cselekedtek.


text:
Majd lesz ott sírás és fogcsikorgatás, ha az Isten királyságában meglátjátok Ábrahámot, Izsákot és Jákobot, meg valamennyi prófétát, magatokat pedig kívülre vetve.


text:
Meg fognak majd érkezni napkeletről, napnyugatról, északról és délről, és asztalhoz fognak telepedni az Isten királyságában.


text:
Abban az órában hozzáment néhány farizeus és ezt mondta neki: „Utazzál el, menj el innen, mert Heródes meg akar téged ölni.”


text:
„Menjetek - mondta nekik -, mondjátok meg annak a rókának: ímé ma és holnap ördögi szellemeket űzök és gyógyításokat végzek, harmadnapon elérkezem a véghez.


text:
Ennek ellenére ma, holnap és azután utaznom kell, mert nem engedhető meg, hogy a próféta máshol vesszen el, mint Jeruzsálemben.


text:
Jeruzsálem, Jeruzsálem, ki megölöd a prófétákat, és megkövezed azokat, akiket hozzád küldenek, hányszor akartalak magamnál egybegyűjteni, mint tyúk szokta csibéit szárnya alá gyűjteni, de ti nem akartátok.


text:
íme puszta lesz házatok. De azt mondom nektek, hogy nem láttok addig engem, amíg el nem jön az idő, amelyben ezt mondjátok: Áldott legyen, aki az Úr nevében jön.”


text:
Történt, hogy amikor egy szombaton a farizeusok egyik elöljárójának házába bement ebédelni, s azok szemmel tartották őt,


text:
Jézus megkérdezte a törvénytudókat és farizeusokat: „Szabad-e szombaton valakit gyógyítani, vagy nem?”


text:
majd így szólt azokhoz: „Ki az, aki ha fia vagy ökre kútba esik, szombatnapon is ki nem húzza azt azonnal?”


text:
Ezután egy példázatot mondott el a meghívottaknak. Megfigyelte ugyanis, hogy hogyan válogatják a főhelyeket.


text:
„Ha valaki lakodalomba hívna téged - mondotta nekik -, ne telepedjél a főhelyre, mert esetleg olyan valakit hívott meg a gazda, aki nálad tiszteletreméltóbb.


text:
Ez esetben hozzád lépne az, aki téged is, őt is meghívott, és ezt mondaná neked: Adj helyet neki. Akkor aztán szégyenkezve az utolsó helyet kellene elfoglalnod.


text:
Hanem ha meghívnak, s te elmégy, dőlj le az utolsó helyre, hogyha belép majd az, aki meghívott téged, így szóljon hozzád: Barátom, eredj feljebb. Akkor dicsőség ér mindazok előtt, akikkel együtt dőltél asztalhoz.


text:
Mert azt, aki magát felmagasztalja, meg fogják alázni, s azt, aki megalázza magát, felmagasztalják majd.”


text:
Szólt azután ahhoz is, aki meghívta őt: „Ha reggelit vagy ebédet adsz, ne hívd meg arra barátaidat, se testvéreidet, se rokonaidat, se gazdag szomszédaidat, hogy azok esetleg vissza ne hívjanak téged, és ne viszonozzák meghívásodat,


text:
és boldog leszel, hogy azoknak nincs miből visszafizetniük azt neked. Mert így majd az igazságosak feltámadásakor kapod meg a visszafizetést.”


text:
Mikor a vendégek közül valaki meghallotta ezt, így szólott hozzá: „Boldog az, aki az Isten királyságában lakománál fog ülni.”


text:
Az ebéd órájában azután elküldötte rabszolgáját, hogy mondja meg a meghívottaknak: Jöjjetek, kész már az ebéd.”


text:
De az elsőtől kezdve mindnyájan mentegetőzni kezdtek. Az első ezt mondta a rabszolgának: „Szántóföldet vettem, kénytelen vagyok kimenni, s azt megtekinteni. Kérlek, ments ki engem.”


text:
Egy másik így szólott: „Öt iga ökröt vettem, elmegyek, hogy kipróbáljam őket. Kérlek, ments ki engem.”


text:
Mikor a rabszolga visszatért, hírül adta ezeket urának. Erre a gazda haragra lobbant, és így szólt rabszolgájához: „Siess, menj el a város tereire és sikátoraira, hozz be ide szegényeket, bénákat, vakokat és sántákat.”


text:
„Eredj ki az utakra, a kerítésekhez - mondta erre az Úr a rabszolgának-, és kényszerítsd bejönni az ott levőket, hogy beteljék a házam.


text:
„Ha valaki hozzám akar jönni, de meg nem gyűlöli atyját, anyját, feleségét, gyermekeit, testvéreit, hozzá még a saját lelkét is, nem lehet tanítványom.


text:
Van-e közöttetek egy is, aki, ha tornyot akar építeni, nem ül le előbb s nem számítja ki a költséget, lesz-e annyija, hogy be tudja fejezni?


text:
Valamiképpen úgy ne járjon, hogy miután alapot vetett, nincs ereje ahhoz, hogy befejezze, s akik kudarcát észreveszik, mind gúnyolni kezdjék:


text:
Vagy van-e egy király is, ki háborúba ereszkedik egy másik királlyal anélkül, hogy leülne előbb, és számot nem vetne azzal, hogy képes lesz-e tízezerrel megtámadni azt, aki húszezerrel jön ellene?


text:
Ellenben a farizeusok és az írástudók igen zúgolódtak. Azt mondogatták: „A vétkezőket magához fogadja, sőt velük eszik.”


text:
„Van-e olyan ember közöttetek, aki, ha száz juha van, s egyet közülük elveszített, nem hagyja ott a kilencvenkilencet a pusztában, s nem megy az elveszett után, míg azt meg nem találja?


text:
hazamegy, összehívja barátait meg szomszédait, és így szól hozzájuk: Vigadjatok velem, mert megtaláltam bárányomat, mely elveszett.


text:
Azt mondom nektek, hogy ilyen öröm lesz a mennyben is egy vétkezőn, ha az más felismerésre tér, nagyobb öröm ez, mint kilencvenkilenc igazságoson örülni, akiknek nincs szükségük arra, hogy más felismerésre térjenek.


text:
Vagy van olyan asszony, aki, ha tíz drachmája van, és egy drachmát elveszít, nem gyújt mécsest, nem sepri ki a házat, és nem keresi gondosan, amíg meg nem találja?


text:
S ha megtalálta, nem hívja-e össze barátnőit meg szomszédait, és nem szól-e így: Örvendjetek velem, mert megtaláltam a drachmát, amelyet elvesztettem.


text:
Ilyen öröm lesz, azt mondom nektek, az Isten angyalainak színe előtt egyetlen vétkezőn, aki más felismerésre tér.”


text:
A fiatalabbik így szólt apjához: Atyám, add ki nekem a vagyonból rám eső részt. Az hát megosztotta köztük, ami a megélhetésre volt.


text:
Nem sok nap múltán a fiatalabbik fiú mindent összeszedett, és kivándorolt egy távoli vidékre. Ott kicsapongó életmóddal vagyonát eltékozolta.


text:
A fiú kívánta, hogy hasát azokkal a szentjánoskenyér hüvelyekkel tölthesse meg, amelyeket a disznók ettek, de senki sem adott neki.


text:
Ekkor magába szállt, és így szólt: Apám hány béresének fölös mennyiségben van a kenyere, én meg elveszek itt az ínségben.


text:
Felkelek hát, elmegyek az apámhoz, és ezt mondom neki: Atyám, vétkeztem az ég ellen, meg veled szemben.


text:
Ezzel felkelt, és elment atyjához. Még messze volt, amikor meglátta az apja, és szánalomra gerjedt, majd hozzáfutott, nyakába borult és összecsókolgatta.


text:
A fiú így szólt hozzá: Atyám, vétkeztem az ég ellen és veled szemben. Többé nem vagyok arra méltó, hogy fiadnak nevezzenek.


text:
De az apa így szólt rabszolgáihoz: Siessetek, hozzátok elő a legjobb ruhát, és adjátok rá, húzzatok gyűrűt a kezére és sarut a lábára.


text:
Mert ez a fiú, az én fiam, meghalt, de életre kelt, elveszett, de rátaláltunk. Azzal vigadni kezdtek.


text:
Az idősebbik fiú ezalatt kinn volt a mezőn. Amikor hazafelé jövet a közelbe ért, zeneszó és körtánc hangját hallotta.


text:
„Testvéred érkezett meg - mondotta az -, és apád leölette a hizlalt tulkot, mivelhogy egészségesen kapta őt vissza.”


text:
De ő így felelt atyjának: „Lásd, oly sok éve végzem neked a rabszolga munkáját, soha meg nem kerültem parancsodat, de énnékem még egy kis bakot sem adtál, hogy barátaimmal vigadjak egyet.


text:
Mikor azonban ez a fiad megjött, ki a megélhetésre szánt vagyonodat szajhákkal ette fel, te leöletted neki a hizlalt tulkot.”


text:
Vigadnod és örülnöd kellene hát, hogy testvéred, aki halott volt, életre kelt, és azt, aki elveszett, megtaláltuk.”


text:
Szólott azután a tanítványaihoz is: „Volt egy gazdag ember, és annak volt egy sáfára, és azt bevádolták nála, hogy eltékozolja vagyonát.


text:
Magához hívatta, s így szólt hozzá: Mit hallok felőled? Számolj be sáfárságodról, mert tovább nem lehetsz sáfár.


text:
Az erre gondolkodni kezdett: Mit tegyek most már, hogy uram elveszi tőlem a sáfárságot? Kapálni nincs erőm, koldulni szégyenlek.


text:
Tudom már, mit tegyek, hogy ha sáfárságomról leváltanak, barátaim legyenek, akik házaikba befogadnak.


text:
Ezzel magához hívatott mindenkit, aki urának adósa volt. Megkérdezte az elsőtől: Mennyivel tartozol uramnak?


text:
Azután egy másikat kérdezett meg: Hát te menynyivel tartozol? — Száz kór búzával — felelte az. Vedd az írásodat — mondta neki —, és írj nyolcvanat.


text:
Megdicsérte az úr a hamis sáfárt, hogy eszesen cselekedett. Mert ennek a kornak fiai a saját nemzedékükkel szemben eszesebben viselkednek, mint a világosság fiai teszik.


text:
És én azt mondom nektek: Szerezzetek magatoknak barátokat a hamis mammonból, hogy amikor kihagy majd az élet, magukhoz fogadjanak titeket az örök sátrakba.


text:
Egy cseléd sem végezhet egyszerre két úrnak szolgálatot, mert vagy gyűlölni fogja az egyiket, és szeretni a másikat, vagy ragaszkodni fog az egyikhez, és meg fogja vetni a másikat. Nem szolgálhattok egyszerre Istennek és a mammonnak.”


text:
Hozzájuk is szólt: „Ti vagytok azok, akik az emberek előtt igazságosnak mutatjátok magatokat, csakhogy az Isten ismeri szíveteket. Mert ami az emberek között magasztos, Isten előtt utálatos.


text:
A törvény és a próféták Jánosig voltak, akkortól kezdve az Isten királyságának örömüzenetét hirdetik, s azon mindenki erőszakoskodik.


text:
Házasságot tör mindenki, aki feleségét elbocsátja, és egy másikkal házasodik össze, és házasságot tör az, aki férfitől elbocsátott nőt vesz el.


text:
s ki vágyott jóllakni azzal, ami a gazdag asztalától lehullt. Na, még a kutyák is eljártak hozzá, hogy fekélyeit nyalogassák.


text:
Történt azután, hogy a szegény meghalt, és az angyalok elvitték Ábrahám keblére. Meghalt a gazdag is, és eltemették.


text:
Mikor a láthatatlan országban szemét felemelte, kínok közt gyötrődve, Ábrahámot látta messziről, és annak kebelén Lázárt.


text:
Odakiáltott hozzá: Atyám, Ábrahám, könyörülj rajtam, és küldd el Lázárt, hogy mártsa vízbe ujjának hegyét, és hűsítse meg nyelvemet, mert kínlódom e lángban.


text:
Ábrahám azonban így szólt: Gyermekem, emlékezzél rá, hogy életedben elvetted javaidat, Lázár éppen úgy a rosszat. Itt most őt vigasztalják, te pedig kínlódol.


text:
Mindezekben köztünk és köztetek szilárdan áll egy nagy szakadék, úgyhogy akik innen hozzátok akarnak átmenni, nem tehetik, sem onnan hozzánk nincs átkelés.


text:
Nem úgy, atyám - szólt mégis az -, ha a halottak közül menne valaki hozzájuk, más felismerésre térnének.


text:
De Ábrahám így felelt: Ha Mózesre és a prófétákra nem hallgatnak, még annak sem adnának hitelt, ha valaki a halottak közül feltámadna.”


text:
Tanítványainak meg ezt mondta: „Elkerülhetetlen, hogy kelepcék ne készüljenek, de jaj annak, aki azokat készíti.


text:
Jobb volna az ilyennek, ha malomkővel a nyaka körül a tengerbe dobnák, minthogy e kicsinyek közül egyet tőrbe csaljon.


text:
Ha egy nap hétszer vetkezik ellened, s hétszer tér meg hozzád e szóval: más felismerésre jutottam! Megbocsáss neki.”


text:
Az Úr azonban ezt felelte: „Ha olyan volna a hitetek, mint a mustármag, és azt mondanátok ennek az eperfának: Szakadj ki gyökerestül, és ültetődjél át a tengerbe, engedelmeskednék nektek.


text:
Mondja-e valaki közületek rabszolgájának, amikor az a szántásból vagy legeltetésből hazatér: Jöjj ide hozzám tüstént, és dőlj asztalhoz.


text:
Ellenkezőleg, ezt fogja mondani neki: Készíts valamit, míg eszem és iszom, és azután egyél és igyál te.


text:
Éppen így ti is, ha mindent megtesztek, amit rendeltek nektek, így szóljatok: Haszontalan rabszolgák vagyunk, annyit tettünk csak, amennyit úgyis tartoztunk megtenni.”


text:
Ahogy meglátta őket, így szólt hozzájuk: „Menjetek el, mutassátok meg magatokat a papoknak.” S az történt, hogy mialatt odamentek, megtisztultak.


text:
Közülük azonban az egyik, amikor látta, hogy meggyógyult, Istennek hangos dicséretével az ajkán visszatért,


text:
Nem akadt több, aki visszatért volna, hogy Istennek dicsőséget adjon, csak ez az idegen származású?”


text:
Mikor a farizeusok azt kérdezték, hogy mikor jön el az Istennek királysága, ily szóval felelt nekik: „Az Istennek királysága nem szemmel láthatóan jön el,


text:
Majd tanítványaihoz szólott: „Napok jönnek, amelyeken megkívánjátok, hogy az ember Fiának napjaiból bár egyet is láthassatok, de nem fogtok látni.


text:
Mert, mint ahogy a felvillanó villámlás egyik aljától a másik aljáig megvilágítja az eget, a maga napján olyan lesz az ember Fia is.


text:
Előbb azonban sokat kell szenvednie, kell, hogy ez a nemzedék elvesse őt, mint olyant, aki a próbát nem állja meg.


text:
Az emberek ettek, ittak, házasodtak, nőül mentek addig a napig, amelyen Noé bement a bárkába, és akkor eljött az özönvíz, és mindenkit elveszített.


text:
Úgy lesz majd, mint ahogy Lót napjaiban történt: Ettek, ittak, vásároltak, eladtak, ültettek, építettek,


text:
Ha valaki azon a napon a háztetőn lesz, a holmija pedig a házban, ne szálljon alá, hogy elvigye azt. Úgy tegyen az is, aki a mezőn van, ne térjen vissza.


text:
Aki lelkét megszerezni igyekszik, el fogja veszíteni, aki el fogja veszíteni lelkét, életre szüli azt.


text:
Azt mondom nektek: Azon az éjszakán ketten lesznek egy ágyon, az egyiket magukhoz veszik, a másikat elhagyják majd,


text:
Ekkor megszólaltak: „Hol lesz ez, Uram?” És O ezt felelte nekik: „Ahol a test lesz, oda gyűlnek majd a saskeselyűk.”


text:
Egy példázatot is mondott nekik azért, hogy mindenkor imádkozzanak, és az imádkozásban hanyagokká ne legyenek.


text:
Valamelyik városban - mondotta - volt egy bíró, aki Istent nem félt, és emberek előtt nem szégyenkezett.


text:
Volt egy özvegyasszony is abban a városban, s az ezzel a kéréssel járt a bíróhoz: ítéld meg az igazamat ellenfelemmel szemben!


text:
A bíró egy ideig nem akarta megtenni. De később így gondolkozott: Bár Istent nem félek, s emberek előtt nem szégyenkezem,


text:
mégis amiatt, hogy zaklat engem ez az özvegyasszony, megítélem az igazát, hogy a végén ha eljön, valahogy arcul ne üssön engem.


text:
Hát az Isten nem ítéli-e meg választottainak igazát, ha ezek nappal és éjjel kiáltanak hozzá, még ha hosszútűrő is velük kapcsolatban?


text:
Azt mondom nektek, hogy hamar megítéli igazukat. Hanem az embernek Fia, amikor eljön, talál-e hitet a földön?”


text:
A következő példázatot mondotta egyeseknek, akik abban elbizakodtak, hogy igazságosak, és a többi embert semmibe sem vették.


text:
A farizeus kiállott, és magának beszélve a következőket imádkozta: Óh Isten, hálát adok neked, hogy nem vagyok olyan, mint a többi ember, akik ragadozók, hamisak, házasságtörők, vagy amilyen ez a vámszedő is itt.


text:
A vámszedő messzire állott, s még a szemét sem akarta az égre emelni, hanem a mellét verte és így szólt: Ó Isten, engesztelődjél meg irányomban, ki vétkes vagyok.


text:
Azt mondom nektek, hogy ő megigazulva ment alá házába, inkább, mint amaz. Mert mindenkit megfognak alázni, aki magát felmagasztalja, de azt, aki megalázza magát, fel fogják magasztalni.”


text:
de Jézus magához szólította a kisdedeket. „Hagyjátok a gyermekeket, hadd jöjjenek hozzám mondotta, ne tiltsátok el őket, mert ilyeneké az Isten királysága.


text:
Bizony azt mondom nektek, aki nem úgy fogadja Isten királyságát, mint egy gyermek, nem megy be abba.”


text:
Egy bizonyos elöljáró is megkérdezte őt: „Jó Tanító! Mit tegyek, hogy az örök élet örökös részemmé váljék?”


text:
A parancsolatokat ismered: Ne törj házasságot, ne ölj, ne lopj, ne tégy hamis tanúságot, tiszteld apádat és anyádat!”


text:
Mikor Jézus meghallotta, így szólt hozzá: „Még egy dolog hiányzik nálad: Add el mindenedet, és oszd szét szegényeknek, így kincsed lesz a mennyekben. Azután jer, és kövess engem.”


text:
Mikor Jézus bánatba borulni látta őt, így szólt: „Mily nehezen mennek be az Isten királyságába azok, akiknek birtokaik vannak.


text:
Mert kevesebb fáradsággal jut be valahová egy teve a tű fokán keresztül, mint ahogy egy gazdag megy be az Isten királyságába.”


text:
O ezt felelte: „Bizony, azt mondom nektek, hogy az Isten királyságáért még senki sem hagyta el házát, vagy feleségét, vagy testvéreket, vagy szülőket, vagy gyermekeket anélkül,


text:
hogy ne kapná meg mindennek a sokszorosát ebben az időben, a jövendő korban pedig ne kapna örök életet.”


text:
Magához vette a tizenkettőt, s így szólt hozzájuk: „Lássátok, most felmegyünk Jeruzsálembe, és ott befejezésre jut minden, amit az embernek Fia felől a próféták által megírtak.


text:
Ám ők semmit sem láttak át ezekből, a beszéd értelme el volt rejtve előlük, és nem ismerték fel a mondottakat.


text:
Akik elől mentek, korholták, hogy hallgasson, de ő annál inkább kiáltozott: „Dávid fia, könyörülj rajtam!”


text:
És azonnal látott, majd Istent dicsőítve követte őt. Erre az egész nép, mely a történetet látta, magasztalta ott az Istent.


text:
látni igyekezett Jézust, hogy ki s miféle lehet. A tömeg miatt azonban nem tehette, mert alacsony termetű volt.


text:
Mikor Jézus arra a helyre ért, feltekintett, és megszólította: „Zákeus, siess, szállj alá, mert a te házadban kell ma megszállnom.”


text:
Akik ezt látták, mindnyájan nagyon zúgolódtak. Vétkező emberhez ment be megpihenni szállásra - szóltak.


text:
Zákeus azonban előállott, és így szólt az Úrhoz: „Nézd, Uram, vagyonomnak felét a szegényeknek adom, és négyszerest fizetek vissza annak, akitől valamit hamis ürüggyel elvettem.”


text:
Jézus erre ezt mondta neki: „Ma jött el a menekülés napja ennek a háznak, amennyiben ő is Ábrahám fia.


text:
Míg azok ezeket hallgatták, ő még egy példázatot csatolt az elmondottakhoz azért, mert közel volt Jeruzsálemhez, és mert azok úgy vélekedtek, hogy azonnal meg kell jelennie az Isten királyságának.


text:
„Egy nemes ember messze országba utazott el - szólott -, hogy ott királyságot kapjon, és azután visszatérjen.


text:
Magához hívatta hát tíz rabszolgáját, és azoknak tíz minát adott. Kereskedjetek — mondta nekik —, amíg visszajövök.


text:
Polgárai azonban gyűlölték őt, és követséget küldöttek utána ezzel az üzenettel: Nem akarjuk, hogy ő legyen a király rajtunk.


text:
Miután a királyságot elnyerte és visszatért, történt, hogy magához hívatta rabszolgáit, akiknek pénzt adott, hogy megtudja, hogy kereskedésével ki mit szerzett.


text:
Mire ő így felelt: Jól van, derék rabszolgám, minthogy a legcsekélyebben hű voltál, tíz városon legyen fennhatóságod.


text:
Féltem ugyanis tőled, mert szigorú ember vagy, elveszed, amit nem te tettél el, és aratsz ott, ahol nem vetettél.


text:
Szájadból ítéllek meg, te gonosz rabszolga — mondotta neki a király—, mert tudtad, hogy szigorú ember vagyok, elveszem, amit nem én tettem el, és azt aratom, amit nem én vetettem.


text:
Azután így szólt a mellette állókhoz: Vegyétek el tőle a minát, és adjátok annak, akinek tíz minája van.


text:
Azt mondom nektek, hogy mindenkinek adni fognak, akinek van, de attól, akinek nincs, még azt is elveszik, amije van.


text:
Azonkívül, ezeket az én ellenségeimet, akik nem akarták, hogy én legyek királlyá rajtuk, vezessétek ide, és öljétek le őket előttem.”


text:
Történt, hogy amikor közel ért Bethfagéhoz és Betániához, azon a hegyen, amelyet az Olajfákról neveztek el, elküldte két tanítványát


text:
ezzel az utasítással: „Menjetek el a szemben levő faluba, találtok ott egy megkötözött szamárcsikót, amelyen ember még sohasem ült, azt oldjátok el, és hozzátok ide.


text:
Mikor már közel volt az Olajfák hegyének lejárójához, a tanítványok egész sokasága örvendezve nagy hangon kezdte magasztalni Istent mindazokért a hatalmas tettekért, amelyeket láttak.


text:
„Áldott, aki jő, az Úr nevében érkező király! - szólottak. - A mennyben békesség, és a magasságban dicsőség!”


text:
és ezt mondotta: „Óh, ha a mai napon te is megismerted volna, hogy mi válik békességedre. Most azonban el van rejtve szemed elől.


text:
Mert napok jönnek rád, amelyekben ostromfalat építenek ellened ellenségeid, körülvesznek, és mindenünnen szorongatnak majd,


text:
azután a földre tipornak téged, és benned lakó gyermekeidet, követ kövön nem fognak hagyni benned azért, mert nem ismerted fel meglátogatásodnak idejét.”


text:
„Meg van írva - mondotta nekik -: Az én házam imádkozásnak háza legyen. Ti azonban azt rablók barlangjává tettétek.”


text:
Naponta tanított a szent helyen. A főpapok, írástudók, meg a nép főemberei igyekeztek elveszíteni őt,


text:
de nem találták meg a módját, miként vigyék véghez. Mert az egész nép rajta csüngött, s úgy hallgatták őt.


text:
Egyik napon, amelyen a szent helyen a népet tanította, s az örömhírt hirdette, történt, hogy hozzáléptek a főpapok és írástudók a vének társaságában,


text:
és megkérdezték őt: „Mondd meg nekünk, miféle felhatalmazással cselekszed ezeket. Ki az, aki ezt a felhatalmazást adta?”


text:
Azok maguk közt így fontolgattak: „Ha azt mondjuk, mennyből való, ezt fogja rá mondani: Miért nem adtatok hát hitelt neki?


text:
Ha meg azt mondjuk: Emberektől, az egész nép megkövez bennünket. Hisz meg vannak győződve afelől, hogy János próféta.”


text:
„Akkor én sem mondom meg nektek, hogy micsoda felhatalmazással cselekszem e dolgokat” mondotta nekik Jézus.


text:
Azután a néphez kezdett beszélni, s a következő példázatot mondotta el: „Egy ember szőlőt ültetett és azt szőlőműveseknek adta ki, azután hosszabb időre külföldre utazott.


text:
Mikor eljött az ideje, egy rabszolgát küldött a szőlőművesekhez, hogy adjanak a szőlő gyümölcséből. De a szőlőművesek megverték, és üresen küldöttek vissza.


text:
Mit tegyek? - kérdezte ekkor a szőlőnek ura. - Elküldöm szeretett fiamat. Vele szemben majd csak megváltozik viselkedésük.


text:
Mikor azonban a szőlőművesek meglátták a fiút, ezt fontolgatták egymás között: ő az örökös. Öljük meg, hogy mienk legyen az örökrésze.


text:
Meg fog jönni, s el fogja veszteni ezeket a szőlőműveseket, a szőlőt pedig másoknak adja ki.” Mikor azok ezt hallották, így szóltak: „Szó sem lehet róla.”


text:
De Ő rajok tekintett és így szólt: „Mi van efelől megírva? Amely követ az építők a próbán elvetettek, az lett a szegeiéinek fejévé.


text:
Össze fog zúzódni mindenki, aki arra a kőre esik, azt pedig, akire az esik rá, szét fogja morzsolni.”


text:
Az írástudók és főpapok abban az időben lehetőséget kerestek, hogy kezüket rávessék, de féltek a néptől. Megértették ugyanis, hogy ezt a példázatot róluk mondotta.


text:
Szemmel tartották hát őt, és kémeket küldöttek mellé, kik magukat igazságosaknak tettették, hogy azok valamely szaván megfogják őt, hogy azután átadhassák a felsőbbségnek és a helytartó hatóságának.


text:
A kémek megkérdezték Őt: „Tanító, tudjuk, hogy helyesen szólasz és tanítasz, hogy nem nézed senki személyét, hanem az Isten útját az igazság alapján tanítod.


text:
mire ezt mondta nekik: „Akkor hát adjátok meg a császárnak, ami a császáré, és az Istennek, ami az Istené.”


text:
Nem volt rá erejük, hogy a nép előtt valamely szaván megfogják, ellenkezőleg, a felelete csodálatba ejtette és elhallgattatta őket.


text:
Néhány sadduceus is ment hozzá, kik tagadják, hogy volna feltámadás. Ezek is kérdést intéztek hozzá.


text:
„Tanító - szóltak-, Mózes megírta nekünk, hogy amikor meghal egy testvér, kinek felesége van, ha gyermek nélkül maradt, a testvére vegye el a feleségét, és ő támasszon magot a testvérének.


text:
a harmadik is elvette az asszonyt, hasonlóképpen mind a hét, s anélkül, hogy gyermeket hagytak volna, meghaltak.


text:
de akiket méltóknak ítélnek arra, hogy eljussanak ama következő korba, s a halottak közül való feltámadásra, azok nem fognak sem házasodni, sem férjhez menni,


text:
többé már meg sem halhatnak, mert az angyalokhoz hasonlók, és mivel a feltámadásnak fiai, Istennek is fiai.


text:
Arra pedig, hogy a halottak feltámadnak, Mózes utalt a csipkebokornál, amikor az Urat Ábrahám Istenének, Izsák Istenének és Jákob Istenének mondotta.


text:
„Őrizkedjetek az írástudóktól, akik szívesen járnak palástosan: akiknek kedvesek a piacokon hallott köszöntések, zsinagógáikban az első hely, és lakomákon az elöl ülés,


text:
akik feleszik az özvegyek házát, de színből hosszan imádkoznak. Ezek súlyosabb ítéletet fognak kapni.”


text:
Mert azok valamennyien abból dobták adományaikat, amiből feleslegük volt, de ez a maga szegénységéből, ami megélhetésére kellett, mind bevetette.”


text:
Mikor egyesek beszélni kezdtek a szenthelyről, hogy mily szép kövek és áldozati ajándékok díszítik, Ő így szólt:


text:
„Jönnek napok, amikor ezekből, amiket most szemléltek, kő kövön nem fog maradni, melyet le nem rombolnának.”


text:
Kérdést intéztek hozzá: „Tanító, mikor történnek meg ezek? Mi lesz a jele annak az időnek, amikor ezek megtörténnek?”


text:
Ügyeljetek - szólott -, el ne tévelyedjetek. Mert sokan fognak jönni az én nevemben és ezt mondják: Én vagyok! Továbbá: Az idő közel! Ti ne menjetek utánuk.


text:
Ha pedig háborúkról és felfordulásokról hallanátok, ne rettenjetek meg. Mert ezeknek előbb meg kell történniök, de nem tüstént jő el a vég.”


text:
nagy földrengések is következnek, helyenkint dögvészek és éhínségek lesznek, az égből félelmetes és nagy jelek támadnak.


text:
De mindezeket megelőzően kezüket rátok vetik, üldözni fognak, átadnak titeket, hogy zsinagógák elé állítsanak, tömlöcökbe vessenek, elvezetnek királyok, helytartók elé az én nevemért.


text:
Mert én olyan szájat és bölcsességet adok nektek, amelyeknek egy ellenfeletek sem lesz képes ellene állni, vagy ellene mondani.


text:
Szüleitek, testvéreitek, rokonaitok és barátaitok fognak elárulni titeket, s közületek egyeseket megfognak ölni.


text:
Ha azonban azt látnátok, hogy Jeruzsálemet tábor veszi körül, akkor ismerjétek fel, hogy elpusztulása közel van.


text:
Akkor majd akik Júdeában lesznek, fussanak a hegyekbe, akik a városban lesznek, távozzanak belőle. Akik a mezőn lesznek, ne menjenek a városba.


