# verses

text:
patru mii să aibă slujba de portari; iar ceilalţi patru mii să cânte laude pentru Iahve cu instrumentele pe care eu le-am făcut ca să Îl lăudăm.”


text:
Fiii lui Şimei au fost: Şelomit, Haziel şi Haran – trei în total. Aceştia au fost conducătorii familiilor lui Ladan.


text:
Fiii lui Şimei au fost: Iahat, Ziza, Ieuş şi Beria. Aceşti patru <i>(bărbaţi)</i> au fost fiii lui Şimei.


text:
Iahat era primul lor conducător, iar Ziza era al doilea. Ieuş şi Beria nu au avut mulţi fii. Astfel, ei au fost număraţi ca şi cum ar fi format o singură familie.


text:
Fiii lui Amram au fost: Aaron şi Moise. Aaron a fost despărţit de popor, ca să fie dedicat în exclusivitate sfinţirii lucrurilor foarte sfinte. Astfel, el şi fiii lui au fost separaţi pentru totdeauna de ceilalţi israelieni, ca să aducă tămâie înaintea lui Iahve, să slujească şi să binecuvânteze mereu <i>(poporul)</i> în numele Lui.


text:
Fiul lui Eliezer a fost conducătorul Rehabia. Eliezer nu a mai avut alţi fii; dar urmaşii lui Rehabia au fost mulţi.


text:
Fiii lui Hebron au fost: primul, Ieria – conducător; al doilea – Amaria; al treilea – Iahaziel; al patrulea – Iecamam.


text:
Elazar a murit fără să fi avut fii. El a avut numai fiice. Astfel, fiii lui Chiş – rudele acestora – le-au luat ca soţii pentru ei.


text:
Aceştia au fost urmaşii lui Levi, conform familiilor de care aparţineau – conducători în familiile lor – şi care au fost număraţi conform numărului numelor lor. Ei au fost aceia care fuseseră desemnaţi să facă lucrarea pentru slujba de la casa lui Iahve. Toţi aveau cel puţin douăzeci de ani împliniţi.


text:
S-a întâmplat aşa pentru că David spusese: „Dumnezeul lui Israel care se numeşte Iahve, a dat odihnă poporului Său; şi va locui în Ierusalim pentru totdeauna;


text:
iar leviţii nu vor mai transporta din loc în loc Tabernacolul şi toate uneltele lui folosite pentru slujbă.”


text:
Conform ultimelor cuvinte ale lui David, acesta a fost numărul leviţilor care aveau atunci vârsta de cel puţin douăzeci de ani.


text:
Responsabilitatea lor era să îi ajute pe urmaşii lui Aaron la slujba care trebuia făcută în casa lui Iahve. Ei îngrijeau de curţi, de camere, de curăţarea tuturor lucrurilor sfinte şi de executarea oricărei lucrări pentru slujba de la casa lui Dumnezeu.


text:
Mai aveau ca responsabilitate: pâinea prezentării, făina pentru darurile de mâncare, turtele, tăvile, telurile şi vasele de orice cantitate şi de orice mărime.


text:
Ei se prezentau în fiecare dimineaţă ca să Îi mulţumească lui Iahve şi să Îl laude. Acelaşi lucru trebuia făcut şi seara,


text:
ca şi cu ocazia tuturor arderilor integrale aduse lui Iahve în ziua Sabatului. Ei procedau la fel când era lună nouă şi când erau sărbătorile. Acei leviţi slujeau continuu înaintea lui Iahve într-un număr stabilit şi conform deciziilor luate referitoare la ei.


text:
Astfel, ei erau obligaţi să aibă grijă de Cortul Întâlnirii şi de Locul Sfânt, ajutându-i pe urmaşii lui Aaron, care erau rudele lor, să facă slujba din casa lui Iahve.


text:
Urmează prezentarea grupurilor formate din urmaşii lui Aaron. Fiii lui Aaron au fost: Nadab, Abihu, Elazar şi Itamar.


text:
Nadab şi Abihu au murit în faţa tatălui lor, fără să fi avut urmaşi. Astfel, numai Elazar şi Itamar au slujit <i>(până la sfârşitul vieţii lor)</i> ca preoţi.


text:
David i-a împărţit pe urmaşii acestora, punând ca supraveghetori ai felului în care trebuia să îşi facă slujbele lor: pe Ţadoc – dintre urmaşii lui Elazar; şi pe Ahimelec – dintre urmaşii lui Itamar.


text:
Între urmaşii lui Elazar au fost mai mulţi conducători decât între urmaşii lui Itamar. Aceştia au fost împărţiţi astfel: şaisprezece conducători ai familiilor urmaşilor lui Elazar şi opt conducători ai familiilor urmaşilor lui Itamar.


text:
I-au împărţit între ei prin tragere la sorţi, pentru că acei conducători ai Sanctuarului şi conducătorii lui Dumnezeu erau atât dintre urmaşii lui Elazar, cât şi dintre urmaşii lui Itamar.


text:
Scribul Şemaia – fiul lui Netanel – care era unul dintre leviţi, i-a scris în prezenţa regelui, a conducătorilor, a preotului Ţadoc şi a lui Ahimelec – fiul lui Abiatar. Acolo au mai fost atunci prezenţi conducătorii familiilor preoţilor şi ai familiilor leviţilor. Au ales o familie dintre urmaşii lui Elazar şi una dintre urmaşii lui Itamar.


text:
Aceasta a fost ordinea în care se planificase slujba când intrau în casa lui Iahve – conform deciziilor lui Aaron – strămoşul lor – cu privire la ei. Totul s-a făcut aşa cum i-a poruncit Dumnezeul lui Israel numit Iahve.


text:
Urmează numele celorlalţi urmaşi ai lui Levi care au mai fost <i>(desemnaţi)</i>: dintre fiii lui Amram – Şubael; dintre fiii lui Şubael – Iehdeia.


text:
Fiii lui Hebron au fost: conducătorul Ieria; apoi Amaria – al doilea, Iahaziel – al treilea; şi Iecamam – al patrulea.


text:
Fiii lui Muşi au fost: Mahli, Eder şi Ierimot. Aceştia au fost urmaşi ai leviţilor, conform familiilor cărora aparţineau.


text:
Ei, la fel ca rudele lor – urmaşi ai lui Aaron – au tras la sorţi în prezenţa regelui David, a lui Ţadoc şi a lui Ahimelec, a conducătorilor familiilor preoţilor şi a leviţilor – atât pentru familiile celor mai bătrâni, cât şi pentru cele ale fraţilor lor mai tineri.


text:
David şi conducătorii armatei au desemnat în exclusivitate pentru slujire pe unii dintre fiii lui Asaf, ai lui Heman şi ai lui Iedutun – ca să profeţească prin intermediul cântecelor cu lira, cu harpa şi cu cinelul. Urmează enumerarea bărbaţilor care făceau această slujbă.


text:
Dintre fiii lui Asaf au fost desemnaţi: Zacur, Iosif, Netania şi Asarela. Fiii lui Asaf erau coordonaţi de Asaf care profeţea supravegheat de rege.


text:
Din familia lui Iedutun, au fost desemnaţi dintre fiii lui: Ghedalia, Ţeri, Isaia, Şimei, Haşabia şi Matitia – şase în total. Ei erau coordonaţi de tatăl lor numit Iedutun care profeţea cântând cu lira, mulţumind lui Iahve şi lăudându-L.


text:
Dintre urmaţii lui Heman au fost desemnaţi: Buchia, Matania, Uziel, Şebuel, Ierimot, Hanania, Hanani, Eliata, Ghidalti, Romamti-Ezer, Ioşbecaşa, Maloti, Hotir şi Mahaziot.


text:
Toţi aceştia erau fii ai lui Heman – cel care era în slujba regelui ca omul care vede planurile pe care Dumnezeu i le revelează – pentru că El îl asigurase că îi va mări forţa. Astfel, Dumnezeu i-a dat lui Heman paisprezece fii şi trei fiice.


text:
Toţi aceştia erau coordonaţi de părinţii lor pentru cântecele de la casa lui Iahve. Ei aveau cinele, harpe şi lire pentru slujba care se făcea în casa lui Dumnezeu. Asaf, Iedutun şi Heman erau coordonaţi direct de rege.


text:
Ei şi rudele lor – foarte calificaţi pentru cântecele <i>(cântate în cinstea)</i> lui Iahve – împreună cu toţi cei care aveau talent muzical –, erau două sute optzeci şi opt de persoane.


text:
Au tras la sorţi pentru stabilirea responsabilităţilor fiecăruia – atât pentru cei mari, cât şi pentru cei mici; atât pentru învăţători, cât şi pentru discipolii lor.


text:
Pentru Asaf, prima tragere la sorţi a desemnat pe Iosif. A doua tragere la sorţi a desemnat pe Ghedalia, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A treia tragere la sorţi a desemnat pe Zacur, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A patra tragere la sorţi a desemnat pe Iţri, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A cincea tragere la sorţi a desemnat pe Netania, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A şasea tragere la sorţi a desemnat pe Buchia, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui erau doisprezece.


text:
A şaptea tragere la sorţi a desemnat pe Iesarel, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A opta tragere la sorţi a desemnat pe Isaia, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A noua tragere la sorţi a desemnat pe Matania, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A zecea tragere la sorţi a desemnat pe Şimei, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A unsprezecea tragere la sorţi a desemnat pe Azarel, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A douăsprezecea tragere la sorţi a desemnat pe Haşabia, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A treisprezecea tragere la sorţi a desemnat pe Şubael, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A paisprezecea tragere la sorţi a desemnat pe Matitia, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A cincisprezecea tragere la sorţi a desemnat pe Ieremot, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A şaisprezecea tragere la sorţi a desemnat pe Hanania, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A şaptesprezecea tragere la sorţi a desemnat pe Ioşbecaşa, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A optsprezecea tragere la sorţi a desemnat pe Hanani, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A nouăsprezecea tragere la sorţi a desemnat pe Maloti, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A douăzecea tragere la sorţi a desemnat pe Eliata, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A douăzeci şi una tragere la sorţi a desemnat pe Hotir, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A douăzeci şi doua tragere la sorţi a desemnat pe Ghidalti, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A douăzeci şi treia tragere la sorţi a desemnat pe Mahaziot, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
A douăzeci şi patra tragere la sorţi a desemnat pe Romamti-Ezer, care împreună cu fraţii şi cu fiii lui, erau doisprezece.


text:
Urmează prezentarea grupurilor portarilor. Dintre corahiţi, au fost: Meşelemia – fiul lui Core – dintre fiii lui Asaf.


text:
Meşelemia a avut ca fii pe: Zaharia, care a fost primul născut. Iediael a fost al doilea. Zebadia a fost al treilea. Iatniel a fost al patrulea.


text:
Obed-Edom a avut şi el următorii fii: Şemaia – primul născut. Iehozabad – al doilea; Ioah – al treilea; Sacar – al patrulea; Netanel – al cincilea;


text:
Amiel – al şaselea; Isahar – al şaptelea; Peuletai – al optulea. S-a întâmplat aşa pentru că Dumnezeu îl binecuvântase.


text:
Şi în familia fiului lui numit Şemaia s-au născut fii care au ajuns conducători în familiile lor; pentru că acei bărbaţi au devenit nişte luptători remarcabili.


text:
Fiii lui Şemaia au fost: Otni, Refael, Obed, Elzabad. Rudele lor numite Elihu şi Semachia erau oameni remarcabili.


text:
Toţi aceştia au fost urmaşii lui Obed-Edom. Atât ei cât şi fiii şi rudele lor, au fost oameni remarcabili, plini de forţă <i>(fizică)</i> pentru slujire. Ei erau şaizeci şi doi de urmaşi ai lui Obed-Edom.


text:
Dintre fiii lui Merari, Hosa a avut şi el ca fii pe: Şimri care era conducător – chiar dacă nu era primul lui născut – pentru că aşa a decis tatăl lui.


text:
Hilchia era al doilea; Tebalia – al treilea; Zaharia – al patrulea. Toţi fiii şi fraţii lui Hosa erau treisprezece bărbaţi.


text:
Aceste grupuri de portari, împreună cu acei conducători ai lor, aveau responsabilitatea slujirii la casa lui Iahve – la fel ca rudele lor.


text:
Au tras la sorţi pentru cei mici şi pentru cei mari – conform familiilor lor – pentru fiecare poartă.


text:
Partea de Est a revenit prin tragere la sorţi lui Şelemia. Fiului lui numit Zaharia – un consilier remarcabil – i-a revenit prin tragere la sorţi partea de Nord.


text:
Lui Şupim şi lui Hosa i-a revenit partea de Vest cu Poarta Şalechet care este pe drumul principal care conduce în sus. Santinelele erau dispuse una în faţa alteia.


text:
La Est erau şase leviţi, la Nord erau patru în fiecare zi; iar la Sud erau patru în fiecare zi. La magazii erau câte doi odată.


text:
La Vest, lângă zona coloanelor, erau patru bărbaţi pentru drumul principal şi doi pentru perimetrul coloanelor.


text:
Acestea sunt grupurile de portari care proveneau dintre fiii Corahiţilor şi dintre urmaşii lui Merari.


text:
Levitul Ahia era responsabil de tezaurul casei lui Dumnezeu şi de depozitele pentru lucrurile sfinte.


text:
Urmaşii lui Ladan, respectiv fiii gherşoniţilor proveniţi din Ladan – conducători ai familiilor care aveau ca strămoş pe gherşonitul Ladan, erau: Iehieli.


text:
Fiii lui Iehieli: Zetam şi Ioel, fratele lui. Aceştia erau responsabili de magaziile casei lui Iahve.


text:
Rudele lui prin Eliezer, au fost: Rehabia, fiul lui Isaia. Isaia a fost fiul lui Ioram. Ioram a fost fiul lui Zicri. Zicri a fost fiul lui Şelomit.


text:
Acest Şelomit împreună cu rudele lui erau responsabili de toate depozitele unde erau lucrurile sfinte închinate de regele David şi de conducătorii familiilor. Aceia fuseseră conducători ai grupurilor formate din o mie de persoane şi din o sută de persoane. Unii dintre ei fuseseră chiar conducătorii armatei.


text:
Ei donaseră acele lucruri din ce capturaseră în război, ca să fie folosite pentru întreţinerea casei lui Iahve.


text:
Tot ce fusese închinat de vizionarul Samuel, de Saul – fiul lui Chiş, de Abner – fiul lui Ne – şi de Ioab – fiul Ţeruiei – toate aceste lucruri sfinte – erau supravegheate de Şelomit şi de rudele lui.


text:
Lui Chenania şi fiilor lui li s-au oferit slujbe în exteriorul clădirii. Ei erau administratori şi judecători pentru Israel; şi proveneau dintre iţhariţi.


text:
Haşabia şi rudele lui au fost şi ei nişte bărbaţi remarcabili. Numărul lor a fost de o mie şapte sute. Toţi aceia supravegheau poporul Israel care locuia dincolo de Iordan; şi aveau grijă de tot ce aparţinea lucrării lui Iahve şi de slujba regelui. Erau hebroniţi.


text:
Conducătorul lor era Ieria – conform genealogiilor familiilor lor. În al patruzecilea an al guvernării lui David, s-au făcut verificări cu privire la ei. Astfel, au fost descoperiţi printre aceia bărbaţi remarcabili la Iazer, în zona numită Ghilad.


text:
Rudele lui Ieria care erau şi ei bărbaţi remarcabili, au fost două mii şapte sute de conducători ai familiilor lor. Regele David i-a numit ca supraveghetori ai rubeniţilor, ai gadiţilor şi ai jumătăţii tribului lui Manase. Ei îngrijeau de tot ce aparţinea lucrurilor lui Dumnezeu şi ale regelui.


text:
Aceştia au fost israelienii, conform numărului lor – luaţi în evidenţă împreună cu liderii familiilor lor. Listele menţionează conducătorii grupurilor de o mie de persoane şi ai celor de o sută de persoane, împreună cu administratorii care slujeau regelui în orice lucru care avea legătură cu acele grupuri ce intrau în slujbă şi ieşeau din ea lunar, în fiecare lună a anului. Fiecare grup avea douăzeci şi patru de mii de oameni.


text:
Pentru prima lună, conducătorul primului grup era Iaşobeam – fiul lui Zabdiel. Grupul lui avea douăzeci şi patru de mii de oameni.


text:
Iaşobeam provenea dintre urmaşii lui Pereţ şi era conducătorul tuturor conducătorilor acelor grupuri în luna întâi.


text:
Conducătorul grupului pentru a doua lună, era ahohitul Dodi. Grupul lui îl avea ca şi coordonator pe Miclot. Ei erau douăzeci şi patru de mii de oameni.


text:
Pentru a treia lună, conducătorul grupului era Benaia – fiul preotului Iehoiada. Grupului lui care avea douăzeci şi patru de mii de oameni.


text:
Acest Benaia era unul dintre cei treizeci de luptători remarcabili ai lui David; şi fusese desemnat ca şi conducător al lor. Coordonarea grupului lui era făcută de fiul lui numit Amizabad.


text:
Pentru a patra lună, conducătorul era Asael – fratele lui Ioab; şi după el era Zebadia, fiul lui. Şi grupul lui avea douăzeci şi patru de mii de oameni.


text:
Pentru a cincea lună, conducătorul era izrahitul Şamhut. Grupul lui avea tot douăzeci şi patru de mii de oameni.


text:
În a şasea lună, conducătorul era Ira – fiul lui Icheş din Tecoa. Grupul lui avea douăzeci şi patru de mii de oameni.


text:
Pentru a şaptea lună, conducătorul era pelonitul Heleţ – unul dintre urmaşii lui Efraim. Grupul lui avea douăzeci şi patru de mii de oameni.


text:
În a opta lună, conducătorul era huşatitul Sibecai – dintre zerahiţi. Grupul lui avea douăzeci şi patru de mii de oameni.


text:
Pentru a noua lună, conducătorul era anatotitul Abiezer – dintre beniamiţi. Grupul lui avea douăzeci şi patru de mii de oameni.


text:
Pentru a zecea lună, conducătorul era netofatitul Maharai – dintre zerahiţi. Grupul lui avea douăzeci şi patru de mii de oameni.


text:
Pentru a unsprezecea lună, conducătorul era piratonitul Benaia – unul dintre urmaşii lui Efraim. Grupul lui avea douăzeci şi patru de mii de oameni.


text:
Pentru a douăsprezecea lună, conducătorul era netofatitul Heldai – un urmaş al lui Otniel. Grupul lui avea tot douăzeci şi patru de mii de oameni.


text:
Urmează prezentarea <i>(numelor)</i> conducătorilor triburilor lui Israel. Conducătorul rubeniţilor era Eliezer – fiul lui Zicri. Conducătorul simeoniţilor era Şefatia – fiul lui Maaca.


text:
Conducătorul urmaşilor lui Iuda era Elihu – unul dintre fraţii lui David. Conducătorul urmaşilor lui Isahar era Omri – fiul lui Mihail.


text:
Conducătorul urmaşilor lui Zabulon era Işmaia – fiul lui Obadia. Conducătorul urmaşilor lui Neftali era Ierimot – fiul lui Azriel.


text:
Conducătorul urmaşilor lui Efraim era Osea – fiul lui Azazia. Conducătorul unei jumătăţi din tribul lui Manase era Ioel – fiul lui Pedaia.


text:
Conducătorul celeilalte jumătăţi din tribul lui Manase, în Ghilad, era Ido – fiul lui Zaharia. Conducătorul urmaşilor lui Beniamin era Iaasiel – fiul lui Abner.


text:
Conducătorul urmaşilor lui Dan era Azarel – fiul lui Ieroham. Aceştia au fost conducătorii triburilor lui Israel.


text:
David nu a inclus în numărul lor pe cei care nu împliniseră vârsta de douăzeci de ani sau care aveau mai puţin de atât; pentru că Iahve promisese că va înmulţi poporul Israel ca stelele cerului.


text:
Ioab – fiul Ţeruiei – începuse recensământul populaţiei; dar nu l-a terminat. Din cauza acelui recensământ, se declanşase mânia <i>(lui Iahve)</i> împotriva lui Israel. Rezultatul recensământului nu a fost trecut în „Cronicile regelui David”.


text:
Azmavet – fiul lui Adiel – era responsabil de tezaurul regelui. Ionatan – fiul lui Uzia – era responsabil de magaziile de pe tot teritoriul ţării. Acelea erau în oraşe, în sate şi în turnuri.


text:
Ezri – fiul lui Chelub – răspundea de cei care se ocupau cu munca agricolă. Ei erau aceia care lucrau pământul.


text:
Şimei din Rama era responsabil de viile din ţară; iar Zabdi – şifmitul – răspundea de vinul care provenea din acele vii şi care se făcea în clădiri special destinate producerii lui.


text:
Ghederitul Baal-Hanan era responsabil de livezile de măslini şi de sicomorii din zona deluroasă. Ioaş răspundea de depozitele cu ulei.


text:
Şitrai din Şaron era responsabil de vitele care păşteau în Şaron. Şafat – fiul lui Adlai – răspundea de vitele din văi.


text:
Hagritul Iaziz era responsabil de turme. Toţi aceştia erau conducătorii care aveau grijă de proprietăţile regelui David.


text:
Ionatan – unchiul lui David – a fost consilier. El era om cu discernământ şi făcea serviciul de scrib. Iehiel – fiul lui Hacmoni – avea grijă de fiii lui David.


text:
După Ahitofel, au mai fost consilieri <i>(personali ai regelui David)</i> Iehoiada – fiul lui Benaia – şi Abiatar. Conducătorul armatei regelui <i>(David)</i> era Ioab.


text:
David a strâns la Ierusalim pe toţi conducătorii poporului Israel, pe conducătorii triburilor, pe conducătorii grupurilor care îl slujeau pe rege, pe conducătorii grupurilor de o mie şi pe cei ai celor de o sută de persoane. A mai adunat acolo pe toţi conducătorii care aveau grijă de proprietăţile şi de turmele regelui şi ale fiilor lui, împreună cu toţi comandanţii armatei care erau luptători remarcabili.


text:
Regele David s-a ridicat în picioare şi a zis: „Fraţii mei şi poporul meu, ascultaţi-mă! Intenţionam să construiesc o casă ca loc de odihnă pentru Cufărul Legământului <i>(făcut de israelieni)</i> cu Iahve şi ca loc al picioarelor Dumnezeului nostru. Chiar mă pregăteam să <i>(încep să)</i> o construiesc.


text:
Dar Dumnezeu mi-a zis: «Nu tu vei construi o casă numelui Meu; pentru că eşti omul războaielor şi ai vărsat sânge.»


text:
Dumnezeul lui Israel care se numeşte Iahve m-a ales pe mine dintre toţi membrii familiei mele, ca să fiu rege al poporului Israel pentru totdeauna. A procedat aşa pentru că El a ales pe Iuda să fie conducător <i>(în poporul Israel)</i>. Dintre urmaşii lui Iuda a ales familia mea; iar dintre fiii tatălui meu, I-a plăcut să mă aleagă pe mine, ca să guvernez tot poporul Israel.


text:
Apoi, dintre toţi fiii mei mulţi daţi de Iahve, El l-a ales pe Solomon, ca să stea pe tronul regatului lui Iahve ca şi conducător al poporului Israel.


text:
Iahve personal mi-a zis: «Solomon – fiul tău – Îmi va construi casa şi curţile; pentru că l-am ales ca fiu al Meu; iar Eu îi voi fi Tată.


text:
Îi voi consolida pentru eternitate regatul – dacă va fi decis să respecte poruncile şi deciziile Mele – aşa cum este astăzi!»


text:
Acum, în prezenţa întregului popor Israel, a adunării lui Iahve, şi în auzul Dumnezeului nostru, decideţi să respectaţi şi să luaţi în considerare toate poruncile Dumnezeului nostru – ca să deţineţi în proprietatea voastră această bună ţară şi să o lăsaţi moştenire urmaşilor voştri din generaţie în generaţie!


text:
Iar tu – fiul meu, Solomon – cunoaşte-L pe Dumnezeul strămoşilor tăi, slujeşte-I din toată inima şi cu determinare în suflet; pentru că Iahve analizează toate inimile şi înţelege orice intenţie care se naşte în gândire. Dacă Îl vei căuta, El va accepta să fie găsit de tine; dar dacă Îl vei abandona, El se va dezice de tine pentru totdeauna!


text:
Acum eşti conştient că Iahve te-a ales să construieşti o casă ca sanctuar al Său. Deci încurajează-te şi începe lucrul!”


text:
David i-a dat fiului lui numit Solomon tot proiectul porticului Templului şi al clădirilor acestuia, al camerelor lui destinate tezaurului, al camerelor de sus, al camerelor lui interioare şi al locului unde se făcea achitarea de vina pentru păcat.


text:
Proiectul cuprindea tot ce intenţionase să facă prin inspiraţia Spiritului lui Iahve pentru curţile casei Lui, pentru toate camerele din jurul acesteia şi pentru camerele tezaurului casei lui Dumnezeu. În proiect erau prevăzute depozitele cu lucrurile sfinte


text:
– destinate preoţilor şi leviţilor pentru toată lucrarea de slujire a casei lui Iahve – şi toate uneltele folosite la slujba casei lui Iahve.


text:
El i-a dat <i>(lui Solomon)</i> greutatea în aur a tuturor uneltelor de aur pentru fiecare slujbă şi greutatea în argint a tuturor uneltelor de argint pentru fiecare slujbă.


text:
Acea greutate se referea la suporturile surselor de lumină făcute din aur şi la candelele lor făcute din aur. A fost precizată greutatea fiecărui suport pentru sursele de lumină împreună cu acele candelele ale lui şi greutatea celor de argint împreună cu acele candele care trebuia să fie făcute pentru ele – în conformitate cu funcţia fiecărui suport.


text:
A mai oferit informaţia despre greutatea în aur a meselor pentru pâinea <i>(re)</i>prezentării <i>(simbolice a triburilor lui Israel)</i>. A precizat greutatea fiecărei mese şi greutatea în argint pentru mesele de argint.


text:
David a mai prezentat <i>(lui Solomon)</i> greutatea în aur curat pentru furculiţe, pentru cupe şi pentru vasele cu gâtul lung. Pentru ligheanele de aur a dat şi greutatea fiecăruia în aur; iar pentru ligheanele de argint a dat greutatea fiecărui lighean în argint.


text:
A spus cât aur pur va fi necesar pentru altarul tămâierii şi pentru carul heruvimilor făcuţi din aur care îşi întind aripile şi acoperă Cufărul Legământului <i>(făcut de israelieni)</i> cu Iahve.


text:
David a zis: „Am scris toate acestea când mâna lui Iahve a fost peste mine. El m-a făcut să înţeleg toate amănuntele acestui proiect.”


text:
David i-a zis fiului lui numit Solomon: „Îţi urez să ai forţa necesară şi curaj. Apoi să începi lucrul! Să nu te temi şi să nu te sperii; pentru că Dumnezeul meu care se numeşte Iahve, este cu tine. El nu te va uita şi nu te va abandona; şi astfel vei putea termina toată lucrarea pentru slujba casei lui Iahve.


text:
Să reţii că ai lângă tine grupurile preoţilor şi ale leviţilor pentru toată slujirea de la casa lui Dumnezeu. Îi ai cu tine, pentru toată această lucrare, pe toţi cei binevoitori care sunt calificaţi pentru toate lucrările necesare. Ai cu tine pe conducători şi tot poporul pregătit să asculte de ce le vei spune tu!”


text:
Apoi regele David a zis întregii adunări: „Acest fiu al meu care se numeşte Solomon – singurul pe care l-a ales Dumnezeu <i>(să rămână în locul meu ca rege)</i> – este tânăr şi fără experienţă <i>(de viaţă)</i>, iar lucrarea este atât de mare; pentru că Templul nu este pentru un om, ci pentru Dumnezeul care se numeşte Iahve.


text:
Am pregătit cu tot interesul pentru casa lui Dumnezeu: aur pentru ce va fi din aur, argint pentru ce trebuie să fie din argint, bronz pentru ce trebuie să fie din bronz, fier pentru ce trebuie să fie din fier şi lemn pentru ce trebuie să fie din lemn. Am mai pregătit pietre de onix care vor fi fixate pe monturi, pietre de antimoniu şi toate celelalte pietre preţioase de diferite culori. Am adunat şi pietre de alabastru din abundenţă.


text:
Pasiunea mea pentru casa lui Dumnezeu m-a determinat ca pe lângă toate pregătirile pe care le-am făcut pentru sfântul sanctuar, să ofer pentru casa Dumnezeului meu bogăţiile mele care constau în aur şi în argint.


text:
Astfel, donez trei mii de talanţi de aur – adus din Ofir – şi şapte mii de talanţi de argint pur. Aceste metale vor fi folosite pentru poleirea pereţilor clădirilor


text:
şi pentru întreaga lucrare pe care o vor face meşterii. Ofer aur pentru lucrările din aur şi argint pentru lucrările din argint. Deci cine mai participă astfel, dedicându-se astăzi lui Iahve?”


text:
Conducătorii familiilor, conducătorii triburilor poporului Israel, conducătorii grupurilor de o mie şi ai celor de o sută de persoane, împreună cu aceia responsabili cu lucrarea regelui, şi-au adus şi ei donaţiile.


text:
Au dat astfel pentru lucrarea de la casa lui Dumnezeu: cinci mii de talanţi de aur şi zece mii de darici de aur; apoi zece mii de talanţi de argint, optsprezece mii de talanţi de bronz şi o sută de mii de talanţi de fier.


text:
Cine a avut pietre preţioase, le-a donat pentru tezaurul casei lui Iahve. Gherşonitul Iehiel fusese desemnat să aibă grijă de acel tezaur.


text:
Poporul s-a bucurat de donaţiile pe care le-a făcut, pentru că le-a dăruit lui Iahve din toată inima. Şi regele David s-a bucurat foarte mult.


text:
Apoi David a binecuvântat pe Iahve înaintea întregii adunări, zicând: „Doamne, Dumnezeul lui Israel, să fii binecuvântat, Tu, care eşti Părintele nostru, pentru eternitate!


text:
Doamne, ale Tale sunt: faima, forţa, gloria, victoria şi maiestatea – atât în cer cât şi pe pământ! Doamne, Tu eşti Stăpân <i>(absolut)</i> şi Te înalţi ca Suveran peste toate!


text:
Bogăţia şi gloria vin de la Tine. Tu eşti Stăpân peste toate. În mâna Ta este forţă şi autoritate. Mâna Ta poate să înalţe şi să susţină pe oricine.


text:
Ce sunt eu şi ce este poporul meu, ca să putem fi capabili să Îţi oferim aceste daruri? De la Tine le avem pe toate; şi ce Ţi-am oferit, am primit din mâna Ta.


text:
Înaintea Ta noi suntem doar nişte străini şi pelerini – la fel ca şi strămoşii noştri. Zilele noastre pe pământ sunt ca o umbră, fără speranţă.


text:
Doamne, Dumnezeul nostru, din mâna Ta vine toată această abundenţă de lucruri pe care le-am strâns ca să construim o casă numelui Tău care este sfânt; şi totul Îţi aparţine!


text:
Dumnezeul meu, ştiu că Tu te uiţi atent la inimă şi Îţi place să o găseşti curată. Eu am făcut toate aceste donaţii cu o inimă curată; şi am privit cu bucurie la poporul Tău care este aici, când Ţi-a adus darurile lui.


text:
Doamne – Dumnezeul lui Avraam, al lui Isaac şi al lui Israel, strămoşii noştri – păstrează pentru totdeauna această dorinţă în inima poporului Tău; şi ţine-le inima aproape de Tine!


text:
Iar fiului meu care se numeşte Solomon, dă-i o inimă total dedicată respectării poruncilor Tale, declaraţiilor Tale şi regulilor Tale – ca să se conformeze tuturor cerinţelor lor şi să construiască Templul pentru care am făcut pregătiri.”


text:
Apoi David i-a zis întregii adunări: „Binecuvântaţi pe Dumnezeul vostru care se numeşte Iahve!” Atunci toată adunarea a binecuvântat pe Iahve care este Dumnezeul strămoşilor lor. Ei s-au închinat cu toţii, aplecându-se înaintea lui Iahve şi a regelui.


text:
În următoarea zi au adus lui Iahve sacrificii şi I-au oferit ca arderi integrale o mie de boi, o mie de berbeci şi o mie de miei, împreună cu sacrificiile de băutură. Au mai oferit multe alte sacrificii aduse din partea întregului popor Israel.


text:
În acea zi au mâncat şi au băut în prezenţa lui Iahve cu mare bucurie. L-au proclamat rege a doua oară pe Solomon – fiul lui David – şi l-au uns <i>(cu ulei)</i> ca şi conducător <i>(reprezentant)</i> al lui Iahve <i>(pentru popor)</i>. Pe Ţadoc l-au dedicat ca preot.


text:
Solomon s-a instalat pe tronul lui Iahve, ca să guverneze în locul lui David, tatăl lui. El a avut succes; şi întregul popor Israel a ascultat de el.


text:
Iahve l-a înălţat pe Solomon înaintea întregului popor Israel; şi a făcut să aibă o guvernare mai reuşită decât a oricărui alt rege al poporului Israel care a fost înainte de el.


text:
El a fost suveran al poporului Israel patruzeci de ani. La Hebron a guvernat şapte ani, iar la Ierusalim a guvernat treizeci şi trei de ani.


text:
David a murit la o vârstă înaintată, după ce trăise multe zile şi acumulase multă bogăţie şi multă glorie. În locul lui David a guvernat fiul lui numit Solomon.


text:
Faptele regelui David – de la primele şi până la ultimele – sunt scrise în „Cronicile vizionarului Samuel”, în „Cronicile profetului Natan” şi în „Cronicile vizionarului Gad”.


text:
Acolo s-a consemnat atât guvernarea, autoritatea şi toate celelalte evenimente din viaţa lui David în <i>(teritoriul numit)</i> Israel, cât şi ce se întâmpla în toate regatele celorlalte ţări <i>(înconjurătoare)</i>.


text:
Solomon – fiul lui David – şi-a consolidat guvernarea; iar Dumnezeul lui numit Iahve l-a susţinut, ajutându-l să ajungă tot mai influent.