text:
Jaj lesz azokban a napokban a terhes és szoptatós asszonyoknak. Mert erős kényszer ül akkor a földön, és harag sújtja majd ezt a népet.


text:
Kard éle által hullanak el, és az összes nemzetek közé fogságra viszik őket. Jeruzsálemet a nemzetek fogják tapodni, míg csak a nemzetekre kiszabott időszakok el nem telnek.


text:
Azután jelek fognak támadni a napon, holdon és csillagokon, a földön olyan szorongás ül majd a nemzetekre, mint amilyen a zúgó és hánykódó tengeren érzett bizonytalanság.


text:
Az emberek a lelkűket lehelik majd ki attól a félelemtől és annak varasától, ami még a föld lakóira jön. Mert az ég hatalmai meg fognak rendülni.


text:
Amikor azután ezek megkezdődnek, egyenesedjetek ki, és emeljétek fel fejeteket, mivel megváltásotok közel lesz.”


text:
Ugyanígy, ha látni fogjátok, hogy mindezek megtörténnek, fel fogjátok ismerni, hogy közel az Isten királysága.


text:
Ügyeljetek magatokra, hogy szíveteket mámor, részegség és az élet gondjai meg ne terheljék, s kelepceképp váratlanul rátok ne törjön az a nap.


text:
Virrasszatok minden időben, s könyörögjetek, hogy erőtök legyen majd rá, hogy kimenekedhessetek mindabból, aminek meg kell történnie, s hogy egykor az ember Fia előtt megállhassatok.”


text:
Azokban a napokban a templomban tanított, az éjjeleket azonban a városból kijárva az Olajfákról elnevezett hegyen, a szabadban töltötte.


text:
Júdás ráállott, és megfelelő alkalmat keresett arra, hogy a tömeg csoportosulása nélkül kezükbe adhassa őt.


text:
Jézus elküldötte Pétert és Jánost ezzel az utasítással: „Menjetek, készítsétek el nekünk a pászkát, hadd együk meg.”


text:
Ezt felelte: „Ahogy bementek a városba, egy emberrel lógtok találkozni, aki korsót visz. Kövessétek azt abba a házba, amelybe megy.


text:
Azután mondjátok meg a ház gazdájának: A Tanító kérdezteti tőled: Hol van az a szállás, amelyben a pászkát tanítványaimmal együtt megehetem?


text:
Akkor így szólt hozzájuk: „Nagy volt bennem a vágy arra, hogy mielőtt szenvednék, ezt a pászkát elköltsem veletek.


text:
Mert azt mondom nektek, hogy többé nem eszem abból, amíg az az Isten királyságában el nem jut a teljességre.”


text:
Azt mondom ugyanis nektek, hogy mostantól fogva nem iszom a szőlőtőkének gyümölcséből addig, amíg az Istennek királysága el nem jő.”


text:
Ezután megfogta a kenyeret, hálát adott, megtörte, s odaadta nekik ily szóval: „Ez az én testem, mely értetek adatik. Ezt tegyétek a rólam való megemlékezésül.”


text:
Estebéd után éppen úgy fogta a poharat is, és ezt mondta: „Ez a pohár értetek ömlő vérem által az új szövetség.


text:
Erre azok egymással arról kezdtek vitatkozni, hogy ugyan ki lesz közülük az, aki ezt meg fogja tenni.


text:
Jézus ezt mondta nekik: „A nemzeteken királyaik uralkodnak, s azok, akiknek hatalmuk van rajtuk, jótevőknek hívatják magukat.


text:
Ti ne így legyetek. Ellenkezőleg. Aki közöttetek legnagyobb, legyen olyan, mint a legkisebb, aki vezet, olyan legyen, mint aki felszolgál.


text:
Ki is a nagyobb, aki asztalhoz dől, vagy aki felszolgál? Ugye, hogy aki asztalhoz dől? Én azonban olyan vagyok közöttetek, mint aki felszolgál,


text:
hogy királyságomban asztalomnál egyetek és igyatok, és trónon ülve Izrael tizenkét törzsét ítéljétek.


text:
Én azonban könyörögtem érted, hogy ki ne hagyjon a hited. Ha majd egyszer megtérsz, támogasd testvéreidet.”


text:
De Jézus ezt felelte: „Azt mondom neked, Péter, hogy nem fog ma a kakas szólani addig, amíg te háromszor meg nem tagadsz engem, s azt nem állítod, hogy nem is ismersz engem.”


text:
Majd így szólt hozzájuk: „Amikor erszény, tarisznya és saru nélkül elküldöttelek titeket, volt-e hiányotok valamiben?” Azt felelték: „Semmiben.”


text:
„Most azonban — szólott hozzájuk -, akinek erszénye van, vegye elő, hasonlóképpen az, akinek tarisznyája van. Akinek nincs, adja el köpenyét, és vásároljon kardot.


text:
Mert azt mondom nektek, hogy ennek az írásnak: Törvénytiprók közé számították, végbe kell mennie rajtam. Mert az én dolgaim már a végükhöz jutottak.”


text:
„Atyám, ha akarod, vidd tova tőlem ezt a poharat. Mégis ne az én akaratom, hanem a tied legyen meg.”


text:
Halálos küzdelembe került, de csak annál megfeszültebben imádkozott, az izzadsága olyan volt, mintha vércseppek csurogtak volna róla a földre.


text:
Még beszélt, amikor egyszerre tömeg tűnt fel. Az élükön a tizenkettő közül az egyik jött, az, akit Júdásnak neveznek, és odalépett Jézushoz, hogy megcsókolja.


text:
Majd a hozzáérkező főpapokhoz, a szenthely katonai parancsnokaihoz és a vénekhez fordult Jézus: „Mint egy haramiára, úgy jöttetek ellenem kardokkal és fütykösökkel?


text:
Naponta veletek voltam a szenthelyen, de akkor a kezeteket nem nyújtottátok ki rám. Ám ez a ti órátok. Itt leplezi le magát a sötétség hatalmassága.”


text:
De egy fiatal rabszolgáló, amikor a tűznél ülve meglátta őt, reá meresztette szemét, és így szólt: „Ez is vele volt.”


text:
Kevés idő múlva másvalaki, egy férfi, meglátta, és megkérdezte: „Te is közülük való vagy?” Péter így felelt: „Ember, nem vagyok.”


text:
De Péter ezt felelte: „Ember, nem tudom, mit mondasz.” Még beszélt, amikor hirtelen megszólalt a kakas.


text:
Az Úr megfordult, és Péterre nézett. Ekkor eszébe jutott Péternek az Úr szava, úgy, ahogy mondta neki: „Még mielőtt a kakas szólana, te háromszor tagadsz meg engem.”


text:
Mikor azután kinappalodott, összegyűjtötték a nép véneit, a fő papokat és írástudókat, és a nagytanács elé vezették Őt.


text:
Megkérdezték: „Mondd meg nekünk, te vagy-e a Felkent?” „Ha megmondanám nektek - felelte ő nekik -, nem hinnétek.


text:
„Hát te vagy az Isten Fia?” - kérdezték mindnyájan, mire így felelt nekik: „Ti mondjátok, hogy az vagyok.”


text:
Ott vádolni kezdték: „Azon kaptuk ezt az embert, hogy egész népünket félreviszi, s tiltja, hogy a császárnak adót fizessenek, amellett azt mondja, hogy Ő a Felkent Király.”


text:
Pilátus ekkor a főpapokhoz és a tömeghez szólott: „Nem találok ebben az emberben semmi okot a vádra.”


text:
De azok annál inkább erősítették: „Fellázítja a népet. Egész Júdeát elárasztotta tanításával, Galileán kezdve jött idáig.”


text:
és amikor megtudta, hogy Heródes fennhatósága alól való, felküldötte Heródeshez, ki ezekben a napokban szintén Jeruzsálemben tartózkodott.


text:
Heródes nagyon megörült, amikor Jézust meglátta, mivel hallott róla, már elég idő óta akarta látni Őt. Remélte, hogy valami jelt fog látni, melyet Jézus visz véghez.


text:
Heródes katonáival együtt megvetően bánt vele, gúnyból fényes fehér ruhába öltöztette. Azután visszaküldte Pilátushoz.


text:
Heródes és Pilátus azon a napon lettek egymás barátaivá, előzőleg ugyanis ellenséges viszonyban voltak egymással.


text:
és beszédet intézett hozzájuk: „Ide hoztátok hozzám ezt az embert azzal a váddal, hogy a népet a császártól elfordítja, de én, miután előttetek kikérdeztem afelől, amivel vádoltátok, semmi elítélésre méltó okot ez ember ellen nem találtam.


text:
Sőt még Heródes sem. Hiszen visszaküldte őt hozzánk. De lám, semmi halálra méltó dolgot nem cselekedett.


text:
Harmadszor is szólott hozzájuk: „De hát mi gonoszt tett? Semmi halálra méltó vádat nem találtam ellene. Meg fogom hát fenyíteni, és elbocsátom.”


text:
Elbocsátotta azt, akit lázadásért és gyilkosságért vetettek börtönbe, akit kikértek. Jézust ellenben odaadta akaratuknak.


text:
Amikor elvezették, megfogtak egy bizonyos cirénei Simont, ki a mezőről jött haza, s arra rátették a keresztet, hogy vigye Jézus után.


text:
Jézus azonban hátrafordult hozzájuk és így szólt: „Jeruzsálem leányai, ne sírjatok rajtam. Inkább magatokon sírjatok, s gyermekeiteken.


text:
Mert napok jönnek, melyeken ezt fogják mondani: Boldogok a meddők, a méhek, amelyek nem szültek, és az emlők, amelyek nem szoptattak.


text:
Azokban a napokban azt mondogatják majd a hegyeknek: Essetek ránk, és a halmoknak: Borítsatok el minket.


text:
Mikor kiértek arra a helyre, melyet Koponyának neveznek, ott megfeszítették őt, a gonosztevőket is, egyiket jobb felől, másikat bal felől.


text:
„Atyám, mondotta Jézus, bocsáss meg nekik, mert nem tudják, mit cselekesznek.” Azután szétosztották ruháit, és sorsot vetettek rájuk.


text:
A nép pedig ott állott és nézegetett. Az elöljárók gúnyolták őt: „Másokat megmentett, mentse meg magát, ha Ő az Isten Felkentje, a kiválasztott.”


text:
A felfüggesztett gonosztevők közül is az egyik káromolta: „Hát nem te vagy a Felkent? Mentsd meg magadat és minket is.”


text:
De megszólalt a másik, és kor holta őt: „Nem féled az Istent - mondotta neki -, hiszen ugyanaz az ítélet van rajtad?


text:
Mi igazságosan szenvedünk, mert annak méltó büntetését kapjuk, amit tettünk, ő azonban semmi helytelent nem tett.”


text:
Már mintegy hat óra volt, amikor az egész földet a kilencedik óráig tartó sötétség borította el, mert a nap világossága kihagyott.


text:
Ekkor Jézus nagy hangon kiáltott: „Atyám, a Te kezedbe teszem le szellememet.” S amikor ezt mondta, kilehelte szellemét.


text:
Mikor a százados látta, mi történt, dicsőítette az Istent, s azt mondta: „Ez az ember valóban igazságos volt.”


text:
A jelenlevő tömeg, melyet a látványosság gyűjtött egybe, amikor látta, ami történt, mind a mellét verve tért haza.


text:
Ott álltak messziről Jézus ismerősei valamennyien, az asszonyok is, akik Ot követve Galileából vele jöttek, s látták ezeket.


text:
ki nem értett egyet amazok szándékával és cselekvésével, Arimátiából, a zsidók egyik városából való, aki várta az Isten királyságát,


text:
Azután levette őt a keresztről, gyolcsba burkolta, és egy sziklába vágott sírba helyezte el, ahol még soha senki sem feküdt.


text:
Józsefet nyomon követték azok az asszonyok, akik Galileából együtt jöttek fel Jézussal. Ezek megnézték a sírt, azt is, hogy hogyan helyezték el a testét,


text:
Szombaton ugyan nyugodtak a parancsolat szerint, de a hét első napján, még kora szürkületkor a sírhoz mentek, és elvitték az elkészített illatszereket.


text:
Míg ők a dolog miatt megzavarodva álltak, történt, hogy egyszerre villogó ruházatban két férfi állott melléjük.


text:
Mialatt őket félelem tartotta megszállva, s arcukat a földre szegték, amazok így szóltak hozzájuk: „Mit keresitek az élőt a holtak között?


text:
Az ember Fiát át kell hogy adják vétkező emberek kezére, meg kell hogy feszítsék, de harmadnapon fel kell támadnia.”


text:
Magdalai Mária, Johanna, Jakab Máriája és a többi nő, akik velük voltak, elmondták ezeket az apostoloknak.


text:
Péter azonban felkelt, elfutott a sírhoz, és amikor behajolt, csak a lepedőket látta ott. Erre elment, és csodálkozott magában a történteken.


text:
Közülük kettő még aznap elindult, s egy Jeruzsálemtől hatvan stádiumnyi távolságban levő faluba ment, melynek neve Emmaus.


text:
Amíg egymással társalogtak, és együtt vitatták a történteket, maga Jézus ért közelükbe, s kísérte útjukat.


text:
„Micsoda szavak ezek, amelyeket jártotokban egymással váltotok?” - szólította meg őket. Azok sötét arccal megállottak.


text:
Egyik, a Kleopás nevű ezt felelte neki: „Te vagy az egyetlen idegen Jeruzsálemben, aki nem tudja, hogy mi történt ott ezekben a napokban?”


text:
„Ugyan mi?” - kérdezte tőlük, s azok így feleltek neki: „Hát amik a názáreti Jézussal estek meg, aki tettben is, szóban is hatalmas próféta volt Isten és az egész nép előtt,


text:
pedig azt reméltük, hogy Ő az, aki Izraelt meg fogja váltani. Ám mindezeknek már harmadik napja, hogy megtörténtek.


text:
és mivel nem találták az Ő testét, eljöttek, és elbeszélték, hogy angyalokat láttak látomásban, s azok állítólag azt mondották volna, hogy ő él.


text:
Ekkor a velünk levők közül némelyek elmentek a sírhoz, és úgy találták a dolgot, ahogy az asszonyok mondták, őt azonban nem látták.”


text:
Ekkor Jézus így szólt hozzájuk: „Óh, mily értelmetlenek és rest szívűek vagytok mindannak elhivésére, amit a próféták mondottak.


text:
Azután elkezdte Mózesnél és az összes többi prófétáknál, és elmagyarázta nekik azt, ami az összes iratokban felőle írva van.


text:
Mikor közel jutottak ahhoz a faluhoz, ahová utaztak, az útitárs úgy tettette, mintha tovább akarna menni.


text:
De erővel kényszerítették őt. „Maradj velünk mondták. Már este van, bealkonyult.” Erre bement, hogy náluk maradjon.


text:
Történt azután, hogy amikor velük együtt asztalhoz dőlt, fogta a kenyeret, megáldotta, megtörte, és odaadta nekik.


text:
Ekkor így szóltak egymáshoz: „Nem éreztük-e magunkban, hogy ég a szívünk, amikor az úton szólott hozzánk, amikor megnyitotta nekünk az írásokat?”


text:
Erre felálltak, s még abban az órában visszatértek Jeruzsálembe. A tizenegyet és a velük levőket egybegyűlve találták.


text:
Ő azonban megszólította őket: „Miért vagytok nyugtalanok? Miért szállnak fel fontolgatások szívetekben?


text:
Nézzétek meg kezemet és lábamat, hogy én magam vagyok az. Tapintsatok meg, és ismerjétek fel, hogy a szellemnek nincs húsa és csontja,


text:
Azután így szólt hozzájuk: „Ezekkel a szavakkal mondtam meg nektek, még amikor veletek voltam, hogy be kell teljesedniük mindazoknak, amiket Mózes törvényében, a prófétáknál és a zsoltárokban felőlem megírtak.”


text:
Azt is mondta nekik: „így van megírva: A Felkent szenvedni fog, de harmadnapon feltámad a halottak közül,


text:
és nevében Jeruzsálemtől elkezdve az összes nemzetek között hirdetni fogják, hogy a vétkek megbocsátása végett más felismerésre térjenek az emberek.


text:
Én meg elküldöm reátok Atyám ígéretét. Ti várjatok a városban mindaddig, amíg a Magasságból jövő hatalomba bele nem öltöztetnek titeket.”


text:
Tanúságtétel végett jött, hogy a világosság mellett tanúskodjék, hogy rajta keresztül mindenki hihessen.


text:
azoknak, akik nevében hisznek, az ő nevében, aki nem vérből, sem a hús akaratából, sem a férfi akaratából nem született, hanem Istenből.


text:
Az Ige hússá lett, közöttünk vett szállást, és mi megláttuk dicsőségét, mely olyan volt, mint az Atya mellől érkező egyszülöttnek dicsősége: kegyelemmel és igazsággal teli.


text:
János tanúságot tett mellette, és kiáltása így hangzott: „ő az, akiről azt mondtam: Utánam jő ugyan, mégis előttem lett, mert előbb volt nálam.”


text:
így hangzott János tanúságtétele, amikor Jeruzsálemből a zsidók papokat és levitákat küldtek hozzá, hogy megkérdezzék tőle: „Ki vagy te?”


text:
Megkérdezték: „Mi vagy hát? Te vagy Illés?” Azt felelte: „Nem vagyok.” „A próféta vagy te?” - Felelte: „Nem.”


text:
„Ki vagy? - kérdezték tőle - hadd felelhessünk azoknak, akik elküldöttek minket. Mit mondasz magadról?”


text:
„Pusztában kiáltozónak szava vagyok én - felelte. Tegyétek egyenessé az Úrnak útját, mint Ézsaiás, a próféta megmondta.”


text:
Következő napon látja János, hogy Jézus hozzá megy és így szól: „íme az Istennek Báránya, ki elveszi a világnak vétkét.


text:
Én ugyan nem ismertem őt, de hogy nyilvánosan ismert legyen Izrael előtt, azért jöttem én a vízbe merítéssel.”


text:
János aztán tanúságot tett: „A szemem előtt szállott le a Szellem az égből, mint egy galamb, és őrajta megült.


text:
Én ugyan nem ismertem őt, de aki elküldött, hogy vízbe merítsek, az szólt nekem: Akire látod, hogy a Szellem leszáll és rajta marad, az az, aki Szellembe fog meríteni.


text:
Jézus hátrafordult, és mikor meglátta, hogy követik, megszólította őket: „Mit kerestek?” Azok így feleltek: „Rabbi (aminek fordítása: tanító), hol szálltál meg?”


text:
„Jöjjetek és lássátok meg!” - felelte nekik. Elmentek hát, és meglátták, hol van szálláson, és azon a napon nála maradtak.


text:
Mintegy tíz óra volt. A közül a két tanítvány közül, akik Jánostól a közlést hallották, és Jézust követték, az egyik András volt, Simon Péter testvére.


text:
Ő először saját testvérével, Simonnal találkozott, és ezt mondta neki: „Megtaláltuk a Messiást” (minek fordítása: Krisztus, azaz Felkent).


text:
Elvezette őt Jézushoz. Jézus ránézett és megjegyezte: „Te vagy János fia, Simon, téged Kéfásznak fognak nevezni” (minek fordítása Petrosz, azaz kő).


text:
A következő napon Galileába akart útra kelni, s találkozott Fülöppel. - „Kövess engem” - mondta Jézus neki.


text:
Fülöp találkozott Nátánáéllel, és ezt mondta neki: „Megtaláltuk azt, akiről Mózes a törvényben és a próféták szólottak, József fiát, Jézust, a názáretit.”


text:
Nátánáél megkérdezte tőle: „Názáretból támadhat-e valami jó?” „Jöjj, és lásd meg!” - felelte neki Fülöp.


text:
Jézus látta Nátánáélt, amint hozzá ment, és ezt mondta róla: „Lám, egy igazán izraelita: kiben nincsen csalárdság.”


text:
„Honnan ismersz engem?” - kérdezte tőle Nátánáél. Jézus azt felelte neki: „Mielőtt Fülöp hívott volna, láttalak, ahogy a fügefa alatt voltál.”


text:
Jézus ezt válaszolta neki: „Mert azt mondtam: láttalak a fügefa alatt, hiszel? Nagyobbakat látsz majd ezeknél.”


text:
Aztán így szólt hozzá: „Bizony, bizony, azt mondom nektek: Megnyitva fogjátok látni az eget, s látni fogjátok Isten angyalait, amint föl s alá szállanak az embernek Fiára.”


text:
A zsidók tisztálkodási szokásának elvégzésére volt ott hat kőkorsó, melyek közül egybe-egybe két-három metréta fért.


text:
Mikor a násznagy megízlelte a borrá lett vizet, és nem tudta, honnan való - a felszolgálók ellenben, akik a vizet merítették, tudták -, szólította a násznagy a vőlegényt,


text:
és így szólt hozzá: „Minden ember a jó bort teszi fel először, és ha már részegek, a silányabbat, te ellenben a jó bort mostanra tartogattad.”


text:
Ezt kezdeti jelként tette Jézus a galileai Kánában, és vele láthatóvá tette dicsőségét. Tanítványai erre hittek benne.


text:
Ezután Jézus anyjával, testvéreivel és tanítványaival lement Kapernaumba, és egy pár napig ott maradtak.


text:
mire kákakötélből ostort font, valamennyit kiűzte a szent helyről, a juhokat is, marhákat is, a pénzváltók váltópénzét kiöntötte, az asztalokat felfordította,


text:
a galambárusoknak pedig ezt mondta: „Vigyétek ezeket innen! Atyám házát ne tegyétek kalmárok házává!”


text:
Erre megszólaltak a zsidók: „Micsoda jelt mutatsz nekünk annak igazolására, hogy ezeket mered tenni?”


text:
„Negyvenhat éven át épült ez a templom - felelték most a zsidók -, és te három nap alatt fölállítod azt?”


text:
Mikor aztán a halottak közül feltámadott, tanítványai visszaemlékeztek rá, hogy ezt mondotta, s hittek az írásnak és annak a szónak, amelyet Jézus mondott.


text:
Mikor a pászkaünnepen fönt volt Jeruzsálemben, sokan hittek nevében, figyelve azokat a jeleket, amelyeket tett,


text:
és mert nem volt szüksége arra, hogy valaki tanúságot tegyen valamely emberről, mert maga is jól tudta, hogy mi lakik az emberben.


text:
Ez Jézushoz ment éjjel, és megszólította: „Rabbi, tudjuk, hogy Istentől jöttél tanítónak! Hiszen senkinek sincs hatalmában, hogy ezeket a jeleket tegye, csak ha Isten van vele.”


text:
„Bizony, bizony, ezt mondom neked - felelte neki Jézus -, hogy senki sem láthatja meg Isten királyságát, ha felülről nem születik.”


text:
„Hogy születhetik egy ember, ha vén - kérdezte tőle Nikodémus. - Vajon bemehet-é az anyja méhébe, és másodszor születhetik?”


text:
Jézus ezt felelte: „Bizony, bizony, azt mondom nektek, hogy ha valaki vízből és Szellemből nem születik, nem mehet be Isten királyságába.


text:
A Szellem oda fúj, ahová akar. Hallod a zúgását, de nem tudod, honnan jön, és hová megy: így van mindenkivel, aki Szellemtől született.”


text:
Bizony, bizony, azt mondom neked, hogy amit tudunk, azt beszéljük, és amit látunk, arról teszünk bizonyságot. A tanúságtételünket nem fogadjátok el.


text:
Mert úgy szerette Isten a világot, hogy egyszülött Fiát adta oda, hogy senki el ne vesszen, aki őbenne hisz, hanem örök élete legyen.


text:
Mert az Isten nem azért küldte a Fiút a világra, hogy elítélje a világot, hanem, hogy rajta keresztül megmentse a világot.


text:
Az, aki benne hisz, nem kap ítéletet, aki nem hisz, már ítélet alatt van, mert nincs hite az Isten egyszülött Fiának nevében.


text:
Az ítélet pedig ebben áll: a világosság a világra érkezett, de az emberek inkább szerették meg a sötétséget, mint a világosságot, mert a tetteik gonoszok voltak.


text:
Mindenki gyűlöli a világosságot, aki hitványságokat cselekszik, és nem jön a világosságra, hogy tettei rá ne bizonyuljanak.


text:
Aki ellenben az igazságot cselekszi, világosságra megy, hogy tetteiről nyilvánvalóvá legyen, hogy Istenben tette őket.”


text:
János is bemerítést végzett Sálimhoz közel, Ajnónban, mert ott sok volt a víz. Az emberek jöttek, és bemerítkeztek.


text:
Majd elmentek Jánoshoz, és jelentették neki: „Rabbi, az, aki a Jordánon túl veled volt, aki mellett te tanúságot tettél, lásd bemerít, és mindenki hozzá megy.”


text:
Ti magatok vagytok tanúi, hogy azt mondtam: nem én vagyok a Felkent, hanem csak ő előtte küldöttek el.


text:
Akié a menyasszony, az a vőlegény. A vőlegény barátjában, aki ott áll, és hallgatja őt, nagy örömet kelt, ha a vőlegény szavát hallhatja. Ez az én örömöm teljessé vált.


text:
Aki felülről jő, mindenek fölött való. A földből való a földből van, a földből is beszél. Aki a mennyből jön, mindenek fölött van.


text:
Arról tesz tanúságot, ami felől látást kapott, és amit hallott, de tanúságtételét senki sem fogadja be.


text:
Akit az Isten küldött el, az az Isten beszédeit szólja, mert az Isten nem mértékkel adja a Szellemet.


text:
Aki a Fiúban hisz, annak örök élete van, aki nem engedelmeskedik a Fiúnak, nem fog életet látni, hanem Istennek haragja marad rajta.”


text:
Amint most már az Úr észrevette, hogy a farizeusok meghallották, hogy Jézus több tanítványt szerez és merít be, mint János –


text:
Eljutott Samáriának egyik városába, melyet Sikárnak neveznek, mely szomszédja annak a teleknek, amelyet Jákob a fiának, Józsefnek adott.


text:
Itt volt a Jákob forrása. Jézus itt, az utazástól fáradtan, úgy ahogy volt, leült a forráshoz. Körülbelül hatodik óra volt.


text:
A samáriai asszony megkérdezte őt: „Zsidó létedre hogy kérhetsz tőlem inni, mikor én samáriai asszony vagyok?” A zsidók ugyanis nem társalognak a samáriaiakkal.


text:
Jézus így felelt neki: „Ha ismernéd az Isten ajándékát és tudnád, hogy ki az, aki neked azt mondta: Adj innom! - te kértél volna Tőle, s ő élő vizet adott volna neked.”


text:
Vajon nagyobb vagy te atyánknál, Jákobnál, aki a forrást adta nekünk? Hiszen ő maga is ebből ivott, meg a fiai is, az állatai is.”


text:
de aki abból a vízből iszik, melyet majd én adok neki, többé soha meg nem szomjazik, hanem az a víz, melyet majd én adok néki, örök életre buzgó víznek forrásává válik benne.”


text:
„Uram - szólt hozzá az asszony-, add nekem ezt a vizet, hogy meg ne szomjazzam, és hogy többet ne járjak ide meríteni.”


text:
„Nincs férjem” - felelt az asszony, mire Jézus így szólt hozzá: „Helyesen mondtad, hogy nincs férjem,


text:
Atyáink ezen a hegyen borultak le Istent imádni, ti meg azt mondjátok, hogy Jeruzsálemben van az a hely, ahol imádni kell őt”


text:
„Higgy nekem - mondta neki Jézus -, jön egy óra, amikor sem ezen a hegyen, sem Jeruzsálemben nem fogjátok imádni az Atyát.


text:
Ti azt imádjátok, amit nem ismertek. Mi azt imádjuk, amit ismerünk, mert a megmentés a zsidók közül ered.


text:
De jön egy óra, és az most van, amikor az igazi imádók az Atyát szellemben és igazságban fogják imádni, mert az Atya is ilyen imádókat keres magának.


text:
„Tudom, hogy Messiás jön - mondotta neki az asszony --, akit Felkentnek mondanak. Ha az eljön, mindent tudtunkra fog adni.”


text:
Ennél a szónál megérkeztek a tanítványai, és elcsodálkoztak, hogy asszonnyal beszél. Mégsem kérdezte senki: „Mit akarsz vele?” vagy: „Miért beszélsz vele?”


text:
Jézus ezt mondta nekik: „Az én eledelem, hogy annak akaratát tegyem, aki elküldött engem, és bevégezzem az ő művét.


text:
Nem ti mondogatjátok, hogy még négy hónap, és eljő az aratás? Lám, azt mondom nektek: Emeljétek fel szemeteket, és nézzétek a tájakat, hogy fehérek már, aratásra készek.


text:
Már az arató elnyeri bérét, és gyümölcsöt gyűjt örök életre, hogy a magvető és az arató együtt örüljön.


text:
Én olyan aratásba küldöttelek titeket, amelynek vetésével nem ti fáradtatok. Mások fáradtak, s ti abba léptetek be, amiért azok fáradtak.”


text:
Abból a városból a samaritánusok közül sokan hittek őbenne az asszony beszédéért, aki tanúságot tett: „Mindent megmondott nekem, amit tettem.”


text:
Azt mondták az asszonynak: „Többé már nem a te beszédedért hiszünk. Magunk is hallottuk és tudjuk, hogy ő a világ Megmentője valóban.”


text:
Mikor most Galileába érkezett, elfogadták őt a galileaiak, miután mindent láttak, amit Jeruzsálemben az ünnepen tett. Mert ők is elmentek az ünnepre.


text:
Ismét a galileai Kánába ment, ahol a vizet borrá változtatta. Volt Kapernaumban egy királyi udvari ember, akinek a fia elerőtlenült.


text:
Mikor az udvaronc meghallotta, hogy Jézus Júdeából megérkezett Galileába, hozzá utazott és megkérte, hogy menjen le, és gyógyítsa meg a fiát, mert halálán van.


text:
„Csak utazzál el - mondta neki Jézus -, fiad él!” Hitt az ember a szónak, amelyet Jézus mondott, és elutazott.


text:
Megtudakolta tőlük az órát, amelyben megkönnyebbedett, és azok azt felelték neki, hogy tegnap a hetedik órában hagyta el a láz.


text:
Felismerte az apa, hogy ugyanabban az órában, amelyben Jézus azt mondta neki: „Fiad él.” És hitt maga is, egész háza is.


text:
Van Jeruzsálemben a Juhkapunál egy fürdőmedence, melyet héberül Bethesdának neveznek. Öt tornáca van.


text:
Ezekben elerőtlenülteknek, vakoknak, sántáknak, aszkórosoknak nagy sokasága feküdt. És várták a víz megmozdulását.


text:
Mert az Úr angyala időnként leszállt a tóra, és felkavarta a vizet: mármost, aki elsőnek lépett bele a víz felkavarása után, az egészséges lett, bármilyen betegségben szenvedett.


text:
Mikor Jézus meglátta őt ott fekve, és felismerte, hogy már sok ideje beteg, megszólította: „Akarsz-e egészséges lenni?”


text:
„Uram - felelte az elerőtlenült --, nincs emberem, hogy amikor a víz megháborodik, belevessen a medencébe, és mire én odaérek, más előttem száll alá.”


text:
Aznap szombat volt, azért a zsidók azt mondták a meggyógyítottnak: „Szombat van, ma nem szabad hordágyadat hordoznod!”


text:
A meggyógyult nem tudta, hogy kicsoda az, mert Jézus elsietett onnan, mivel tömeg volt azon a helyen.


text:
Később azonban Jézus találkozott vele a templomban, és megszólította: „Lásd, egészséges lettél, ne vetkezzél többé, hogy rosszabbul ne legyen dolgod!”


text:
Ezért azonban a zsidók még inkább azon voltak, hogy megöljék, mert azonkívül, hogy a szombatot eltörölte, az Istent is saját atyjának mondotta, és azzal vele magát egyenlővé tette.


text:
Azért szólította meg őket Jézus: „Bizony, bizony - szólt hozzájuk -, azt mondom nektek: a Fiú semmit sem tehet magától, hacsak azt nem látja, hogy az Atya valamit cselekszik, mert amiket az cselekszik, azt teszi hozzá hasonlóan a Fiú is.


text:
Mert az Atyának kedves a Fiú, és mindent megmutat neki, amit ő tesz; ezeknél nagyobb munkát is fog neki mutatni, hogy elcsodálkozzatok.


text:
Amiképpen ugyanis az Atya feltámasztja és megeleveníti a halottakat, úgy a Fiú is megeleveníti azokat, akiket akar.


text:
hogy mindenki úgy becsülje a Fiút, ahogy becsülik az Atyát. Aki nem becsüli a Fiút, nem becsüli az Atyát sem, aki elküldte őt.


text:
Bizony, bizony, azt mondom nektek, hogy annak, aki hallja az én szómat és hisz annak, aki engem elküldött, örök élete van, ítéletre nem megy, ellenkezőleg, a halálból már átment az életre.


text:
Bizony, bizony, azt mondom nektek, hogy jön egy óra, sőt az már most itt van, amikor a halottak meghallják az Isten Fiának szavát, és akik meghallották, élni fognak.


text:
Mert amiképpen az Atya önmagában bírja az életet, úgy a Fiúnak is megadta, hogy önmagában bírja az életet.


text:
Ne csodálkozzatok azon, hogy jön egy óra, amelyben mindenki, aki a sírokban van, meg fogja hallani az Ő szavát,


text:
és azok, akik jót cselekedtek, elő fognak jönni élet feltámadására, akik pedig hitványságokat cselekedtek, ítélet feltámadására.


text:
Én magamtól semmit sem tehetek. Amint hallok, úgy ítélek, és ítéletem igazságos, mert nem a magam akaratát keresem, hanem annak akaratát, aki elküldött engem.


text:
Más az, aki mellettem tanúskodik, és tudom, hogy igaz az a tanúságtétel, amellyel rólam tanúságot tesz.


text:
Én azonban nem fogadok el emberektől tanúságtételt. Ezeket csak azért mondom, hogy ti megmeneküljetek.


text:
János égő és világító szövetnek volt, ti azonban csak ideig-óráig akartatok az ő világosságánál ujjongani.


text:
Nagyobb tanúságtétel szól mellettem a Jánosénál. Azok a munkák, amelyeket az Atya nekem adott, hogy véghezvigyem őket, azok a munkák, amelyeket teszek, tanúskodnak mellettem; amellett, hogy az Atya küldött engem.


text:
Aki engem elküldött, az Atya, tett tanúságot mellettem. Sem a hangját nem fogta fel soha fületek, sem alakját nem észlelte soha szemetek,


text:
Ti fürkészitek az írásokat, mert úgy vélitek, hogy azokban örök életetek van, és éppen azok tesznek tanúságot felőlem.


text:
Az én eljövetelem az én Atyám nevében történt, ti azonban nem fogadtok el engemet. Ha majd más jő el a saját nevében, azt el fogjátok fogadni.


text:
Hogy volnátok képesek hinni ti, akik egymástól kaptok dicsőséget? Azt a dicsőséget ellenben, mely az egyedülvaló Istennél található, nem keresitek.


text:
Ne gondoljátok, hogy én foglak titeket vádolni az Atyánál. Van nektek vádlótok: Mózes, akibe reménységeteket vetettétek.


text:
Jézus felemelte a szemét, és amikor meglátta, hogy nagy tömeg jön hozzá, megszólította Fülöpöt: „Honnan vásároljunk kenyereket, hogy ehessenek ezek?”


text:
„Kétszáz dénár árú kenyér nem elég nekik, hogy mindenikőjük csak keveset is kapjon” - felelte neki Fülöp.


text:
Jézus azonban így szólt: „Fektessétek a fűbe az embereket!” Sok fű volt azon a helyen. Ledőlt erre szám szerint, mintegy ötezer férfi.


text:
Jézus most fogta a kenyereket, hálát adott, és szétosztotta a fekvőembereknek, hasonlóképpen osztott a halakból is, amennyit csak akartak.


text:
Mikor már jóllaktak, azt mondta tanítványainak: „Gyűjtsétek össze a felesleges darabokat, hogy semmi el ne vesszen.”


text:
Össze is gyűjtötték, és tizenkét kosarat töltöttek meg azokkal a darabokkal, amelyek az öt árpakenyérből az étkezők után megmaradtak.


text:
Mikor az emberek látták a jelt, amelyet tett, azt rebesgették, hogy valóban Ő a próféta, aki a világra eljövendő.


text:
Jézus ekkor, miután észrevette azt a szándékukat, hogy eljöjjenek, és őt elragadják azért, hogy királlyá tegyék, újra félrevonult a hegyre, de egyedül.


text:
hajóba szálltak, és útban voltak a tó túlsó partja felé Kapernaumba. Beállt már a sötétség, amikor Jézus még mindig nem ment hozzájuk.


text:
Körülbelül huszonöt - harminc stádiumnyira (5-6 km-re) eveztek, amikor látták, hogy Jézus a tavon jár, és közeledik a hajóhoz. Megijedtek.


text:
Másnap a tömeg a tó túlsó partján állott, és látta, hogy nincs ott több hajó egynél, látta továbbá, hogy Jézus nem szállott be tanítványaival a hajóba, hanem csak a tanítványai indultak el.


text:
Tibériászból jöttek azonban csónakok annak a helynek közelébe, ahol azután, hogy az Úr hálát adott, kenyeret ettek.


text:
Mikor azután a tömeg látta, hogy sem Jézus, sem a tanítványai nincsenek ott, beszálltak a csónakokba, és Kapernaumba mentek, hogy Jézust megkeressék.


text:
„Bizony, bizony, azt mondom nektek - felelte nekik Jézus --, ti nem azért kerestek engem, mert jeleket láttatok, hanem mert a kenyerekből ettetek, és jóllaktatok.


text:
Ne az elvesző kenyéren munkálkodjatok, hanem azon a kenyéren, mely örök életre megmarad, melyet az embernek Fia fog nektek adni, mert erre az Atya ütött pecsétet.”


text:
„Bizony, bizony, azt mondom nektek - szólt most hozzájuk Jézus -, nem Mózes adta nektek a mennyből való kenyeret, hanem Atyám adja nektek az igazi mennyből való kenyeret.


text:
mire Jézus azt felelte nekik: „Én vagyok az élet kenyere, aki hozzám jő, meg nem éhezik, és aki bennem hisz, meg nem szomjazik soha.


text:
Mert nem azért szállottam le az égből, hogy a magam akaratát tegyem, hanem, hogy annak akaratát, aki elküldött engem.


text:
Ez pedig annak akarata, aki engem elküldött, hogy semmit el ne veszítsek abból, amit ő nekem adott, hanem feltámasszam az utolsó napon.


text:
Mert az az én Atyám akarata, hogy örök élete legyen mindenkinek, aki látja a Fiút, és hisz benne, és hogy az utolsó napon azt én feltámasszam.”


text:
Ekkor a zsidók zúgolódtak ellene amiatt, hogy azt mondta: „Én vagyok az a kenyér, mely a mennyből száll alá”,


text:
és azt mondták: „Hát nem Jézus ő, a József fia, akinek mi atyját is, anyját is ismerjük? Hogy mondhatja hát: A mennyből szállottam alá?”


text:
Senkinek nincs arra hatalma, hogy hozzám jöjjön, csak, ha az Atya vonja, aki engem elküldött, és én majd feltámasztom azt az utolsó napon.


text:
Meg van írva a prófétákban: Mindnyájan Istentől tanítottak lesznek. Mindenki, aki az Atyát hallgatta, és nála tanult, hozzám jő.


text:
Nem mintha az Atyát másvalaki látta volna, mint az, aki az Atya mellől származik, annak volt alkalma látni az Atyát.


text:
Én vagyok az élő kenyér, amely a mennyből alászállott. Ha valaki ebből a kenyérből eszik, örökké élni fog. S az a kenyér, amelyet oda fogok adni a világ életéért, a húsom.


text:
Jézus tehát így szólt hozzájuk: „Bizony, bizony, azt mondom nektek: Ha nem eszitek az ember Fiának húsát, és nem isszátok a vérét, akkor nincsen bennetek az élet.


text:
Annak, aki húsomat eszi és véremet issza, örök élete van, és én azt feltámasztom majd az utolsó napon.


text:
Minthogy engem az élő Atya küldött el, és én az Atya által élek, úgy, aki engem eszik, élni fog általam.


text:
Ez az a kenyér, amely a mennyből szállott alá: ez a kenyér másként hat, mint az atyáitok kenyere, akik ettek és meghaltak. Aki ezt a kenyeret eszi, örökké élni fog.”


text:
Jézus, miután magában tudomása volt róla, hogy tanítványai zúgolódtak emiatt, így szólt hozzájuk: „Tőrbe ejt ez titeket?


text:
A szellem az, aki megelevenít, a hús nem használ semmit. Azok a beszédek, amelyeket elmondtam nektek: Szellem és élet.


text:
De vannak közöttetek némelyek, akik nem hisznek.” Jézus ugyanis kezdettől fogva tudta, kik azok, akik nem hisznek, és ki az, aki elárulni készül őt.


text:
„Ezért mondottam nektek - beszélt tovább -, hogy senki sem jöhet hozzám, csak akinek Atyám megadta azt!


text:
Jézus megszólalt: „Ugye, hogy tizenkettőt válogattam én ki közületek? -- mondta nekik --, és közületek egy a vádló.”


text:
Ezek után Jézus Galileában járt kelt, mert nem akart Júdeában járni, mivel a zsidók Őt megölni igyekeztek.


text:
Testvérei azt mondták Jézusnak: „Menj innen tovább, eredj Júdeába, hogy tanítványaid lássák tetteidet, melyeket teszel!


text:
Mert senki sem tesz ilyesmit rejtekben, hanem a nyilvánosságra törekszik. Ha ilyen dolgokat teszel, állj ki vele a világ szeme elé!”


text:
Titeket nem gyűlölhet e világ, de engemet gyűlöl, mert én ellene teszek tanúságot, hogy az, amin munkálkodik, rossz.


text:
Ti menjetek fel az ünnepre, én még nem megyek fel erre az ünnepre, mert az én időm még nem telt be.”


text:
Amint azonban testvérei felmentek az ünnepre, akkor ő is felment; nem látványosan, hanem mint aki rejtőzni akar.


text:
Nagy zúgás volt a tömegben miatta. Némelyek azt mondták róla, hogy „jó”, mások meg: „nem az -- ellenkezőleg --, eltévelyíti a tömeget.”


text:
Ha valaki akarja az Ő akaratát tenni, felismeri erről a tanításról, hogy Istentől való-e, vagy magamtól beszélek.


text:
Aki magából beszél, a saját dicsőségét keresi. Aki annak dicsőségét keresi, aki elküldte őt, az olyan ember igaz, az olyanban hamisság nincsen.


text:
Ugye, hogy Mózes adta nektek a törvényt? Közületek mégsem teszi meg senki a törvényt. Miért igyekeztek hát megölni engem?”


text:
Azért hát meg kell változtatnotok gondolkodástokat, mert ti, akiknek Mózes a körülmetélkedést adta - ugyan nem Mózestől, hanem az atyáktól való az -, szombaton is körülmetélitek az embert.


text:
Ha szombaton körülmetélhető az ember anélkül, hogy Mózes törvényét felbontanák, rám meg haragusztok, mert szombaton egy embert egészen egészségessé tettem?


text:
Nézzétek csak, mily szabadon beszél, és semmit sem szólnak neki! Vajon valóban felismerték az elöljárók, hogy ő a Felkent?


text:
De mégsem! Erről tudjuk, hogy honnan való, ha azonban a Felkent eljő, senki sem fogja tudni, honnan jön.”


text:
Jézus, aki éppen a szent helyen tanított, ekkor felkiáltott: „Ismertek is engem, és azt is tudjátok, honnan való vagyok. Magamtól én nem jöttem, hanem van valaki, egy igaz, aki engem küldött, akit ti nem ismertek.


text:
A tömegből ellenben sokan hittek benne, és azt mondogatták: „Fog-e több jelt tenni a Felkent, ha eljön, mint amennyit Ő tett?”


text:
Meghallották a farizeusok, hogy a zúgolódó tömeg ilyeneket beszél róla, azért a főpapok és farizeusok szolgákat küldtek el, hogy letartóztassák őt.


text:
Erre a zsidók azt beszélték egymás közt: „Hová készül menni, hogy mi nem fogjuk őt megtalálni? Talán a hellének közé, a szétszóródottakhoz készül a helléneket tanítani?


text:
Mit jelent az a beszéd, amelyet mondott: keresni fogtok, és nem fogtok megtalálni, és: oda, ahol én leszek, ti nem jöhettek?”


text:
Az ünnep utolsó nagy napján Jézus kiállott, és felkiáltott: „Ha valaki szomjazik, jöjjön hozzám, és igyék!


text:
Ezt pedig a Szellemről mondta, akit kapniuk kellett azoknak, akik benne hittek. Nem volt ugyanis még Szellem, mert Jézus nem dicsőült meg.


text:
Voltak a tömegben olyanok, akik, mikor ezeket a szavakat hallották, így szóltak: „Valóban próféta ő.”


text:
Mások ezt mondták: „ő a Felkent.” Megint mások így szóltak: „Na, majd éppen Galileából jön el a Felkent?


text:
Nem azt mondta az írás: Dávid magvából, Betlehemből, abból a faluból jön a Felkent, ahol Dávid élt?”


text:
Ekkor visszamentek a szolgák a főpapokhoz és farizeusokhoz. „Miért nem hoztátok őt ide?” - kérdezték tőlük.


text:
„Vajon te is Galileából való vagy? -- kérdezték tőle. -- Kutass utána, és lásd meg, hogy Galileából nem származott próféta!”


text:
Korán reggel azonban ismét megjelent a szent helyen. Az egész nép hozzágyűlt, s ő leült, és úgy tanította őket.


text:
Közben az írástudók és farizeusok egy asszonyt vezettek eléje, kit házasságtörésen kaptak, és azt a középre állították.


text:
De ezt csak azért mondták, kísértésképpen, hogy legyen mivel vádolniuk őt. Jézus ezalatt lehajolva ujjával írt a földre.


text:
Mikor azok kitartón kérdezték őt, felemelte fejét, és ezt felelte nekik: „Aki közületek nem vetkezett, az vesse rá az első követ.”


text:
Azok, ahogy ezt hallották, (lelkiismeretüktől meggyőzetve) eltávoztak, először a vének, azután a többi mind egy szálig, úgyhogy egyedül maradtak, ő, meg a középen álló asszony.


text:
Ekkor felemelte fejét, és megkérdezte a nőt: „Asszony, hol vannak ők? Senki sem kárhoztatott téged?”


text:
„Senki, Uram!” - felelte az, mire Jézus ezt mondta: „Én sem kárhoztatlak. Eredj el, de tovább ne vetkezzél!”


text:
Azután újra szólt hozzájuk Jézus, és ezt mondta: „Én vagyok a világ világossága, aki engem követ, nem jár sötétségben, hanem az élet világossága az övé.”


text:
De Jézus megfelelt nekik: „Még ha magam tanúskodom is magam mellett, tanúságtételem igaz, mert tudom honnan jöttem és hová megyek, ti azonban nem tudjátok, honnan jövök és hová megyek.


text:
Még ha ítélnék is, ítéletem igaz, mert nem egyedül vagyok, hanem mellettem van az is, aki küldött engem.


text:
Én vagyok, aki tanúságot teszek magam mellett, és tanúságot tesz felőlem az, aki elküldött engem, az Atya.”.


text:
„Hol van a te Atyád?” - kérdezték Tőle. Jézus így felelt: „Se engem nem ismertek, sem Atyámat; ha ismernétek engem, Atyámat is ismernétek.”


text:
Ezeket a beszédeket a kincstárnál tartotta, miközben a szent helyen tanított. És senki sem tartóztatta le, mert még nem jött el az órája.


text:
Ismét szólt hozzájuk: „Én elmegyek, s ti keresni fogtok engem, de vétketekben fogtok meghalni. Ahová én megyek, ti oda nem jöhettek.”


text:
A zsidók ezt kérdezték: „Talán meg akarja magát ölni, hogy azt mondja, ahová én megyek, ti oda nem jöhettek?”


text:
Majd így szólt hozzájuk: „Ti az alant levők közül valók vagytok, én a fent levők közül való vagyok. Ti ebből a világból valók vagytok, én nem vagyok ebből a világból való.


text:
Megmondtam nektek, hogy vétkeitekben fogtok meghalni. Ha ugyanis nem hiszitek, hogy én vagyok, meghaltok vétkeitekben.”


text:
Sok beszélni - és ítélnivalóm van felőletek, de az, aki engem elküldött, igaz, és én, csak amit tőle hallottam, azt szólom a világba.”


text:
„Ha majd felemelitek az embernek Fiát - mondta Jézus -, akkor fel fogjátok ismerni, hogy én vagyok, s hogy semmit sem teszek magamtól, hanem ahogy az Atya tanított engem, úgy beszélem e dolgokat.


text:
Az, aki küldött engem, velem van, nem hagyott engem egyedül, mert mindenkor neki tetsző dolgokat cselekszem.”


text:
Jézus azután így szólt azokhoz a zsidókhoz, akik hittek benne: „Ha megmaradtok beszédemben, valóban tanítványaim vagytok,


text:
„Ábrahám magva vagyunk - felelték neki -, soha, senkinek rabszolgái nem voltunk, hogy mondhatod hát, hogy Szabadokká lesztek?”


text:
„Bizony, bizony, azt mondom nektek - felelte nekik Jézus -, hogy mindaz, aki teszi a vétket, rabszolgája a véteknek.


text:
„A mi atyánk Ábrahám” - felelték neki. Jézus meg ezt mondta nekik: „Ha Ábrahám gyermekei vagytok, Ábrahám tetteit teszitek;


text:
tényleg azonban megölni igyekeztek engem, engem, aki megmondtam nektek az igazságot, amit az Istentől hallottam. Ábrahám ezt nem cselekedte.


text:
Ti a ti atyátok tetteit teszitek.” „Nem születtünk mi paráznaságból - felelték neki -, egy Atyánk van: Isten.”


text:
Jézus ezt felelte nekik: „Ha Isten volna Atyátok, szeretnétek engem, mert én az Istentől jöttem, és úgy vagyok itt. Mert nem magamtól jöttem, hanem Ő küldött el engem.


text:
Miért nem ismertek rá arra, amit beszélek? Azért, mert nem vagytok képesek meghallgatni, amit mondok.


text:
Ti a vádló atyától valók vagytok, és atyátok kívánságait akarjátok megtenni. Az kezdettől fogva embergyilkos volt, nem állott meg az igazságban, mert az igazság nincs benne. Akkor a magáéból beszél, amikor a hazugságot szólja, mert hazug ő, és a hazugságnak atyja.


text:
Aki Istenből való, hallgatja Isten beszédeit. Ti azért nem hallgatjátok, mert nem Istentől valók vagytok.”


text:
Megszólaltak a zsidók: „Nem helyesen mondjuk-e, hogy samaritánus vagy, és ördögi szellem van benned?”


text:
„Bennem nincs ördögi szellem - felelte Jézus -, ellenkezőleg, megbecsülöm Atyámat, ti azonban nem becsültök engem.


text:
„Most tudjuk hát, hogy ördögi szellem van benned - mondták neki a zsidók. - Ábrahám meghalt, a próféták is. Te meg azt mondod: Ha valaki megőrzi beszédemet, soha nem kóstol halált.


text:
Jézus ezt felelte: „Ha én magam dicsőítem magamat, dicsőségem semmit sem ér. Van, aki engem megdicsőítsen: Atyám, akiről azt mondjátok: Ő a mi Istenünk.


text:
De ti nem ismertétek meg őt, én ellenben ismerem Őt; ha azt mondanám, nem ismerem őt, hozzátok hasonló hazuggá lennék. Ám én ismerem őt, és beszédét megőrzőm.


text:
Jézus azt felelte nekik: „Bizony, bizony, azt mondom nektek: Mielőtt Ábrahám lett, én öröktől fogva vagyok.”


text:
Jézus ezt felelte: „Sem ő nem vetkezett, sem a szülei, hanem azért történt ez, hogy az Isten munkái rajta láthatókká legyenek.


text:
Amíg nappal van, annak munkám kell dolgoznunk, aki engem küldött; éjszaka jön, amikor senki nem munkálkodhat.


text:
és így szólt hozzá: „Eredj el, mosakodjál meg a Siloám medencéjében (aminek jelentése: küldött)”. A vak elment, megmosakodott, és látott.


text:
Némelyek ezt mondták: „ő volt,” mások: „Nem, csak hasonlít hozzá.” ő maga azt mondta: „Én vagyok az.”


text:
„Az az ember, akit Jézusnak mondanak, sarat csinált, szememre kente, és ezt mondta: Eredj el a Siloámba, s mosakodjál meg. Elmentem, megmosakodtam, és megjött a látásom.”


text:
Újra megkérdezték tőle a farizeusok is, hogyan lett látóvá? Azt felelte: „Sarat tett a szememre, megmosakodtam, és látok.”


text:
Egy néhány farizeus megjegyezte: „Az az ember nincs Istentől, mert a szombatot nem tartja meg.” Mások ezt mondták: „Hogy volna képes vétkes ember ilyen jeleket tenni?” Úgyhogy szakadás lett közöttük.


text:
Azután újra megkérdezték a vakot: „Mit mondasz te felőle, hisz szemedet megnyitotta?” „Azt, hogy próféta” - felelte a vak.


text:
A zsidók most már nem hitték el felőle, hogy vak volt, és hogy úgy jött meg a látása, míg csak el nem hívták annak szüleit, aki látóvá lett,


text:
és őket meg nem kérdezték: „Ez a ti fiatok, akiről azt mondjátok, hogy vakon született? Hogy van, hogy lát most?”


text:
de hogy hogyan lát most, nem tudjuk, és hogy ki nyitotta meg a szemét, azt mi nem tudjuk. Őt kérdezzétek, elég koros. Majd ő felel magáért.”


text:
Ezeket azért mondták a szülei, mert féltek a zsidóktól. A zsidók ugyanis összebeszéltek, hogy ha valaki a Felkentnek vallja Jézust, kivetik a zsinagógából.


text:
Másodszor is hívatták azt az embert, aki vak volt, és így szóltak hozzá: „Adj dicsőséget Istennek! Mi tudjuk, hogy ez az ember vétkes.”


text:
„Hogy vétkes-e, nem tudom - felelte az -, egyet tudok, hogy vak létemre most látok.” „Mit tett veled, hogyan nyitotta meg szemedet?” kérdezték tőle.


text:
„Már megmondtam nektek - felelte nekik. Nem hallottátok? Miért akarjátok újra hallani? Vajon ti is tanítványai akartok lenni?”


text:
Az ember ezt felelte nekik: „Ebben csak az a csodálatos, hogy nem tudjátok, hogy Ő honnan való, bár ő nyitotta meg a szememet.


text:
tudjuk, hogy vétkezőkre az Isten nem hallgat, csak arra hallgat, aki istenfélő, és az Ő akaratát teszi.


text:
„Te mindenestől vétekben születtél - mondották neki -, és te tanítasz minket?” Azzal kivetették őt a zsinagógából.


text:
Erre Jézus így szólt: „ítélni jöttem e világra, hogy azok, akik nem látnak, látókká legyenek, és a látók vakokká.”


text:
A vele tartózkodó farizeusok közül egyesek meghallották ezeket a szavakat, és megszólították: „Hát mi is vakok vagyunk?”


text:
„Ha vakok volnátok -- felelte nekik Jézus --, nem volna vétketek. De mivel azt mondjátok: „Látunk”, vétketek megmarad.”


text:
„Bizony, bizony, azt mondom nektek, aki nem az ajtón át megy be a juhok karámjába, hanem máshonnan hág be, tolvaj az, haramia.


text:
Neki az ajtónálló megnyit. A juhok is hallgatnak szavára. Saját juhait nevükön szólítja, és kivezeti őket.


text:
Én vagyok az ajtó. Ha valaki rajtam át bemegy, megmenekül: Bemegy majd, kimegy majd, és legelőt talál.


text:
A tolvaj csak azért jön, hogy lopjon, öljön és elveszítsen. Én azért jöttem, hogy életük legyen, és bőségük.


text:
Aki béres és nem pásztor, kinek a juhok nem tulajdonai, amikor észreveszi, hogy jön a farkas, elhagyja a juhokat, és elfut, a farkas meg elragadja, és szétszórja őket;


text:
Más juhaim is vannak nékem, melyek nem ebből a karambol valók. Azokat is elő kell vezetnem. Hallgatni fognak a szavamra úgy, hogy egy nyáj lesz majd és egy pásztor.


text:
Senki nem vette el azt tőlem, magam vetem azt el magamtól. Felhatalmazást kaptam arra, hogy elvessem azt, és felhatalmazást kaptam, hogy újra magamhoz vegyem azt. Atyámnál kaptam ilyen parancsolatot.”


text:
„Ezek nem ördöngösnek beszédei, - mondották mások. - Ördögi szellemnek lehet-e hatalma arra, hogy vakok szemét megnyissa?”


text:
Körülfogták a zsidók, és megkérdezték tőle: „Meddig tartod még feszültségben a lelkünket? Ha te vagy a Felkent, mondd ki a nyilvánosság előtt.”


text:
„Már mondtam, és nem hiszitek - felelte Jézus nekik. - A tettek, amelyeket Atyám nevében teszek, tanúskodnak mellettem.


text:
Jézus megszólította őket: „Sok nemes tettet mutattam nektek, melyek Atyámtól valók, közülük melyik tettemért köveztek meg engem?”


text:
„Nemes tettért nem kövezünk meg téged - felelték neki a zsidók -, hanem káromlásért, azért, hogy te ember létedre Istenné teszed magad.”


text:
akkor ti annak mondjátok, hogy Káromolsz! akit az Atya megszentelt, és a világba küldött, s csak azért, mert azt mondtam: Isten Fia vagyok?


text:
De ha azokat teszem, még ha nekem nem is hisztek, higgyetek a tetteknek, hogy felismerhessétek, és tudhassátok, hogy bennem az Atya van, és én az Atyában.”


text:
Eltávozott ismét a Jordánon túlra, arra a helyre, ahol János korábban bemerített, és ott tartózkodott.


text:
Sokan mentek Hozzá, és azt beszélték, hogy János ugyan semmi jelt nem tett, de igaz volt minden, amit János felőle mondott.


text:
Mária volt az az asszony, aki az Urat kenettel megkente, és lábát hajával törölte meg. Ennek a testvére, Lázár volt az elerőtlenült.


text:
Mikor Jézus ezt meghallotta, így szólt: „Ez az erőtlenség nem halálos, hanem az Isten dicsőségét szolgálja, hogy érte az Istennek Fiát dicsőítsék.”


text:
„Nem tizenkét órája van-e a nappalnak? - felelte Jézus. - Ha valaki nappal jár, nem botlik meg, mert látja e világ világosságát.


text:
Ezeket mondta. Azután így szólt hozzájuk: „Barátunk, Lázár aluszik, de elmegyek, hogy felébresszem álmából.”


text:
„Én vagyok a feltámadás és az élet - mondta neki Jézus -, aki bennem hisz, élni fog, még ha meghalna is.


text:
„Igen, Uram - mondta neki -, én hívő vagyok, hiszem, hogy te vagy a Felkent, az Isten Fia, aki a világra jő.”


text:
Mikor ezt mondta, eltávozott, és hívta a húgát, Máriát, titkon azt súgva neki: „A tanító itt van, és hív tégedet.”


text:
Azok a zsidók, akik Máriával együtt voltak a házban és vigasztalták őt, amikor meglátták, hogy Mária sietve felkel és eltávozik, követték, abban a hiedelemben, hogy a sírhoz megy, hogy ott sírjon.


text:
Mihelyt Mária odaért, ahol Jézus volt, és meglátta őt, a lábaihoz borult, és így szólította meg: „Uram, ha itt lettél volna, nem halt volna meg a testvérem.”


text:
Amikor Jézus sírni látta őt és azokat a zsidókat, akik vele jöttek, indulat jött reá, nyugtalanná lett,


text:
Némelyek meg ezt mondták közülük: „Ő, aki a vaknak szemét megnyitotta, nem lett volna képes megtenni, hogy Lázár ne haljon meg?”


text:
„Vigyétek el a követ!” - mondotta Jézus. „Uram - szólalt meg Márta, a halott testvére -, már szaga van, hiszen négy napos.”


text:
Erre elemelték a követ, Jézus pedig az égre emelte szemét, és így szólt: „Atyám, hálát adok neked, hogy meghallgattál.


text:
De tudtam én, hogy mindenkor meghallgatsz! Csak a körülálló tömegért szóltam, hogy elhiggyék, hogy te küldtél engem.”


text:
És kijött a halott, kezén, lábán pólyákkal átkötözve, arcát keszkenő takarta. „Oldjátok fel, hadd járjon!” - mondta nekik Jézus.


text:
Azok közül a zsidók közül, akik Máriához jöttek, és látták, hogy Jézus mit cselekszik, sokan hittek.


text:
Ekkor a főpapok és farizeusok összegyűjtötték a nagytanácsot, és abban így szóltak: „Mit tegyünk, mert ez az ember sok jelt cselekszik?