text:
Solomon a vorbit întregului popor Israel: conducătorilor care aveau în subordinea lor mii de oameni şi celor care aveau sute de oameni, judecătorilor, tuturor liderilor lui Israel şi conducătorilor de familii.


text:
Acest lucru s-a întâmplat după ce Solomon s-au dus împreună cu toţi cei adunaţi şi au ajuns pe înălţimea de la Ghivon. Acolo era Cortul Întâlnirii cu Dumnezeu – acel cort pe care Moise, sclavul lui Iahve, îl făcuse în deşert.


text:
Cufărul lui Dumnezeu fusese luat de David din Chiriat-Iearim şi dus în locul pe care el i-l pregătise; pentru că el îi instalase un cort la Ierusalim.


text:
Dar altarul de bronz pe care îl făcuse Beţaleel – fiul lui Uri, fiul lui Hur – era <i>(tot)</i> înaintea Tabernacolului lui Iahve. Solomon a căutat pe Iahve împreună cu cei adunaţi acolo – înaintea acelui altar.


text:
Solomon s-a dus înaintea lui Iahve acolo unde era altarul de aramă, la Cortul Întâlnirii; şi a oferit pe el o mie de arderi integrale.


text:
Solomon I-a răspuns lui Dumnezeu: „Tu ai manifestat o mare bunătate faţă de tatăl meu – faţă de David – şi m-ai pus să guvernez <i>(poporul Israel)</i> în locul lui.


text:
Acum, Doamne, Dumnezeule, consolidează promisiunea pe care i-ai făcut-o tatălui meu – David – pentru că Tu m-ai pus să guvernez un popor cu mulţi oameni: ca particulele din care este format praful de pământ.


text:
Şi pentru că se întâmplă aşa, dă-mi înţelepciune şi cunoştinţă, ca să pot conduce acest popor; pentru că cine poate judeca poporul Tău care este atât de numeros?”


text:
Dumnezeu i-a răspuns lui Solomon: „Am reţinut care este dorinţa inimii tale. Observ că nu ai cerut nici bogăţie, nici prosperitate, nici faimă, nici moartea duşmanilor tăi şi nicio viaţă lungă; ci doreşti înţelepciune şi cunoştinţă ca să poţi judeca poporul în mijlocul căruia te-am pus să guvernezi.


text:
Deci pentru că aceasta este dorinţa ta, ţi-am aprobat cererea pentru înţelepciune şi pentru cunoştinţă. Ele îţi sunt deja date. În plus, îţi voi da bogăţii, prosperitate şi faimă – aşa cum nu au mai avut niciunul dintre regii care au trăit înaintea ta; şi nici nu va mai avea nimeni dintre cei care îţi vor urma!”


text:
Apoi Solomon a plecat de la înălţimea din Ghivon unde era Cortul Întâlnirii, s-a întors la Ierusalim şi a guvernat poporul Israel.


text:
Solomon a adunat care şi cai. Avea o mie patru sute de care şi douăsprezece mii de cai. Îi ţinea în oraşele făcute în mod intenţionat pentru care şi la Ierusalim.


text:
Regele a făcut ca argintul şi aurul să fie la fel de banale în Ierusalim ca pietrele; iar cedrii ajunseseră la fel de numeroşi ca sicomorii care cresc pe dealuri.


text:
Caii lui Solomon erau aduşi din Egipt şi din Cue. Comercianţii regelui îi cumpărau din Cue pe un preţ stabilit.


text:
Ei cumpărau un car din Egipt cu şase sute de şecheli de argint şi un cal cu o sută cincizeci de şecheli. În acelaşi timp, vindeau cai şi care tuturor regilor hitiţilor şi regilor Aramului.


text:
Solomon a pregătit şaptezeci de mii de oameni care transportau materialele de construcţie şi optzeci de mii de cioplitori în stâncă. El a desemnat trei mii şase sute de oameni ca supraveghetori ai celor care executau aceste lucrări.


text:
Solomon i-a trimis un mesaj lui Hiram – regele Tirului – transmiţându-i: „Comportă-te şi cu mine aşa cum ai procedat cu tatăl meu – cu David, căruia i-ai trimis cedrii ca să îşi construiască un palat în care să locuiască.


text:
Să ştii că vreau să construiesc o casă pentru numele Dumnezeului meu care se numeşte Iahve. Vreau să o dedic Lui, să ard tămâie parfumată în prezenţa Lui, să aduc continuu acolo pâinea <i>(re)</i>prezentării <i>(poporului Israel)</i>, arderile integrale de dimineaţă şi de seară, cele de Sabat, cele de la luna nouă şi cele care sunt oferite cu ocazia fiecărei sărbători a Dumnezeului nostru numit Iahve. Voi proceda aşa pentru că aceste lucruri sunt prevăzute într-o lege a cărei valabilitate este permanentă pentru Israel.


text:
Casa pe care vreau să o construiesc, trebuie să fie impunătoare – pentru că Dumnezeul nostru este mai mare decât toţi <i>(dumne)</i>zeii.


text:
Totuşi, cine va fi capabil să Îi construiască o casă, având în vedere faptul că cerul şi cerul cerului nu Îl pot cuprinde? Şi oare cine sunt eu ca să Îi construiesc o casă – când eu nu pot decât să ard tămâie înaintea Lui?


text:
Deci trimite-mi un om specializat în prelucrarea aurului, a argintului, a bronzului, a fierului, a pânzei roşiatice, a carminului şi a materialelor de culoare albastră. El să fie un om care cunoaşte în acelaşi timp arta gravurii – ca să lucreze împreună cu oamenii mei talentaţi din teritoriul numit Iuda şi din Ierusalim, pe care i-a pregătit tatăl meu numit David.


text:
Trimite-mi din Liban lemn de cedru, de chiparos şi de algum – pentru că ştiu că slujitorii tăi cunosc tehnica tăierii lemnului din Liban. Să ştii că slujitorii mei vor lucra împreună cu ai tăi,


text:
ca să îmi pregătească lemn din abundenţă; pentru că această casă pe care vreau să o construiesc, va fi mare şi foarte impunătoare.


text:
Voi oferi slujitorilor tăi care vor tăia lemne, douăzeci de mii de cori de grâu treierat, douăzeci de mii de cori de orz, douăzeci de mii de baţi de vin şi douăzeci de mii de baţi de ulei.”


text:
Hiram – regele Tirului – a răspuns printr-o scrisoare pe care i-a trimis-o lui Solomon, astfel: „Iahve te-a desemnat ca rege al poporului Său din dragoste pentru el!”


text:
Hiram a mai spus: „Să fie binecuvântat Iahve care este Dumnezeul lui Israel – Cel care a făcut cerul şi pământul – pentru că i-a dat regelui David un fiu înţelept, dotat cu chibzuinţă şi discernământ, care va construi o casă pentru Iahve şi un palat regal pentru el personal.


text:
El este fiul unei femei danite şi al unui bărbat tirian. Ştie să lucreze în aur, în argint, în bronz, în fier, în piatră şi în lemn. Cunoaşte lucrarea cu fire de culoare roşiatică, albastră, roşu-aprins şi cu fir de in subţire. El poate face orice fel de gravură şi poate realiza orice fel de plan care i se dă de făcut. Va lucra împreună cu oamenii tăi talentaţi şi împreună cu oamenii talentaţi ai stăpânului meu <i>(care a fost)</i> David, tatăl tău.


text:
Iar noi vom tăia lemn din Liban cât vei avea nevoie. Apoi ţi-l vom transporta pe mare cu plutele – până la Iafo, de unde tu îl vei duce la Ierusalim.”


text:
Solomon a făcut recensământul tuturor bărbaţilor străini care erau pe teritoriul locuit de urmaşii lui Israel. Acesta era un recensământ ulterior celui făcut de tatăl lui numit David. A rezultat astfel că existau o sută cincizeci şi trei de mii şase sute de oameni <i>(care nu erau israelieni)</i>.


text:
Dintre ei a pregătit şaptezeci de mii de persoane care transportau materialele de construcţie, optzeci de mii de cioplitori în stâncă şi trei mii şase sute de supraveghetori care încurajau poporul să lucreze.


text:
Solomon a început să construiască această casă a lui Iahve la Ierusalim, pe muntele Moria care fusese precizat <i>(de Iahve)</i> tatălui lui numit David – chiar pe locul pregătit de David – în zona terenului în care îşi adunase recolta de cereale iebusitul Ornan.


text:
El a început să construiască <i>(această casă)</i> în a doua zi din a doua lună, în al patrulea an al guvernării lui.


text:
Temelia pe care a construit-o Solomon casei lui Dumnezeu avea şaizeci de coţi lungime şi douăzeci de coţi lăţime – conform unităţii vechi de măsură care se numea cot.


text:
Porticul din faţa principalei săli a casei, era făcut pe toată lăţimea ei – adică avea douăzeci de coţi în lungime şi o sută douăzeci de coţi în înălţime. El l-a placat la interior cu aur curat.


text:
A acoperit principala sală a clădirii cu lemn de chiparos şi a poleit-o cu aur de cea mai bună calitate. A gravat pe ea palmieri şi i-a făcut nişte reţele din lanţuri.


text:
A poleit cu aur grinzile şi pragurile casei, zidurile şi porţile ei; şi a gravat heruvimi pe ziduri.


text:
A făcut şi Locul Foarte Sfânt. Lungimea lui era de douăzeci de coţi – cât lăţimea casei –, iar lăţimea era tot de douăzeci de coţi. Solomon l-a placat cu şase sute de talanţi de aur purificat în foc.


text:
Greutatea aurului folosit la fabricarea cuielor a fost de cincizeci de şecheli. A placat cu aur şi camerele de la nivelul superior.


text:
Aripile heruvimilor aveau lungimea de douăzeci de coţi. Aripa unuia dintre heruvimi care avea cinci coţi lungime, atingea zidul casei; iar cealaltă aripă care era lungă tot de cinci coţi, atingea aripa celuilalt heruvim.


text:
În mod identic, o aripă a celuilalt heruvim avea cinci coţi lungime şi atingea zidul casei; iar cealaltă aripă avea tot cinci coţi lungime şi se unea cu aripa primului heruvim.


text:
Deci aripile întinse ale acestor heruvimi aveau în total douăzeci de coţi. Ei stăteau în picioare, cu faţa spre sala principală.


text:
A făcut şi draperia din fire de culoare albastră, roşiatică şi roşu-intens, combinând ţesătura cu in subţire; şi a brodat-o cu heruvimi.


text:
În faţa casei a făcut doi stâlpi a căror înălţime era de treizeci şi cinci de coţi. Fiecare avea în vârf o parte mai lată ornamentată, care măsura cinci coţi.


text:
A mai făcut nişte reţele de lanţuri asemănătoare celor din sanctuarul interior; şi le-a pus pe vârfurile acelor stâlpi. Apoi a făcut o sută de rodii, pe care le-a fixat pe acele reţelele formate din lanţuri.


text:
A instalat stâlpii în poziţie verticală în faţa Templului – pe unul în partea dreaptă şi pe celălalt în partea stângă. Pe cel din dreapta l-a numit Iachin, iar pe cel din stânga l-a numit Boaz.


text:
A făcut un altar de bronz. El era lung de douăzeci de coţi, lat de douăzeci de coţi şi înalt de zece coţi.


text:
Apoi a făcut „marea” turnată. Ea era rotundă, avea zece coţi de la o margine la cealaltă, era înaltă de cinci coţi şi se putea înconjura cu un fir care avea lungimea de treizeci de coţi.


text:
Sub această „mare”, se aflau ornamente pe toate părţile în formă de boi – câte zece la fiecare cot. Şi astfel, postamentul ei era format din ei. Ornamentele erau aşezate în două rânduri; şi erau turnate formând o singură piesă cu „marea”.


text:
Erau doisprezece boi pe care stătea „marea”: trei orientaţi spre Nord, trei orientaţi spre Vest, trei orientaţi spre Sud şi trei orientaţi spre Est. „Marea” era poziţionată deasupra lor, astfel încât toată partea din spate a corpurilor boilor era spre interior.


text:
Grosimea ei era aproximativ cât lăţimea palmei; iar marginea era ca a unui pahar şi semăna cu o cupă în forma unei flori de crin. „Marea” putea avea capacitatea de trei mii de baţi.


text:
Solomon a mai construit zece bazine. A pus cinci dintre ele la dreapta şi cinci la stânga. În acele bazine urma să fie spălate uneltele folosite la arderile integrale şi care necesitau curăţare <i>(periodică)</i>. Dar „marea” era pentru preoţi: ca să se spele <i>(numai ei)</i> în ea.


text:
A mai făcut din aur şi zece suporturi ai surselor de lumină – conform propunerilor care i-au fost făcute cu privire la ele; şi le-a pus în Templu: cinci la dreapta şi cinci la stânga.


text:
A făcut zece mese şi le-a aşezat în Templu: cinci la dreapta şi cinci la stânga. A mai făcut şi o sută de cupe de aur.


text:
Huram <i>(care lucra pentru Solomon)</i> a mai făcut ligheanele, lopeţile şi cupele. Astfel, Huram a terminat lucrarea pe care a făcut-o regelui Solomon pentru casa lui Dumnezeu.


text:
El a finalizat cei doi stâlpi, cele două cupe ale părţilor mai late care erau pe vârfurile lor şi cele două seturi de reţele formate din lanţuri care împodobeau cele două cupe ale părţilor late de pe vârfurile stâlpilor.


text:
A mai terminat şi cele patru sute de rodii pentru cele două seturi de reţele şi cele două şiruri de rodii pentru fiecare reţea. Acele reţele acopereau cele două cupe ale părţilor mai late de pe vârfurile stâlpilor.


text:
oalele, lopeţile şi furculiţele. Toate aceste obiecte făcute de Huram-Abi regelui Solomon pentru casa lui Iahve, erau din bronz lustruit.


text:
Regele le-a turnat într-un pământ argilos din Valea Iordanului. Acel teren era undeva între Sucot şi Ţortan.


text:
Solomon făcuse toate acele obiecte într-un număr atât de mare, încât bronzul folosit pentru ele nu s-a putut cântări.


text:
Solomon a făcut şi toate celelalte obiecte care erau în casa lui Dumnezeu: altarul de aur, mesele pentru pâinea prezentării,


text:
suporturile surselor de lumină din aur curat şi candelele lor care trebuia să fie aprinse, conform regulamentului, în faţa sanctuarului interior.


text:
uneltele pentru stingerea focului, cupele, ceştile şi tăviţele – toate fiind executate din aur de cea mai bună calitate. Solomon a făcut şi balamalele de aur atât pentru uşile din interiorul casei care erau la intrarea în Locul Foarte Sfânt, cât şi pentru uşile de la principala sală a Templului.


text:
După ce toată lucrarea realizată de Solomon pentru casa lui Iahve a fost terminată, el a adus lucrurile pe care le închinase lui Iahve tatăl lui numit David: argintul, aurul şi toate vasele. Solomon le-a pus în camerele tezaurului casei lui Dumnezeu.


text:
Atunci el a convocat la Ierusalim consiliul bătrânilor poporului Israel, toţi conducătorii triburilor şi pe cei ai clanurilor israeliene – ca să mute Cufărul Legământului <i>(făcut de israelieni)</i> cu Iahve, din „Oraşul lui David”, adică din Sion.


text:
După ce au venit toţi cei care formau consiliul bătrânilor lui Israel, leviţii au ridicat acel Cufăr.


text:
Regele Solomon şi toată adunarea lui Israel care venise înaintea lui, au stat înaintea Cufărului şi au sacrificat atât de multe oi şi vite, încât nu au putut fi numărate sau calculate.


text:
Preoţii au adus Cufărul Legământului <i>(făcut de israelieni)</i> cu Iahve la locul lui: în sanctuarul interior al casei, adică în Locul Foarte Sfânt – sub aripile heruvimilor.


text:
Heruvimii aveau aripile întinse deasupra locului unde era pus Cufărul – astfel încât acopereau atât Cufărul, cât şi barele acestuia.


text:
Acele bare fuseseră tăiate la o lungime care permitea ca să li se vadă capetele din Locul Sfânt care era în faţa sanctuarului interior; dar ele nu se vedeau de afară. Acele bare sunt acolo şi astăzi.


text:
În Cufăr nu mai erau decât cele două table care fuseseră puse acolo de Moise la Horeb, atunci când Iahve a ratificat legământul cu israelienii – după ce ei plecaseră de pe teritoriul Egiptului.


text:
Apoi preoţii au ieşit din Locul Sfânt – pentru că toţi preoţii prezenţi se sfinţiseră, fără să se mai ia în considerare rândul grupului fiecăruia.


text:
Toţi leviţii cântăreţi – adică Asaf, Heman şi Iedutun, împreună cu fiii şi cu rudele lor – îmbrăcaţi în haine făcute din fire de in subţire, stăteau în partea de est a altarului. Ei cântau având în mâini cinele, harpe şi lire. Împreună cu ei erau şi cei o sută douăzeci de preoţi care sunau din goarne.