text:
Ha úgy hagyjuk, mindenki benne hisz majd. Azután eljönnek a rómaiak, és elveszik tőlünk a helyet is, a nemzetet is.”


text:
Azzal sem számoltok, hogy hasznosabb nektek, ha egy ember hal meg a népért, mintsem, hogy az egész nemzet elvesszen.”


text:
Ezt pedig nem magától mondta, hanem mivel ő volt abban az esztendőben a főpap, prófétai látást mondott, hogy Jézusnak meg kell halnia a nemzetért,


text:
így azután Jézus többé nem járt nyilvánosan a zsidók közt, hanem elvonult onnan egy, a pusztához közel eső vidékre, Efraim nevű városba, és tanítványaival együtt ott tartózkodott.


text:
Közel volt a zsidók pászkája. A pászka előtt a vidékről sokan mentek fel Jeruzsálembe, hogy szent tisztulásban részesüljenek.


text:
Keresték Jézust, és a szenthelyen állva így beszélgettek egymás között: „Mi a véleményetek? Úgy gondoljátok, hogy nem jön fel az ünnepre?”


text:
A főpapok és farizeusok pedig parancsolatot adtak, hogy ha valaki tudja, hol van, jelentse, hogy elfoghassák.


text:
Jézus a pászka előtt hat nappal Betániába érkezett. Ott lakott Lázár, akit Jézus a halottak közül feltámasztott.


text:
Ugyanott lakomát készítettek számára, amelyen Márta szolgált fel, Lázár pedig egy volt azok közül, akik vele együtt asztalhoz dőltek.


text:
Mária ekkor, miután vett egy font igazi nagyon értékes nárdus kenőcsöt, megkente vele Jézus lábát, azután hajával megtörölte. A ház erre betelt a kenet illatával.


text:
Ezt azonban nem azért mondta, mintha a szegényekre lett volna gondja, hanem, mert tolvaj volt. Nála volt az erszény, s ő hordta, amit belé vetettek.


text:
A zsidók közül nagy tömeg értesült arról, hogy Jézus ott van, s eljöttek, nemcsak Jézusért, hanem azért is, hogy lássák Lázárt, akit a halottak közül feltámasztott.


text:
A következő napon az a nagy tömeg, amely az ünnepre érkezett, miután meghallotta, hogy Jézus Jeruzsálembe jön,


text:
pálmaágakat szedett, kiment eléje, és így kiáltott: „Hozsanna, áldott az, aki az Úr nevében jön, Izrael királya!”


text:
Tanítványai eleinte nem ismertek rá e dolgokra, de amikor Jézus megdicsőült, akkor visszaemlékeztek, hogy ezek már meg voltak írva felőle, és hogy ezeket is tették vele.


text:
Az a tömeg, mely együtt volt vele akkor, amikor Lázárt a sírból előhívta, és a halottak közül feltámasztotta, most tanúságot tett mellette.


text:
A farizeusok meg így beszéltek egymás között: „Látjátok, semmi hasznotok már? Lám! Utána megy már a világ.”


text:
Bizony, bizony, azt mondom nektek, ha a földbe hullatott gabonamag el nem hal, egyedül marad. Ha azonban meghal, sok gyümölcsöt terem.


text:
Ha valaki kiszolgál engem, kövessen is engem, és ahol én vagyok, ott lesz az én szolgám is. Ha valaki nekem szolgál, meg fogja becsülni azt az Atya.


text:
Most nyugtalan a lelkem. Mit mondjak? Atyám, ments meg engem ez órától? De hisz ezért jöttem erre az órára.


text:
Atyám, dicsőítsd meg nevedet!” Hang szólt az égből: „Meg is dicsőítettem, és újra meg fogom dicsőíteni.”


text:
Az ott álló és hallgató tömeg azt mondta: „Mennydörgés hallatszott.” Mások ezt mondták: „Angyal beszél vele.”


text:
„Mi a törvényből azt hallottuk - felelte neki a tömeg -, hogy a Felkent örökre megmarad. Hogy mondhatod hát, hogy az ember Fiának fel kell emeltetnie? Ki ez az embernek Fia?”


text:
Jézus azt felelte nekik: „A világosság még egy kis ideig köztetek van. Úgy járjatok, ahogy világosságotok van, hogy a sötétség hatalmába ne kerítsen titeket. Aki a sötétségben jár, nem tudja, hová megy.


text:
Minthogy világosságotok van, higgyetek a világosságban, hogy a világosság fiaivá lehessetek.” Ezeket mondta Jézus, azután elment, és elrejtőzött előlük.


text:
Bár ily nagy jeleket tett előttük, mégsem hittek benne, hogy beteljesedjék Ézsaiás próféta szava, melyet mondott:


text:
„Vakká tette szemüket, megkövesedetté szívüket, hogy szemükkel ne lássanak, szívükkel ne értsenek, meg ne forduljanak, és meg ne gyógyíthassam őket.”


text:
Mégis, még az elöljárók közül is sokan hittek benne, de a farizeusok miatt nem vallották meg, hogy a zsinagógából ki ne vessék őket.


text:
Ha valaki beszédemet hallgatja és nem őrzi meg, én nem ítélem meg azt, mert nem azért jöttem, hogy a világot megítéljem, hanem, hogy megmentsem a világot.


text:
Van valaki, aki megítéli azt, aki elvet engem, és beszédeimet el nem fogadja, az Ige ítéli el, amelyet szóltam, az Ige ítéli el azt az utolsó napon.


text:
Mert én nem magamból szóltam, hanem az Atya, aki engem elküldött, adott nekem parancsot arra, hogy mit szóljak, és mit beszéljek.


text:
És tudom, hogy az ő parancsa örök élet. Amiket tehát beszélek, úgy beszélem, ahogy az Atya mondotta nekem.”


text:
A pászka ünnepe előtt történt, hogy Jézus, miután tudta, hogy eljött az órája arra, hogy ebből a világból átmenjen az Atyához, azért, mert szerette övéit, akik e világban vannak, mindvégig szerette őket.


text:
Egy estebéd alkalmával, mikor a vádló már belesugallta Júdásnak, a karióti Simon fiának szívébe, hogy elárulja őt,


text:
miután tudta Jézus, hogy az Atya mindent neki adott, az ő kezébe, és tudta, hogy ő az Istentől jött ki, és az Istenhez megy el:


text:
minderről tudva felkelt az estebédtől, köpenyét levetette, fogott egy vászontörlőt, s azt körülkötötte magán.


text:
Aztán vizet töltött egy tálba, s hozzáfogott, hogy tanítványainak lábát megmossa, és a törülközővel, melyet magán körülkötött, megtörölje.


text:
De Péter ezt mondta: „Az én lábamat te soha meg nem mosod.” Jézus azt felelte neki: „Ha meg nem moslak, nincs részed velem.”


text:
„Annak, aki megmosdott, nincs többre szüksége - válaszolta neki Jézus -, minthogy a lábát megmossák, egyébként egészen tiszta. Ti is tiszták vagytok, de nem mindnyájan.”


text:
Mikor már megmosta lábukat, felvette köpenyét, újra asztalhoz dőlt, és így szólt hozzájuk: „Értitek, mit tettem veletek?


text:
Bizony, bizony, azt mondom nektek, a rabszolga nem nagyobb uránál, sem akit elküldenek, nem nagyobb annál, aki elküldötte.


text:
Nem mindnyájátok felől szólok. Tudom, kiket válogattam ki. De azért tettem, hogy az írás beteljesedjék: Aki kenyeremet eszi, felemelte sarkát ellenem.


text:
Most kezdem ezt beszélni nektek, még mielőtt megtörtént volna, hogy ha megtörténik, elhiggyétek, hogy én vagyok az.


text:
Bizony, bizony, azt mondom nektek, hogy aki valakit befogad, akit én. küldök, engem fogad be, s aki engem befogad, azt fogadja be, aki küldött engem.”


text:
Mikor Jézus ezeket mondta, nyugtalanná tette szelleme, mire ő a következő tanúságot tette: „Bizony, bizony, azt mondom nektek, hogy közületek egy el fog engem árulni.”


text:
Jézus ezt felelte: „Az, akinek a bemártott falatot oda fogom adni.” Bemártott egy falatot, azután fogta, és odaadta karióti Simon fiának, Júdásnak.


text:
Akkor a falat után bement abba a Sátán. „Jobban siess azzal, amit tenni készülsz!” - mondta neki Jézus.


text:
Némelyek azt gondolták, hogy miután a persely Júdásnál volt, Jézus azt mondta neki: „Vedd meg, amire az ünnepen szükségünk lesz,” vagy, hogy a szegényeknek adjon valamit.


text:
Gyermekeim, még egy kevés ideig veletek vagyok, keresni fogtok engem, és amiként a zsidóknak már megmondtam, azt most nektek is mondom: ahová én megyek, ti oda nem jöhettek.


text:
Új parancsolatot adok nektek, hogy egymást szeressétek. Ahogy én szerettelek titeket, ti is úgy szeressétek egymást.


text:
Arról ismeri meg mindenki, hogy az én tanítványaim vagytok, ha szeretet lesz bennetek egymás iránt.”


text:
„Uram, hová mégy?” - kérdezte tőle Simon Péter. Jézus ezt felelte: „Ahová megyek, oda most nem követhetsz, de utólag követni fogsz.”


text:
„A lelkedet adod oda értem? - felelte neki Jézus-, bizony, azt mondom neked, hogy nem szól addig a kakas, míg háromszor meg nem tagadsz engem.”


text:
Atyám házában sok lakás van. Ha nem úgy volna, megmondtam volna nektek. Mert azért megyek el, hogy helyet készítsek nektek.


text:
És ha elmegyek, és helyet készítek nektek, ismét megjövök, és magamhoz veszlek titeket, hogy ahol én vagyok, ti is ott legyetek.


text:
Jézus ezt felelte: „Én vagyok az út, az igazság és az élet, senki sem mehet az Atyához, csak rajtam keresztül.


text:
„Annyi idő óta veletek vagyok - felelte neki Jézus -, és te nem ismersz engem, Fülöp? Aki engem lát, látja az Atyát. Hogy mondhatod: Mutasd meg nekünk az Atyát?


text:
Nem hiszed, hogy én az Atyában vagyok, s az Atya énbennem? A beszédeket, melyeket nektek szólok, nem magamtól szólom. Az Atya, ki bennem marad, végzi a maga munkáit.


text:
Higgyétek el nekem, hogy én az Atyában vagyok, és az Atya énbennem. Ha nem, magukért a tettekért higgyetek.


text:
Bizony, bizony, azt mondom nektek, az, aki bennem hisz, ugyanazokat a munkákat fogja tenni, melyeket én teszek, sőt azoknál nagyobbakat fog tenni, mert én az Atyához megyek.


text:
Az igazság Szellemét, akit a világ nem képes befogadni, mert nem látja, s nem is ismeri őt, ti ellenben ismeritek őt, mert nálatok marad, és bennetek lesz.


text:
Még egy kevés idő, és a világ nem lát többé engem; ti ellenben láttok, mert én élek, s ti is élni fogtok.


text:
Az szeret engem, aki magánál tartja parancsolataimat, és megőrzi őket. Azt pedig, aki engem szeret, szeretni fogja Atyám. Én is szeretni fogom azt, és láthatóvá teszem magam majd neki.”


text:
„Uram - szólt hozzá Júdás, nem a karióti -, mi történt, hogy nekünk készülsz láthatóan megjelenni, és nem a világnak?”


text:
Jézus ezt felelte neki: „Ha valaki szeret engem, és Igémet megőrzi, Atyám is szeretni fogja azt, azután majd elmegyünk hozzá és lakást készítünk nála.


text:
Aki engem nem szeret, Igéimet sem őrzi meg. Az az Ige pedig, melyet hallotok, nem az enyém, hanem azé, aki elküldött engem, Atyámé.


text:
A Bátorító azonban, a Szent Szellem, akit az Atya nevemben küldeni fog, mindenre meg fog tanítani titeket, s mindenre emlékeztetni fog, amit mondottam nektek.


text:
Békességet hagyok nektek, az én békességemet adom nektek, nem úgy adom nektek, ahogy a világ adja. Ne nyugtalankodjék a szívetek, és el ne csüggedjen.


text:
Hallottátok, hogy azt mondtam nektek: Elmegyek, de eljövök hozzátok. Ha szeretnétek engem, örülnétek, hogy Atyámhoz megyek, mert az Atya nagyobb nálam.


text:
De azért van ez, hogy a világ megtudja, hogy szeretem az Atyát, s hogy amiképpen parancsolta nekem az Atya, akképpen cselekszem. Keljetek fel, menjünk innen!”


text:
Lemetsz rólam minden vesszőt, mely gyümölcsöt nem terem, és megtisztít mindent, mely gyümölcsöt terem, hogy több gyümölcsöt teremjen.


text:
Maradjatok bennem, én is bennetek maradok. Miként a vessző nem képes magától gyümölcsöt teremni, csak ha a tőkén marad, úgy ti sem, ha bennem nem maradtok.


text:
Én vagyok a szőlőtőke, ti a szőlővesszők. Aki bennem marad, s akiben én is megmaradok: sok gyümölcsöt terem, mert nálam nélkül semmit nem tehettek.


text:
Ha valaki nem marad bennem, azt kivetik, mint a szőlővesszőt, ott elszárad, azután összeszedik, tűzre vetik, és elégetik.


text:
Ha megmaradtok bennem, és beszédeim bennetek maradnak, kérjetek, amit csak akartok, és meglesz nektek.


text:
Ha parancsolataimat megőrzitek majd, megmaradtok szeretetemben, miként én is, ki Atyám parancsolatait megőriztem, meg fogok maradni az ő szeretetében.


text:
Többé nem mondalak titeket rabszolgáknak, mert a rabszolga nem tudja, mit cselekszik ura, hanem barátaimnak mondalak titeket, mert mindent tudtotokra adtam, amit Atyámnál hallottam.


text:
Nem ti választottatok ki engem, hanem én válogattalak ki, és arra rendeltelek titeket, hogy elmenjetek, és gyümölcsöt teremjetek, a gyümölcsötök pedig megmaradjon, hogy bármire is kéritek az Atyát az én nevemben, megadja nektek.


text:
Ha a világból valók volnátok, a világ kedvelné a sajátját, de mert nem vagytok a világból valók, hanem én válogattalak ki titeket a világból, azért gyűlöl titeket a világ.


text:
Emlékezzetek meg arról a szóról, melyet mondottam nektek: A rabszolga nem nagyobb uránál. Ha engem üldöztek, titeket is üldözni fognak. Ha az én szómat megőrizték, a tieteket is meg fogják őrizni.


text:
Ha nem jöttem volna, és nem szóltam volna nekik, nem volna vétkük, így azonban nincs mentségük a vétkükre.


text:
Ha nem tettem volna közöttük azokat a tetteket, melyeket senki más nem tett, nem volna vétkük, így azonban láttak is, meg is gyűlöltek: engem is, Atyámat is.


text:
Ha eljő a Bátorító, akit Atyám mellől én fogok küldeni, az igazság Szelleme, aki Atyám mellől jő elő, Ő fog tanúskodni mellettem.


text:
Ki fognak vetni titeket a zsinagógából. De jön egy óra, mikor bárki, aki titeket megöl, azt fogja gondolni, hogy az Istennek tesz szolgálatot vele.


text:
Mégis elmondtam e dolgokat nektek, hogy ha majd eljön az órájuk, visszaemlékezzetek, hogy megmondtam nektek. Ezeket eleitől fogva azért nem mondtam nektek, mert veletek voltam.


text:
De én megmondom nektek az igazat: Hasznotokra van, hogy én elmenjek. Mert ha nem megyek el, a Bátorító nem jön el hozzátok, ha ellenben elmegyek, elküldöm őt hozzátok.


text:
Ha azonban eljön Ő, az igazság Szelleme, útmutatótok lesz a teljes igazságban. Mert nem magától fog beszélni, csak amit hall, azt mondja el, s a jövendőt tudatja veletek.


text:
Mindaz, amije Atyámnak van, az enyém, ezért mondtam nektek, hogy az enyémből merít, s azt tudatja veletek.


text:
Tanítványai közül egyesek így szóltak egymáshoz: „Mi az, amit mond nekünk: Egy kis idő, s nem láttok engem, megint egy kis idő, s megláttok majd engem? Meg, hogy: az Atyához megyek.


text:
Jézus észrevette, hogy meg akarják őt kérdezni, megszólította hát őket: „Afelől vitatkoztok egymással, hogy azt mondtam: Egy kevés idő, és nem láttok engem, megint egy kevés idő, és megláttok majd engem?


text:
Bizony, bizony azt mondom nektek, hogy ti sírni és jajveszékelni fogtok, a világ pedig örülni fog, ti bánkódni fogtok, de bánkódástok örömre fordul.


text:
Ha az asszony szül, bánata van, mert eljött az órája, de ha megszüli gyermekét, többé nem emlékezik szorongására amiatt az öröm miatt, hogy ember született a világra.


text:
Nektek ugyan most bánatotok van, de majd újra meglátlak titeket, és akkor szívetek örülni fog, s örömötöket senki sem fogja elvenni tőletek.


text:
Azon a napon engem többé nem kérdeztek meg semmi felől. Bizony, bizony azt mondom nektek: Bármire kéritek is akkor az Atyát az én nevemben, megadja nektek.


text:
Mostanáig semmit sem kértetek az én nevemben: Kérjetek, és kapni fogtok, hogy örömötök teljes legyen.


text:
Ezeket példázatként beszéltem nektek. De jön egy óra, mikor többé nem szólok nektek példázatban, hanem teljes nyíltsággal adok nektek tudósítást az Atya felől.


text:
Azon a napon az én nevemben kérni fogtok, és nem mondom nektek, hogy az Atyát én fogom kérni értetek,


text:
mert már az Atya maga is kedvel titeket, mert én kedvessé lettem nektek, ti meg annak hívőivé, hogy én Isten mellől jöttem el.


text:
Most tudjuk, hogy mindent tudsz, és nincs szükséged arra, hogy valaki megkérdezzen; emiatt hisszük, hogy Isten mellől jöttél el.”


text:
Lám eljön egy óra, és már el is jött, hogy szétszóródtok, ki-ki a magáéba, és engem egyedül hagytok. De nem vagyok egyedül, mert az Atya velem van.


text:
Ezeket azért beszéltem el nektek, hogy bennem békességetek legyen. A világban szorongatástok lesz, de bízzatok: A világ legyőzve áll alattam.”


text:
Ezeket beszélte Jézus. Azután felemelte szemét az égre, és így szólt: „Atyám! Eljött az óra. Dicsőítsd meg Fiadat, hogy Fiad megdicsőíthessen téged.


text:
Cselekedjél annak megfelelően, hogy fennhatóságot adtál neki minden húson, hogy mindazoknak, akiket neki adtál, örök életet adhasson.


text:
Az az örök élet, hogy téged, az egyetlen igaz Istent ismerjenek, és azt, akit elküldtél, a Felkent Jézust.


text:
Én megdicsőítettelek téged a földön, miután elvégeztem a munkát, melyet te adtál nekem, hogy megtegyem.


text:
Most pedig dicsőíts meg engem, Atyám, azzal a dicsőséggel, mely Nálad az enyém volt, még mielőtt a világ lett volna.


text:
Kinyilatkoztattam nevedet azoknak az embereknek, akiket a világból nekem adtál. Tieid voltak, és Te nekem adtad őket, ők meg a Te Igédet megőrizték.


text:
mert azokat a szavakat, melyeket nekem adtál, nekik adtam, ők elfogadták, és valósággal felismerték, hogy Tőled jöttem el, elhitték, hogy te küldtél el engem.


text:
Én ezentúl nem vagyok a világon, de ők a világban vannak, míg én Hozzád megyek. Szent Atyám, őrizd meg őket neveddel, melyet nekem adtál, hogy egyek legyenek, mint mi.


text:
Mikor velük voltam, én megőriztem őket a Te neveddel, melyet nekem adtál, vigyáztam, és senki sem veszett el közülük, csak a veszedelemnek fia, hogy az írás beteljesedjék.


text:
Most pedig Hozzád megyek, és ezeket azért beszélem a világon, hogy az én örömömet a maga teljességében birtokolhassák.


text:
Igédet nekik adtam. A világ gyűlölte őket, mert nem a világból valók, mint ahogy én sem vagyok a világból való.


text:
Hogy mindannyian egyek legyenek, hogy amiként Te, Atyám, bennem vagy, és én Tebenned vagyok, ők is bennünk legyenek, hogy a világ elhiggye, hogy Te küldtél engem.


text:
én bennük, és Te énbennem, hogy az egységük befejezett legyen, hogy a világ felismerje, hogy Te küldtél engem, s hogy úgy szeretted őket, mint ahogy engem szerettél.


text:
Atyám, akarom, hogy azok, akiket nekem adtál, velem együtt ott legyenek, ahol én vagyok, hogy szemléljék dicsőségemet, melyet nekem adtál, hisz a világ alapítása előtt szerettél engem.


text:
Igazságos Atyám, a világ nem ismert meg Téged, de én megismertelek, és ezek felismerték, hogy Te küldtél engem.


text:
Megismertettem velük a Te nevedet, és ezután is megismertetem, hogy a szeretet, mellyel engem szerettél, bennük legyen, én is bennük legyek.”


text:
Miután Jézus ezeket mondotta, tanítványaival együtt egy, a Kidrón patakján túl eső helyre ment, hol egy kert volt. Oda bementek tanítványaival.


text:
Júdás magával vivén egy csapat katonát, továbbá a főpapoktól és a farizeusoktól kiküldött szolgákat, fáklyákkal, lámpákkal és fegyverekkel Jézushoz ment.


text:
„A názáreti Jézust” - felelték azok, mire azt mondta nekik: „Én vagyok.” Velük együtt ott állt Júdás is, aki őt elárulta.


text:
Azért mondta ezt, hogy beteljesedjék az ige, amit mondott: „Azok közül, akiket nekem adtál, senkit el nem veszítettem.”


text:
Simon Péter, akinél kard volt, kivonta azt, és megvágta a főpap rabszolgáját, lemetszette annak jobb fülét. A rabszolga neve Málkus volt.


text:
„Dugd kardodat hüvelyébe - szólt Jézus Péterre. - Hát én nem innám ki a poharat, melyet az Atya adott nekem?”


text:
Kajafás volt az, aki a tanácsban azt mondta a zsidóknak, hogy „hasznosabb, ha egy ember vész el a népért.”


text:
Simon Péter és egy másik tanítvány követték Jézust. Az a tanítvány ismerős volt a főpapnál, és Jézussal együtt bement a főpap udvarába,


text:
míg Péter kinn állt a kapunál. Akkor a másik tanítvány, aki a főpapnál ismerős volt, kiment, és szólt a kaput őrző leánynak, azután bevitte Pétert.


text:
A kapunál álló fiatal rabszolgáló megszólította Pétert: „Nem vagy te is annak az embernek tanítványai közül való?” „Nem vagyok” - felelte ő.


text:
Ott álldogáltak a rabszolgák és bérszolgák is, széntüzet csináltak, mert hideg volt, és melegedtek. Köztük állt Péter is, és melegedett.


text:
Jézus így felelt neki: „Én nyíltan beszéltem a világnak. Mindenkor a zsinagógában és a szent helyen tanítottam, hol a zsidók mindannyian összejönnek, rejtőzve semmit sem beszéltem.


text:
Miért kérdezel engem? Kérdezd meg hallgatóimat, mit beszéltem nekik. Azok, látod, tudják, hogy miket mondottam.”


text:
Mikor ezeket mondotta, a szolgák közül egy, aki mellette állt, arcul ütötte Jézust és ezt mondotta: „így felelsz a főpapnak?”


text:
Jézus így válaszolt: „Ha gonoszul szóltam, bizonyítsd rám a gonoszt, ha pedig megfelelően, miért versz?”


text:
Simon Péter pedig ott állt, és melegedett. Kérdezték tőle: „Ugye, hogy te is a tanítványai közül való vagy? „ő eltagadta: „Nem vagyok” - mondta.


text:
A főpap rabszolgái közül egy, aki rokona volt annak, akinek fülét Péter levágta, így szólt: „Nem láttalak én téged vele együtt a kertben?”


text:
Jézust Kajafástól a pretóriumba (laktanyába) vezették. Ők maguk nem mentek be a pretóriumba, hogy ne fertőződjenek, hanem megehessék a pászkát.


text:
Pilátus erre ezt mondta nekik: „Vegyétek ti át, és ítéljétek el törvényetek szerint.” - „Nekünk nincs megengedve, hogy bárkit is megöljünk” - válaszolták a zsidók neki,


text:
„Zsidó vagyok én? - válaszolta Pilátus. A te nemzeted és a főpapok adtak téged át nekem. Mit tettél?”


text:
Jézus ezt felelte: „Az én királyságom nem ebből a világból való. Ha ebből a világból való volna a királyságom, szolgáim küzdenének, hogy ne adassam át a zsidóknak, így hát királyságom nem innen való.”


text:
„Tehát király vagy?” - kérdezte tőle Pilátus. „Te mondod, hogy király vagyok - felelte Jézus. - Én azért születtem, és azért jöttem a világra, hogy tanúskodjam az igazság mellett. Mindenki hallgat a szómra, aki az igazságból való.”


text:
„Mi az igazság?” - szólt Pilátus. E szó után újra kiment a zsidókhoz, és így szólt hozzájuk: „Én semmi okot nem találok benne a vádolásra.


text:
Van nálatok egy szokás, hogy pászka alkalmával elbocsássak egy foglyot. Akarjátok, hogy elbocsássam a zsidók Királyát?”


text:
Azután újra kiment Pilátus, és így szólt hozzájuk: „Nézzétek, kihozom őt, hogy lássátok: a vádra semmi okot nem találok benne”.


text:
Jézus kiment hát a töviskoszorút és a bíborköpenyt viselve. „Nézzétek az embert!” - szólt nekik Pilátus.


text:
Mikor a főpapok és a szolgák őt meglátták, ezt kiáltozták: „Feszítsd meg! Feszítsd meg!” „Vegyétek őt ti, és feszítsétek meg - mondta nekik Pilátus. - Én a vádra semmi okot nem találok benne.”


text:
A zsidók ezt felelték neki: „Nekünk törvényünk van, s a törvény szerint meg kell halnia, mert Isten Fiának mondotta magát.”


text:
Újra bement a pretóriumba, és megkérdezte Jézust: „Honnan való vagy?” De Jézus nem adott neki választ.


text:
Azt kérdezte tőle Pilátus: „Nekem nem felelsz? Nem tudod, hogy hatalmam van arra, hogy elbocsássalak, s hatalmam van arra, hogy megfeszíttesselek?”


text:
„Nem volna semmi hatalmad ellenem -- felelte neki Jézus --, ha felülről nem adták volna neked. Ezért nagyobb annak a vétke, aki átadott engem neked.”


text:
Ettől fogva Pilátus azon volt, hogy elbocsássa őt, de a zsidók azt kiáltozták: „Ha elbocsátod őt, nem vagy a császár barátja. Ellentmond a császárnak mindenki, aki magát királlyá teszi.”


text:
Pilátus, ahogy meghallotta ezeket a szavakat, kivezettette Jézust, és a Mozaikkövezetnek, héberül Gabbathának nevezett helyen leült az ítélőszékre.


text:
A pászka előkészülete volt, körülbelül a hatodik óra. Azt mondta a zsidóknak: „Nézzétek! Itt a királyotok!”


text:
Azok kiáltoztak: „Vidd el! Vidd el! Feszíttesd meg!” „A ti királyotokat feszíttessem meg?” kérdezte tőlük Pilátus. A főpapok felelték: „Nincs királyunk, hanem csak császárunk.”


text:
Pilátus feliratot is írt, és azt a keresztre helyezték: „NÁZÁRETI JÉZUS, A ZSIDÓK KIRÁLYA”, volt a felirat.


text:
Ezt a feliratot sok zsidó olvasta, mert az a hely, ahol Jézust megfeszítették, közel volt a városhoz. Héberül, római nyelven és hellénül volt írva.


text:
A zsidók főpapjai azt mondták Pilátusnak: „Ne írd azt, hogy a zsidók királya, hanem, hogy ő mondotta, hogy a zsidók királya vagyok.”


text:
Mikor a katonák Jézust megfeszítették, fogták ruháit, és négy részre osztották, mindegyik katonának egy rész jutott. A köntös felől - mely varrás nélküli volt, a felső résztől kezdve az egész egyből volt szőve


text:
megbeszélést folytattak egymással: „Ne hasítsuk el, hanem vessünk sorsot, kié legyen; hogy ez az írás beteljesedjék: Ruhámat széjjelosztották, köntösömre sorsot vetettek.” Ezt tették a katonák.


text:
Ott álltak a keresztnél Jézus anyja, anyjának testvére, Mária, a Kleopás felesége és magdalai Mária.


text:
Jézus látta, hogy mellette áll anyja és az a tanítvány, akit szeretett, és megszólította anyját: „Nézd, ő lesz a fiad!”


text:
Azután így szólt a tanítványhoz: „Nézd, ő lesz az anyád!” Attól az órától fogva a tanítvány magához vette őt.


text:
Ezután Jézus, minthogy látta, hogy már minden elvégeztetett arra, hogy az írás beteljesedjék, így szólt: „Szomjazom.”


text:
Mikor Jézus elfogadta az ecetet, így szólt: „Elvégeztetett!” Azután lehajtotta fejét, és szellemét átadta Atyjának.


text:
Előkészület ideje volt, s mert a következő nap a szombat nagy napja volt, a zsidók megkérték Pilátust, hogy töresse össze a megfeszítettek lábszárát, és vétesse le öltét, hogy szombaton a testek a keresztfán ne maradjanak.


text:
Elmentek tehát a katonák, s az elsőnek és a másiknak, akit vele együtt megfeszítettek, összetörték a lába szárát.


text:
Az, aki látta, bizonyságot tett róla, s az ő tanúságtétele igaz. ő tudja, hogy igazat mond, és azért mondja, hogy ti is higgyetek.


text:
Ezek után Arimátiából való József, aki a zsidóktól való félelem miatt Jézusnak csak titkon volt tanítványa, arra kérte Pilátust, hogy Jézus testét elvihesse. Pilátus megengedte. Erre elment, és levette a testét.


text:
Odament Nikodémus is, aki első esetben éjjel ment hozzá, és körülbelül száz fontnyi mirha és áloé-keveréket hozott.


text:
Fogták azután Jézus testét, és az illatszereket mellé téve körülkötötték vászonszalagokkal, ahogy a zsidóknál a temetkezés szokásban volt.


text:
Volt azon a helyen, ahol megfeszítették, egy kert, a kertben egy új sír, melybe még senkit sem helyeztek el,


text:
A hét első napján, kora reggel, még szürkületkor kiment a sírhoz magdalai Mária, s látta, hogy a sírról el van emelve a kő, elvették a követ.


text:
Erre elfutott Simon Péterhez, és ahhoz a másik tanítványhoz ment, akit Jézus kedvelt. „Elvitték az Urat a sírból, és nem tudjuk, hová tették!” -- szólott hozzájuk.


text:
Szaladva ment együtt a kettő, de az a másik tanítvány gyorsabban szaladva megelőzte Pétert, és elsőnek ért a sírhoz.


text:
meg a keszkenőt, mely a fején volt, de az nem volt együtt a vásznakkal, hanem külön feküdt egy helyen összehajtogatva.


text:
és két angyalt látott, amint fehér öltözetben ott ültek; egyik a fejnél, másik a lábnál, ahol Jézus teste feküdt.


text:
„Asszony, miért sírsz?” kérdezték az angyalok tőle. -- „Mert elvitték az én Uramat, és nem tudom, hová tették” - felelte nekik.


text:
Mikor ezt mondta, hátrafordult és észrevette, hogy ott áll Jézus, de nem ismerte fel, hogy Jézus az.


text:
„Asszony, miért sírsz? Kit keresel?” -- kérdezte Jézus tóié. Mária azt gondolta, hogy a kertész az, azért megkérdezte tőle: „Uram, ha te vitted el őt, mondd meg nekem, hová tetted őt, és majd én elviszem.”


text:
„Mária!” - szólította meg Jézus, az megfordult, és héberül ezt mondta neki: „Rabbuni!”, ami azt jelenti: „Tanító.”


text:
„Ne nyúlj hozzám! -- szólt hozzá Jézus --, hisz még nem mentem fel az Atyához. Menj el azonban testvéreimhez, és mondd meg nekik: Fölmegyek az én Atyámhoz és a ti Atyátokhoz, az én Istenemhez és a ti Istenetekhez.”


text:
Erre magdalai Mária elment, és így adott hírt a tanítványoknak: „Láttam az Urat, és ezeket mondta nekem.”


text:
Azon a napon, a hét első napján, mikor már késő lett, és mikor az ajtók ott, ahol a tanítványok voltak, a zsidóktól való félelem miatt zárva voltak, megjött Jézus, és a középen megállott. „Békesség nektek!” -- mondta nekik,


text:
és ezt mondván megmutatta nekik kezét és az oldalát. A tanítványok megörültek, hogy meglátták az Urat.


text:
Majd újra szólt hozzájuk: „Békesség nektek! Amint engem küldött el az Atya, úgy küldelek el én is titeket.


text:
Akiknek vétkeit megbocsátjátok, azoknak megbocsátják azokat, akikéit megtartjátok, azoknak megtartják.”


text:
de a többi tanítvány elmondta neki: „Láttuk az Urat!” Tamás azonban így szólt hozzájuk: „Hacsak nem látom kezén a szegek nyomát, s nem dugom ujjamat a szegek helyére, ha nem teszem kezemet az oldalába, én nem hiszek.”


text:
Nyolcadik napon újra benn voltak a tanítványok. Tamás is velük. Bár az ajtók zárva voltak, odajött Jézus, megállt a középen és így szólt: „Békesség nektek!”


text:
Azután Tamáshoz szólt: „Hozd ide az ujjadat, és nézd meg a kezemet, hozd ide a kezedet, és tedd az oldalamra, és ne légy hitetlen, hanem hívő.”


text:
Még számos és másféle jeleket is tett Jézus a tanítványok előtt, melyeket ebben a könyvben nem írtam meg.


text:
Ezeket azért írtam meg, hogy higgyétek, hogy Jézus a Felkent, az Isten Fia, és hogy ezt hívén életetek legyen az ő neve által.


text:
Simon Péter, Tamás, akit Ikernek mondanak, Natánáél a galileai Kánából, a Zebedeus két fia és két más tanítvány együtt voltak.


text:
Simon Péter így szólt hozzájuk: „Elmegyek halászni.” - „Mi is megyünk veled” - mondták neki. Elmentek, hajóba szálltak, de azon az éjszakán semmit sem fogtak.


text:
„Vessétek ki a hálót a hajó jobb oldalán, és találni fogtok” - mondta nekik. Kivetették a hálót, de a halak sokasága miatt azt többé bevonni nem volt erejük.


text:
Ekkor az a tanítvány, akit Jézus szeretett, odaszólt Péternek: „Az Úr az!” Simon Péter, mikor meghallotta, hogy az Úr az, felkötötte felső ruháját, mert meztelen volt, és a tóba vetette magát.


text:
A többi tanítvány a csónakkal közeledett, mert nem voltak messze a szárazföldtől, csak mintegy kétszáz könyöknyire, s magukkal vonszolták a hálót a halakkal.


text:
Simon Péter is feljött, s kivonta a szárazföldre a százötvenhárom nagy hallal telt hálót. S noha ennyi volt, nem szakadt el a háló.


text:
„Jertek, reggelizzetek meg” - mondta nekik Jézus. A tanítványok közül senki sem merte őt kikérdezni: „Ki vagy?” Tudták, hogy az Úr az.


text:
Ezzel már harmadszor tette magát Jézus a tanítványoknak láthatóvá azután, hogy a halottak közül feltámadt.


text:
Mikor megreggeliztek, Jézus megszólította Simon Pétert: „Simon, János fia, jobban szeretsz engem náluknál?” „Úgy van, Uram - felelte -, te tudod, milyen kedves vagy nekem.” „Legeltesd bárányaimat!” - mondta neki.


text:
Másodszor is újra megkérdezte: „Simon, János fia, szeretsz engem?” „Úgy van, Uram! Te tudod, hogy kedves vagy nekem!” Mondta neki: „Terelgesd a juhaimat!”


text:
Harmadszor is szólt hozzá: „Simon, János fia, kedves vagyok neked?” Megszomorodott Péter, hogy harmadszor kérdezte tőle: „Kedves vagyok neked?” -- és azt felelte neki: „Uram, te mindent tudsz. Te tudod, hogy kedves vagy nekem.” Jézus ezt felelte neki: „Legeltesd a juhaimat!


text:
Bizony, bizony, azt mondom neked: mikor fiatalabb voltál, te övezted fel magadat, és oda mentél, ahová akartál. De ha megöregszel, kinyújtod majd kezedet, más övez fel téged, és oda mégy, ahová nem akarsz.”


text:
Ezt pedig azért mondta, hogy jelképesen jelezze, micsoda halállal fogja Istent megdicsőíteni. Miután ezt mondta, így szólt hozzá: „Kövess engem!”


text:
Péter megfordult, és meglátta azt a tanítványt, akit Jézus szeretett, hogy követte őket, azt, aki az estebéden az Úr keblére dőlt, s aki azt kérdezte: „Uram, ki az, aki elárul téged?”


text:
Jézus ezt felelte neki: „Ha azt akarnám, hogy ő megmaradjon addig, amíg én megjövök, mit tartozik rád? Te engem kövess!”


text:
Szétment a beszéd a testvérek közé, hogy az a tanítvány nem hal meg, pedig nem mondta neki Jézus, hogy nem hal meg, hanem: „Ha azt akarom, hogy ő megmaradjon addig, míg megjövök, mit illet téged?”


text:
Ez a tanítvány az, aki tanúságot tett e dolgokról, és megírta ezeket. És tudjuk, hogy tanúságtétele igaz.


text:
Van sok más dolog is, amiket Jézus tett, amiket, ha egyenként megírnánk, úgy gondolom, hogy maga a világ sem tudná mind befogadni a megírt könyveket.


text:
addig a napig, amelyen az égbe felvétetett. Ezt megelőzően a Szent Szellemen át parancsot adott az apostoloknak, akiket magának kiválasztott.


text:
Azután, hogy szenvedett, sok bizonysággal állott élve az apostolok elé, úgyhogy azok negyven napon át láthatták őt, és ezalatt az Isten királyságáról szólt hozzájuk.


text:
Mialatt együtt volt velük, megparancsolta nekik, hogy Jeruzsálemből ne távozzanak el, hanem várják meg az Atya ígéretét, „melyet hallottatok tőlem.


text:
Akik a parancsra egybegyűltek, megkérdezték őt: „Uram, a mai időben állítod-e helyre Izraelnek a királyságot?"


text:
Jézus ezt felelte nekik: „Az időtartamokat és időpontokat, melyeket az Atya saját hatáskörébe helyezett, nem a ti dolgotok tudni,


text:
hanem azáltal, hogy a Szent Szellem rátok száll, hatalmat fogtok kapni, s mind Jeruzsálemben, mind Júdeában és Samáriában el egész a föld széléig tanúim lesztek."


text:
Ahogy ezeket elmondta, szemük láttára felemelkedett, azután felhő vette hátára, s elszakította szemüktől.


text:
és megszólította őket: „Galileai férfiak, miért állótok itt, s néztek a mennybe? Az a Jézus, aki tőletek a mennybe felvétetett, ugyanazon a módon jő majd el, ahogy őt a mennybe menni láttátok."


text:
Ekkor az Olajfák kertjének nevezett hegyről, mely Jeruzsálemtől szombatnapi járóföldre van, visszatértek Jeruzsálembe.


text:
Amikor beértek, felmentek abba a felsőházba, amelyben szállva voltak, éspedig Péter, János, Jakab, András, Fülöp és Tamás, Bertalan és Máté, Jakab, az Alfeus fia és a buzgó Simon, meg Júdás, a Jakab fia.


text:
Ezek mindannyian egy indulattal és állandóan imádkoztak az asszonyokkal, továbbá Máriával, Jézus anyjával és Jézus testvéreivel együtt.


text:
Azokban a napokban a testvérek közepette, mikor körülbelül százhúsz főnyi tömeg volt együtt, felállott Péter, és szólni kezdett:


text:
”Férfiak, Testvéreim! Be kellett teljesülnie az írásnak, melyet a Szent Szellem Dávid száján át előre megmondott Júdásról, ki vezetőjük lett azoknak, akik Jézust elfogták,


text:
Ez a Júdás telket szerzett a hamisság béréből, azután hanyatt-homlok zuhant alá, úgyhogy kettéhasadt, és minden bele kiomlott.


text:
A dolog Jeruzsálem összes lakói előtt ismeretessé vált, úgyhogy azt a telket saját nyelvükön „Akeldamák"- ak nevezték el, mi azt jelenti: vérmező.


text:
Meg van írva ugyanis a Zsoltárok Könyvében: Legyen hajléka pusztává; lakó ne éljen benne! Továbbá: felügyelői hivatalát más nyerje el.


text:
Kell tehát, hogy valaki tanúbizonysága legyen az ő feltámadásának azok közül a férfiak közül, akikkel együtt jártunk az egész idő alatt, ameddig Jézus, az Úr ki- és bejárt közöttünk,


text:
Erre előállítottak két férfit: a Barsabásnak nevezett Józsefet, kinek Jusztusz (igazságos) volt a mellékneve és Mátyást,


text:
majd ilyen szavakkal imádkoztak: „Te mindeneknek szívét ismerő Úr, jelöld meg, hogy e kettő közül kit választottál ki,


text:
hogy elnyerje ennek a szolgálatnak és apostolságnak helyét, melyről Júdás félretért, hogy a saját helyére jusson."


text:
Sorsot vetettek rájuk, és a sors Mátyásra esett, kit azután a tizenegy apostollal együvé számítottak.


text:
Mikor pünkösdnek (az ötvenediknek) napja betelt, s mindannyian ugyanazon a helyen egy indulattal együtt voltak,


text:
hirtelen zúgás támadt a mennyből, mintha erős sodró szél jönne, és az betöltötte az egész házat, amelyben ültek.


text:
Majd tüzes nyelvekhez hasonló jelenségek lettek láthatókká rajtuk, melyek szétoszlottak, s minden egyesükre ült belőlük.


text:
Ezzel mindannyian megteltek Szent Szellemmel, és különböző nyelveken kezdtek szólani, amint a Szellem adta nekik, hogy megnyilatkozzanak.


text:
Jeruzsálemben akkor az ég alatt lakó összes nemzetekből zsidók, lelkiismeretes férfiak tartózkodtak.


text:
Mikor az a zúgás felhangzott, zavart tömegben ömlött össze a sokaság, mert ki-ki a saját nyelvén hallotta őket beszélni.


text:
Fridia, Pamfilia, Egyiptom, a líbiai s cirénei vidékek lakói, római jövevények, zsidók is, közeledők is,


text:
Mindannyian magukon kívül voltak hát, és kétségek között kérdezte egyik a másikat: „Mi akar ez lenni?"


text:
Azonban előállott Péter a tizeneggyel együtt, és hangját felemelve a következőképpen szólott hozzájuk: „Zsidó férfiak, s Jeruzsálemben tartózkodó idegenek! Legyen mindannyiótoknak tudtára, és vegyétek fületekbe szavaimat mindannyian,


text:
semmiképpen sem részegek ezek, mint ahogy ti vélitek, hiszen a nappalnak még csak a harmadik órája van,


text:
„Úgy lesz az utolsó napokban - szól az Isten -, Szellememből öntök ki minden húsra, fiaitok és leányaitok prófétálni fognak, ifjaitok látomásokat látnak, véneitek álmokat álmodnak,


text:
sőt Szellememből rabszolgáimra és rabszolgálóimra is ki fogok önteni, és azokban a napokban prófétálni fognak.


text:
Izráeli férfiak! Halljátok meg ezeket a szavakat: A názáreti Jézust, azt a férfit, akit az Isten ti közöttetek hatalmas erőkkel, csodákkal és jelekkel igazolt, melyeket ő általa tett, amint magatok tudjátok,


text:
miután Isten elhatározott szándékkal és előzetes tudással nektek Őt kiadta, ti törvényszegő kézzel keresztre szegeztétek és megöltétek.


text:
Isten azonban a halál fájdalmait feloldotta, és feltámasztotta őt, mert nem volt lehetséges, hogy a halál hatalmában tartsa őt.


text:
Dávid ugyanis így szól róla: „Mindenkoron (már eleve) magam előtt láttam az Urat, mert jobbomon van ő, hogy meg ne inogjak.


text:
hogy nem fogod lelkemet a láthatatlan országban hagyni, sem nem adod oda Jámborodat, hogy rothadási lásson.


text:
Férfiak, Testvéreim! Legyen szabad nekem ősatyánk, Dávid felől nyíltan megmondanom nektek, hogy ő életének végére jutott, el is temették, és sírja a mai napig nálunk van.


text:
Ám miután ő próféta volt, és tudta azt, hogy Isten esküvel esküdött neki arra, hogy ágyékának gyümölcséből származó utódot fog ültetni trónjára,


text:
előre látva beszélt a Felkent feltámadásáról, hogy sem a láthatatlan országban nem marad vissza, sem rothadási nem lát a húsa.


text:
Miután tehát Isten jobbjára felemelték őt, s az Atyától a Szent Szellem ígéretét kapta, kiöntötte a Szent Szellemet, amit ti most láttok is, hallotok is.


text:
Mert nem Dávid ment fel a mennyekbe, hisz ő maga mondja: Monda az Úr az én uramnak: „Ülj jobbom felől,


text:
Teljes bizonyossággal tudja meg azért Izrael egész háza, hogy Isten Úrrá, s Felkentté tette őt, azt a Jézust, akit ti megfeszítettetek."


text:
Mikor ezt hallották, a szó átszúrta a szívüket, s ők így szóltak Péterhez és a többi apostolhoz: „Mit cselekedjünk, testvéreink, férfiak?"


text:
„Térjetek más felismerésre! - mondta nekik erre Péter -, és merítkezzetek be mindannyian a Felkent Jézusnak nevébe vétkeitek bocsánatára, és majd elnyeritek a Szent Szellem ajándékát.


text:
Mert nektek szól az ígéret és gyermekeiteknek, valamint mindazoknak, akik messze vannak, akiket az Úr, a mi Istenünk még el fog hívni."


text:
Sok más szóval tett erős bizonyságot, és úgy kérlelte őket: „mentsétek meg magatokat ettől az elferdült nemzedéktől!"


text:
Azok mármost, akik szavát örömmel fogadták, bemerítkeztek, úgyhogy aznap mintegy háromezer lélek csatlakozott az eklézsiához.


text:
Ezek kitartóan foglalkoztak az apostolok tudományával, a közösséggel, a kenyér megtörésével és az imádkozásokkal.


text:
szerzeményeiket és vagyonukat eladták, és mindenkivel megosztották, ahogy kinek-kinek szüksége volt rá.


text:
Amellett naponként egy indulattal állandóan a szent helyen tartózkodtak; házanként kenyeret törtek, ujjongó és egyszerű szívvel részesedtek az eledelben,


text:
magasztalták Istent, és kedvesek voltak az egész népnek. Az Úr pedig azon a helyen naponta csatolt az eklézsiához megmenekülőket.


text:
Oda szoktak hordani egy férfit, ki anyja méhétől fogva sánta volt. Napról napra a szent helynek úgynevezett Szép Kapujában helyezték el a sántát, hogy a szent helyre bemenőktől könyöradományt kéregessen.


text:
Mikor a sánta látta, hogy Péter és János belépni készülnek a szent helyre, kérte őket, hogy adjanak neki könyöradományt.


text:
Péter azonban ezt mondta: „Ezüstöm és aranyam nincsen, csak amim van, azt adom neked: a Felkentnek, a Názáreti Jézusnak nevében járj!"


text:
Azzal jobb kezénél fogva megragadta, és felegyenesítette őt. Azonnal megszilárdult annak talpa és bokája,


text:
úgyhogy felugorva talpára állt, járt, bement velük a szent helyre, járt, ugrándozott, és magasztalta az Istent.


text:
az egész nép ráismert, hogy ő ült könyöradományt kéregetve a szent hely Szép Kapujában, úgyhogy döbbenettel és csodálattal töltötte meg őket az, ami vele történt.


text:
Mialatt a sánta Péterhez és Jánoshoz ragaszkodott, s nagy megdöbbenéssel az egész nép köréjük futott a Salamonról elnevezett tornácba,


text:
Péter, amint ezt látta, beszédet intézett a néphez: „Izraeli férfiak, miért ejt csodálkozásba ez a dolog titeket? Miért meredtek ránk szemetekkel, mintha saját hatalmunkkal vagy istenfélelmünkkel vittük volna véghez, hogy ez az ember járjon?


text:
Csak az történt, hogy Atyáinknak Istene, Ábrahámnak, Izsáknak és Jákobnak Istene megdicsőítette ezzel gyermekét Jézust, kit azonban ti Pilátus színe előtt elárultatok és megtagadtatok. Pilátus úgy ítélt, hogy elbocsátja őt,


text:
ti azonban a Szentet és Igazságost megtagadtátok, és azt kértétek, hogy a gyilkos férfit adja ki kegyelemből nektek,


text:
az élet elkezdőjét pedig megöltétek, ellenben Isten őt a halottak közül feltámasztotta, minek mi tanúi vagyunk.


text:
Az ő nevébe vetett hitnek alapján ezt azembert, akit láttok és ismertek, az Ő neve tette szilárddá, a hit ő általa adta neki ezt az épséget mindnyájatok szeme láttára.


text:
ellenben Isten ekképp teljesítette azt, amit az összes próféták száján át eleve megígért, hogy Felkentjének szenvednie kell.


text:
hogy az Úrnak orcájától eljöhessenek a felüdülés időszakai, s elküldhesse nektek a Felkent Jézust, akit eleve erre rendelt,


text:
kit ugyan a mindenek helyreállításának idejéig, melyről szent prófétáinak száján keresztül öröktől fogva szólott, a mennynek kellett befogadnia.


text:
Hiszen már Mózes mondta, hogy az Úr, az Isten, Prófétát fog támasztani testvéreitek közül, olyant, mint engem. Rá fogtok hallgatni mindabban, amit szólni fog hozzátok,


text:
Sámueltől fogva az összes próféták, akik csak sorjában egymás után szóltak, előre megígérték ezeket a napokat.


text:
Ti vagytok a prófétáknak és ama szövetségnek fiai, amelyet Isten atyáitokra vonatkozólag rendelt el, mikor Ábrahámhoz így szólt: Magoddal fogják egymást áldani a föld összes nemzetségei.


text:
Miután azonban Isten gyermekét feltámasztotta, először nektek küldötte őt el, hogy amennyiben közületek minden egyes lélek elfordul rosszaságaitól, megáldhasson titeket."


text:
Még beszéltek a néphez, amikor odaléptek hozzájuk a papok, a szent hely parancsnoka és a sadduceusok,


text:
mert nehezen szívelték el, hogy tanították a népet, és azt hirdették, hogy Jézusban nyerhető el a halottak közül való feltámadás.


text:
Azok közül, akik az Igét hallgatták, sokan hittek, úgyhogy a hívő férfiak száma körülbelül ötezerre emelkedett Jeruzsálemben.


text:
Ha ma egy erőtelen emberrel tett jócselekedet miatt folyik a vizsgálat ellenünk afelől, hogy ki által menekült az meg,


text:
legyen mindnyájatoknak, és Izrael egész népének is tudtára, hogy a Felkent Jézusnak, a Názáretinek neve által, akit ti megfeszítettetek, kit azonban az Isten a halottak közül feltámasztott, Ő általa áll ő itt egészségesen előttetek.


text:
Nincs senki másban menekülés! Nem is adatott az emberek között az ég alatt más név, melyben a menekülést keresnünk kell."


text:
Ahogy Péternek meg Jánosnak bátor előadását figyelték, és meggondolták, hogy tudományban járatlan és beavatatlan emberek, elámultak. Arra is visszaemlékeztek, hogy Jézussal együtt voltak.


text:
Miután azt is látták, hogy a meggyógyult ember is ott áll velük együtt, semmi ellenvetésük nem lehetett.


text:
„Mit tegyünk ezekkel az emberekkel? Hiszen mindenkitől ismert csodajel történt rajtuk keresztül, mely nyilvánvaló Jeruzsálem összes lakói előtt, és le nem tagadhatjuk!


text:
De hogy a dolog ne terjedjen a nép közé, megfenyegetjük őket, hogy e névről többé egy embernek se szóljanak."


text:
Erre behívták őket, és megparancsolták nekik, hogy Jézus nevét többé ne kiáltozzák, se ne tanítsanak róla.


text:
Péter és János azonban így nyilatkoztak előttük: „ítéljétek meg, igazságos dolog-e Isten előtt, hogy rátok inkább hallgassunk, mint Istenre?


text:
Azok erre megfenyegették, de elbocsátották őket, mert a nép miatt nem találtak semmi módot arra, hogy megbüntessék őket, mert mindannyian dicsőítették az Istent azért, ami történt.


text:
Miután elbocsátották őket, öveikhez mentek, és hírül adták mindazt, amit a főpapok és vének nekik mondottak.


text:
"Parancsolunk, te alkottad a mennyet és a földet, a tengert és mindent, ami bennük van! Te mondottad atyánknak, Dávidnak, a te szolgádnak szájával a Szent Szellemen át: Miért féktelenkednek a nemzetek, és miért van gondjuk a népeknek a hiábavalóságra?


text:
Hát valósággal összegyűltek ebben a városban Heródes és Poncius Pilátus a nemzetekkel és Izrael népeivel, szent gyermeked, Jézus ellen, akit te felkentél,


text:
Most hát, Uram, tekints fenyegetéseikre, és adj rabszolgáidnak arra lehetőséget, hogy teljes szabadsággal szólhassák Igédet,


text:
mialatt te kezedet kinyújtod, hogy gyógyulások, s gyermekednek, Jézusnak szent neve által jelek és csodák történjenek."


text:
Miután könyörögtek, megmozdult a hely, ahová összegyűltek, megteltek valamennyien Szent Szellemmel, és nagy szabadsággal szólták az Isten beszédét.


text:
A sokaságnak, amely hitt, szíve-lelke egy volt. Vagyonából senki semmit sem mondott a magáénak, hanem mindenük közös volt.


text:
Az apostolok nagy hatalommal tettek tanúságot az Úrnak, Jézusnak feltámadásáról, és mindnyájukon nagy kegyelem nyugodott.


text:
Mert szűkölködő egy sem volt közöttük. Akik ugyanis telkeket és házbirtokokat szereztek, eladták birtokaikat, az eladottaknak árát elhozták,


text:
József, akit az apostolok a Barnabás melléknévvel láttak el, minek jelentése: bátorítás fia, aki ciprusi származású levita volt,


text:
az árából felesége tudtával félretett magának valamit, többi részét pedig az apostolok lábához helyezte.


text:
Péter megszólította: „Anániás, miért töltötte meg a Sátán szívedet, hogy megcsald a Szent Szellemet, és a telek árából félre tégy magadnak?


text:
Ha megmarad a telek, nem neked maradt volna-e meg, s ha eladtad, nem volt-e hatalmadban az ára? Miért határoztad el ezt a dolgot szívedben? Nem embereknek hazudtál, hanem Istennek."


text:
Anániás, ahogy e szavakat hallotta, leroskadt, és kilehelte lelkét. Mindazokra, akik ezt hallották, nagy félelem szállt.


text:
Péter őt is megszólította: „Mondd meg nekem, hogy ennyiért adtátok-e el a telket?" „Igen, annyiért" - felelte az.


text:
Erre Péter ezt mondta neki: „Mi az oka, hogy összebeszéltetek, hogy az Úrnak Szellemét megkísértsétek? Látod, az ajtóban van azoknak lába, kik férjedet eltemették, és téged is ki fognak vinni."


text:
Erre tüstént a Péter lábához esett, és kilehelte lelkét. Mikor az ifjak bementek, halva találták; kivitték, és eltemették férje mellé.


text:
Különben az apostolok kezei által sok jel és csoda történt a nép között. Mindannyian egy indulattal a Salamon tornácában tartózkodtak.


text:
Mindig többen csatlakoztak hozzájuk olyanok, akik az Úr által hittek: férfiaknak és asszonyoknak nagy sokasága,


text:
úgyhogy még a terekre is elvittek erőtleneket, s nyugágyakon és hordágyakon ott elhelyezték őket, hogy esetleg az arra menő Péternek az árnyéka essék közülük valakire.


text:
A Jeruzsálemet körülvevő városokból is tömegestől özönlöttek össze, s magukkal hoztak erőtleneket és tisztátalan szellemektől gyötörteket - ezek is mindnyájan meggyógyultak.


text:
Felkelt azonban a főpap mindazokkal együtt, akik vele tartottak, ők lévén a sadduceusok felekezete, s megteltek irigységgel,


text:
Ahogy ezt hallották, szürkület felé bementek a szent helyre és tanítottak. Közben megjelent a tanácsházban a főpap és környezete, összehívták a nagytanácsot, Izrael fiai közül a vének egész tanácsát, majd elküldték a börtönbe, hogy vezessék elő az apostolokat.


text:
Mikor azonban a szolgák odaérkeztek, nem találták őket a börtönben, visszaérkeztek hát és hírül vitték:


text:
„A börtönt teljes biztonsággal lezárva találtuk, az őrök ott álltak az ajtókban, mikor azonban kinyitottuk, benn senkit sem találtunk."


text:
Mikor a szent hely parancsnoka s a főpapok e szavakat hallották, zavarban voltak miattuk, nem értették, hogy mit jelent ez a dolog.


text:
Megjelent azonban valaki, és hírül hozta nekik: „Lám, azok a férfiak, akiket ti börtönbe vetettetek, a szent helyen állanak, és tanítják a népet."


text:
Ekkor a parancsnok a szolgákkal együtt odament, és elhozta őket, de nem erőszakkal, féltek ugyanis a néptől, hogy még megkövezik őket.


text:
„Szigorú paranccsal parancsoltuk meg nektek - szólott --, hogy ezt a nevet hangoztatva ne tanítsatok, ti ellenben be-töltöttétek Jeruzsálemet tudományotokkal, és reánk akarjátok hozni annak az embernek a vérét."


text:
Péter és az apostolok azonban így feleltek: „Istennek kell-e inkább engedelmeskednünk, vagy embereknek?


text:
őt az Isten vezérül és megmentőül jobbjára felemelte, hogy Izraelnek a más felismerésre térést és vétkek bocsánatát adhassa.


text:
Mi vagyunk e dolgoknak tanúi, továbbá a Szent Szellem, kit az Isten azoknak adott, akik neki engedelmeskednek."


text:
Felkelt azonban a nagytanácsban egy Gamáliel nevű farizeus, az egész nép előtt becsült törvénytudó, s megparancsolta, hogy kevés időre távolítsák el az embereket,


text:
tanácsbelieknek: „Izraeli férfiak, őrizkedjetek attól, hogy bármit is tegyetek ezekkel az emberekkel!Napjaink előtt előállt ugyanis Teudás, ki magát valami nagynak mondotta, s mintegy négyszáz ember hajlott utána. Ezt az embert megölték, azután mindazok, akik neki hitelt adtak, szétszóródtak és semmivé lettek.


text:
Utána az összeírás idejében a galileai Judás állott elő, és tekintélyes számú népet vitt magával a pártütésbe, elveszett ő is, és szétszórták mindazokat, akik hitelt adtak neki.


text:
Ami a mostani esetet illeti, azt mondom nektek, álljatok el ezektől az emberektől, és hagyjátok menni őket; mert ha emberektől van ez a szándék és ez a tett, úgyis felbomlik,


text:
de ha Istentől van, nincs hatalmatok arra, hogy megsemmisítsétek őket, sőt esetleg még az Isten ellen harcolás vétke bizonyulhat rátok."


text:
Azok engedtek neki, majd behívták az apostolokat, megverették őket, s megparancsolták, hogy Jézus nevére hivatkozva ne beszéljenek, majd elbocsátották őket.


text:
ők meg örvendezve mentek el a nagytanács színe elől amiatt, hogy méltóknak ítélték őket arra, hogy ama névért megbecstelenítést szenvedjenek.


text:
Azután mindennap a szent helyen és házanként is nem szűntek meg tanítani és a Felkent Jézus örömüzenetét hirdetni.


text:
Ezekben a napokban a tanítványok megszaporodásakor zúgolódás támadt a hellenisták részéről a hebraisták ellen, hogy a mindennapos felszolgálásban az ő özvegyeiket mellőzés érte.


text:
A tizenkettő erre összehívta a tanítványok sokaságát és így szólt: „Nem Istennek tetsző dolog az, hogy az Isten Igéjét elhanyagolva felszolgáljunk az asztaloknál.


text:
Szemeljetek ki hát, testvéreink, magatok közül hét olyan férfit, akinek jó híréről tanúságot tesznek, kik Szellemmel és bölcsességgel vannak telve, hogy őket e szükség pótlására beállítsuk,


text:
Megtetszett a beszéd az egész sokaságnak, s kiválasztották Istvánt, egy hittel és Szent Szellemmel telt férfiút, továbbá Fülöpöt, Prokhoruszt, Nikánort, Timónt, Parmenászt és egy antiókhiai csatlakozót, Nikolaoszt.