text:
Cei care sunau din goarne s-au unit cu aceia care cântau <i>(cu celelalte instrumente)</i>, ca să îl laude pe Iahve şi să Îi mulţumească. Ei au cântat şi cu vocile, acompaniaţi de goarne, de cinele şi de toate celelalte instrumente muzicale, lăudând pe Iahve prin cuvintele „El este bun! Bunătatea Lui durează pentru eternitate!”. Atunci a apărut un nor care a umplut casa lui Iahve.


text:
Preoţii nu au mai putut rămâne acolo să slujească – din cauza norului – pentru că gloria lui Iahve umpluse casa lui Dumnezeu.


text:
Atunci Solomon a zis: „Iahve a spus că va locui în <i>(acea zonă din sanctuar care este în)</i> întuneric.


text:
Eu am construit o casă impunătoare pentru Tine<i>(, Doamne)</i> – un loc în care să locuieşti pentru totdeauna.”


text:
Apoi regele s-a întors cu faţa spre întreaga adunare a poporului Israel şi a binecuvântat-o. Întreaga adunare a poporului Israel stătea în picioare.


text:
El a zis: „Să fie binecuvântat Iahve, Dumnezeul lui Israel, Cel care a avut forţa să facă ce i-a promis tatălui meu numit David, când i-a zis:


text:
«Din ziua în care Mi-am scos poporul de pe teritoriul Egiptului, nu am ales niciun <i>(alt)</i> oraş existent pe teritoriul locuit de triburile lui Israel ca să Îmi construiesc acolo o casă pentru numele Meu; şi nici nu am ales pe <i>(alt)</i>cineva care să fie conducătorul poporului Meu numit Israel.


text:
Ci am ales <i>(doar)</i> Ierusalimul, pentru ca numele Meu să fie acolo; şi l-am ales <i>(în mod exclusiv)</i> pe David ca să guverneze poporul Meu numit Israel.»


text:
Tatăl meu – David – intenţiona să construiască o casă pentru numele Dumnezeului lui Israel numit Iahve.


text:
Dar El i-a zis tatălui meu numit David: «Tu te-ai gândit să construieşti o casă numelui Meu; şi este o bună intenţie!


text:
Totuşi nu tu vei construi casa; ci fiul tău – cel ce ţi s-a născut – va construi o casă numelui Meu!»


text:
Iahve a respectat ce a promis. Eu am venit în locul tatălui meu numit David, m-am aşezat pe tronul de guvernare a poporului Israel – aşa cum a promis Iahve – şi am construit casa pentru numele Dumnezeul lui Israel numit Iahve.


text:
Apoi Solomon a stat înaintea altarului lui Iahve în prezenţa întregii adunări a poporului Israel; şi şi-a întins mâinile spre cer.


text:
Solomon făcuse o platformă din bronz şi o instalase în mijlocul curţii. Platforma avea o lungime de cinci coţi, o lăţime de cinci coţi şi o înălţime de trei coţi. Solomon stătea pe ea atunci când s-a aplecat pe genunchi în prezenţa întregii adunări a poporului Israel şi şi-a îndreptat mâinile spre cer.


text:
El a mai zis: „Doamne, Dumnezeul lui Israel, nu este niciun <i>(dumne)</i>zeu ca Tine: nici în cer, nici pe pământ! Tu respecţi permanent legământul şi Îţi menţii constant bunătatea faţă de slujitorii Tăi care umblă în prezenţa Ta din toată inima lor!


text:
Tu Ţi-ai respectat promisiunea faţă de sclavul Tău care a fost tatăl meu numit David. Ce ai spus cu gura Ta, ai făcut să se întâmple acţionând cu mâna Ta – aşa cum se vede astăzi!


text:
Doamne, Dumnezeul lui Israel, fă să se întâmple ce ai promis sclavului Tău – tatălui meu, numit David – când ai zis: «Nu vei fi lipsit niciodată de un urmaş care să stea în prezenţa Mea pe tronul de guvernare a poporului Israel – dacă fiii tăi vor fi atenţi la comportamentul lor şi vor trăi în acord cu legea Mea exact cum ai procedat tu!».


text:
Acum, Doamne, Dumnezeul lui Israel, doresc să se întâmple conform promisiunii pe care ai făcut-o sclavului Tău numit David.


text:
Dar oare va fi posibil ca Dumnezeu să locuiască pe pământ împreună cu omul? De fapt, nici chiar cerul şi cerul cerului nu Te pot cuprinde! Deci cu atât mai puţin ai putea fi cuprins de această casă pe care am construit-o eu!


text:
Doamne, Dumnezeul meu, ia în considerare rugăciunea slujitorului Tău şi cererea lui! Ascultă această voce care strigă spre tine şi rugăciunea pe care Ţi-o face slujitorul Tău!


text:
Doresc ca ochii Tăi să vegheze atât ziua cât şi noaptea, privind protector spre această casă care este locul unde ai spus că Îţi vei pune numele. Ascultă rugăciunea pe care Ţi-o face slujitorul Tău pentru acest loc!


text:
Ascultă cererile slujitorului Tău şi ale poporului Tău numit Israel – când se vor ruga <i>(privind)</i> spre acest loc. Ascultă din locul în care Îţi este locuinţa – din cer. Ascultă şi iartă!


text:
Se va putea întâmpla ca cineva să păcătuiască împotriva semenului lui; şi va fi obligat apoi să facă un jurământ. Când va veni să jure înaintea altarului care este în această casă,


text:
ascultă <i>(rugăciune lui)</i> din cer, lucrează şi judecă-i pe slujitorii Tăi, condamnându-l pe cel păcătos. Fă astfel să vină împotriva capului lui faptele pe care le-a făcut; şi fă dreptate celui corect, recompensându-l conform dreptăţii lui!


text:
Când poporul Tău numit Israel va fi învins de duşman pentru că a păcătuit împotriva Ta, probabil că se va întoarce la Tine, va glorifica numele Tău, Ţi se va ruga şi va dori să beneficieze de bunătatea Ta în această casă.


text:
Atunci, Te rog să asculţi <i>(rugăciunea)</i> din cer, să ierţi păcatul poporului Tău numit Israel şi să îl aduci înapoi în ţara pe care le-ai dat-o după ce o promiseseşi strămoşilor lui.


text:
Se va putea întâmpla ca cerul să fie închis şi să nu mai vină ploaie, pentru că ei vor păcătuit împotriva Ta. Dacă se vor ruga cu privirea spre acest loc, dacă vor glorifica numele Tău şi vor înceta să practice păcatul în care trăiseră până atunci – pentru că i-ai pedepsit –,


text:
ascultă <i>(această rugăciune)</i> din cer. Iartă astfel păcatul slujitorilor Tăi şi al poporului Tău numit Israel. Învaţă-i drumul corect pe care trebuie să meargă; şi trimite ploaie peste ţara Ta pe care ai dat-o ca proprietate poporului Tău!


text:
Va fi posibil ca în ţară să vină foamete, epidemie, filoxeră, mană, lăcuste sau omizi. Se poate întâmpla şi ca duşmanii lor să le asedieze oraşele. Orice alt dezastru sau boală ar veni,


text:
este posibil ca cineva din popor sau tot poporul Tău numit Israel să facă rugăciuni şi cereri, recunoscându-şi fiecare murdărirea cu păcat şi durerea lui, întinzând mâinile spre această casă.


text:
Atunci, Te rog să asculţi din cer care este zona locuinţei Tale. Să ierţi şi să recompensezi fiecăruia conform faptelor lui – Tu, care cunoşti gândurile fiecărui om – pentru că numai Tu cunoşti inimile oamenilor.


text:
Astfel, ei se vor teme de Tine şi vor trăi conform metodelor precizate de Tine – tot timpul cât vor exista în ţara pe care le-ai dat-o strămoşilor noştri.


text:
Este posibil ca şi străinul care nu este din poporul Tău numit Israel, să vină dintr-o ţară îndepărtată motivat de faima numelui Tău care este mare, impresionat de renumele mâinii Tale care demonstrează forţă şi determinat de braţul Tău care este întins. Atunci când va veni şi se va ruga cu privirea spre această casă,


text:
ascultă-l din cer unde este zona locuinţei Tale; şi dă-i acelui străin tot ce îţi va cere; pentru ca toate popoarele pământului să îţi cunoască numele, să se teamă de Tine aşa cum se teme poporul Tău numit Israel şi să ştie că numele Tău este invocat peste această casă pe care am construit-o eu.


text:
Când poporul Tău va merge la război împotriva duşmanilor lui – acolo unde îl vei trimite – şi se va ruga Ţie cu mâinile îndreptate spre acest oraş pe care l-ai ales Tu şi spre casa pe care am construit-o pentru numele Tău,


text:
Când vor păcătui împotriva Ta – pentru că nu există om care să nu păcătuiască –, îţi vor declanşa mânia şi îi vei face să ajungă la discreţia duşmanilor lor care îi vor duce captivi într-o ţară depărtată sau apropiată.


text:
Va fi posibil ca acolo, din zona unde au fost duşi captivi, să îşi analizeze inimile, să se întoarcă la Tine şi să caute bunătatea Ta în ţara captivităţii lor, spunând: «Am păcătuit, am greşit şi am făcut ce este rău!».


text:
De acolo, din ţara unde au fost duşi în captivitate, este posibil să se întoarcă la Tine din toată inima lor şi din tot sufletul lor. Dacă se vor ruga cu mâinile îndreptate spre ţara lor pe care le-ai dat-o strămoşilor lor, spre oraşul pe care Tu l-ai ales şi spre casa pe care am construit-o eu pentru numele Tău,


text:
ascultă rugăciunea lor din cer unde este teritoriul locuinţei Tale; şi să iei în considerare cererile lor, făcându-le dreptate! Să ierţi poporul Tău care a păcătuit faţă de Tine!


text:
Acum, Dumnezeul meu, aş dori ca ochii Tăi să fie deschişi şi urechile Tale să audă rugăciunea pe care am făcut-o în acest loc!


text:
Doamne, Dumnezeule, vino de-acum la locul Tău de odihnă – împreună cu acest Cufăr al forţei Tale! Doamne, Dumnezeule, permite ca preoţii Tăi să se îmbrace cu salvarea, iar sfinţii Tăi să se bucure de bunătatea Ta!


text:
Doamne, Dumnezeule, nu Îţi întoarce faţa de la unsul Tău! Aminteşte-Ţi de promisiunile făcute sclavului Tău numit David!”


text:
Când şi-a terminat Solomon rugăciunea, a coborât foc din cer care a consumat arderea integrală şi sacrificiile. Cu acea ocazie, casa a fost umplută de gloria lui Iahve.


text:
Toţi israelienii au văzut focul coborând şi gloria lui Iahve care venise peste casă. Atunci s-au aplecat cu faţa spre pământ, s-au închinat şi au lăudat pe Iahve, zicând: „El este bun! Bunătatea Lui durează pentru eternitate!”


text:
Regele Solomon a adus ca sacrificiu douăzeci şi două de mii de boi şi o sută douăzeci de mii de oi. Astfel, regele şi tot poporul au sfinţit casa lui Dumnezeu.


text:
Atât preoţii cât şi leviţii cu instrumentele de cântat lui Iahve pe care le făcuse regele David pentru lăudarea Lui, stăteau la locurile lor, zicând: „Bunătatea Lui durează pentru eternitate!” Preoţii stăteau înaintea leviţilor sunând din goarne în prezenţa întregului Israel.


text:
Solomon a sfinţit şi mijlocul curţii; apoi a făcut la fel cu locul din faţa casei lui Iahve. Acolo a adus el arderile integrale şi grăsimea sacrificiilor de pace – pentru că altarul de bronz pe care îl făcuse, nu putea susţine toate arderile integrale, toate darurile de mâncare şi toată grăsimea <i>(animalelor)</i>.


text:
Solomon a sărbătorit atunci şapte zile împreună cu tot poporul Israel care formase o adunare foarte numeroasă: oamenii veniseră începând din zona numită Lebo-Hamat până la cele de lângă Râul Egiptului.


text:
În a opta zi au avut o altă adunare – pentru că au făcut sfinţirea altarului în şapte zile; iar sărbătoarea a durat tot şapte zile.


text:
În a douăzeci şi treia zi din a şaptea lună, Solomon a dat ocazia poporul să meargă la corturi. Ei au plecat bucuroşi şi cu mulţumire în inimă pentru binele făcut de Iahve lui David, lui Solomon şi poporului Său numit Israel.


text:
Astfel a terminat Solomon casa lui Iahve şi palatul regal. Solomon a reuşit să facă tot ce îşi planificase atât în casa lui Iahve cât şi în palatul lui.


text:
Apoi Iahve i S-a revelat lui Solomon noaptea; şi i-a zis: „Ţi-am ascultat rugăciunea şi am ales ca acest loc să fie consacrat pentru casa unde Mi se vor oferi sacrificii.


text:
Vor fi situaţii când voi închide cerul şi nu va mai fi ploaie, când voi porunci lăcustelor să mănânce vegetaţia din ţară şi când voi trimite epidemia în poporul Meu.


text:
Atunci, dacă poporul Meu – peste care Îmi este chemat numele – se va smeri, se va ruga şi va căuta faţa Mea, dacă se va întoarce de la comportamentul lui rău, voi asculta din cer <i>(rugăciunea lui)</i>, îi voi ierta păcatele şi îi voi vindeca ţara.


text:
Începând de acum, ochii Mei vor fi deschişi şi urechile Mele vor lua în considerare rugăciunea făcută în acest loc.


text:
Am ales şi am sfinţit această casă pentru ca numele Meu să fie acolo pentru totdeauna. Inima Mea şi ochii Mei vor fi acolo în fiecare zi.


text:
Iar dacă tu vei trăi în prezenţa Mea având un comportament ca acela al tatăl tău numit David, respectând tot ce ţi-am poruncit şi conformându-te cerinţelor legilor şi deciziilor Mele,


text:
voi consolida tronul suveranităţii tale, aşa cum i-am jurat tatălui tău. Voi face exact cum am promis atunci când am zis: «Nu vei fi lipsit niciodată de un urmaş care să guverneze poporul Israel.»


text:
Dar dacă vă veţi întoarce de la Mine uitând legile şi poruncile pe care vi le-am dat, dacă vă veţi depărta <i>(de Mine)</i>, dacă veţi sluji altor <i>(dumne)</i>zei şi vă veţi închina în faţa lor,


text:
atunci vă voi dezrădăcina din ţara pe care v-am dat-o şi voi abandona această casă pe care am sfinţit-o pentru numele Meu. O voi face astfel de râs; şi va fi ridiculizată între toate celelalte popoare.


text:
Astfel, oricât de impunătoare este această casă acum, toţi cei care vor trece pe lângă ea, se vor mira şi vor întreba: «De ce a procedat Iahve aşa cu această ţară şi cu această casă?»


text:
Atunci li se va răspunde: «Pentru că L-au abandonat pe Dumnezeul strămoşilor lor care se numeşte Iahve – Cel care i-a scos de pe teritoriul Egiptului – şi pentru că s-au asociat cu alţi <i>(dumne)</i>zei, s-au închinat înaintea lor şi le-au slujit. Aşa se explică de ce a adus El împotriva lor tot acest dezastru!»”


text:
Solomon a început să reconstruiască oraşele pe care i le-a dat Hiram şi să îi aducă pe israelieni să locuiască acolo.


text:
A reconstruit Bet-Horonul de sus şi Bet-Horonul de jos – ca oraşe fortificate cu ziduri, cu porţi şi cu zăvoare.


text:
Apoi a reconstruit Baalatul şi toate oraşele pentru provizii pe care le avea. Solomon a mai reconstruit toate oraşele pentru care şi pe cele pentru cavalerie. A făcut tot ce şi-a dorit să construiască în Ierusalim, în Liban şi în toată ţara care era condusă în mod suveran de el.


text:
Rămăseseră nişte supravieţuitori dintre hitiţi, dintre amoriţi, dintre periziţi, dintre hiviţi şi dintre iebusiţi – care nu aparţineau poporului Israel.


text:
Urmaşii acestor popoare care rămăseseră în ţară şi pe care israelienii nu i-au distrus, au fost folosiţi de Solomon la prestarea unor servicii obligatorii extenuante; şi au rămas până astăzi implicaţi în aceste activităţi.


text:
Solomon nu i-a folosit pe israelieni ca sclavi la lucrările pe care le-a făcut – pentru că ei îi slujeau ca luptători în armată; iar unii erau şefi şi conducători ai carelor sau ai celor care luptau pe cai.


text:
Existau două sute cincizeci de conducători care erau angajaţi în slujba regelui Solomon pentru supravegherea poporului.


text:
Solomon a dus-o pe fiica faraonului din oraşul lui David în palatul pe care îl construise pentru ea; pentru că zisese: „Soţia mea nu trebuie să locuiască în palatul lui David – regele lui Israel – pentru că locurile în care a intrat Cufărul lui Iahve sunt sfinte!”


text:
Sacrificiile erau oferite conform reglementărilor zilnice. Despre acele sacrificii, Moise poruncise să fie aduse cu ocazia Sabatului, a lunii noi şi a celor trei sărbători anuale: Sărbătoarea Turtelor, Sărbătoarea Săptămânilor şi Sărbătoarea Corturilor.