text:
Közben megnövekedett az Isten Igéjének hatása, s a tanítványok száma is igen megszaporodott Jeruzsálemben. A papoknak is nagy tömege hallgatott a hitre.


text:
Előálltak azonban egyesek a libertinusokról elnevezett zsinagógából, továbbá küréneiek, alexandriaiak, kilikiaiak és ázsiabeliek, és vitatkozásba bocsátkoztak Istvánnal,


text:
de nem volt erejük arra, hogy ellenálljanak annak a bölcsességnek és Szellemnek, amellyel ő beszélt.


text:
Erre felbujtottak bizonyos férfiakat, hogy azt mondják: „Hallottuk, hogy káromló szavakat szólott Mózes és az Isten ellen."


text:
Felindították a népet is, a presbitereket és az írástudókat, rátörtek Istvánra, magukkal vonszolták, és a nagytanács elé vitték,


text:
majd hamis tanúkat állítottak ellene, kik azt mondták: „Ez az ember szüntelenül káromló szavakat szólt e szent hely ellen és a törvény ellen.


text:
Hallottuk, hogy azt mondta: A názáreti Jézus le fogja rombolni ezt a helyet, és megváltoztatja azokat a szokásokat, melyeket Mózes adott át nekünk."


text:
Egyszer csak a nagytanácsban ülők mindnyájan meredten néztek rá, és az arcát olyannak látták, mintha angyal orcája volna.


text:
Mire ő így szólott: „Férfiak, testvérek és atyák! Hallgassatok meg! A dicsőségnek Istene megjelent atyánknak, Ábrahámnak, mikor Mezopotámiában volt, még mielőtt Háránba átköltözött volna,


text:
és így szólott hozzá: „Jöjj ki földedről és rokonságod közül, jöjj arra a földre, melyet majd mutatok neked."


text:
Erre Ábrahám kiment a káldeusok földjéről, és letelepedett Háránban. Onnan atyja halála után átköltözött erre a földre, melyben most ti laktok,


text:
ámde Isten nem adott neki abban örökrészt, még egy lépésnyit sem, hanem azt ígérte, hogy majd birtokába fogja azt adni neki, utána meg a magvának, noha még gyermeke nem volt.


text:
Ám azt is elmondta az Isten, hogy magva zsellér lesz idegen földön, ott rabszolgasorba vetik, és négyszáz esztendeig gonoszul sanyargatják.


text:
De azt a nemzetet, mely őket rabszolgaságban tartja, megítélem én - mondta az Isten -, azután ki fognak onnan jönni, és nekem fognak szolgálni ezen a helyen.


text:
Ekkor adta neki a körülmetélkedés szövetségét, így nemzette azután Ábrahám Izsákot, és metélte körül a nyolcadik napon, Izsák Jákobot és Jákob a tizenkét ősatyát.


text:
és minden nyomorúságából kiragadta; kedvességet és bölcsességet adott neki Egyiptom királya, a fáraó előtt, az kormányzóvá tette őt Egyiptom és a maga egész háza fölött.


text:
Azután éhínség és nagy nyomorúság tört egész Egyiptomra és Kánaánra, úgyhogy atyáink nem találtak eleséget.


text:
másodízben József megismertette magát testvéreivel, ezzel a fáraó előtt nyilvánvalóvá lett József származása.


text:
Ekkor József elküldött, áthívta atyját, Jákobot és egész rokonságát, mely akkor hetvenöt leiekből állott.


text:
onnan vitték át őket Sikembe, és helyezték őket abba a sírba, amelyet Ábrahám áron vásárolt a sikembeli Emór fiaitól.


text:
Mikor azután eljött az ígéret ideje, melyet Isten Ábrahámnak megígért, Egyiptomban megnövekedett és elszaporodott a nép,


text:
Ez ravasz fondorlatokkal fölébe kerekedett a mi nemzetségünknek, gonoszul bánt az atyákkal, amennyiben kisdedeiket kitétette velük, hogy ne az életnek szüljenek.


text:
Ez idő tájt született Mózes, kit Isten finom vonásokkal alkotott; kit három hónapig atyja házában tápláltak,


text:
Ezután Mózest az egyiptomiak mindenféle tudományra nevelték, úgyhogy szóban is, tettben is hatalmas volt.


text:
Mikor azonban elérte a negyvenéves kort, az a vágy támadt szívében, hogy meglátogassa testvéreit, Izrael fiait.


text:
De amikor meglátta, hogy az egyik hébert bántalmazzák, bosszút állt, és agyonütve az egyiptomit, igazságosságot szerzett a megkínzottnak.


text:
Azt gondolta, hogy testvérei belátják, hogy Isten az ő keze által ad nekik menekülést, de azok nem látták be.


text:
A következő napon azt látta, hogy övéi egymással veszekednek, megpróbálta kiengesztelni őket, hogy megbéküljenek: Férfiak, testvérek vagytok, miért bántjátok egymást? - szólott,


text:
de az, aki a felebarátját bántotta, ily szóval taszította el magától: Ki állított téged fejedelemnek s bírónak fölénk?


text:
Negyven esztendő múlott már el, amikor a Sinai-hegy pusztájában tüzes csipkebokor lángjában megjelent neki egy angyal.


text:
Mózes, amidőn meglátta, elcsodálkozott a látomáson. Amikor azonban oda akart menni, hogy figyelmesen megnézze, megszólalt az Úr hangja:


text:
Én vagyok atyáidnak Istene, Ábrahámnak, Izsáknak és Jákobnak Istene. Mózes erre remegni kezdett, és nem mert odanézni.


text:
Jól láttam népem gonosz bántalmazását Egyiptomban, meghallottam sóhajtozását. Most alászálltam, hogy kiragadjam őket. Jer hát, hadd küldjelek el Egyiptomba.


text:
Ugyanazt a Mózest, akit ilyen szóval tagadtak meg: Ki tett téged fejedelemmé és bíróvá fölénk? Ugyanazt küldötte el Isten fejedelemnek is, megváltónak is, annak az angyalnak közbenjárásával, aki neki a csipkebokorban megjelent.


text:
Mózes vezette ki őket, miközben Egyiptomban, a Vörös-tengeren és a pusztában negyven esztendőn át csodákat és jeleket tett.


text:
Ő az a Mózes, aki Izrael fiainak ezt mondotta: Olyan prófétát fog támasztani az Isten testvereitek közül, mint amilyen én vagyok.


text:
Ő az, aki a sivatagban, a gyülekezetben azzal az angyallal együtt volt, aki a Sinai-hegyen beszélt vele és atyáinkkal, aki élő Igét kapott, hogy azokat nektek adja.


text:
És mégis, ennek a Mózesnek atyáink nem akartak engedelmeskedni, hanem eltaszították maguktól, és szívükkel Egyiptom felé fordultak,


text:
azzal, hogy azt mondták Áronnak: Készíts nekünk isteneket, hogy azok előttünk járjanak, mert nem tudjuk, mi lett azzal a Mózessel, aki Egyiptomból kivezetett bennünket.


text:
Azokban a napokban borjút készítettek, s áldozatot öltek a halványnak, s gyönyörködtek saját kezük művében.


text:
De erre megfordult az Isten, és arra adta őket, hogy az ég seregének szolgáljanak, amint az a próféták könyvében írva van: „Hát hoztatok nekem vágó marhákat, véres áldozatokat negyven éven át a pusztában, óh Izrael háza?


text:
Hordoztátok a Moloch sátorát és a Romfa isten csillagát, azokat a szobrokat, amelyeket azért csináltatok, hogy imádjátok őket? Babilonon túlra foglak titeket száműzni."


text:
A pusztában a bizonyságtétel sátora volt atyáinknak rendelve, ahogy ezt Isten - amikor Mózeshez beszélt - elrendelte, hogy készítse arra a mintára, amelyet látott.


text:
Ezt a sátort atyáink átvették, azután bevitték Józsuával arra a földre, melyet azok a nemzetek tartottak birtokukban, amelyeket Isten kiűzött atyáink elől. Birtokukban volt e sátor egészen Dávid napjaiig,


text:
„Az ég a trónom, a föld meg lábamnak zsámolya, micsoda házat fogtok ti nekem építeni - kérdi az Úr -, vagy melyik az a hely, amelyen lenyugodhatok?


text:
Kemény nyakúak, körülmetéletlen szívűek és fülűek, ti mindig szembeszegültetek a Szent Szellemnek, ti éppen úgy, mint atyáitok.


text:
A próféták közül ugyan kit nem üldöztek a ti atyáitok? Megölték azokat, akik előre hirdették amaz Igazságosnak eljövetelét, kinek ti most árulóivá és gyilkosaivá lettetek,


text:
Mikor e dolgokat hallották, úgy érezték, mintha valami szívüket fűrészelte volna, úgyhogy a fogukat csikorgatták rá.


text:
Ő azonban Szent Szellemmel telten a mennyre szegezte szemét, és meglátta Isten dicsőségét, Jézust is, amint Istennek jobbján állott.


text:
„íme, megnyílva látom az egeket - szólott -, az embernek Fiát is, amint ott áll az Istennek jobbján."


text:
és miután a városból kivetették, megkövezték őt. A tanúk köpenyeiket egy Saul nevű ifjú lábánál rakták le.


text:
Azután megkövezték Istvánt, miközben ő Istent szólította, és ezt mondotta: „Uram, Jézus, fogadd el szellememet!"


text:
Majd térdre esett, és nagy hangon kiáltotta: „Uram, ne ródd fel nekik ezt a vétket!" Ahogy ezt kimondta, elaludt.


text:
Saul pedig helyeselte az ő megölését. Azon a napon nagy üldözés támadt a jeruzsálemi eklézsia ellen. Az apostolokat kivéve mindannyian széjjelszóródtak Júdeának és Samáriának vidékeire.


text:
Saul meg házról-házra menve mindenhová behatolt, s úgy pusztította az eklézsiát, férfiakat is, nőket is elhurcolt, hogy börtönbe vettesse őket.


text:
A tömeg egy indulattal figyelt azokra a dolgokra, melyeket Fülöp mondott, hallgatták szavát, és szemlélték a jeleket, melyeket tett.


text:
Sokakból, akikben tisztátalan szellemek voltak, azok hangos kiáltással mentek ki, sok szélütött és sánta meggyógyult.


text:
Egy Simon nevű férfi már korábban ott tartózkodott a városban, s mint mágus varázslást folytatott, annyira, hogy a samáriai nemzet magán kívül volt a csodálattól. Simon magát valami nagynak mondotta,


text:
s kicsinytől nagyig mindenki ráfigyelt, azt mondva róla, hogy ő az Istennek úgynevezett nagy hatalma.


text:
Mikor azonban Fülöpnek hittek, ki az Isten királyságáról és a Felkent Jézusnak nevéről szóló örömüzenetet hirdette, bemerítkeztek férfiak is, nők is.


text:
Simon maga is hitt, s miután bemerítkezett, állandóan Fülöp mellett tartózkodott, s amikor látta a jeleket és a hatalmas nagy erőket, magán kívül volt.


text:
Miután a Jeruzsálemben tartózkodó apostolok meghallották, hogy Samária az Igét befogadta, elküldték hozzájuk Pétert és Jánost.


text:
és kérte: „Adjátok meg nekem is ezt a hatalmat, hogy akire kezemet rávetem, Szent Szellemet kapjon."


text:
Péter azonban ezt mondta neki: „Vesszen el ezüstöd veled együtt azért, hogy azt gondoltad, hogy az Isten ajándékát pénzen meg lehet szerezni.


text:
Nincs neked részed, sem örökjuttatásod ebben a dologban, hiszen szíved nem egyenes az Istennel szemben.


text:
Térj hát más felismerésre, fordulj el ettől a gonoszságtól, és könyörögj az Úrhoz, hátha elengedi majd neked szíved gonosz szándékát.


text:
„Könyörögjetek értem az Úrhoz - szólt erre Simon --, hogy abból, amit mondottatok, semmi rám ne szálljon."


text:
Az apostolok, miközben mindenfelé erős bizonyságot tettek, és az Úr beszédét szólták, visszatértek Jeruzsálembe. Közben a samáriaiak sok falujában hirdették az örömhírt.


text:
Az Úrnak egy angyala azután így szólt Fülöpnek: „Kelj fel, és menj délre, a Jeruzsálemből Gázába alávivő útra. Ez pusztai út."


text:
Fülöp felkelt, és elment. Egyszer csak egy etiópiai embert látott meg, az etiópi-aiak királynéjának, Kandakénak nagy hatalmú eunuchját, ki egész kincstára fölé volt rendelve, s ki azért ment Jeruzsálembe, hogy ott az Istent imádja,


text:
Fülöp odafutott, és hallotta, hogy az eunuch Ézsaiás prófétát olvassa. Megkérdezte: „Vajon érted-e, amit olvasol?"


text:
„Hogy volnék rá képes, ha csak valaki útmutatást nem ad?" - felelte az. Azzal kérlelni kezdte Fülöpöt, hogy szálljon fel, és üljön melléje.


text:
Az írásnak az a helye, amelyet olvasott, ez volt: „Mint egy bárányt, mészárszékre vitték, mint ahogy a juh néma azzal szemben, aki őt nyírja, ő sem nyitja fel száját.


text:
Megaláztatásában elvették ítéletét. A nemzetségét ki sorolhatná el? Mert elveszik a földről életét."


text:
Az eunuch megszólította Fülöpöt: „Könyörgök, kiről mondja ezt a próféta, magáról vagy valakiről másról?"


text:
Amint utaztak az úton, egy vízhez értek. „Lám -- mondta az eunuch -, víz van itt! Mi az akadálya, hogy bemerítkezzem?"


text:
„Ha teljes szívedből hiszel, akkor lehet. "Az pedig így válaszolt: „Hiszem, hogy Jézus a Felkent, az Isten Fia. "


text:
Azzal parancsot adott, hogy a szekér álljon meg. Mindketten leszálltak a vízbe, Fülöp és az eunuch, és Fülöp bemerítette őt.


text:
Mikor azonban feljöttek a vízből, az Úrnak Szelleme elragadta Fülöpöt, úgyhogy az eunuch nem látta őt többé. De azért örvendezve utazott tovább a maga útján.


text:
Fülöp Azotusba került. Innen az örömhírt hirdetve bejárta az összes városokat, míg Cézáreába jutott.


text:
Saul, aki még mindig fújta magából a fenyegetést és a gyilkos dühöt az Úr tanítványai ellen, elment a főpaphoz,


text:
és leveleket kért tőle Damaszkuszba a zsinagógákhoz, hogy ha bárkit, férfiakat avagy nőket, ehhez az úthoz tartozókat találna, megkötözve vihesse Jeruzsálembe.


text:
Utazás közben történt, hogy amikor közeledett Damaszkuszhoz, a mennyből hirtelen fény villámlotta körül.


text:
Saul felkelt a földről, ám amikor felnyitotta szemét, semmit sem látott, úgyhogy kézenfogva vezették be Damaszkuszba.


text:
Volt Damaszkuszban egy Anániás nevű tanítvány. Az Úr látomásban megszólította őt: „Anániás!" „Itt vagyok, Uram!" - felelte ő,


text:
mire az Úr így szólt hozzá: „Kelj fel, eredj az Egyenes nevű utcába, ott Júdás házában keresd meg a tárzuszinak nevezett Sault. Mert már imádkozik."


text:
Saul pedig látomásban látta, hogy egy Anániás nevű férfi megy be hozzá, s reáteszi kezét azért, hogy lásson.


text:
Ugyanakkor Anániás így szólt: „Uram, sokaktól hallottam e férfi felől, hogy mennyi gonoszát tett szenteiddel Jeruzsálemben.


text:
Itt is meghatalmazása van a főpapoktól, hogy mindazokat megkötözze, akik a te nevedet segítségül hívják."


text:
De az Úr ezt felelte neki: „Eredj el, mert ő nekem kiválasztott eszközöm arra, hogy nevemet a nemzetek, királyok és Izrael fiai elé vigye.


text:
Anániás el is ment, bement a házba, és miután kezét Saulra tette, így szólt: „Testvérem, Saul, Jézus, az Úr küldött engem, ki neked azon az úton, amelyen jöttél, megjelent, azért, hogy megjöjjön látásod, és megtelj Szent Szellemmel."


text:
Erre tüstént, mintha hályog esett volna le Saul szeméről, megjött a látása. Azután felkelt, bemerítkezett,


text:
Egy ideig a Damaszkuszban levő tanítványoknál időzött, és gyülekezeteikben azonnal hirdette Jézust, hogy ő Istennek Fia.


text:
Akik hallották, mindannyian magukon kívül voltak a csodálkozástól, és ezt mondották: „Nem ő volt-e az, aki Jeruzsálemben pusztította azokat, akik ezt a nevet segítségül hívják? Ide is nem azért jött-e, hogy őket megkötözve vigye a főpapokhoz?"


text:
Saul pedig mindig több hatalomra tett szert, úgyhogy nagy zavarba hozta a Damaszkuszban lakó zsidókat, bebizonyítva, hogy Jézus a Felkent.


text:
Saulnak azonban tudomására jutott alattomos tervük. Éjjel-nappal szemmel tartották a kapukat, hogy megölhessék.


text:
Mikor Jeruzsálembe megérkezett, ott csatlakozni próbált a tanítványokhoz, de mindannyian féltek tőle, és nem hitték el, hogy tanítvány.


text:
Barnabás erre magához vette őt, és az apostolokhoz vezette, elbeszélte nekik, hogy miképp látta meg az úton az Urat, és hogy szólott vele, hogy Damaszkuszban miképp szólt nyilvánosan Jézus nevében.


text:
és szabadon szólott az Úr nevében, beszélt, vitatkozott a hellenistákkal, akik rajta voltak, hogy őt elpusztítsák.


text:
Az egész Júdeában, Galileában és Samáriában az eklézsiának békessége volt; az eklézsia épült, az Úr félelmében előrehaladt, és a Szent Szellem bátorítása szaporodott benne.


text:
„Éneász - szólította meg Péter -, meggyógyít téged a Felkent Jézus! Kelj fel, és vesd meg az ágyadat!" Tüstént felkelt.


text:
Joppéban volt egy bizonyos nőtanítvány, a neve Tábita, mely lefordítva Dorkászt, azaz Zergét jelent. Jótettek, könyör adomány ok osztása töltötték be életét.


text:
Azokban a napokban történt azonban, hogy elerőtlenült, és meghalt. Miután megmosták, elhelyezték a felső házban.


text:
Mivel Lidda közel esik Joppéhoz, és a tanítványok meghallották, hogy Péter ott van, két férfit elküldték hozzá, hogy kérleljék meg: „Késlekedés nélkül jöjj át hozzánk!"


text:
Péter felkerekedett, és elment velük. Amikor megérkezett, felvitték a felsőházba, ott eléje álltak az özvegyek valamennyien, és sírva mutogatták azokat a köpenyeket és köntösöket, amelyeket még mikor velük volt, Dorkász készített.


text:
Péter erre mindenkit kiűzött, térdre borult, és úgy imádkozott. Azután visszafordult a testhez, és ezt mondotta: „Tábita, kelj fel!" Az felnyitotta szemét, és amikor Pétert meglátta, felült.


text:
Péter a kezét nyújtotta neki, talpra segítette, majd beszólította a szenteket és az özvegyeket, és élve eléjük állította Tábitát.


text:
Volt egy Kornéliosz nevű férfi Cézáreában, egy százados, ki az Itáliainak nevezett csapathoz tartozott.


text:
Ez a férfi, valamint egész háza istenes emberei voltak, és félték az Istent. Kornéliosz sok könyör-adományt adott a népnek, és minden időben könyörgött Istenhez.


text:
A nappalnak kilencedik órája körül világos látomásban látta, hogy Istennek egy angyala ment be hozzá, és így szólította meg: „Kornéliosz!"


text:
A századost, míg meredten az angyalt nézte, félelem töltötte meg, majd így szólt: „Miről van szó, Uram?" Az angyal ezt felelte: „Imádságaid és könyöradományaid felszálltak Isten elé, hogy emlékezetébe idézzenek téged.


text:
Mihelyt eltávozott az angyal, aki vele beszélt, a százados magához hívatta két háziszolgáját, és a házánál tartózkodók közül egy istenes katonát.


text:
Másnap, mialatt ők úton voltak, és a városhoz közeledtek, a hatodik óra körül Péter felment a háztetőre imádkozni.


text:
Közben nagyon megéhezett, és szeretett volna valamit enni. De amíg eledelt készítettek neki, önkívületbe esett,


text:
s megnyílni látta az eget, és alászállani látott valami eszközt, mely olyan volt, mint egy nagy vitorlavászon, melyet négy sarkánál fogva eresztenek le a földre.


text:
„Semmiképp se, Uram! - mondotta Péter -, mert még soha semmiféle szentségtelent vagy tisztátalant nem ettem."


text:
Amíg Pétert kételyek szállták meg afelől, hogy mit jelent a látomás, amelyet látott, egyszer csak a Kornéliosztól küldött emberek megálltak a kapunál, és Simon háza után kérdezősködtek.


text:
Péter lement hát a férfiakhoz, és így szólt: „Itt vagyok! Én vagyok az, akit kerestek. Mi okból jöttetek ide?"


text:
Azok ezt felelték: „Kornéliosz százados igazságos és Istent félő férfiú, ki mellett az egész zsidó nemzet tanúságot tesz, szent angyaltól kijelentést kapott, hogy hívasson át téged házába, és hallgassa meg szavaidat."


text:
Másnap felkerekedett, és elutazott velük. Egyes Joppéból való testvérek szintén vele mentek.A következő nap beért Cézáreába, hol Kornéliosz már várta őket, sőt rokonait és legközelebbi barátait is összehívta.


text:
Mikor azután bekövetkezett, hogy Péter bemenjen hozzá, Kornéliosz elébe ment, a lábához borult, és a földet csókolta.


text:
beszédet intézett hozzájuk: „Ti tudjátok, hogy zsidó embernek nincs megengedve, hogy más törzshöz tartozókhoz csatlakozzék, vagy olyanhoz bemenjen. Nekem azonban az Isten megmutatta, hogy egy embert se mondjak szentségtelennek vagy tisztátalannak.


text:
Ezért ellentmondás nélkül jöttem, amikor áthívattál. Azt kérdem hát, micsoda ügyben hívtatok át engem?"


text:
Kornéliosz ezt felelte: „Ez idő előtt négy nappal a kilencedik órában éppen imádkoztam a házamban, amikor fénylő fehér ruhában egy férfi jelent meg előttem,


text:
és így szólt: Kornéliosz, imádságod bejutott Isten fülébe, és könyöradományaidról megemlékeztek Isten előtt.


text:
Küldj hát el Joppéba, és hívasd át Simont, akinek Péter a mellékneve. Simon tímár házában szállott meg a tenger partján.


text:
így azonnal hozzád küldöttem, te meg nemesen cselekedtél, hogy eljöttél. Mi hát mindannyian azért vagyunk itt Isten színe előtt, hogy meghallgassuk azokat a szavakat, amelyeket az Úr rendelt neked."


text:
Ti ismeritek azt az Igét, melyet Isten Izrael fiainak küldött el, amikor a Felkent Jézuson át a békesség örömüzenetét hirdette. Ez a Jézus mindeneknek ura.


text:
Ti ismeritek azt az Igét, mely Galileától elkezdve egész Júdeát általjárta azután a bemerítés után, amelyet János hirdetett;


text:
tudtok a Názáretből való Jézusról, hogy hogyan kente fel őt Isten Szent Szellemmel és hatalommal, őt, aki jót cselekedve széjjeljárt, és meggyógyította mindazokat, akiket a vádló a maga hatalma alá kényszerített; az Isten volt ugyanis vele.


text:
Mi vagyunk a tanúi mindannak, amit ő a zsidók földjén és Jeruzsálemben cselekedett, mégis fára függesztve megölték.


text:
nem az egész népnek, hanem az Istentől előre kijelölt tanúknak, nekünk, akik vele együtt ettünk és ittunk azután, hogy ő a halottak közül feltámadott.


text:
Ő parancsolta meg nekünk, hogy hirdessük a népnek, és erős bizonyságot tegyünk arról, hogy Ő az, akit az Isten elválasztott arra, hogy élők és holtak bírája legyen.


text:
Róla tesznek tanúságot az összes próféták, hogy az ő nevén át megkapja vétkeinek bocsánatát mindenki, aki őbenne hisz."


text:
Péter még mindig szólta ezeket a szavakat, amikor a Szent Szellem rászállt mindazokra, akik az Igét hallgatták.


text:
A körülmetélkedésből való hívek, akik Péterrel együtt jöttek, magukon kívül jutottak a csodálkozástól, amikor látták, hogy a nemzetekre is kitöltetik a Szent Szellem ajándéka.


text:
Ekkor Péter megszólalt:”Vajon eltilthatja-e valaki a vizet ezektől, hogy be ne merítkezzenek, ezektől, akik éppen úgy kapták a Szent Szellemet, mint mi?"


text:
Elrendelte hát nekik, hogy a Felkent Jézus nevébe merítkezzenek be. Ekkor megkérték, hogy maradjon náluk néhány napig.


text:
Meghallották az apostolok és a Júdea-szerte élő testvérek, hogy a nemzetek elfogadták Istennek Igéjét.


text:
Imádkozás közben történt velem Joppé-ben, hogy önkívületben látomást láttam - valami eszköz szállt alá, mint egy négy sarkánál fogva a mennyből alábocsátott vitorlavászon, és egészen lejött hozzám.


text:
Amikor meredten néztem, észrevettem, hogy földi négylábúak, fenevadak, csúszó-mászók s az ég madarai vannak benne.


text:
De a mennyből jövő hang másodszor is megszólalt: Amit az Isten megtisztított, te ne tartsd fertőzöttnek.


text:
Tüstént ezután három férfi állott az elé a ház elé, melyben voltam, kiket Cezáreából küldtek hozzám.


text:
A Szellem ekkor azt mondta nekem, hogy minden kételkedés nélkül menjek el velük. Eljött velem ez a hat testvér is, és együtt mentünk be


text:
annak a férfinak házába. Az azután közölte velünk, hogy hogyan látott egy angyalt a házában megállani, s hallotta, hogy az azt mondja: Küldj Joppéba, s hívasd át Simont, kinek Péter a mellékneve.


text:
Visszaemlékeztem ekkor az Úr szavára, hogy hogyan mondotta: „János vízbe merített titeket, de ti Szent Szellembe fogtok bemerülni".


text:
Ha tehát ugyanazt az ajándékot adta Isten nekik is, mint amelyet nekünk adott, kik az Úrban, a Felkent Jézusban hittünk, lehet nekem hatalmam arra, hogy Istent megakadályozzam?"


text:
Ahogy ezt meghallották, lecsillapodtak, és ily szókkal dicsőítették Istent: „Tehát a nemzeteknek is megadta Isten, hogy az életre vivő új felismerésre térhessenek."


text:
Mármost azok, akiket az Istvánnal meginduló üldözés szétszórt, elmentek egész Föníciáig, Ciprusig és Antiókhiáig, ám senkinek sem szólták az Igét, csak zsidóknak.


text:
Voltak azonban közöttük néhányan ciprusi és cirénei férfiak, kik Antiókhiába mentek, és ott a hellénekhez is szóltak, örömüzenetként hirdetve nekik Jézust, az Urat.


text:
Antiókhiába. Mikor az odaérkezett, és látta az Istennek ott ható kegyelmét, megörült, és mindnyájukat bátorította, hogy elszánt szívvel maradjanak meg az Úr mellett.


text:
Mert jó, Szent Szellemmel és hittel telített férfi volt. így elég nagy sokaság csatlakozott az Úrhoz.


text:
Úgy történt azután, hogy egy egész éven át együtt voltak az eklézsiában, s jókora sokaságot tanítottak. A tanítványok először Antiókhiában kapták a keresztyén (krisztusféle) nevet.


text:
Közülük egy Agábusz nevű előállott, és a Szellem által jelképekben arra mutatott rá, hogy az egész lakott földre nagy éhínségnek kell eljönnie, ami Klaudiusz alatt be is következett.


text:
A tanítványok elhatározták, hogy amely mértékben közülük kinek-kinek módjában fog állani, valamit küldeni fognak, hogy a Júdeában lakó testvéreknek szolgálatára lehessenek.


text:
Mikor látta, hogy a zsidóknak tetszik a dolog, folytatta azzal, hogy Pétert is elfogatta. Éppen a kovásztálán kenyerek ideje volt.


text:
Letartóztatta, tömlöcre vetette, s négy négyes katonai őrségnek adta őt át, hogy őrizzék. Az volt a szándéka, hogy a pászka-ünnep után elővezetteti a népnek.


text:
Azon az éjszakán, amelyet követőleg Heródes elővezettetni készült őt, Péter két katona között aludt, két lánccal megkötözve, s az ajtó előtt őrök őrizték a tömlöcöt.


text:
Egyszerre azonban az Úrnak egy angyala állott mellé. Fény világította meg a helyiséget. Az angyal megtaszította Péter oldalát, felkeltette, és így szólt: „Siess, kelj fel!" Erre lehullottak kezéről a láncok.


text:
„Kösd fel övedet, és kösd fel sarudat is!" - mondta neki az angyal. Megtette. „Vesd magad köré köpenyedet, és kövess engem!" - szólt hozzá az angyal,


text:
majd kiment, és Péter követte őt. De nem tudta, hogy való-e az, ami az angyalon keresztül történt vele. Úgy vélte, hogy látomást lát.


text:
Miután általmentek az első és második őrségen, eljutottak a vaskapuhoz, mely a városba vitt. Az magától megnyílt előttük, és amikor kijutottak, és egy utcasarkot mentek előre, az angyal tüstént elmaradt mellőle.


text:
Ahogy Péter magára maradt, így szólott: „Most látom már igazán, hogy az Úr csakugyan elküldötte angyalát, és ő ragadott ki engem Heródes kezéből és a zsidók népének minden várakozása elől."


text:
Ahogy ezt felismerte, Máriának, a Márk melléknévvel nevezett János anyjának házához ment, ahol elég sokan voltak egybegyűlve, és imádkoztak.


text:
Mikor ráismert Péter hangjára, az örömtől nem nyitotta ki a kaput, hanem befutott és hírül adta, hogy Péter áll a kapu előtt.


text:
Ám azok így szóltak hozzá: „Elment az eszed!" De mikor az erősködött, hogy úgy van, így szóltak: „Az angyala van ott!"


text:
Péter azonban kitartóan kopogott. Mikor azután kinyitottak, és látták, hogy ő az, magukon kívül voltak.


text:
Péter hallgatást intett nekik kezével, és elbeszélte, hogy az Úr hogyan vezette ki a tömlöcből. Majd így szólott: „Adjátok hírül ezeket Jakabnak és a testvéreknek!" Ezzel eltávozott, és más helyre utazott.


text:
Mikor kinappalodott, nem kis kavarodás keletkezett a katonák közt amiatt, hogy hát mi is lett Péterrel.


text:
Heródes kerestette őt, és amikor nem találta, kihallgatta az őröket, majd megparancsolta, hogy vezessék el őket. Azután Júdeából Cézáreába ment le, s ott időzött.


text:
Heves ellenkezésben volt a tírusziakkal és Szidóniákkal. Azok pedig egy indulattal megjelentek nála, s miután megnyerték maguknak Blasztust, a királyi hálószoba felügyelőjét, békét kértek. Az ő országuk ugyanis a királyéból kapta élelmét.


text:
Egy rendelt napon Heródes királyi ruhába öltözve az ítélőszékre ült, és nyilvános beszédet mondott hozzájuk.


text:
De az Úrnak angyala azonnal megverte őt azért, hogy nem Istennek adta a dicsőséget, úgyhogy miután a férgek rágták meg, kilehelte lelkét.


text:
Barnabás és Saul, miután szolgálatukat elvégezték, visszatértek Jeruzsálemből, és kísérőjükül fogadták Jánost, akinek mellékneve Márk.


text:
Antiókhiában az ott levő eklézsiában próféták és tanítók működtek: Barnabás, Simeon, akit Nigernek neveztek, cirénei Luciusz, Manaén, Heródes negyedes fejedelem tejtestvére és Saul.


text:
Mialatt az Úrnak szolgálatát teljesítették és böjtöltek, megszólalt a Szent Szellem: „Válasszátok most nekem külön Barnabást és Sault arra a munkára, amelyre elhívtam őket."


text:
Szalamiszba érkeztek, és ott Isten Igéjét hirdették a zsidók zsinagógáiban. János is velük volt szolgaként.


text:
Mikor az egész sziget bejárása után Páfoszba érkeztek, egy emberre bukkantak ott, aki mágus, hamis próféta volt, s neve Bárjézus volt.


text:
Ez a férfi egy mély belátású férfiúnak, Szergiusz Paulusz helytartónak udvarában tartózkodott, ki Barnabást és Sault magához hívatta, és azon volt, hogy Isten Igéjét hallgathassa.


text:
Elimász, a mágus azonban ellenállt nekik - így értelmezik tudniillik a nevét --, és igyekezett a helytartót a hittől elfordítani.


text:
és így szólt: „Oh, te mindenfajta ármánnyal és minden könnyelműséggel megtöltött ember, a vádlónak fia, mindenféle igazságosságnak ellensége, nem hagyod abba, hogy az Úr egyenes útjait elforgasd?


text:
Lásd, most rád súlyosodik az Úr keze: Vak leszel, és egy ideig nem látod a napot." Azonnal köd és sötétség borult reá, és keringve vezetőket keresett.


text:
Miután Páfoszban tengerre szálltak, Pál és társai a pamfíliai Pergébe mentek, ott azonban János megvált tőlük és visszatért Jeruzsálembe.


text:
Ők maguk meg Férgéből átutazóban megérkeztek a piszidiai Antiókhiába. Szombatnapon bementek a zsinagógába, és leültek.


text:
A törvény és a próféták felolvasása után a zsinagógátok hozzájuk küldöttek ezzel a kéréssel: „Férfiak, testvéreink, ha van bátorító szavatok a néphez, mondjátok el."


text:
Pál erre felállott, kezével csendre intette őket, és így szólt: „Izraeli férfiak és ti istenfélők, halljátok meg!


text:
Ennek a népnek, Izraelnek Istene kiválasztotta atyáinkat, és amikor Egyiptomban zsellérek voltak, felmagasztalta őket: felemelt karral hozta ki őket onnan,


text:
Azután királyt kértek maguknak, és Isten Sault, a Kis fiát, egy Benjámin törzséből való férfiút adta nekik negyven évre.


text:
De azután leváltotta őt, s Dávidot támasztotta nekik királyul, ki mellett ezt a tanúságot tette: Megtaláltam Dávidot, a Jesse fiát, szívem szerint való férfiút, aki minden akaratomat meg fogja tenni.


text:
kinek fellépése előtt János előre hirdette Izrael egész népének az új felismerésre térést jelképező bemerítkezést.


text:
János, amikor pályafutásának végére jutott, így szólt: Aminek ti engem sejtetek, az én nem vagyok. Az majd utánam jön el, s én még arra sem vagyok méltó, hogy lábán a saruját megoldjam.


text:
Férfiak, testvéreim, ti Ábrahámtól származó fiák és ti, kik félitek az Istent, nekünk küldték el a mostani megmenekülésnek Igéjét.


text:
Hiszen Jeruzsálem lakói s azok elöljárói, mikor Őt fel nem ismerték és elítélték, csak a prófétáknak minden szombaton felolvasott szavait töltötték be.


text:
úgyhogy sok napon át látták őt azok, akik vele együtt jöttek fel Galileából Jeruzsálembe, kik most tanúi a nép felé.


text:
mert Isten azt gyermekeink számára beteljesülésre vitte azzal, hogy Jézust feltámasztotta, ahogy a második zsoltárban is írva van: „Fiam vagy te, én ma szültelek téged."


text:
Minthogy azonban őt a halottak közül feltámasztotta, úgyhogy többé nem kell neki a rothadásba visszatérnie, így szólott: „Neked fogom adni Dávid jámborságának biztos jutalmát."


text:
Dávid ugyan, miután saját nemzedékében szolgálta az isteni tervet, elaludt, és atyái mellé helyezték, úgyhogy rothadást látott,


text:
Legyen azért tudtotokra, férfiak, testvéreim, hogy rajta keresztül hirdetik nekünk a vétkek bocsánatát.


text:
Mindazokból a vétkekből, melyekből Mózes törvényének nincs hatalma titeket igazságosakká tenni, ő mindenkit igazságossá tesz, aki hisz.


text:
Lássátok meg, ti megvetők, csodálkozzatok, és enyésszetek el, mert én egy munkát viszek véghez napjaitokban, munkát, melyet nem hinnétek el, ha valaki végig elbeszélné nektek!"


text:
Mikor a zsinagógából kimentek, kérlelték őket, hogy a következő szombaton is beszéljenek nekik ezekről a dolgokról.


text:
Mikor a zsinagóga szétoszlott, a zsidók és az istenfélő csatlakozók közül sokan követték Pált és Barnabást. Az apostolok elbeszélgettek velük, és rábeszélték őket, hogy maradjanak meg az Isten kegyelme mellett.


text:
Mikor a zsidók a tömeget látták, megteltek irigységgel, s káromolva ellentmondtak annak, amit Pál beszélt.


text:
Pál és Barnabás azonban bátorsággal ezt mondották: „Kényszerűségből először nektek szóltuk az Isten szavát. Miután azonban elvetettétek azt, és nem ítéltétek magatokat az örök életre méltóknak, a nemzetekhez fordulunk.


text:
Mert ekképp parancsolta nekünk az Úr: Nemzetek világosságául helyeztelek el téged, hogy a föld széléig te légy a menekülés útja."


text:
A nemezetek örültek, ahogy ezt hallották, dicsőítették az Úrnak Igéjét, és akik csak örök életre voltak rendelve, hittek.


text:
A zsidók ellenben felingerelték az előkelő kegyes asszonyokat s a város főembereit, üldözést keltettek Pál és Barnabás ellen, és kiűzték őket határaikból.


text:
Ikónuimban ugyanúgy történt a dolog: bementek a zsidók zsinagógájába, és ott beszédet mondottak, úgyhogy itt is a zsidóknak és helléneknek nagy sokasága hitt.


text:
Mégis elég sokáig időztek ott, és bátran szóltak az Úrról, az Úr meg tanúságot tett kegyelmének Igéje mellett és megadta, hogy kezükön át jelek és csodák történjenek.


text:
Történt azonban, hogy a nemzetek és zsidók elöljáróikkal együtt rohamot intéztek, hogy bántalmazzák és megkövezzék őket.


text:
Mikor erről tudomást szereztek, elmenekültek Likaónia városaiba, Lisztrába, Derbébe és a környező vidékre,


text:
Lisztrában ült egy férfi, ki nem tudott a lábára állni, ki anyjának méhétől fogva sánta volt, és még sohasem járt.


text:
Ez figyelt Pálra, amíg az beszélt. Pál rászögezte szemét, és amikor látta, hogy hite van arra, hogy megmeneküljön,


text:
Mikor a tömeg látta, amit Pál tett, likaóniai nyelven hangosan így szóltak: „Az istenek emberi alakban leszálltak hozzánk."


text:
A város előtt levő Zeusz templomnak a papja erre felkoszorúzott bikákat vitt a kapukhoz, és a tömeggel együtt áldozni akart.


text:
Ahogy ezt Barnabás és Pál apostol meghallották, megszaggatták köpenyüket, a tömeg közé rohantak, s hangosan kiáltozták:


text:
„Férfiak, miért teszitek ezeket? Mi is csak emberek vagyunk, akiket hozzátok hasonló szenvedélyek töltenek meg. Mi azt az örömhírt hirdetjük nektek, hogy ezektől a hiábavalóságoktól forduljatok az élő Istenhez, aki a mennyet, a földet, a tengert és mindazt alkotta, ami bennük van.


text:
ki mégsem hagyta magát tanúság nélkül, amennyiben jót tett veletek azzal, hogy a mennyből esőzéseket és gyümölcstermő időszakokat adott, és szíveteket táplálékkal és jókedvvel megtöltötte."


text:
Közben Antiókhiából és Ikóniumból zsidók érkeztek oda, s azok rábeszélésére a sokaság megkövezte Pált, azután kivonszolta a városból, azt gondolva, hogy halott.


text:
Mikor azonban a tanítványok gyűrűje körülvette, felkelt és bement a városba. Másnap Barnabással együtt Derbébe távozott.


text:
Annak a városnak is hirdették az örömüzenetet, miután tekintélyes számú embert tanítvánnyá tettek, visszatértek Lisztrába, onnan Ikóniumba, majd Antiókhiába.


text:
Közben támogatták a tanítványok lelkét, bátorították őket, hogy tartsanak ki a hitben, s hangoztatták, hogy sok nyomorúságon át kell bemennünk az Isten királyságába.


text:
Kézfelemeléssel eklézsiánként véneket választattak nekik, majd böjtölés és imádkozás után rábízták őket az Úrra, akibe hitüket vetették.


text:
Innen azután elhajóztak Antiókhiába, ahonnan az Isten kegyelmének adták át őket arra a munkára, amelyet már el is végeztek.


text:
Miután megérkeztek, és összegyűjtötték az eklézsiát, tudósították őket mindarról, amit az Isten tett velük, arról is, hogy hogyan nyitotta meg a nemzetek előtt a hitnek ajtaját.


text:
Később Júdeából jöttek le egyesek, és így tanították a testvéreket: „Ha a mózesi szokás szerint körül nem metélkedtek, nem menekültök meg."


text:
Azonban Pál és Barnabás nem csekély zendülést és vizsgálódást támasztott ellenükben, és elrendelték, hogy Pál és Barnabás és néhányan mások menjenek fel az apostolokhoz és a vénekhez Jeruzsálembe.


text:
Az eklézsia elkísérte őket egy darabon, azután keresztülutaztak Fönícián és Samárián. Útközben azzal, hogy eleitől végig elbeszélték a nemzetek megtérését, nagy örömöt szereztek az összes testvérnek.


text:
Ahogy Jeruzsálembe megérkeztek, az eklézsia, az apostolok és a vének szívesen fogadták őket, ők meg tudomásukra adták, hogy Isten mily nagy dolgokat tett velük.


text:
A farizeusok felekezetéből azonban előállottak némelyek, akik már hívőkké lettek, és kijelentették, hogy a nemzetbelieket körül kell metélni, és meg kell nekik parancsolni, hogy őrizzék meg Mózes törvényét.


text:
Sokat vitatkoztak, majd felállott Péter, és így szólt hozzájuk: „Férfiak, testvéreim, tudjátok, hogy a kezdeti napok óta Isten engem kiválasztott arra, hogy a nemzetek az én szájamon át meghallják az örömüzenetet, hogy hihessenek.


text:
A szíveket ismerő Isten tanúságot is tett mellettük azzal, hogy a Szent Szellemet éppen úgy adta nekik, mint nekünk is,


text:
Most hát miért kísértitek az Istent azzal, hogy oly igát raktok a tanítványok nyakára, melynek elviselésére sem atyáinknak, sem nekünk nem volt erőnk?


text:
Ekkor elhallgatott az egész sokaság, és Barnabásra és Pálra figyelt, akik eléjük tárták, hogy mily nagy jeleket és csodákat tett rajtuk keresztül Isten a nemzetek között.


text:
Simon előadta, hogyan irányította Isten tekintetét először arra, hogy a nemzetek közül népet szerezzen nevének.


text:
„Ezek után visszatérek majd, s felépítem Dávid leomlott sátorát, felépítem, és magasba emelem annak omladékait,


text:
hogy a többi ember megkeresse az Urat, meg az összes nemzetek, melyek felett az én nevemet segítségül hívják.


text:
Ezért úgy ítélem én, hogy nem kell zaklatni azokat, akik a nemzetek közül térnek meg az Istenhez, hanem levelet kell írni nekik,


text:
hogy tartózkodjanak a bálványoknak, a paráznaságnak, a fulladt állatnak és a vérnek tisztátalanságától.


text:
Mózesnek tudniillik az ősi nemzedékek óta városonként megvannak a maga hirdetői, amennyiben a zsinagógákban minden szombaton felolvassák."


text:
Ekkor az apostolok és a vének az egész eklézsiával együtt úgy vélték jónak, hogy Pállal és Barnabással válogatott férfiakat küldjenek Antiókhiába, mégpedig Júdást, akit Barsabásnak hívnak és Szilást, kik a testvérek között vezető férfiak voltak.


text:
Ezt az írást küldték velük: „Az apostolok és a vének, testvérek a testvéreknek, kik Antiókhiában, Szíriában és Kilikiában a nemzetek közül valók. Örvendjetek!


text:
Miután meghallottuk, hogy közülünk némelyek beszédükkel nyugtalanná tettek titeket, s megterhelték a lelketeket, holott mi nekik parancsot nem adtunk,


text:
kik lelkűket adták oda a mi Urunknak, a Felkent Jézusnak nevéért, válogatott férfiakat küldjünk hozzátok.


text:
Jónak véltük ugyanis, a Szent Szellem és mi, hogy semmivel többel ne terheljünk meg titeket a szükségesen kívül,


text:
azon kívül, hogy tartózkodjatok a halványuktól, vértől, megfulladt állatoktól és paráznaságtól. Ha ezektől magatokat megőrzitek, jól lesz dolgotok. Egészséget kívánunk."


text:
Ezután elbocsátották őket, ők meg lementek Antiókhiába, ott összegyűjtötték a sokaságot, és átadták a levelet.


text:
Júdás és Szilás is, kik maguk is próféták voltak, sok szóval buzdították a testvéreket, és megszilárdították őket.


text:
Miután egy időt ott töltöttek, a testvérektől békés-seggel elváltak, hogy visszatérjenek azokhoz, akik őket elküldötték.


text:
Pál és Barnabás azonban Antiókhiában időztek még, és sok más társukkal együtt tanították az Úrnak Igéjét és hirdették örömüzenetét.


text:
Bizonyos napok eltelte után Pál így szólt Barnabáshoz: „Térjünk most vissza, és látogassuk meg a testvéreket minden városban, amelyekben az Úr szavát hirdettük, lássuk, hogyan vannak."


text:
Pál azonban nem tartotta méltányosnak, hogy azt, aki Pamfiliától fogva elhagyta őket, és nem ment velük együtt a munkára, magukkal vigyék.


text:
Ámde emiatt akkora ingerültség támadt, hogy elváltak egymástól, és Barnabás Márkot magához vévén Ciprusba hajózott.


text:
Pál ellenben Szilást választotta maga mellé. Miután a testvérek az Úr kegyelmére bízták őt, elutazott.


text:
Eljutottak Derbébe és Lisztrába is. Volt ott egy Timóteus nevű tanítvány, hívő zsidó asszonynak, de hellén apának fia,


text:
Pál azt akarta, hogy Timóteus vele utazzék el, fogta hát, és körülmetélte őt a zsidók miatt, kik azokon a helyeken laktak. Mindnyájan tudták ugyanis, hogy hellén volt az apja.


text:
Amikor átutaztak a városokon, átadták azoknak, hogy megőrizzék azokat a rendelkezéseket, melyeket a jeruzsálembeli apostolok és vének határozatként kimondottak.


text:
Azután Frígiát és a Galata vidékétjárták be, minthogy a Szent Szellem eltiltotta őket attól, hogy Ázsiában szólják az Igét.


text:
Elmentek Mizia mellett, és megkísérelték, hogy Bitiniába utazzanak, de Jézusnak Szelleme nem engedte őket.


text:
Itt Pál az éjszakában látomást látott: egy macedón férfi állott előtte, és kérlelte őt: „Jöjj át Macedóniába, és segíts rajtunk!"


text:
Mihelyt a látomást látta, tüstént azon voltunk, hogy Macedóniába induljunk, mert úgy következtettünk, hogy az Isten arra hívott minket, hogy a macedónoknak szóljuk az örömüzenetet.


text:
onnan Filippi-be, mely a macedóniai táj első városa, római kolónia. Bizonyos időt ebben a városban töltöttünk.


text:
Szombatnapon kimentünk a városon kívül egy folyó mellé, ahol - úgy gondoltuk - imádkozás lesz. Leültünk, és beszélgettünk az összegyűlt asszonyokkal.


text:
Az egyik asszony, Lídia nevű, ki Tiatírából való bíborárus és istenfélő volt, hallgatott ránk. Ennek Isten megnyitotta szívét, hogy figyeljen arra, amit Pál beszél.


text:
Mihelyt azután ő és a háza bemerítkezett, kérlelni kezdett minket: „Ha úgy ítéltek, hogy én hű vagyok az Úrhoz, jöjjetek be házamba és maradjatok nálam." Erőszakkal is kényszerített minket.


text:
De történt, hogy amikor éppen az imádkozásra mentünk, egy fiatal rabszolgálóval találkoztunk, akiben jós szellem volt, ki jósolgatásával nagy nyereséget szerzett gazdáinak.


text:
Ez követte Pált és minket, és azt kiáltozta: „Ezek az emberek a legmagasabb Istennek rabszolgái, és nektek a menekülés útját hirdetik."


text:
Sok napon át tette ezt, végre Pál, mivel ránehezedett a dolog, megfordult, és ezt mondta a szellemnek: „A Felkent Jézus nevével megparancsolom neked, hogy menj ki belőle!" Az abban az órában ki is ment.


text:
Mikor azonban a lány urai meglátták, hogy remélt nyereségük elveszett, megragadták Pált és Szilást, és az elöljárók elé a piacra vonszolták őket.


text:
Miután katonai parancsnokok elé állították őket, így szóltak: „Ezek az emberek fellázítják városunkat. Zsidó létükre


text:
olyan erkölcsöket hirdetnek, melyeket nekünk, rómaiaknak sem elfogadnunk, sem megtennünk nem szabad."


text:
Ellenük fordult a tömeg is. A parancsnokok erre letépettek ruháikat, s megparancsolták, hogy botozzák meg őket.


text:
Miután sok vesszőcsapást mértek rájuk, börtönbe vetették őket, s megparancsolták a foglárnak, hogy biztos őrizet alatt tartsa őket.


text:
A porkoláb a parancs vétele után a belső tömlőébe vetette őket, és a lábukat biztonság végett kalodába zárta.


text:
Éjféltájban Pál és Szilás imádkoztak, és énekkel magasztalták Istent, a foglyok pedig hallgatták őket.


text:
Hirtelen nagy földrengés támadt, úgyhogy a tömlöc alapjai is megrendültek, tüstént kinyíltak az összes ajtók, és mindnyájuk bilincsei lehullottak.


text:
A tömlöctartó, ahogy álmából felriadt, s meglátta, hogy a tömlöc ajtajai nyitva vannak, kardot rántott, és el akarta magát pusztítani, mert azt hitte, hogy a foglyok elmenekültek.


text:
A porkoláb azután az éjszakának még abban az órájában magához fogadta őket, és sebeiket kimosta. Nyomban be is merítkeztek, ő is, az övéi is mindannyian.


text:
Majd felvezette őket házába, asztalt tett eléjük, és egész házával ujjongott, hogy Istenben hívővé lehetett.


text:
Mikor kivirradt, a katonai parancsnokok ily üzenettel küldöttek oda a poroszlókat: „Bocsásd el azokat az embereket!"


text:
A tömlöctartó közölte e szavakat Pállal: „A katonai parancsnokok ideüzentek, hogy el kell titeket bocsátani. Most hát induljatok el, utazzatok el békességgel!"


text:
De Pál így szólott hozzájuk: „Elítéletlenül nyilvánosan megverettek minket, s noha római polgárok vagyunk, tömlöcbe vetettek, most pedig titkon űznek ki bennünket. Ez így nem megy. Jöjjenek el maguk a parancsnokok, és vezessenek ki bennünket!"


text:
A poroszlók hírül vitték a parancsnokoknak e szavakat. Mikor azok meghallották, megijedtek amiatt, hogy rómaiak.


text:
Elmentek hát, és szívükre beszéltek, majd kivezették és kérlelni kezdték őket, hogy távozzanak el a városból.


text:
Erre kimentek a tömlöcből, és bementek Lídiához. Ahogy meglátták a testvéreket, bátorították őket. Azután eltávoztak a városból.


text:
Ezután átutaztak Amfipoliszón és Apollónián, és eljutottak Tesszalonikába, ahol a zsidóknak zsinagógájuk volt.


text:
megnyitotta azok értelmét, és kimutatta, hogy a Felkentnek szenvednie kellett, és a halottak közül feltámadnia, és hogy ő Jézus, a Felkent, akit - szólt - én hirdetek nektek.


text:
Közülük némelyek hitelt adtak nekik, és Isten Pálnak és Szilásnak juttatta őket, úgyszintén az istenfélő hellének közül is nagy sokaságot, valamint a város első asszonyai közül nem keveset.


text:
Erre a zsidókat irigység szállta meg, magukhoz vettek a piacról néhány rossz embert, csődületet támasztottak, és fellázították a várost. Majd odaálltak Jázon háza elé, és azon voltak, hogy az apostolokat a népgyűlés elé vigyék.


text:
Mivel azonban nem találták őket, Jázont és néhány testvért hurcoltak a városnagyok elé, miközben ezt kiáltozták: „Ezek azok, akik a föld lakóit felzendítik, itt is megjelentek,


text:
és Jázon fogadta be őket. Mindannyiuknak a tettei sértik a császár rendeleteit, amellett más királyt hirdetnek, Jézust."


text:
A testvérek pedig azonnal, még azon az éjjelen útnak indították Pált és Szilást Béreába. Amikor odaérkeztek, elmentek a zsidók zsinagógájába.


text:
A béreabeliek nemesebbek voltak a tesszalonikabelieknél: teljes készséggel fogadták az Igét, és naponként megvizsgálták az írásokat, hogy azoknak megfelelnek-e ezek a dolgok.


text:
Mikor azonban a Tesszalonikából való zsidók megtudták, hogy Pál Béreában is hirdette az Istennek Igéjét, odamentek, hogy ott is megingassák és fellázítsák a tömeget.


text:
Akkor azonban a testvérek Pált azonnal útnak indították, hogy utazzék el egész a tengerpartig, Szilás és Timóteus ellenben hátramaradtak.


text:
Akik Pált elkísérték, elvezették őt egészen Athénig, és miután Szilás és Timóteus felől parancsot kaptak tőle, hogy a leggyorsabban menjenek hozzá, elutaztak.


text:
Míg Pál Athénben várta őket, erős izgalomba jutott benne a szelleme, amikor észrevette, hogy bálványképekkel van teli az egész város.


text:
Értekezett a zsinagógában a zsidókkal és istenfélőkkel és a piacon is mindennap olyanokkal, akiket éppen ott talált.


text:
Az epikureista és sztoikus filozófusok közül némelyek azonban összacsaptak vele. „Mit akar mondani ez a fecsegő?" kérdezték némelyek, mások meg azt mondták: „Úgy látszik, mintha idegen isteneket hirdetne." Mert Jézusról és a feltámadásról szóló örömüzenetet hirdette.


text:
Megragadták hát, és elvitték az Areopágoszra. „Megtudhatjuk, miben áll ez az új, tőled hirdetett tudomány? - kérdezték. -


text:
Az athéni ék és az ott vendégként időző jövevények ugyanis semmi másra nem értek rá, csak arra, hogy valami újdonságot szóljanak vagy halljanak.


text:
Pál erre kiállott az Areopágosz közepére, és szólni kezdett: „Athéni férfiak! A vallásosságban mindenképp igen buzgónak láttalak titeket. Mikor ugyanis bejártam, s újra meg újra megnéztem


text:
istentiszteleti tárgyaitokat, egy oltárt is találtam ezzel a felirattal: Ismeretlen istennek. Akit ti tudatlanul tiszteltek, azt hirdetem én nektek.


text:
Az az Isten, aki a világot és mindazt, ami benne van, alkotta, mennynek és földnek ura lévén, nem lakhat kézzel épített templomokban,


text:
sem emberi kéz nem gondozhatja őt, mintha valamit nélkülözne, hiszen ő maga ad mindeneknek életet, leheletet és mindent.


text:
Ő úgy intézte, hogy az egy eredettől támadó emberek összes leszármazottjai a föld egész színét benépesítsék, miután az időpontokat és lakóhelyeket is elhatárolta számukra,


text:
hogy az Istent megkeressék, hogy hátha kitapogathatnák őt, hiszen egyikünktől sincs messze az Isten.


text:
Hiszen benne élünk, mozgunk és vagyunk, mint ahogy a közületek való költők közül is némelyek mondották: Az ő leszármazottjai vagyunk.


text:
Isten leszármazottjai lévén tartozunk azt gondolni, hogy ami isteni, az aranyhoz, ezüsthöz, kőhöz, emberi művészet vagy szenvedély alkotta faragványhoz nem lehet hasonló.


text:
Az értelmetlenségben eltöltött időket tehát elnézve, most azt parancsolja az Isten az embereknek, hogy mindenütt, mindannyian térjenek új felismerésre,


text:
amennyiben már egy napot is kitűzött, melyen igazságosan meg fogja ítélni a föld lakóit egy ember által, akit erre külön kiválasztott. Arra pedig, hogy hinni tudjatok benne, azzal nyújtott lehetőséget mindeneknek, hogy őt a halottak közül feltámasztotta."


text:
Ám ahogy a halottak feltámasztásáról hallottak, némelyek gúnyolódtak, mások meg így szóltak: „Efelől majd még egyszer meghallgatunk téged."


text:
Egyes férfiak mégis csatlakoztak hozzá, és hittek. Ezek közül való az areopágita Dioniziosz, egy Damarisz nevű asszony és velük mások.


text:
Ott talált egy pontuszi származású, Akvila nevű zsidót, ki feleségével, Priszcillával csak nemrég jött el Itáliából Klaudiusz rendeletének következteben, mely szerint a zsidóknak el kellett hagyniuk Rómát. Pál hozzájuk ment,


text:
Mikor azonban Macedóniából Szilás is, Timóteus is alájöttek, Pál az Igétől szorongattatva erősen bizonygatta a zsidóknak, hogy Jézus a Felkent.


text:
Mikor azonban azok ellenszegültek és káromoltak, lerázta ruháit, s így szólt hozzájuk: „Véretek szálljon a fejetekre, én tőletek tisztán megyek el, és mostantól fogva a nemzeteknél leszek."


text:
Át is ment onnan egy bizonyos Ticiusz Jusztusz nevű istenfélő embernek a házába, kinek a háza a zsinagógával szomszédos volt.


text:
Kriszpusz pedig, a zsinagógafő, egész házával együtt hitt az Úrban, a korintusiak közül is sokan hallgatták őt, és hittek, majd bemerítkeztek.


text:
mert veled vagyok, és senki sem fog gonosz ártással rád támadni. Hiszen nagy népem van ebben a városban."


text:
Mikor azonban Gallió volt Akhája helytartója, a zsidók egy indulattal Pálnak estek, és az ítélőszék elé hurcolták.


text:
Mikor Pál a száját kinyitni készült, Gallió így szólt a zsidókhoz: „Ha valami hamiskodás, vagy rossz csíny forogna szóban, óh zsidók, valami ésszerű ügyben elviselnélek titeket,


text:
de ha szóbeszéd, nevek s a ti törvényetek a vitának a tárgya, magatok nézzetek utána! Ezekben nem akarok bíró lenni."


text:
Ekkor mindannyian rátámadtak Szósztenészre, a zsinagógafőre, és mialatt verték az ítélőszék előtt, Gallió mit sem törődött velük.


text:
Pál azután még meglehetősen sok ideig maradt náluk, majd búcsút vévén a testvérektől, elhajózott Szíriába, vele együtt mentek Priszcilla és Akvila is, miután ez Kenkreában megnyiratta a fejét, ugyanis fogadalma volt.


text:
Mikor elérkeztek Efézusba, ott hátrahagyta őket. Efézusban Pál bement a zsinagógába, s ott értekezett a zsidókkal.


text:
hanem ily szóval búcsúzott: „Ha Isten úgy akarja, visszatérek hozzátok újra." Azután elvitorlázott Efézusból.


text:
Bizonyos időt ott töltvén, elutazott onnan. Majd sorjában végigjárta a Galata földet és Frigiát, szilárdítgatta a tanítványokat mind.


text:
Ezalatt egy bizonyos Apollós nevű alexandriai származású zsidó, szónoki képzettségű férfi, ki az írásokban is jártas volt, Efézusba érkezett.


text:
Ez, miután korábban oktatást kapott már az Úr útját illetően, most a Szellem tüzétől égve szólta, s tanította pontosan Jézus dolgait, de csak a János bemerítését ismerte.


text:
Nagy bátorsággal kezdett szólni a zsinagógában. Priszcilla és Akvila, miután meghallgatták, magukhoz vették őt, s pontosabban kifejtették előtte az Isten útját.


text:
Később Akhájába akart átmenni, a testvérek buzdították, és írtak az ottani tanítványoknak, hogy fogadják őt szívesen. Amikor odaérkezett, nagy segítségére volt azoknak, akik kegyelem által hívőkké lettek.


text:
Mert a nyilvánosság előtt erőteljesen cáfolta a zsidókat, az írásokból mutatva ki, hogy Jézus a Felkent.