text:
Solomon a pus în slujbă – conform deciziei tatălui lui numit David – acele grupuri ale preoţilor şi ale leviţilor care, aşa cum le impunea slujba şi responsabilităţile lor, lăudau pe Iahve şi slujeau în prezenţa preoţilor în fiecare zi. A mai desemnat şi portari – conform organizării pe grupuri – la fiecare poartă, exact cum poruncise omul lui Dumnezeu numit David.


text:
Nu au deviat în niciun fel de la porunca regelui cu privire la preoţi, cu privire la leviţi şi cu privire la camerele tezaurului.


text:
Astfel a fost realizată întreaga lucrare a lui Solomon; şi a putut fi redată <i>(în scris)</i> din ziua când s-a pus temelia casei lui Iahve până când ea a fost terminată în totalitate.


text:
Prin intermediul slujitorilor lui, Hiram i-a trimis lui Solomon corăbii şi slujitori care cunoşteau marea. Aceia, împreună cu slujitorii lui Solomon, s-au dus la Ofir şi au luat de acolo patru sute cincizeci de talanţi de aur. Ei i-au adus acel aur regelui Solomon.


text:
Atunci când regina din Şeba a auzit despre faima lui Solomon, a venit la Ierusalim, ca să îl testeze punându-i întrebări cu un mare grad de dificultate. Era însoţită de o caravană formată din foarte multe persoane. Avea cu ea cămile încărcate cu substanţe aromate, foarte mult aur şi pietre preţioase. A venit la Solomon şi i-a vorbit despre tot ce îşi pregătise în mintea ei.


text:
Solomon i-a răspuns la toate întrebările. Nu a fost niciun lucru prea greu pe care Solomon să nu fi ştiut să i-l clarifice.


text:
mâncarea de la masa lui, locuinţa slujitorilor lui, felul cum era servit de slujitori şi hainele acelora. I-a mai remarcat pe cei care îi aduceau băuturile şi a observat hainele lor. Apoi a văzut animalele pe care Solomon le aducea la casa lui Iahve şi pe care el le oferea ca să fie arse integral. Atunci a rămas foarte surprinsă.


text:
Apoi i-a zis regelui: „Deci este adevărat ce am auzit despre faptele tale şi despre înţelepciunea ta!


text:
Dar nu am crezut aceste lucruri până când nu am venit să le văd cu ochii mei. Totuşi, constat că nu mi s-a relatat nici măcar pe jumătate despre grandoarea înţelepciunii tale! Tu eşti mult mai capabil decât se spune în zvonul pe care l-am auzit!


text:
Oamenii tăi sunt fericiţi. Chiar şi aceşti slujitori ai tăi care stau mereu înaintea ta şi care aud înţelepciunea ta, sunt fericiţi!


text:
Să fie binecuvântat Dumnezeul tău care se numeşte Iahve – Cel care te-a agreat şi te-a pus pe tronul Lui, ca să fii rege pentru Iahve – Dumnezeul tău. El îl iubeşte pe Israel şi vrea să îl facă stabil <i>(ca popor)</i> pentru totdeauna! El te-a pus rege al lor ca să judeci şi să faci dreptate!”


text:
Regina i-a donat regelui o sută douăzeci de talanţi de aur, o mare cantitate de substanţe aromate şi pietre preţioase. Nu au mai fost niciodată substanţe parfumate ca acelea pe care regina din Şeba i le-a oferit regelui Solomon.


text:
Slujitorii lui Hiram şi slujitorii lui Solomon – care aduseseră aur din Ofir – au mai adus de acolo şi lemn de algum şi pietre preţioase.


text:
Din acel lemn de algum, regele a făcut trepte pentru casa lui Iahve şi pentru palatul regal, lire şi harpe pentru cântăreţi. Niciodată nu mai existase acel fel de lemn în teritoriul locuit de urmaşii lui Iuda.


text:
Regele Solomon i-a dat reginei din Şeba tot ce a dorit şi tot ce a cerut. El i-a oferit mai mult decât a adus ea regelui. Apoi regina a plecat şi s-a întors în ţara ei împreună cu slujitorii care o însoţiseră.


text:
Cantitatea de aur care intra anual în tezaurul lui Solomon era de şase sute şaizeci şi şase de talanţi,


text:
în afară de aurul adus de comercianţi. În plus, toţi regii Arabiei şi conducătorii zonei îi aduceau lui Solomon aur şi argint.


text:
Regele Solomon a făcut două sute de scuturi mari din aur bătut. Pentru fiecare scut a folosit câte şase sute de şecheli de aur bătut.


text:
A mai făcut trei sute de scuturi mici din aur bătut. Pentru fiecare dintre aceste scuturi a folosit câte trei sute de şecheli de aur. Regele le-a pus în Palatul Pădurii Libanului.


text:
Tronul avea şase trepte şi un loc pentru rezemarea picioarelor – din aur – care era prins şi fixat de tron. De fiecare parte a tronului era câte o rezemătoare; iar lângă fiecare rezemătoare era pus câte un leu.


text:
Încă doisprezece lei erau puşi atât pe o parte cât şi pe cealaltă a celor şase trepte. Asemenea tron nu se mai făcuse pentru niciun regat.


text:
Toate vasele de băut ale regelui Solomon erau făcute din aur; şi toate vasele din Palatul Pădurii Libanului erau realizate din aur de cea mai bună calitate – pentru că argintul nu era de mare valoare în zilele regatului lui Solomon.


text:
Regele avea corăbii de Tarşiş care navigau conduse de slujitorii lui Hiram; şi o dată la trei ani, ele aduceau aur, argint, fildeş, maimuţe şi păuni.


text:
Toţi regii de pe pământ doreau să îl vadă pe Solomon, ca să îi asculte înţelepciunea pe care Dumnezeu o pusese în el.


text:
În fiecare an, oricine venea la Solomon, îşi aducea darul: vase de argint şi de aur, arme, substanţe parfumate, cai şi măgari.


text:
Solomon avea patru mii de grajduri pentru cai. Deţinea care şi douăsprezece mii de călăreţi pe care îi ţinea atât în oraşele pentru care, cât şi împreună cu el, la Ierusalim.


text:
El era suveran în toate regatele: de la râu până în teritoriul filistenilor şi chiar până la limita teritorială a Egiptului.


text:
Regele Solomon a făcut ca argintul să fie la fel de frecvent întâlnit în Ierusalim cum erau pietrele; iar cedrii deveniseră la fel de mulţi ca sicomorii de pe dealuri.


text:
Celelalte fapte ale lui Solomon – de la început până la sfârşit – oare nu sunt scrise în „Cronicile profetului Natan”, în „Profeţia şilonitului Ahia” şi în „Viziunile lui Ido – cel care avea capacitatea de a vedea ce revelează Iahve”? Acelea sunt evidenţele istorice <i>(în care este consemnată şi istoria)</i> cu privire la Ieroboam, fiul lui Nebat.


text:
Apoi Solomon s-a culcat lângă părinţii lui; şi a fost înmormântat în oraşul tatălui lui numit David. În locul <i>(rege)</i>lui Solomon a guvernat fiul lui numit Roboam.


text:
Când Ieroboam – fiul lui Nebat – a auzit acest lucru, era în Egipt. El fugise acolo pentru că îi fusese frică de regele Solomon. Ieroboam s-a întors din Egipt.


text:
S-au dus să îl cheme; iar Ieroboam împreună cu întregul popor Israel au venit şi i-au vorbit lui Roboam astfel:


text:
„Tatăl tău a făcut din ce în ce mai greu jugul nostru. Acum, noi îţi cerem să ne scapi de slujba dură la care ne-a obligat tatăl tău şi de acest greu jug pe care l-a pus peste noi. Dacă vei proceda aşa, îţi vom sluji!”


text:
Regele Roboam s-a consultat cu bătrânii care i-au slujit tatălui lui numit Solomon cât timp trăise. El i-a întrebat: „Ce îmi sugeraţi să răspund acestui popor?”


text:
Ei i-au zis: „Dacă vei fi bun şi tolerant cu acest popor, dacă le vei vorbi folosind cuvinte plăcute, ei vor fi slujitorii tăi toată viaţa lor.”


text:
Dar Roboam nu a luat în considerare propunerea pe care i-au prezentat-o bătrânii; ci a cerut şi părerea tinerilor cu care copilărise el şi care îi slujeau.


text:
El i-a întrebat: „Ce îmi sugeraţi să fac? Cum să răspund acestui popor care mi-a cerut să îl scap de greutatea jugului pus de tatăl meu peste el?”


text:
Tinerii care copilăriseră împreună cu el, i-au răspuns: „Acestui popor care ţi-a zis că tatăl tău i-a făcut jugul din ce în ce mai greu şi că tu trebuie să îl iei de peste el, să îi spui astfel: «Degetul meu mic este mai gros decât şoldurile tatălui meu!


text:
Tatăl meu a pus un jug greu peste voi; dar eu voi adăuga alte greutăţi la jugul vostru. Tatăl meu v-a pedepsit <i>(bătându-vă)</i> cu simple bice; dar eu vă voi pedepsi cu bice împletite care au metal în capetele lor!»”


text:
A treia zi s-a adunat tot poporul; şi împreună cu Ieroboam au venit la Roboam – aşa cum le poruncise regele când le zisese: „Întoarceţi-vă la mine după trei zile!”


text:
şi le-a vorbit conform sfatului dat de tineri, zicând: „Tatăl meu v-a făcut jugul din ce în ce mai greu; dar eu voi adăuga alte greutăţi la el! Tatăl meu v-a pedepsit <i>(bătându-vă)</i> cu simple bice; dar eu vă voi pedepsi folosind bice împletite şi cu metal în capetele lor!”


text:
Astfel, regele nu a ascultat dorinţa poporului – pentru că această decizie venea de la Dumnezeu. S-a întâmplat aşa pentru că Iahve dorea să îşi respecte astfel ce spusese despre Ieroboam – fiul lui Nebat – prin Ahia din Şilo.


text:
Când toţi israelienii au văzut că regele nu le-a aprobat cererea, i-au răspuns: „Ce avem noi în comun cu David? Nu avem niciun avantaj din relaţia cu fiul lui Işai. Israel, mergi la corturile tale! Iar tu, David, ai grijă de familia ta!” Atunci tot poporul Israel a plecat acasă.


text:
Dar Roboam a continuat să guverneze în teritoriul locuit de israelienii care erau în oraşele numite „Iuda”.


text:
Regele Roboam l-a trimis la ei pe Adoniram – şeful oamenilor care prestau munci extenuante. Dar israelienii l-au omorât lovindu-l cu pietre. Atunci regele Roboam s-a grăbit să urce în car şi să fugă la Ierusalim.


text:
Astfel s-au revoltat cei din teritoriul numit Israel împotriva familiei lui David; şi aşa au şi rămas până astăzi.


text:
Când a ajuns Roboam la Ierusalim, a adunat pe urmaşii lui Iuda şi pe ai lui Beniamin: erau o sută optzeci de mii de bărbaţi speciali, antrenaţi să lupte. El i-a adus ca să lupte împotriva celor din teritoriul numit Israel, intenţionând ca astfel să aducă din nou <i>(tot)</i> regatul sub autoritatea lui Roboam.


text:
„Spune-i lui Roboam – fiul lui Solomon, regele celor din teritoriul numit Iuda – şi tuturor israelienilor care sunt urmaşi ai lui Iuda şi ai lui Beniamin, că


text:
Iahve le transmite: «Nu vă duceţi să luptaţi împotriva fraţilor voştri! Întoarceţi-vă fiecare acasă; pentru că de la Mine a venit acest lucru!»” Atunci ei s-au conformat cuvintelor lui Iahve: fiecare s-a întors acasă; şi astfel nu s-au mai dus <i>(să lupte)</i> împotriva lui Ieroboam.


text:
Ţora, Aialon şi Hebron. Aceste oraşe erau pe teritoriul descendenţilor lui Iuda şi ai lui Beniamin. Ele erau fortificate.


text:
Roboam a consolidat acele fortăreţe, le-a desemnat conducători şi a pus în ele magazii cu alimente, cu ulei de măsline şi cu vin.


text:
În fiecare dintre aceste oraşe a pus scuturi şi lănci; şi le-a fortificat foarte mult. Urmaşii lui Iuda şi ai lui Beniamin erau de partea lui.


text:
Preoţii şi leviţii – care se stabiliseră în tot teritoriul fostului regat numit Israel, au venit înaintea lui din toate regiunile.


text:
Leviţii îşi abandonaseră păşunile şi proprietăţile; şi veniseră în teritoriul numit Iuda – la Ierusalim – pentru că Ieroboam şi fiii lui îi împiedicaseră să îşi mai facă slujba de preoţi ai lui Iahve.


text:
Ieroboam îşi pusese propriii lui preoţi pentru ţapii şi pentru viţeii pe care îi făcuse pe înălţimi.


text:
Oameni din toate triburile lui Israel care doreau din inimă să Îl caute pe Dumnezeul lui Israel numit Iahve, i-au urmat pe leviţi la Ierusalim – ca să aducă sacrificii lui Iahve, adică Celui care era Dumnezeul strămoşilor lor.


text:
Astfel au consolidat regatul care s-a numit Iuda; şi pentru o perioadă de trei ani, ei l-au susţinut pe Roboam – fiul lui Solomon – pentru că atât au urmat exemplul lui David şi al lui Solomon.


text:
Roboam a luat-o ca soţie pe Mahalat – fiica lui Ierimot, fiul lui David – şi a lui Abihail – fiica lui Eliab, fiul lui Işai.


text:
Apoi el s-a căsătorit cu Maaca – nepoata lui Absalom – care i-a născut pe Abia, pe Atai, pe Ziza şi pe Şelomit.


text:
Roboam a iubit-o pe Maaca – care era nepoata lui Absalom – mai mult decât pe toate soţiile şi pe concubinele lui. El a avut optsprezece soţii şi şaizeci de concubine; şi astfel, în familia lui s-au născut douăzeci şi opt de fii şi şaizeci de fiice.


text:
Roboam l-a desemnat comandant <i>(al armatei)</i> pe Abia – fiul Maacăi – făcându-l astfel să fie conducătorul fraţilor lui; pentru că intenţiona să îl declare rege.


text:
El a fost foarte abil şi a împrăştiat pe unii dintre fiii lui prin toate regiunile locuite de urmaşii lui Iuda şi de ai lui Beniamin, prin toate oraşele fortificate ale acestora – unde le-a dat hrană din abundenţă şi le-a căutat multe soţii.


text:
Când i s-a stabilizat şi i s-a consolidat guvernarea, Roboam a abandonat ascultarea de legea lui Iahve; şi apoi tot poporul Israel a făcut acelaşi lucru împreună cu el.


text:
În al cincilea an al guvernării regelui Roboam, Şişac – monarhul Egiptului – a venit să lupte împotriva Ierusalimului, pentru că israelienii nu fuseseră loiali lui Iahve.


text:
Şişac venise însoţit de o mie două sute de care şi de şaizeci de mii de călăreţi. Împreună cu aceştia au venit şi din Egipt foarte mulţi oameni. Ei erau dintre libieni, dintre suchiţi şi dintre cuşiţi.


text:
Atunci profetul Şemaia s-a prezentat în faţa lui Roboam şi a conducătorilor teritoriului numit Iuda, care veniseră împreună la Ierusalim când fugeau de Şişac. El le-a zis: „Iahve vorbeşte astfel: «Voi M-aţi abandonat! Acum, şi Eu vă abandonez, lăsându-vă la discreţia lui Şişac!»”


text:
Atunci conducătorii lui Israel şi regele s-au smerit şi au zis: „Iahve este corect când procedează aşa!”


text:
Iahve a văzut că ei s-au smerit. Atunci Cuvântul lui Iahve a vorbit din nou lui Şemaia, zicându-i: „Pentru că s-au smerit, nu îi voi distruge total; ci le voi oferi curând ajutorul Meu; şi nu Îmi voi revărsa mânia peste Ierusalim prin mâna lui Şişac.


text:
Totuşi, israelienii vor fi sclavii lui Şişac; şi vor simţi diferenţa între a-Mi sluji Mie şi a sluji regilor altor ţări!”


text:
Şişac – monarhul Egiptului – a asediat Ierusalimul şi a luat comorile casei lui Iahve şi comorile din palatul regelui: a luat tot ce a găsit acolo. Şişac a luat şi scuturile de aur pe care le făcuse Solomon.


text:
În locul acelor scuturi, regele Roboam a făcut altele de bronz: şi le-a dat comandanţilor gărzilor – celor care păzeau intrarea în palatul regelui.


text:
De fiecare dată când regele mergea la casa lui Iahve, gărzile veneau şi le purtau înaintea lui. Apoi le aduceau înapoi în camera gărzilor.


text:
Pentru că s-a smerit, mânia lui Iahve şi-a schimbat direcţia; şi astfel, El nu l-a distrus total pe Roboam. Încă mai existau în teritoriul numit Iuda unele lucruri bune.


text:
Regele Roboam şi-a consolidat conducerea la Ierusalim şi a continuat să guverneze. Roboam avea patruzeci şi unu de ani când a devenit rege; şi a guvernat şaptesprezece ani la Ierusalim – în oraşul pe care Iahve l-a ales dintre toate triburile lui Israel ca să Îşi pună acolo numele Său. Numele mamei lui Roboam era Naama. Ea era amonită.


text:
Faptele lui Roboam – de la începutul guvernării lui şi până la sfârşitul ei – oare nu sunt scrise în „Cronicile profetului Şemaia şi ale vizionarului Ido”? Acelea sunt cronicile care includ genealogiile. Între Roboam şi Ieroboam a fost război tot timpul cât au trăit.


text:
Roboam s-a culcat lângă părinţii lui; şi a fost înmormântat în oraşul lui David. În locul lui Roboam a guvernat fiul lui numit Abia.


text:
În al optsprezecelea an al guvernării regelui Ieroboam, în teritoriul numit Iuda a început să guverneze Abia.


text:
El a avut reşedinţa la Ierusalim, de unde a condus trei ani. Mama lui se numea Maaca şi era fiica lui Uriel din Ghiva. Între Abia şi Ieroboam a fost război.


text:
Abia a început lupta, având o armată formată din luptători remarcabili – patru sute de mii de bărbaţi. Ieroboam a aşezat în poziţie de luptă împotriva lui Abia opt sute de mii de bărbaţi luptători special antrenaţi pentru război.


text:
Abia s-a urcat pe culmea muntelui Ţemaraim, care este în regiunea muntoasă locuită de urmaşii lui Efraim; şi a zis: „Ieroboam şi voi, israelienilor, ascultaţi-mă!


text:
Oare nu ştiţi că Dumnezeul lui Israel numit Iahve a dat pentru totdeauna lui David şi urmaşilor lui dreptul guvernării poporul Israel printr-un legământ de sare?


text:
Dar acum, Ieroboam – fiul lui Nebat, slujitorul fiului lui David numit Solomon – a avut curajul să se revolte împotriva stăpânului lui!


text:
S-au aliat cu el nişte oameni fără valoare care se opun lui Roboam – fiul lui Solomon. Roboam, fiind tânăr şi timid, nu li s-a putut opune.


text:
Voi credeţi că vă puteţi opune regatului lui Iahve care este deja al urmaşilor lui David, doar pentru că sunteţi o mare mulţime şi pentru că aveţi împreună cu voi viţelul de aur pe care Ieroboam vi l-a făcut ca <i>(dumne)</i>zeu?


text:
Oare nu voi i-aţi alungat pe preoţii lui Iahve – pe urmaşii lui Aaron şi pe leviţi – şi v-aţi făcut apoi preoţi aşa cum fac popoarele celorlalte ţări? Astfel, oricine venea cu un viţel şi cu şapte berbeci ca să fie investit în această slujire, devenea preot al celui care nu este Dumnezeu!


text:
Dar în cazul nostru, Iahve este Dumnezeul pe care Îl slujim; şi noi nu L-am abandonat. Preoţii care slujesc lui Iahve, sunt urmaşii lui Aaron; iar leviţii sunt la slujbele lor <i>(de la Templu)</i>.


text:
Noi aducem lui Iahve arderi integrale şi tămâie parfumată în fiecare dimineaţă şi în fiecare seară, punem pâinea prezentării pe acea masă curată şi aprindem în fiecare seară candelele în suportul lor. Noi respectăm porunca Dumnezeului nostru care se numeşte Iahve! Dar voi L-aţi abandonat.


text:
Priviţi: în fruntea noastră este chiar Dumnezeu şi preoţii Lui cu goarnele răsunătoare – ca să sune împotriva voastră. Israelieni, nu vă luptaţi împotriva Dumnezeului strămoşilor voştri numit Iahve; pentru că nu veţi învinge!”


text:
Atunci Ieroboam i-a chemat în luptă pe cei care fuseseră puşi să stea ascunşi. Ei au venit ca să atace prin spate; şi astfel, trupele lui erau poziţionate în faţa celor care se numeau „Iuda”, iar cei ascunşi erau în spatele lor.


text:
Când cei numiţi „Iuda” s-a întors, a văzut că trebuia să lupte şi în faţă şi în spate. Atunci au strigat la Iahve să îi ajute; iar preoţii au sunat din goarne.


text:
Bărbaţii din teritoriul numit Iuda au strigat ca pentru război; şi în urma acelui zgomot, Dumnezeu l-a înfrânt categoric pe Ieroboam şi pe toţi ceilalţi care se numeau Israel. Ei au fost învinşi de Abia şi de locuitorii din teritoriul numit Iuda.


text:
Israelienii au fugit din faţa celor numiţi „Iuda”. Astfel, Dumnezeu a făcut ca israelienii să ajungă la discreţia locuitorilor din teritoriul numit Iuda.


text:
Abia şi oamenii lui i-au omorât într-un mare masacru. Au căzut omorâţi atunci din teritoriul numit Israel cinci sute de mii de bărbaţi special antrenaţi pentru război.


text:
Israelienii s-au subordonat <i>(celor numiţi „Iuda”)</i> în acea vreme; iar bărbaţii din teritoriul numit „Iuda” le-au fost superiori în forţă – pentru că s-au încrezut în Dumnezeul strămoşilor lor numit Iahve.


text:
Abia a continuat lupta cu Ieroboam; şi i-a luat câteva oraşe: Betelul cu satele din jurul lui, Ieşana cu satele din jurul ei şi Efronul cu satele din jurul lui.


text:
Dar Abia a crescut în autoritate. El şi-a luat paisprezece soţii care i-au născut douăzeci şi doi de fii şi şaisprezece fiice.


text:
Celelalte fapte ale lui Abia, autoritatea lui şi ce a spus el, sunt scrise în „Relatarea profetului Ido”.


text:
Abia s-a culcat lângă părinţii lui; şi l-au înmormântat în oraşul lui David. În locul lui Abia a guvernat fiul lui numit Asa. În timpul guvernării lui Asa, în ţară a fost pace zece ani.


text:
El a îndepărtat altarele străine şi a desfiinţat înălţimile. A sfărâmat pietrele sacre şi a tăiat imaginile Astartei.


text:
El a ordonat oamenilor din teritoriul numit Iuda să Îl caute pe Dumnezeul strămoşilor lor care se numeşte Iahve şi să Îi respecte legea şi poruncile.


text:
A desfiinţat închinarea pe înălţimi din toate oraşele teritoriului numit Iuda şi stâlpii închinaţi soarelui. Astfel, regatul a beneficiat de pace cât timp a fost condus de Asa.


text:
El a putut construi oraşe fortificate în teritoriul numit Iuda – pentru că în toată acea zonă era pace. Nimeni nu a început vreun război împotriva lui în acei ani – pentru că Iahve îi dăduse odihnă.


text:
Asa a zis oamenilor din teritoriul numit Iuda: „Să construim aceste oraşe şi să le înconjurăm cu ziduri. Să aibă turnuri, porţi şi zăvoare! Ţara este încă a noastră, pentru că L-am căutat pe Dumnezeul nostru – pe Iahve. Noi L-am căutat; şi astfel El ne-a dat pace din toate părţile!” Astfel, ei au făcut diverse construcţii şi au prosperat.


text:
Asa avea o armată formată din trei sute de mii de bărbaţi dintre urmaşii lui Iuda. Ei purtau scut şi lance. Această armată era completată de două sute optzeci de mii de bărbaţi dintre urmaşii lui Beniamin. Ei purtau scutul şi trăgeau cu arcul. Toţi aceştia erau luptători remarcabili.


text:
Cuşitul Zerah a plecat la război împotriva lor cu o armată formată dintr-un milion de luptători şi trei sute de care. El a ajuns până la Mareşa.


text:
Asa L-a chemat pe Dumnezeul lui numit Iahve; şi I-a zis: „Doamne, nu este nimeni ca Tine – care să îl ajute pe cel lipsit de forţă să reuşească împotriva celui care deţine o forţă superioară. Doamne, Dumnezeul nostru, ajută-ne! Pentru că ne încredem în Tine; şi în numele Tău am venit aici împotriva acestei mulţimi de oameni! Doamne, Tu eşti Dumnezeul nostru! Nu lăsa un om să devină învingător într-o luptă care este declanşată împotriva Ta!”


text:
Iahve i-a lovit pe cuşiţi în faţa lui Asa şi a oamenilor veniţi din teritoriul numit Iuda; iar cuşiţii au plecat fugind.


text:
Asa şi poporul care era împreună cu el i-au urmărit până la Gherar; şi mulţi dintre cuşiţi au căzut omorâţi pe acel drum – pentru că au fost distruşi de intervenţia lui Iahve şi a armatei Sale. Cei din „Iuda” au luat o mare pradă de război.


text:
În acelaşi timp, ei au distrus toate oraşele din jurul Gherarului, pentru că teroarea lui Iahve intrase în ele. Luptătorii au prădat toate aceste oraşe pentru că găsiseră multă pradă în ele.


text:
a plecat să îl întâmpine pe Asa; şi i-a zis: „Asa, toţi urmaşii Iuda şi ai lui Beniamin, ascultaţi-mă: Iahve este aliatul vostru atât timp cât şi voi sunteţi aliaţi cu El. Dacă Îl veţi căuta, El va accepta să fie găsit de voi; dar dacă Îl veţi abandona, vă va abandona şi El.


text:
Atunci, în situaţia lor foarte dificilă, s-au întors la Dumnezeul lui Israel care se numeşte Iahve şi L-au căutat; iar El a acceptat să fie găsit de ei.


text:
În acele vremuri, nu era pace nici la plecare nici la venire; pentru că erau tensiuni printre toţi locuitorii ţărilor.


text:
Un popor era anihilat de un alt popor; şi un oraş era distrus de alt oraş – pentru că Dumnezeu îi agita cu diverse necazuri.


text:
Dar acum voi consolidaţi-vă forţele şi nu vă lăsaţi mâinile să se odihnească; pentru că există o recompensă pentru munca voastră!”


text:
Când a auzit cuvintele spuse prin intermediul profeţiei lui Azaria – fiul profetului Oded –, Asa s-a încurajat şi a îndepărtat lucrurile oribile din tot teritoriul urmaşilor lui Iuda şi din cel al urmaşilor lui Beniamin. Le-a eliminat şi pe cele care erau în oraşele cucerite din regiunea muntoasă a urmaşilor lui Efraim. El a înnoit altarul lui Iahve care era în faţa porticului de la casa lui Iahve.


text:
I-a adunat pe toţi oamenii din teritoriul urmaşilor lui Iuda şi pe cei din teritoriul urmaşilor lui Beniamin, împreună cu străinii care erau printre ei, veniţi din teritoriul urmaşilor lui Efraim, din teritoriul urmaşilor lui Manase şi din teritoriul urmaşilor lui Simeon – pentru că mulţi din regatul numit „Israel” au venit şi s-au aliat cu Asa când au văzut că Dumnezeul lui care se numeşte Iahve, îl susţine.


text:
În acea zi au sacrificat şi au oferit lui Iahve din prada pe care o aduseseră: şapte sute de boi şi şapte mii de oi.


text:
Ei au ratificat un legământ care prevedea că Îl vor căuta pe Dumnezeul strămoşilor lor numit Iahve din toată inima şi din tot sufletul lor.


text:
Oricine nu Îl căuta pe Dumnezeul lui Israel care se numeşte Iahve, trebuia să fie omorât – indiferent că era mic sau mare, bărbat sau femeie!


text:
Au făcut un jurământ lui Iahve; şi l-au pronunţat cu voce tare, strigând de bucurie, în timp ce goarnele sunau.


text:
Toţi oamenii din teritoriul numit Iuda s-au bucurat de acest jurământ – pentru că juraseră din toată inima lor. Ei L-au căutat pe Iahve cu toată pasiunea lor; iar El a acceptat să fie găsit de ei. Şi Iahve le-a oferit posibilitatea să aibă pace cu toate popoarele din jurul lor.


text:
Regele Asa nu i-a mai permis nici chiar bunicii lui, numită Maaca, să fie regină – pentru că ea făcuse un oribil idol Astartei. Asa i-a tăiat idolul oribil, l-a făcut bucăţi şi l-a ars lângă valea Chidron.


text:
Dar înălţimile nu au fost desfiinţate din Israel, deşi inima lui Asa a fost devotată lui Iahve tot timpul vieţii lui.


text:
El a adus în casa lui Dumnezeu lucrurile pe care le donase lui Iahve împreună cu tatăl lui: argintul, aurul şi vasele.


text:
În al treizeci şi şaselea an al guvernării lui Asa, Başa – regele din teritoriul numit Israel – a venit să lupte împotriva celor din teritoriul numit Iuda. El a început să fortifice Rama, ca să nu permită nimănui să iasă sau să intre în teritoriul lui Asa – regele celor numiţi „Iuda”.


text:
Asa a luat argintul şi aurul din tezaurul casei lui Iahve şi din tezaurul palatului regal; şi le-a trimis lui Ben-Hadad – regele Aramului – care locuia în Damasc, spunându-i:


text:
„Doresc să fie un legământ între mine şi tine – aşa cum a fost între tatăl meu şi tatăl tău. Ţi-am trimis argint şi aur! În consecinţă, rupe legământul tău făcut cu Başa – regele teritoriului numit Israel – pentru ca el să se retragă din faţa mea.”


text:
Ben-Hadad a aprobat cererea regelui Asa şi i-a trimis pe conducătorii armatelor lui <i>(cu oamenii lor)</i> împotriva oraşelor din teritoriul numit Israel. Ei au cucerit oraşele Iion, Dan, Abel-Maim şi toate cele care aveau provizii din teritoriul locuit de urmaşii lui Neftali.


text:
Când a auzit Başa acest lucru, a încetat fortificarea Ramei şi a oprit lucrarea la care se angajase.


text:
Atunci regele Asa a ordonat tuturor celor din teritoriul numit Iuda să ia pietrele şi lemnele pe care le folosea Başa la fortificarea Ramei. Cu ele, el a fortificat Gheva din zona Miţpa.


text:
În acea vreme, vizionarul Hanani a venit la Asa – regele celor din teritoriul numit Iuda – şi i-a zis: „Armata Aramului a scăpat din mâna ta pentru că te-ai bazat pe regele Aramului şi nu te-ai încrezut în Dumnezeul tău numit Iahve!


text:
Nu aveau cuşiţii şi libienii o armată numeroasă, dotată cu care şi cu foarte mulţi călăreţi? Şi totuşi, pentru că te-ai încrezut în Iahve, El i-a făcut să fie învinşi de tine.


text:
S-a întâmplat aşa pentru că privirea lui Iahve observă întreg pământul, ca să îi susţină pe cei a căror inimă este dedicată Lui! În această situaţie, ai lucrat ca un nebun. În consecinţă, de acum înainte vei avea războaie!”


text:
Asa s-a mâniat pe vizionar şi l-a aruncat în închisoare; pentru că era foarte supărat pe el. În acelaşi timp, Asa îi chinuia şi pe unii oameni din poporul lui.


text:
Faptele lui Asa – de la începutul guvernării lui şi până la sfârşitul ei – sunt scrise în „Cartea regilor lui «Iuda» şi ai lui «Israel»”.


text:
În al treizeci şi nouălea an al guvernării lui, regele Asa a avut o boală care i-a afectat picioarele. El a avut un foarte mare disconfort. Dar chiar şi în timp ce era bolnav, el nu L-a întrebat pe Iahve, ci a consultat medicii.


text:
L-au înmormântat în mormântul pe care şi l-a săpat în oraşul lui David. L-au pus pe un pat impregnat cu substanţe parfumate şi cu diferite uleiuri care miroseau frumos; şi au făcut în cinstea lui un foarte mare foc.


text:
În locul lui Asa a guvernat fiul lui numit Iehoşafat. El şi-a consolidat autoritatea împotriva celor din teritoriul numit Israel.


text:
A pus armată în toate oraşele fortificate din teritoriul numit Iuda. A plasat corpuri de armată atât acolo, cât şi în oraşele din teritoriul locuit de urmaşii lui Efraim, care fuseseră cucerite de tatăl lui: de Asa.


text:
Iahve l-a susţinut pe Iehoşafat, pentru că el a trăit conform modelului de comportament oferit de strămoşul lui numit David în prima parte a vieţii lui; şi nu a fost interesat de închinarea înaintea „baalilor”.


text:
Iehoşafat L-a căutat pe Dumnezeul strămoşului lui şi a respectat poruncile Lui – fără să comită faptele celor din teritoriul numit Israel.


text:
Iahve a consolidat regatul lui Iehoşafat cât timp a fost condus de el. Toţi oamenii din teritoriul numit Iuda îi aduceau lui Iehoşafat daruri; şi el a adunat astfel multă bogăţie şi multă glorie.


text:
Inima lui a fost plină de pasiune pentru metodele lui Iahve. Astfel, el a desfiinţat din teritoriul numit Iuda chiar şi înălţimile şi statuile închinate Astartei.


text:
În al treilea an al guvernării lui, Iehoşafat i-a trimis în oraşele teritoriului numit Iuda pe Ben-Hail, pe Obadia, pe Zaharia, pe Netanel şi pe Micaia – conducătorii lui – ca să înveţe poporul.


text:
Împreună cu ei erau leviţii: Şemaia, Netania, Zebadia, Asael, Şemiramot, Ionatan, Adonia, Tobia şi Tob-Adonia. Erau însoţiţi de preoţii Elişama şi Iehoram.