text:
Mialatt Apollós Korintusban volt, Pál a felső vidékeket járta be. Azután történt, hogy Efézusba ment, és ott néhány tanítványra talált,


text:
akiktől megkérdezte: „Vajon amikor hívőkké lettetek, kaptatok-e Szent Szellemet?" „De még csak nem is hallottuk, hogy Szent Szellem volna" - felelték azok,


text:
Pál ezt válaszolta: „János új felismerésre térített és úgy merített be. Egyidejűleg azt mondta a népnek, hogy higgyenek abban, aki ő utána jő el, tudniillik Jézusban."


text:
És amikor Pál kezét rájuk tette, rájuk szállott a Szent Szellem, nyelveken beszéltek és prófétáltak.


text:
Pál azután bement a zsinagógába, ott három hónapon át bátran szólott; az Isten királyságát fejtegette, és igyekezett meggyőzni őket.


text:
De amikor némelyek magukat megkeményítve ellenszegültek, és a sokaság előtt gonoszul szólottak az útról, otthagyta őket, és különválasztotta tőlük a tanítványokat. Ezekkel azután naponta értekezett Türannosz iskolájában.


text:
Mintegy két éven át folyt ez így, úgyhogy az Ázsiában lakók mind meghallották az Úrnak szavát, zsidók is, hellének is.


text:
úgyhogy az elerőtlenültek Pál testéről a keszkenőket és a kötényeket is elvitték, mire elhagyták őket a betegségek, a rossz szellemek is kimentek belőlük.


text:
Még a szerte csatangoló zsidó ördögűzők közül is némelyek elkezdték az Úrnak, Jézusnak a nevét megnevezni azok fölött, akikben rossz szellemek voltak. „Arra a Jézusra kényszerítlek titeket - mondták -, akit Pál hirdet."


text:
A rossz szellem azonban ezt felelte nekik: „Jézust ismerem, Pálról is tudok, de hát ti kik vagytok?"


text:
Erre az az ember, akiben a rossz szellem volt, nekik ugrott, s miután úrrá lett rajtuk, erőszakoskodni kezdett velük, úgyhogy mezítelenül és megsebesítve menekültek ki abból a házból.


text:
Ezt azután megtudta minden zsidó és hellén, aki Efézusban lakott, és félelem szállta meg mindnyájukat, és magasztalták az Úrnak, Jézusnak nevét.


text:
Azok közül, akik hívőkké lettek, sokan eljöttek, vallomást tettek, és számot adtak cselekedeteikről.


text:
Azok közül, akik varázslásokkal foglalkoztak, tekintélyes számú ember összehordta a könyveket, és mindenkinek szeme láttára elégette. Megszámolták értéküket, s azt ötvenezer ezüst pénznek találták.


text:
Mikor mindezek elvégződtek, Pál szellemben határozva kitűzte maga elé, hogy Macedóniának és Akhájának bejárása után Jeruzsálembe utazik. Azt mondta: „Azután, hogy oda eljutottam, Rómát is meg kell látnom."


text:
Miután azok közül, akik neki szolgáltak, kettőt, Timóteust és Erasztust Macedóniába elküldötte, ő maga egy ideig még Ázsiában késlekedett.


text:
Egy bizonyos Demeter nevű ezüstötvös, ki ezüstből Artemisz-templomokat csinált, és ezzel az ötvösöknek nem csekély keresetet szerzett,


text:
egybegyűjtötte ezeket az ötvösöket, és a hasonló szakmájú iparosokat, és így szólt: „Férfiak, ti tudjátok, hogy boldogulásunk ettől a keresettől függ.


text:
Láthatjátok is, hallhatjátok is, hogy nemcsak Efézusban, hanem majdnem egész Ázsiában is az a Pál rábeszélésével jókora tömeget hangolt át, azzal az állításával, hogy nem istenek azok, melyek kézzel készülnek.


text:
De nemcsak az a veszély fenyeget, hogy mesterségünk tönkremegy, hanem a nagy istennőnknek, Artemisznek a szentélyét semmibe sem fogják venni, sőt az ő fenséges tekintélyét is leronthatják, melyet félve tisztelnek egész Ázsia és a föld lakói."


text:
Az egész városra kiterjedt a zavargás, a sokaság egy indulattal a színházba rohant, és magával hurcolta a macedóni Gájuszt és Arisztarchoszt, Pál utazótársait.


text:
Sőt egyes ázsiai főpapok, kik barátai voltak, hozzá küldtek, és kérlelték, hogy ne menjen el a színházba.


text:
Ott ezalatt ki ezt, ki azt kiáltotta, mert a közgyűlés fel volt zavarva, és a legtöbben azt sem tudták, miért jöttek össze.


text:
A tömeg figyelme Alexandroszra irányult, akit a zsidók előretoltak. Alexandrosz a kezével csendre intett, és igazolni akarta magát a közgyűlés előtt.


text:
De amikor felismerték, hogy zsidó, mindnyájukból egy kiáltás tört elő, s mintegy két óra hosszat kiáltoztak: „Nagy az efézusi Artemisz!"


text:
Csak a jegyző csendesítette le a tömeget, ki így szólt: „Efézusi férfiak, ugyan ki az az ember, aki nem tudná, hogy az efézusiak városa a nagy Artemisznek és az égből leesett szobornak templomőre?


text:
Mivel pedig ezeknek ellentmondani nem lehet, szükséges, hogy lecsendesedjetek, és semmi elhamarkodottságot el ne kövessetek.


text:
Ha Demeternek és a vele tartó ötvösöknek valaki ellen keresetük van, vannak törvénynapok, vannak helytartók, emeljenek panaszt egymás ellen.


text:
De az a veszély is fenyeget minket, hogy a mai napért lázadással vádolhatnak meg bennünket, mert semmi okot nem tudunk felmutatni, amivel ezt a csoportosulást megmagyarázhatjuk."


text:
A zavargás megszűnése után Pál magához hívatta a tanítványokat, s miután bátorította és köszöntötte őket, elutazott, hogy Macedóniába távozzék.


text:
Miután bejárta azokat a tájakat, s hosszú beszéddel bátorította a tanítványokat, Hellászba érkezett, s


text:
ott három hónapot töltött. Majd, amikor Szíriába akart hajózni, s a zsidók alattomos szándékát látta ébredni maga ellen, az a vélemény alakult ki benne, hogy Macedónián átkeli visszatérnie.


text:
Kíséretében voltak Pürrhus fia, a béreai Szópatér, a tesszalonikai Arisztarchosz és Szekundusz, a derbéi Gájus és Timóteus, azután az ázsiai Tüchikosz és Trofimosz.


text:
Mi pedig Filippiből a kovásztalan kenyerek ideje után hajón indultunk el, és öt nap alatt jutottunk el hozzájuk Troászba, ahol hét napig időztünk.


text:
Mikor a hét első napján a kenyér megtörésére összegyűltünk, Pál fejtegette nekik az írást, és mivel másnap el akart utazni, éjfélig nyújtotta a beszédet.


text:
Mikor Pál beszéde megnyúlt, egy Eütüchosz nevű ifjú, ki az ablaknál ült, és mély álomba merült, az álomtól elnyomva, a harmadik emeletről leesett, és holtan szedték fel.


text:
Azután felment, megtörte a kenyeret, megkóstolta, és még jó sok ideig, egész pirkadásig társalgott velük, azután útnak indult.


text:
Mi azután előrementünk a hajóra, és tengeren mentünk Asszoszba, ott készültünk felvenni Pált, így rendelkezett ugyanis, mert gyalogolni akart.


text:
Onnan elhajóztunk, s a következő napon Khiosz magasságába jutottunk, másnap Számosz mellett hajóztunk el, (Trogülionban megszálltunk,) az arra következőn pedig Milétoszba értünk.


text:
Pál ugyanis úgy döntött, hogy Efézus mellett csak elhajózunk, hogy ne vesztegesse Ázsiában az időt. Mert sietett, hogy ha teheti, pünkösd napján Jeruzsálemben legyen.


text:
Mikor azok nála megjelentek, így szólt hozzájuk: „Ti tudjátok, hogy az első naptól kezdve, melyen Ázsiába léptem, az egész idő alatt miként éltem köztetek,


text:
hogy voltam az Úrnak teljes alázatossággal rabszolgája, könnyek, kísértések között, melyeket a zsidók alattomos szánkékai szereztek nekem.


text:
Ti tudjátok, hogy mennyire nem hallgattam el semmit abból, amit hasznos volt tudatnom veletek. Nem vonakodtam titeket nyilvánosan és házanként tanítani,


text:
sürgetően bizonyságot téve zsidóknak is, helléneknek is, hogy az Isten új felismerésére kell térnünk és Urunkban, Jézusban hinnünk.


text:
És lám, most a Szellemtől megkötözve Jeruzsálembe utazom, és nem tudom, hogy ott mi fog történni velem.


text:
Mégis a Szent Szellem városonként erős bizonyságot tesz nekem, azt mondja, hogy bilincs és szorongattatások várnak rám.


text:
Én azonban semmi értéket nem tulajdonítok a lelkemnek, csakhogy futásomat befejezhessem, és azt a szolgálatot bevégezhessem, melyet Uramtól, Jézustól kaptam, hogy Isten kegyelmének örömhíréről határozott bizonyságot tegyek.


text:
Most tudom, hogy sem ti, sem senki azok közül, akik között a királyságot hirdetve jártam, többé nem fogjátok látni orcámat.


text:
Ügyeljetek hát magatokra és az egész nyájra, melyben a Szent Szellem felügyelőkké tett titeket, hogy terelgessétek az Isten eklézsiáját, melyet tulajdon vére árán tartott meg magának.


text:
Én tudom, hogy elmenetelem után ragadozó farkasok fognak közétek betörni, kik nem kímélik majd a nyájat.


text:
S közületek, magatok közül is olyan férfiak fognak előállani, kik fonák dolgokat hirdetnek, hogy a tanítványokat elvonják maguk után.


text:
Azért legyetek éberek, és emlékezzetek meg arról, hogy én három éven át sem éjjel, sem nappal meg nem szűntem közületek minden egyest könnyhullatással inteni.


text:
Most pedig az Úrra bízlak titeket, s az ő kegyelmének szavára, melynek hatalma van arra, hogy építsen titeket, és arra, hogy az összes megszenteltek között örökrészt adjon nektek.


text:
Mindenben megmutattam nektek, hogy ilyen fáradozással kell az elerőtlenülteknek segítségére menni, s emlékeztetni az Úrnak, Jézusnak beszédeire, hogy ő azt mondta, hogy boldogítóbb dolog, ha adunk, mintha kapunk."


text:
különösen fájlalva azt a szavát, mellyel azt mondotta, hogy az arcát többé nem fogják látni. Azután kikísérték őt a hajóhoz.


text:
Amikor tőlük elváltunk, és tengerre szálltunk, egyenes irányba sietve Koszba mentünk, a következő napon Rodoszba, onnan Patarába.


text:
Mikor Ciprus feltűnt a láthatáron, azt balkézre elhagytuk, és Szíriába hajóztunk. Lementünk Türoszba, mert odavitte a hajó a rakományát.


text:
Miután tanítványokra leltünk, két napig ott maradtunk. Ezek a tanítványok azt mondták a Szellem által Pálnak, hogy ne menjen fel Jeruzsálembe.


text:
Mikor azonban a hét nap végére jutottunk, mégis elindultunk, és elutaztunk. Azok feleségükkel, gyermekeikkel együtt mind kikísértek bennünket a városon kívül. A parton térdre borultunk és imádkoztunk,


text:
Miután a hajózásnak végére jutottunk, Türoszból Ptolemaiszba érkeztünk, ott köszöntöttük a testvéreket, és egy napig náluk maradtunk.


text:
A következő napon elindultunk és Cézáreába mentünk, hol Fülöp evangélista házában szálltunk meg, ki a hét közül való volt, és nála maradtunk,


text:
ki felkeresett minket, felvette Pál övét, azzal összekötözte saját lábát és kezét, és így szólott: „Azt mondja a Szent Szellem: Azt a férfit, akié ez az öv, így fogják a zsidók megkötözni, azután átadják a nemzetek kezébe."


text:
Akkor Pál így felelt: „Miért teszitek ezt? Miért sírtok és töritek össze a szívemet? Hiszen én nemcsak arra vagyok kész, hogy megkötözzenek Jeruzsálemben, hanem arra is, hogy meghaljak az Úrnak, Jézusnak nevéért."


text:
Velünk jöttek egyesek a Cézáreából való tanítványok közül is, azok egy bizonyos ciprusi Mnázonhoz vezettek bennünket, ki kezdettói fogva tanítvány volt, nála szállást kaptunk.


text:
Pál, miután köszöntötte őket, esetről-esetre eléjük tárta, hogy mit tett Isten az ő szolgálatán keresztül a nemzetek között.


text:
Azok, mikor hallották, dicsőítették az Istent, és azt mondták neki: „Látod testvérem, hány tízezer hívő van már a zsidók között, és valamennyi buzgón megőrzi a törvényt.


text:
Felőled azonban az a beszéd hangzik, hogy mindazokat a zsidókat, akik a nemzetek között élnek, Mózestől való elpártolásra tanítod, hogy azt mondod, hogy ne metéljék körül gyermekeiket, és ne járjanak az átöröklött szokások szerint.


text:
Vedd ezeket magadhoz, és fogj velük együtt szent tisztuláshoz. Fizess be értük, hogy lenyírathassák a hajukat, és akkor mindenki látni fogja, hogy semmi sem igaz abból, amit felőled hangoztatnak, ellenkezőleg, magad is úgy élsz, hogy megőrződ a törvényt.


text:
A hívő nemzetségiek felől pedig már levélben rendelkeztünk, és úgy határoztunk, hogy őrizkedniük kell a bálványoknak áldozottól, vértől, fulladt állattól és paráznaságtól."


text:
A következő napon tehát Pál magához vette ama férfiakat, velük együtt szent tisztulás végett bement a szent helyre, s kihirdettette a megtisztulás napjainak eltelését, amikor mindegyikükért meghozzák az áldozatot.


text:
Mikor a hét nap éppen befejezéshez közeledett, az ázsiai zsidók, akik meglátták őt a szent helyen, az egész tömeget összecsődítették. Kezüket Pálra vetették,


text:
és így kiáltoztak: „Izraeli férfiak, segítsetek! Ez az az ember, aki mindenhol, mindenkit a nép ellen, a törvény ellen és e hely ellen tanít, a tetejében még helléneket is hozott be a szent helyre, s megszentségtelenítette ezt a szent helyet."


text:
Előzőleg ugyanis vele látták a városban az efézusi Trofimust, és róla gondolták, hogy Pál a szent helyre bevitte.


text:
A város mindenestől megmozdult, a nép összetódult, Pált megragadták, és kifelé vonszolták a szent helyről. Tüstént bezárták a kapukat.


text:
Mikor meg akarták ölni, jelentés ment fel a zászlóalj ezredeséhez, hogy az egész Jeruzsálem zendülésben van.


text:
Az abban a nyomban katonákat és századosokat vett magához, és lefutott hozzájuk. A zsidók, amikor meglátták az ezredest és a katonákat, abbahagyták Pál verését.


text:
Akkor az ezredes közelükbe jött, letartóztatta Pált, és megparancsolta, hogy két bilinccsel kötözzék meg. Majd afelől tudakozódott, hogy kicsoda, és mit cselekedett.


text:
A tömegben egyik ezt, a másik azt kiáltozta rá, s mivel a zűrzavar miatt nem tudhatott meg semmi bizonyosat, megparancsolta, hogy a foglyot vezessék fel a kaszárnyába.


text:
Mikor Pál a lépcsőkre jutott, úgy volt, hogy a tömeg erőszakosssága miatt a katonáknak vinniük kellett őt.


text:
Éppen be akarták vinni őt a kaszárnyába, amikor Pál megszólította az ezredest: „Szabad-e valamit kérnem tőled?" „Te tudsz hellénül? - kérdezte az. -


text:
Hát nem te vagy az az egyiptomi, aki egy idővel ezelőtt felzendült, és négyezer sikáriust a pusztába vezetett ki?"


text:
Pál így felelt: „Én tárzuszi zsidó ember vagyok, Kilikia nem jelentéktelen városának vagyok polgára. Könyörgök, engedd meg, hogy a néphez szólhassak."


text:
Mikor az megengedte, Pál felállott a lépcsőre, kezével csendet intett a népnek, erre nagy hallgatás következett, ő meg héber nyelven így szólt hozzájuk:


text:
„Férfiak, testvéreim és atyák! Hallgassátok meg, halljátok meg most hozzátok intézendő védekezésemet."


text:
Mikor azok meghallották, hogy héber nyelven szól hozzájuk, még jobban lecsillapodtak. Ekkor így szólott:


text:
„Én zsidó ember vagyok, a kilikiai Tárzuszban születtem, de ebben a városban nevelkedtem fel Gamáliel lábánál, az atyai törvény pontos betartásában, Istenért buzgó voltam, mint ahogy ti mindnyájan vagytok ma.


text:
ahogy azt a főpap is tanúsíthatja, és a vének egész tanácsa. Miután tőlük leveleket is kaptam a testvérekhez, Damaszkuszba utaztam, hogy onnan foglyokat hozzak Jeruzsálembe, hogy megfenyítsék őket.


text:
De utazás közben, mikor már közel voltam Damaszkuszhoz, déltájban az történt velem, hogy az égből hirtelen villámló nagy fényt láttam magam körül,


text:
Mit cselekedjek, Uram? - kérdeztem, mire az Úr így felelt nekem: Kelj fel, utazzál Damaszkuszba, ott majd minden felől tudósítanak téged, amiről az van rendelve, hogy meg kell tenned.


text:
Mivel pedig annak a fénynek a dicsőségétől a látásom elveszett, a velem levők a kezemet fogták meg, és úgy mentem be Damaszkuszba.


text:
Ott hozzám jött egy bizonyos Anániás, ki a törvény szerint élő lelkiismeretes férfiú, ki mellett az összes ott lakó zsidók tanúságot tesznek,


text:
Ekkor így szólt: Atyáinknak Istene eleve kezébe vett téged, hogy megismertesse veled akaratát, és megláttassa veled azt az Igazságosat, szót hallj annak szájából,


text:
Azért most mit habozol még? Kelj fel, merítkezzél be, mosd le vétkeidet azzal, hogy az ő nevét segítségül hívod!


text:
Amikor később visszatértem Jeruzsálembe, és a szent helyen imádkoztam, az történt, hogy elragadtatásba kerültem, önkívületbe estem,


text:
és megláttam Őt. Ő így szólt hozzám: Siess, eredj ki gyorsan Jeruzsálemből, minthogy nem fogadják el rólam tett tanúságtételedet.


text:
Én azonban így szóltam: Uram, ők maguk tudják, hogy én zsinagógáról-zsinagógára menve bebörtönöztettem és megverettem azokat, akik benned hittek,


text:
meg hogy amikor tanúdnak, Istvánnak a vére kiömlött, én is egyetértőén állottam ott, s én őriztem gyilkosainak köpenyét.


text:
Eddig a szóig hallgatták őt, de itt felemelték szavukat: „Veszítsd el a földről az ilyent! Mert nem való az ilyennek élnie."


text:
az ezredes megparancsolta, hogy vezessék Pált be a kaszárnyába. Majd azt mondta, hogy korbáccsal vallassák ki, hogy megtudhassa, mely okból kiáltoztak úgy rá.


text:
Ám, amikor szíjakkal kifeszítették, Pál megkérdezte az ott álló századost: „Római polgárt szabad-e nektek ítélet nélkül megostoroznotok?"


text:
Ahogy a százados ezt hallotta, odament az ezredeshez, és hírt adott neki: „Mit szándékozol tenni? Hiszen ez az ember római!"


text:
Az ezredes odament Pálhoz, és megkérdezte tőle: „Mondd meg nekem, hogy római vagy-e." Ő azt felelte: „Az vagyok."


text:
„Én nagy összeg pénzzel szereztem meg ezt a polgárjogot" - mondta az ezredes, mire Pál ezt felelte: „Én meg már benne születtem."


text:
Erre tüstént félreálltak tőle azok, akik vallatni készültek őt. Az ezredes pedig megijedt, hogy megtudta, hogy római és mert megkötöztette.


text:
A következő napon az ezredes, mivel valami biztosat akart megtudni afelől, hogy mivel vádolják a zsidók, feloldotta Pált, és megparancsolta, hogy a főpapok és az egész nagytanács gyűljenek össze, azután levezettette, és közéjük állíttatta Pált.


text:
Pál a nagytanácsra szögezte szemét és megszólalt: „Férfiak, testvéreim! Az én nyilvános életemben lelkiismeretem Isten felé a mai napig tiszta volt."


text:
De Pál így szólt hozzá: „Meg fog téged verni az Isten, te bemeszelt fal! Még te ülsz le ítélkezni rajtam, és a törvény ellen cselekszel. A törvényt megkerülve parancsoltok, hogy verjenek meg engem?"


text:
„Nem tudtam testvéreim - szólt Pál is -, hogy főpap." Meg van ugyanis írva: „Néped fejedelme ellen gonoszát ne szólj."


text:
Mikor azonban Pál észrevette, hogy részben sadduceusok, másrészben farizeusok vannak a nagytanácsban, felkiáltott: „Férfiak, testvéreim, farizeus vagyok, farizeus fia, a holtak felől való reménységért és a halottak feltámadásáért vádolnak."


text:
Mikor ezt mondotta, farizeusok és sadduceusok egymás ellen támadtak, úgyhogy a sokaság kettészakadt.


text:
A sadduceusok ugyanis azt mondták, hogy nincs feltámadás, sem angyalok, sem szellem, a farizeusok ellenben mindegyiket vallják.


text:
Nagy kiáltozás támadt. Felállott néhány írástudó a farizeusok felekezetéből, és élénk vitába kezdtek: „Semmi gonoszát nem találunk ebben az emberben. Talán szellem szólott neki, vagy angyal."


text:
Mikor nagy lett a villongás, az ezredes megijedt, hogy Pált szétszaggatják, megparancsolta hát, hogy a sereg menjen le, és ragadja ki közülük Pált, azután vezessék fel a kaszárnyába.


text:
A következő éjjelen az Úr Pál mellé állott, és ezt mondotta: „Bízzál! Mint ahogy bizonyságot tettél ügyem mellett Jeruzsálemben, úgy kell Rómában is tanúságot tenned!"


text:
Mikor kivirradt, egybegyűltek a zsidók, és átokkal kötelezték magukat, hogy sem nem esznek, sem nem isznak addig, amíg Pált meg nem ölik.


text:
Ugyanezek elmentek a főpapokhoz és a vénekhez, és ezt mondták: „Erős átokkal fogadtuk meg, hogy addig semmit meg nem ízlelünk, amíg Pált meg nem öljük.


text:
Most hát a nagytanáccsal együtt tegyetek jelentést az ezredesnek, hogy hozza le őt hozzátok, minthogy pontosabb vizsgálatot akartok tartani a dolog felől, mi pedig készen várjuk őt, hogy mielőtt ide megérkeznék, elpusztítsuk."


text:
Mikor azonban Pál nőtestvérének fia hallott a cselvetésről, odament, belépett a kaszárnyába, és hírt adott Pálnak.


text:
Pál erre a századosok közül egyet magához hívatott és ezt mondta: „Vezesd el azt az ifjút az ezredeshez, valami hírt hozott számára."


text:
Az maga mellé vette a fiút, elvezette az ezredeshez, és jelentette: „A fogoly Pál magához hívatott és megkért, hogy ezt az ifjút hozzád vezessem, valami mondanivalója van neked."


text:
Az így felelt: „A zsidók összebeszéltek, hogy megkérnek téged, hogy holnap vezettesd le Pált a nagytanácsba, mintha pontosabb értesülést akarnának szerezni felőle.


text:
Te azonban ne engedj nekik, mert közülük többen, mint negyvenen állnak lesben ellene, ezek átokkal fogadták meg, hogy addig sem nem esznek, sem nem isznak, míg Pált meg nem ölik. Most készenlétben vannak, és ígéretedre várnak."


text:
Az ezredes elbocsátotta az ifjút, de előbb megparancsolta: „Senkinek ki ne beszéld, hogy ezeket nekem bejelentetted."


text:
Azután magához hívott két századost és ezt mondta: „Tartsatok az éjszaka harmadik órájától fogva készenlétben kétszáz katonát, hogy azok menjenek el Cézáreáig, továbbá hetven lovast és kétszáz kopjavetőt,


text:
egy nyerges állatot is állítsanak elő, hogy Pált ráültetve Félix helytartóhoz biztosan átvihessétek."


text:
Ezt az embert a zsidók elfogták, és meg akarták ölni. Miután megtudtam, hogy római, a sereggel rajtuk ütöttem, s a kezükből kiragadtam őt.


text:
Úgy találtam, hogy saját törvényük vitakérdéseiben vádolják, de semmi halálra vagy bilincsre méltó vád fel nem merült ellene.


text:
Intést kaptam azonban, hogy valami terv készül az ember ellen, úgyhogy nyomban hozzád küldöttem őt, s megparancsoltam a vádlóknak is, hogy eledbe terjesszék vádjukat."


text:
A katonák a kapott rendelkezés értelmében magukhoz vették Pált, s az éjszakán át Antipatriszba vitték.


text:
így szólt: „Majd kihallgatlak, ha vádlóid megjelennek." Parancsot adott, hogy Heródes pretóriumában őrizzék.


text:
Öt nap múltán alájött Anániás főpap néhány vénnel és bizonyos Tertullus ügyvéddel. Feljelentést tettek a helytartónál Pál ellen.


text:
„Teljes hálával elismerjük, magasztos Félix, hogy minden oldalon és mindenhol nagy biztonsághoz juttattál bennünket, és előrelátásod sok helyes intézkedéssel javított a nép helyzetén.


text:
Hogy azonban tovább ne fárasszalak, esengek, hogy szokott méltányosságoddal hallgasd meg rövid előterjesztésünket.


text:
Miután úgy találtuk, hogy ez az ember igazi dögvész, szerte a lakott földön az összes zsidók közt lázadásokat szít, a nazóreusok felekezetének az elöljárója,


text:
s most még a szent helyet is megpróbálta megszentségteleníteni, ezért letartóztattuk. A mi törvényünk szerint akartuk elítélni.


text:
Liziász ezredes azonban odajött, és erőszakkal kivette őt a kezünk közül, és azt parancsolta, hogy vádlói hozzád jöjjenek.


text:
Miután a helytartó intett Pálnak, hogy beszélhet, az megszólalt: „Minthogy tudom, hogy sok év óta vagy ennek a népnek a bírája, jó kedvvel védekezem a magam dolgában,


text:
annál inkább, mert hiszen hatalmadban van megtudni, hogy nincs több, mint tizenkét napja annak, hogy feljöttem Jeruzsálembe, hogy itt Istent imádjam.


text:
Amellett sem a szent helyen nem kaptak azon engem, hogy bárkivel is vitatkoztam volna, vagy tömeget csődítettem volna magam köré, sem a zsinagógákban, sem városszerte nem tettem ilyet,


text:
Azt azonban megvallom neked, hogy aszerint az út szerint, melyet felekezetnek (szakadásnak) mondanak, úgy szolgálok az atyák Istenének, hogy hiszek mindennek, amit a törvény tartalmaz, hogy hiszek a prófétákban megírottaknak,


text:
hogy azt a reménységet ápolom az Istenben, amire ezek maguk is várnak, hogy el kell jönnie az igazságosak és hamisak feltámadásának.


text:
Abban magam is gyakorolom magamat, hogy lelkiismeretem Istennel és emberekkel szemben mindenkor olyan legyen, hogy botlására senkinek ne legyek.


text:
Ebben a foglalatosságban találtak engem bizonyos ázsiai zsidók, mikor a szent helyen a szent tisztulást végeztem, de nem csődületben, sőt anélkül, hogy bármily zavart keltettem volna.


text:
Ezeknek a zsidóknak meg kell jelenniük előtted, és vádat emelniük ellenem, ha ugyan van valami vádolni valójuk ellenem.


text:
Vagy pedig ezek, akik itt állanak, mondják meg, micsoda hamisságot találtak bennem, amikor ott álltam a nagytanács előtt,


text:
hacsak nem azt az egy szót, melyet közöttük állva kiáltottam, hogy „a halottak feltámadása miatt vagyok vád alatt a mai napon."


text:
Ekkor Félix, kinek pontosabb értesülése volt ez út felől, elhalasztotta ügyüket. Azt mondta: „Ha Liziász ezredes eljön, majd döntök ügyetekben."


text:
Rendeletet adott a századosnak, hogy tartsák ugyan Pált őrizetben, de enyhítést adjanak neki, és övéi közül senkit se akadályozzanak abban, hogy neki szolgáljon.


text:
Néhány nap múlva megjelent Félix feleségével, Druzillával, ki zsidó volt. Pálért küldött, és meghallgatta őt a Felkent Jézusba vetett hit felől.


text:
Mikor azonban Pál az igazságosságot, önmegtartóztatást és az elkövetkező ítéletet fejtegette, Félixet félelem töltötte el, és így szólott: „Mára elég. Eredj el, ha időt tudok rá keríteni, majd hívatni foglak."


text:
Két év múltán Félix utódot kapott, Porciusz Fesztuszt. Mivel pedig valami kedves dolgot akart tenni a zsidóknak, Pált fogságban hagyta.


text:
„Akik tehát - szólt - közületek tehetik, jöjjenek velem le, és nyújtsanak be vádat az ellen a férfi ellen, ha ugyan van benne valami helytelen."


text:
Nyolc-tíz napnál nem tovább időzvén közöttük, lement Cézáreába, s másnap az ítélőszékre ült. Megparancsolta, hogy Pált vezessék elő.


text:
Amikor előjött, körülállták a zsidók, akik Jeruzsálemből jöttek alá. Sok és súlyos vádat hoztak elő ellene, melyeket bizonyítani azonban nem volt erejük.


text:
Pál így védekezett: „Sem a zsidók törvénye ellen, sem a szent hely ellen, sem a császár ellen nem vétettem."


text:
Fesztusz kedves dolgot akarván tenni a zsidóknak, megkérdezte Páltól: „Akarsz-e Jeruzsálembe felmenni, hogy ott kapj ítéletet tőlem?"


text:
De Pál azt felelte: „A császár ítélőszéke előtt állok, ott kell ítéletet kapnom. A zsidóknak nem ártottam, amint te ezt igen jól tudod.


text:
Ha hamis vagyok, és halálra méltót tettem, nem kérem, hogy elkerüljem a halált. De ha az, amivel ezek vádolnak, semmis, senki engem nem adhat oda nekik azért, hogy kedveskedjék. A császárra fellebbezek."