text:
Aceia au învăţat oamenii din teritoriul numit Iuda din cartea legii lui Iahve pe care o aveau cu ei. Au mers prin toate oraşele teritoriului numit Iuda şi au învăţat poporul.


text:
Teroarea lui Iahve a venit peste toate regatele ţărilor din jurul teritoriului numit Iuda; şi astfel, ele nu s-au luptat cu Iehoşafat.


text:
Nişte filisteni i-au adus daruri lui Iehoşafat; şi i-au plătit o taxă în argint. Nişte arabi i-au adus turme: şapte mii şapte sute de berbeci şi şapte mii şapte sute de ţapi.


text:
Iehoşafat a ajuns la cel mai înalt nivel al respectului de care ar fi putut să beneficieze atunci un rege. El a construit în teritoriul numit Iuda, atât fortăreţe, cât şi oraşe pentru provizii.


text:
Avea multe proprietăţi în oraşele din teritoriul numit Iuda. La Ierusalim avea o armată formată din luptători remarcabili.


text:
Urmează prezentarea numărului lor, grupaţi pe familii: dintre urmaşii lui Iuda, conducători peste grupuri de o mie de oameni, erau: conducătorul Adna, însoţit de trei sute de mii de luptători remarcabili.


text:
şi Amasia – fiul lui Zicri – un voluntar în slujba lui Iahve, însoţit de două sute de mii de luptători remarcabili.


text:
Dintre urmaşii lui Beniamin, erau următorii <i>(conducători)</i>: Eliada – un luptător remarcabil – însoţit de două sute de mii de oameni înarmaţi cu arcuri şi cu scuturi.


text:
Aceştia erau în slujba regelui, în afară de cei puşi în oraşele fortificate de pe tot teritoriul numit Iuda.


text:
După mai mulţi ani, Iehoşafat s-a dus la Ahab, în Samaria. Pentru onoarea lui Iehoşafat şi a poporului care era cu el, Ahab a înjunghiat multe oi şi mulţi boi. Apoi i-a propus lui Iehoşafat să lupte împreună cu el împotriva Ramot-Ghiladului.


text:
Ahab – regele celor din teritoriul numit Israel – l-a întrebat pe Iehoşafat, regele celor din teritoriul numit Iuda: „Vrei să mergi cu mine împotriva Ramot-Ghiladului?” Iehoşafat i-a răspuns: „Eu şi cu tine vom fi uniţi; iar poporul meu va acţiona ca poporul tău. Vin şi eu cu tine la război!”


text:
Dar Iehoşafat i-a mai zis regelui teritoriului numit Israel: „Te rog să întrebi mai întâi cuvântul lui Iahve.”


text:
Regele din teritoriul numit Israel i-a adunat pe profeţi, care erau aproape patru sute de bărbaţi; şi i-a întrebat: „Să facem război împotriva Ramot-Ghiladului sau să renunţăm?” Ei i-au răspuns: „Du-te; pentru că Dumnezeu îi va face să ajungă prizonierii regelui!”


text:
Dar Iehoşafat a zis: „Nu mai este aici niciun alt profet al lui Iahve, pe care să îl putem întreba?”


text:
Regele lui Israel i-a răspuns: „Mai este unul care se numeşte Micaia – fiul lui Imla – prin care-L putem întreba pe Iahve; dar eu îl urăsc, pentru că nu profeţeşte nimic bun despre mine, ci numai rău!” Iehoşafat i-a zis: „Să nu vorbească regele aşa!”


text:
Atunci regele din teritoriul numit Israel a chemat un comandant şi i-a spus: „Cheamă-l repede pe Micaia, fiul lui Imla!”


text:
Regele din teritoriul numit Israel şi Iehoşafat – regele din teritoriul numit Iuda – îmbrăcaţi în hainele lor regale, stăteau pe câte un tron, în zona unde se alegeau cerealele de paie, lângă poarta oraşului Samaria; şi toţi acei profeţi, profeţeau în faţa lor.


text:
Zedechia – fiul lui Chenaana – îşi făcuse nişte coarne din fier; şi spunea: „Iahve vă zice: «Cu aceste coarne îi vei împunge pe aramei până îi vei distruge!»”


text:
Şi toţi ceilalţi profeţi profeţeau la fel, zicând: „Atacă Ramot-Ghiladul şi învinge-l! Iahve îl va face să ajungă în mâna regelui!”


text:
Mesagerul care s-a dus să îl cheme pe Micaia, i-a spus: „Toţi profeţii îi dau regelui veşti bune. Ar fi cazul ca şi cuvântul tău să fie ca al fiecăruia dintre ei; şi să vorbeşti în favoarea lui!”


text:
Când au ajuns la el, regele l-a întrebat: „Micaia, să ne ducem la război împotriva Ramot-Ghiladului sau să renunţăm?” Micaia i-a răspuns: „Du-te şi învinge-i; pentru că vor ajunge în mâinile voastre!”


text:
Regele l-a întrebat: „De câte ori trebuie să te pun să juri că nu îmi vei spune decât adevărul în numele lui Iahve?”


text:
Atunci el a zis: „Am văzut tot Israelul risipit pe munţi ca o turmă de oi care nu are păstor; iar Iahve a zis: «Aceşti oameni nu au stăpân! Să se întoarcă fiecare liniştit acasă!»”


text:
Regele din teritoriul numit Israel, i-a zis lui Iehoşafat: „Nu ţi-am spus că nu profeţeşte nimic bun despre mine, ci numai rău?”


text:
Micaia a mai zis: „Ascultaţi cuvântul lui Iahve! L-am văzut pe Iahve stând pe tronul lui; şi toată armata cerului stătea în picioare la dreapta şi la stânga Lui.


text:
Atunci Iahve a întrebat: «Cine-l va înşela pe Ahab – regele din teritoriul numit Israel – ca să se ducă la Ramot-Ghilad şi să moară acolo?» Unul a răspuns într-un fel şi altul a răspuns în alt fel.


text:
Apoi a venit un spirit care s-a prezentat în faţa lui Iahve; şi I-a zis: «Eu îl voi înşela!» Iahve l-a întrebat: «Cum vei reuşi acest lucru?»


text:
El a răspuns: «Voi pleca şi voi fi un spirit de minciună în gura tuturor profeţilor lui!» Şi Iahve i-a zis: «Îl vei înşela şi vei reuşi! Du-te şi fă aşa!»


text:
Astfel, Iahve a pus un spirit de minciună în gura acestor profeţi ai tăi. Iahve a pronunţat deja verdictul de distrugere a ta!”


text:
Atunci Zedechia – fiul lui Chenaana – s-a apropiat, l-a lovit pe Micaia peste obraz şi i-a zis: „Pe unde a ieşit Spiritul lui Iahve de la mine ca să îţi vorbească?”


text:
Apoi regele din teritoriul numit Israel a zis: „Ia-l pe Micaia, du-l înapoi la Amon – conducătorul oraşului – şi la Ioaş, fiul regelui;


text:
şi spune-le că regele le zice: «Puneţi-l pe acest om în închisoare şi hrăniţi-l cu pâinea întristării şi cu apa întristării până mă voi întoarce în pace!»”


text:
Atunci Micaia a spus: „Dacă te vei întoarce în pace, înseamnă că nu a vorbit Iahve prin mine!” Apoi a adăugat: „Voi, cei prezenţi, reţineţi ce am spus!”


text:
Regele din teritoriul numit Israel împreună cu Iehoşafat – regele din teritoriul numit Iuda – s-au dus la Ramot-Ghilad.


text:
Regele din teritoriul numit Israel i-a zis lui Iehoşafat: „Eu mă voi deghiza şi voi intra în luptă îmbrăcat aşa. Dar tu îmbracă-te cu hainele tale regale!” Regele din teritoriul numit Israel s-a deghizat; şi au intrat astfel cu toţii în luptă.


text:
Regele Aramului le dăduse conducătorilor carelor lui următorul ordin: „Să nu vă luptaţi nici cu cei mici, nici cu cei mari; ci numai cu regele din teritoriul numit Israel!”


text:
Când conducătorii carelor l-au văzut pe Iehoşafat, şi-au zis: „Acesta este regele din teritoriul numit Israel!” Ei s-au întors spre el ca să îl atace. Atunci Iehoşafat a strigat disperat; şi Iahve l-a ajutat. Dumnezeu i-a îndepărtat de la el.


text:
Ei au renunţat să îl mai atace atunci când conducătorii carelor au constatat că nu este el regele din teritoriul numit Israel.


text:
Apoi, un luptător cu arcul a tras o săgeată la întâmplare; şi l-a lovit cu ea pe regele din teritoriul numit Israel chiar între zalele armurii lui. Regele i-a ordonat celui care conducea carul: „Întoarce şi scoate-mă din zona de conflict; pentru că am fost rănit!”


text:
Lupta s-a intensificat în acea zi. Regele din teritoriul numit Israel a stat în picioare în carul lui – în faţa arameilor – până seara; dar în timp ce soarele apunea, a murit.


text:
a venit înaintea lui acel Iehu care era fiul vizionarului Hanani. El i-a zis regelui Ioşafat: „Tu ajuţi pe cel păcătos şi iubeşti pe cel care Îl urăşte pe Iahve? Din această cauză, mânia lui Iahve este îndreptată împotriva ta!


text:
Totuşi, s-au constatat şi lucruri bune în tine – pentru că ai distrus din ţară obiectele de închinare la Astarte şi ai decis în inima ta să Îl cauţi pe Dumnezeu.”


text:
Iehoşafat a locuit în continuare la Ierusalim. Apoi a mai venit odată în mijlocul poporului. Atunci a parcurs ţara de la Beer-Şeba până la regiunea muntoasă a urmaşilor lui Efraim; şi i-a adus înapoi la Dumnezeul strămoşilor lor, numit Iahve, pe oamenii din popor care locuiau acolo.


text:
El le-a zis judecătorilor: „Aveţi grijă ce faceţi, pentru că nu judecaţi cazurile unui om, ci voi judecaţi pentru Iahve care vă asistă atunci când pronunţaţi sentinţe!


text:
Vă urez să vă însoţească acea corectitudine a lui Iahve! Fiţi vigilenţi şi să vă faceţi bine slujba; pentru că Dumnezeul nostru numit Iahve nu practică niciodată nedreptatea sau părtinirea; şi el nu acceptă să I se dea mită!”


text:
Iehoşafat a mai numit şi la Ierusalim pe unii dintre leviţi, dintre preoţi şi dintre conducătorii de familii din poporul Israel – ca să facă judecata lui Iahve şi să rezolve neînţelegerile <i>(oamenilor din popor)</i>. Aceia şi-au stabilit locuinţa la Ierusalim.


text:
El le-a dat următoarea poruncă: „Să lucraţi în frică de Iahve, permanent cu dreptate şi din toată inima!


text:
Voi trebuie să îi învăţaţi pe fraţii voştri care locuiesc în oraşele lor, rezolvându-le orice caz de neînţelegere care ajunge să vă fie reclamat de ei: neînţelegeri cu privire la un omor sau cu privire la o anume lege, cu privire la vreo poruncă sau vreo reglementare. Pot veni şi cu neînţelegeri cu privire la aplicarea unei anumite decizii. Veţi fi în slujba lor; pentru ca astfel să nu se facă vinovaţi faţă de Iahve şi să nu îi provoace mânia care ar veni apoi peste voi şi peste oamenii din poporul vostru. Procedaţi aşa; şi nu veţi fi vinovaţi!


text:
Să ştiţi că preotul Amaria este desemnat să fie conducătorul vostru pentru toate treburile lui Iahve; iar Zebadia – fiul lui Ismael – este liderul urmaşilor lui Iuda pentru toate treburile regelui. În acelaşi timp, leviţii vor sluji înaintea voastră ca administratori. Încurajaţi-vă şi lucraţi; iar Iahve să fie cu acela care face binele!”


text:
După un timp, moabiţii şi amoniţii împreună cu nişte meuniţi au declanşat un război împotriva lui Iehoşafat.


text:
Mesagerii au venit la Iehoşafat şi l-au informat, zicându-i: „O mare mulţime de oameni vine împotriva ta. Ei provin din zonele de dincolo de mare şi din Edom. Au ajuns la localitatea Haţaţon-Tamar din regiunea En-Ghedi!”


text:
Atunci lui Iehoşafat i-a fost frică. El a decis să îl întrebe pe Iahve; şi a anunţat un post pentru oamenii din tot teritoriul numit Iuda.


text:
Acei oameni s-au adunat ca să ceară ajutor de la Iahve. Ei au venit din toate oraşele teritoriului numit Iuda ca să solicite lui Iahve ajutor.


text:
Iehoşafat a stat în adunarea poporului numit Iuda – în Ierusalim – la casa lui Iahve, înaintea acelei curţi noi;


text:
şi a zis: „Doamne, Dumnezeul strămoşilor noştri, oare nu Tu eşti Dumnezeu în cer? Oare nu guvernezi Tu toate regatele popoarelor? Mâna Ta deţine autoritatea şi forţa; şi nimeni nu Ţi se poate opune!


text:
Oare nu Tu, Dumnezeul nostru, eşti Cel care i-ai alungat <i>(la început)</i> pe locuitorii acestei ţări din faţa poporului Tău numit Israel ca să o dai pentru totdeauna urmaşilor lui Avraam – prietenul Tău?


text:
«Va fi posibil să vină împotriva noastră vreun dezastru – sabia, sau judecata, sau epidemia ori foametea. Dacă noi vom sta cu faţa spre această casă şi spre Tine – pentru că Numele Tău este în această casă – şi dacă, în acea situaţie dificilă, vom striga spre Tine, Te rugăm să ne asculţi şi să ne salvezi!»


text:
Acum, priveşte la amoniţi, la moabiţi şi la cei din muntele Seir – în teritoriul cărora nu i-ai permis lui Israel să intre atunci când venea de pe teritoriul Egiptului. Atunci, Israel i-a ocolit şi nu i-a distrus.


text:
Vezi cum ne recompensează ei: vin să ne alunge din proprietatea Ta pe care ne-ai dat-o ca moştenire!


text:
Dumnezeul nostru, oare nu îi vei judeca Tu? Noi suntem fără nicio şansă de victorie în faţa acestei mari mulţimi de oameni care vine împotriva noastră! Nu ştim ce să ne facem; dar ochii noştri sunt îndreptaţi spre Tine!”


text:
Toţi bărbaţii din teritoriul numit Iuda stăteau în faţa lui Iahve având copilaşii, soţiile şi fiii lor acolo.


text:
Atunci Spiritul lui Iahve a venit în mijlocul adunării peste Iahaziel – fiul lui Zaharia. Zaharia era fiul lui Benaia. Benaia era fiul lui Ieiel. Ieiel era fiul lui Matania – un levit dintre urmaşii lui Asaf.


text:
Iahaziel a zis: „Voi – toţi aceia care locuiţi pe teritoriul numit Iuda –, voi, locuitori ai Ierusalimului şi tu, rege Iehoşafat: ascultaţi! Iahve vă spune: «Nu vă temeţi şi nu vă speriaţi din cauza acestei mari mulţimi de oameni; pentru că lupta nu este a voastră, ci a lui Dumnezeu!


text:
Mâine să înaintaţi împotriva lor! Ei vor fi atunci urcaţi prin zona de trecere numită Ţiţ; şi îi veţi găsi la capătul văii dinspre deşertul Ieruel.


text:
Voi nu veţi lupta. Doar vă veţi opri, veţi sta şi veţi priviţi salvarea pe care v-o va oferi Iahve!» Locuitori din teritoriul numit Iuda şi din Ierusalim, nu vă temeţi şi nu vă speriaţi! Mâine, mergeţi înaintea lor; şi Iahve va fi aliatul vostru!”


text:
Iehoşafat s-a închinat cu faţa spre pământ. Toţi oamenii din teritoriul numit Iuda şi locuitorii Ierusalimului au căzut în faţa lui Iahve şi I s-au închinat.


text:
Leviţii dintre urmaşii lui Chehat şi ai lui Corah s-au ridicat să Îl laude pe Dumnezeul lui Israel numit Iahve. Ei L-au lăudat cu voce tare.


text:
S-au sculat dimineaţa devreme şi au plecat spre deşertul Tecoa. Atunci când au plecat, Iehoşafat s-a ridicat şi a zis: „Urmaşi ai lui Iuda şi locuitori ai Ierusalimului: ascultaţi-mă! Încredeţi-vă în Dumnezeul vostru care se numeşte Iahve; şi veţi fi ajutaţi! Bazaţi-vă pe profeţii Lui; şi veţi reuşi!”


text:
Apoi s-a consultat cu poporul; şi astfel i-a pus pe aceia care Îi cântau lui Iahve şi pe cei care Îl lăudau îmbrăcaţi cu haine sfinte, să meargă înaintea celor înarmaţi şi să zică: „Lăudaţi pe Iahve! Bunătatea Lui durează pentru eternitate!”


text:
În momentul în care au început să cânte şi să Îl laude pe Iahve, El a organizat o ambuscadă împotriva coaliţiei care se formase din amoniţi, din moabiţi şi din locuitori din muntele Seir – veniţi împotriva locuitorilor din teritoriul numit Iuda – şi toţi au fost învinşi.


text:
Amoniţii şi moabiţii au luptat împotriva locuitorilor din Seir ca să îi distrugă şi să îi anihileze. Când au terminat cu locuitorii din Seir, au venit rapid unii împotriva altora; şi s-au distrus între ei.


text:
Când oamenii din teritoriul numit Iuda au ajuns pe înălţimea de unde puteau vedea deşertul şi au privit spre mulţimea duşmanilor, au constatat că acolo erau numai corpuri moarte care zăceau pe pământ. Niciunul nu scăpase.


text:
Iehoşafat şi poporul lui s-au dus şi au adunat prada. Ei au găsit printre corpurile moarte multe bunuri, haine şi vase valoroase. Au luat atât de multe, încât nu le-au putut duce <i>(pe toate)</i>. Au avut nevoie de trei zile ca să adune prada; pentru că era foarte multă.


text:
În a patra zi s-au strâns cu toţii în valea Beraca. Acolo L-au binecuvântat pe Iahve. Astfel, au pus acelei văi numele Beraca; şi aşa i-a rămas numele până astăzi.


text:
Apoi, toţi bărbaţii din teritoriul numit Iuda şi din Ierusalim au plecat şi s-au întors la Ierusalim cu bucurie, mergând cu Iehoşafat în faţa lor – pentru că Iahve îi înveselise din cauza victoriei împotriva duşmanilor lor.


text:
Când au auzit că Iahve s-a luptat cu duşmanii lui Israel, teroarea lui Dumnezeu a venit peste toate regatele celorlalte ţări.


text:
Astfel, regatul lui Iehoşafat a beneficiat de linişte; şi Dumnezeul pe care Îl slujea, i-a dat pace cu toate popoarele din jurul ţării lui.


text:
Iehoşafat a guvernat în teritoriul numit Iuda. El avea treizeci şi cinci de ani când a devenit rege; şi a guvernat la Ierusalim douăzeci şi cinci de ani. Mama lui se numea Azuba şi era fiica lui Şilhi.


text:
El a avut comportamentul tatălui lui numit Asa; şi nu a deviat deloc de la modelul oferit de el; ci a făcut ce era corect în relaţia lui cu Iahve.


text:
Totuşi, înălţimile nu au fost desfiinţate, iar poporul tot nu şi-a ataşat <i>(în totalitate)</i> inima de Dumnezeul strămoşilor lui.


text:
Celelalte fapte ale lui Iehoşafat – de la începutul guvernării lui şi până la sfârşitul ei – au fost scrise în „Cronicile lui Iehu”, fiul lui Hanani. Ele au fost incluse în „Cartea regilor poporului Israel”.


text:
După un timp, Iehoşafat – regele din teritoriul numit Iuda – s-a aliat cu Ahazia – regele teritoriului numit Israel – cel care s-a făcut vinovat de nedreptate.


text:
A făcut alianţă cu el ca să construiască nişte corăbii pe care intenţionau să le folosească pentru deplasarea pe apă spre Tarşiş. Au construit acele corăbii la Eţion-Gheber.


text:
Atunci Eliezer din Mareşa – fiul lui Dodava – a profeţit împotriva lui Iehoşafat, zicând: „Pentru că te-ai aliat cu Ahazia, Iahve îţi va distruge lucrarea!” Acele corăbii au fost rupte; şi nu au mai reuşit să navigheze până la Tarşiş.


text:
Iehoşafat s-a culcat lângă părinţii lui; şi a fost înmormântat lângă ei în oraşul lui David. Apoi în locul lui Iehoşafat a guvernat fiul lui numit Iehoram.


text:
Fraţii lui – fii ai lui Iehoşafat – erau: Azaria, Iehiel, Zaharia, Azaria, Mihail şi Şefatia. Toţi aceştia erau fiii lui Iehoşafat – cel care fusese regele celor din teritoriul numit Israel.


text:
Tatăl lor le dăduse multe daruri în aur, în argint şi în lucruri scumpe. Le mai donase oraşe fortificate în teritoriul numit Iuda. Dar îi dăduse dreptul la guvernare lui Iehoram – pentru că el era primul născut în familia lui.


text:
Când a urcat pe tronul regatului tatălui lui şi şi-a consolidat guvernarea, Iehoram i-a omorât cu sabia pe toţi fraţii lui şi pe unii dintre conducătorii poporului numit Israel.


text:
El a trăit conform modelului oferit de regii din teritoriul numit Israel, făcând ce este rău în relaţia lui cu Iahve – exact cum procedase familia lui Ahab – pentru că soţia lui era chiar una dintre fiicele lui Ahab.


text:
Totuşi, Iahve nu a dorit să distrugă familia lui David – din cauza legământului ratificat cu David. În baza acelui legământ, El îi promisese că va asigura permanent o lumină atât lui cât şi urmaşilor lui.


text:
În vremea guvernării lui Iehoram, <i>(poporul numit)</i> Edom s-a revoltat împotriva dominaţiei celor din teritoriul numit Iuda; şi şi-a ales propriul lui rege.


text:
Iehoram a trecut limitele teritoriale ale Edomului împreună cu comandanţii armatei lui şi cu carele pe care le avea ea în dotare. Edomiţii înconjuraseră atât pe Iehoram cât şi pe conducătorii carelor lui. Dar Iehoram s-a sculat în mijlocul nopţii şi i-a învins.


text:
Revolta celor din Edom împotriva dominaţiei celor din teritoriul numit Iuda continuă până astăzi. Tot în acele vremuri s-a revoltat şi Libna împotriva dominaţiei celor din teritoriul numit Iuda. Şi s-a întâmplat acest lucru pentru că Iehoram L-a uitat pe Dumnezeul strămoşilor lui care se numeşte Iahve.


text:
El a construit înălţimi în munţii teritoriului numit Iuda, i-a determinat pe locuitorii Ierusalimului să se prostitueze şi i-a dus în rătăcire pe locuitorii din „Iuda”.


text:
Profetul Ilie i-a trimis o scrisoare lui Iehoram, în care îi scria: „Dumnezeul strămoşului tău numit David, vorbeşte astfel: «Tu nu ai trăit ca tatăl tău – ca Iehoşafat – şi nici conform modelului oferit de Asa – regele lui Iuda –


text:
ci te-ai comportat ca regii din teritoriul numit Israel. I-ai făcut pe locuitorii din teritoriul numit Iuda şi pe locuitorii Ierusalimului să se prostitueze, aşa cum a făcut familia lui Ahab. I-ai omorât pe fraţii tăi – pe fiii tatălui tău – care erau mai buni decât tine.


text:
Pentru că ai făcut toate aceste lucruri, să ştii că Iahve va lovi cu un mare dezastru poporul tău, pe fiii tăi, pe soţiile tale şi tot ce ai.


text:
Iar pe tine te va lovi cu o teribilă boală a organelor interne. Ea se va agrava în fiecare zi până când vor ieşi organele interne din tine!»”


text:
Iahve a provocat spiritul filistenilor şi al arabilor care locuiau în vecinătatea cuşiţilor. Ei au venit să lupte împotriva lui Iehoram.


text:
Au înaintat împotriva celor din teritoriul numit Iuda, au pătruns în el, au jefuit toate bogăţiile găsite în palatul regelui şi i-au luat captivi pe fiii şi pe soţiile lui. Nu i-au lăsat niciun fiu, cu excepţia lui Ahazia care era cel mai mic dintre fiii lui.


text:
Ea s-a agravat în fiecare zi până când, după doi ani de dureri greu suportabile, i-au ieşit organele; şi astfel a murit în mari chinuri. Poporul lui nu a făcut foc în cinstea lui Iehoram – aşa cum făcuseră la moartea strămoşilor lui.


text:
Iehoram avea vârsta de treizeci şi doi de ani când a devenit rege; şi a guvernat la Ierusalim opt ani. El a murit fără ca cineva să îl regrete. L-au înmormântat în oraşul lui David, dar nu în mormântul regilor.


text:
Locuitorii Ierusalimului l-au desemnat ca rege în locul lui Iehoram pe Ahazia, fiul lui mai mic – pentru că toţi fiii lui mai mari fuseseră omorâţi de grupul de invadatori care veniseră prin surprindere în tabără împreună cu arabii. Aşa a început guvernarea lui Ahazia – fiul lui Iehoram – regele din teritoriul numit Iuda.


text:
Ahazia avea vârsta de douăzeci şi doi de ani când a devenit rege; şi a guvernat la Ierusalim un an. Numele mamei lui era Atalia – o nepoată a lui Omri.


text:
Ahazia a făcut ce este rău în relaţia lui cu Iahve – exact ca cei din familia lui Ahab – pentru că după moartea tatălui lui, aceia i-au fost consilierii care l-au dus la dezastru.


text:
El a urmat sfatul lor şi s-a dus cu Ioram – fiul lui Ahab, regele celor din teritoriul numit Israel – ca să lupte împotriva lui Hazael – regele Aramului – la Ramot-Ghilad. Dar acolo arameii l-au rănit pe Ioram.


text:
Atunci el s-a întors la Izreel, ca să i se vindece rănile care i se făcuseră la Rama în timpul luptei cu Hazael, regele Aramului. Atunci Ahazia – fiul lui Iehoram, regele celor numiţi „Iuda” – s-a dus la Izreel ca să îl vadă pe Ioram – fiul lui Ahab – care era rănit.


text:
Ahazia a venit la Ioram cu permisiunea lui Dumnezeu şi pentru distrugerea lui; pentru că după ce a ajuns la Ioram, a plecat împreună cu el ca să îl întâmpine pe Iehu – fiul lui Nimşi –, cel care fusese uns de Iahve ca să distrugă familia lui Ahab.


text:
În timp ce Iehu executa sentinţa judecăţii rostită împotriva familiei lui Ahab, s-a întâlnit cu conducătorii teritoriului numit Iuda şi cu fiii fraţilor lui Ahazia care erau în slujba lui; şi i-a omorât.


text:
Apoi a plecat să îl caute pe Ahazia. Oamenii lui Iehu l-au capturat <i>(pe Ahazia)</i> în Samaria, în timp ce se ascundea. Ei l-au adus la Iehu şi l-au omorât. Apoi l-au înmormântat, pentru că îşi ziceau: „Este totuşi nepotul lui Iehoşafat care L-a căutat pe Iahve din toată inima lui!” Astfel, nu a mai rămas nimeni din familia lui Ahazia care să aibă autoritatea de a conduce regatul.


text:
Când Atalia – mama lui Ahazia – a văzut că fiul ei a murit, a organizat un complot ca să îi omoare pe toţi urmaşii familiei regale a celor din teritoriul numit Iuda.


text:
Dar Iehoşeba – fiica regelui Iehoram – l-a luat în secret pe Ioaş – fiul lui Ahazia – din mijlocul fiilor regelui, înainte ca ei să fie omorâţi; şi l-a pus împreună cu îngrijitoarea lui într-un dormitor. Astfel, Iehoşeba l-a ascuns <i>(pe Ioaş)</i> de Atalia; şi ea nu l-a omorât. Iehoşeba era fiica regelui Iehoram, soţie a preotului Iehoiada şi sora lui Ahazia.


text:
Şase ani, Ioaş a rămas ascuns împreună cu ei în casa lui Dumnezeu. În acel timp, Atalia a guvernat ţara.


text:
În al şaptelea an, Iehoiada a avut curajul să facă un legământ cu acei conducători care aveau în subordinea lor sute de oameni: cu Azaria – fiul lui Ieroham –, cu Ismael – fiul lui Iehohanan –, cu Azaria – fiul lui Obed –, cu Maaseia – fiul lui Adaia – şi cu Elişafat – fiul lui Zicri.


text:
Ei au mers prin tot teritoriul numit Iuda, i-au adunat pe leviţi din toate oraşele din „Iuda” şi pe conducătorii familiilor lui Israel; apoi au venit cu ei la Ierusalim.


text:
Întreaga adunare a ratificat un legământ cu regele în casa lui Dumnezeu. Iehoiada le-a zis: „Acesta este fiul regelui! El va guverna – conform promisiunii făcute de Iahve urmaşilor lui David.


text:
Deci vă comunic acum ce trebuie să faceţi. O treime din numărul preoţilor şi al leviţilor care vor intra în slujbă în ziua de Sabat, să stea ca paznici la intrări.


text:
O <i>(altă)</i> treime să fie la palatul regelui; şi o altă treime la poarta temeliei. Tot poporul care s-a adunat, să vină în curţile casei lui Iahve.


text:
Nimeni să nu intre în casa lui Iahve, cu excepţia preoţilor şi a leviţilor care trebuie să slujească. Lor li se va permite să intre – pentru că sunt sfinţi. Dar toţi ceilalţi din popor să respecte porunca lui Iahve.


text:
Leviţii trebuie să stea în jurul regelui – fiecare om având arma lui în mână. Oricine va intra în casă, să fie omorât. Staţi aproape de rege atunci când va ieşi şi atunci când va intra.”


text:
Leviţii şi toţi oamenii din teritoriul numit Iuda au făcut exact cum le-a ordonat preotul Iehoiada. Astfel, fiecare conducător şi-a luat oamenii – atât pe cei care intrau în slujbă în ziua de Sabat, cât şi pe cei care ieşeau de la slujbă atunci – pentru că preotul Iehoiada nu permisese niciunui grup să plece de acolo.


text:
Apoi preotul Iehoiada le-a dat comandanţilor care aveau în subordine sute de oameni, lăncile şi scuturile – atât pe cele mari cât şi cele mici – care aparţinuseră regelui David şi care erau în casa lui Dumnezeu.


text:
Toţi oamenii care formau acel popor – fiecare având arma în mână – s-au aşezat în jurul regelui, din partea dreaptă a casei până în cea stângă, aproape de altar şi de zidurile ei.


text:
Atunci Iehoiada l-a adus pe fiul regelui, căruia i-a pus coroana pe cap şi i-a dat în mână declaraţia. Iehoiada şi fiii lui l-au numit rege şi l-au uns <i>(cu ulei)</i> strigând: „Trăiască regele!”


text:
Când a auzit Atalia zgomotul produs de vocea poporului care alerga şi care îl aclama pe rege, a venit spre mulţimea de oameni care era adunată la casa lui Iahve.


text:
A privit şi a văzut că regele stătea lângă stâlpul lui, la intrare. Comandanţii şi cei care sunau cu goarna, erau lângă rege. Tot poporul se bucura şi suna din goarne; iar cântăreţii cântau cântece de laudă cu instrumentele lor muzicale. Atunci Atalia şi-a rupt hainele şi a strigat: „Trădare! Trădare!”


text:
Preotul Iehoiada i-a trimis spre ea pe comandanţii sutelor de luptători care conduceau armata, zicându-le: „Scoateţi-o dintre rânduri; şi oricine o va urma, să fie omorât cu sabia!” S-a întâmplat aşa pentru că preotul mai zisese: „Să nu o omorâţi în casa lui Iahve!”


text:
Au arestat-o în momentul în care trecea prin intrarea în palatul regelui şi intenţiona să ajungă la poarta cailor. Şi au omorât-o acolo.


text:
Iehoiada a ratificat un legământ. Acel legământ s-a făcut între el şi poporul care era împreună cu regele lui. Conform legământului, ei acceptau să fie poporul lui Iahve.


text:
Tot poporul s-a dus la templul lui Baal şi l-a dărâmat. Ei au sfărâmat altarele şi statuile care existau acolo. Apoi l-au omorât în faţa altarelor pe preotul Matan.


text:
Iehoiada a desemnat pe preoţii leviţi să supravegheze casa lui Iahve – exact cu îi repartizase David – ca să aducă lui Iahve arderile integrale, conform prevederilor scrise în legea lui Moise. Acea slujbă trebuie făcută în mijlocul bucuriei şi a cântecelor, conform regulii stabilite de David.


text:
Paznicii stăteau la porţile casei lui Iahve şi nu permiteau să intre acolo niciun om care, dintr-un motiv sau altul, era necurat.


text:
Apoi Iehoiada a plecat însoţit de conducătorii sutelor de luptători, de cei educaţi, de comandanţii poporului şi de tot restul poporului ţării. Ei au mers împreună cu regele – de la casa lui Iahve la palatul regal – trecând prin poarta de sus; şi l-au pus apoi pe tronul regal.


text:
Tot poporul ţării s-a bucurat; iar oraşul a beneficiat de pace. Atalia nu mai trăia, pentru că fusese omorâtă cu sabia.


text:
Ioaş avea vârsta de şapte ani când a devenit rege; şi a guvernat la Ierusalim patruzeci de ani. Mama lui se numea Ţibia şi era din Beer-Şeba.


text:
I-a convocat pe preoţi şi pe leviţi, cărora le-a zis: „Mergeţi în oraşele teritoriului numit Iuda şi strângeţi de la toţi israelienii taxa anuală. Ea va fi folosită pentru renovarea casei Dumnezeului vostru. Achitaţi-vă repede de această sarcină!” Dar leviţii nu s-au grăbit.


text:
Regele l-a chemat pe Iehoiada care era preotul-şef; şi i-a zis: „De ce nu ai urmărit cu atenţie leviţii care erau însărcinaţi cu strângerea taxei de la populaţia din Ierusalim şi din teritoriul numit Iuda, conform regulii stabilite prin Moise – sclavul lui Iahve – taxă care fusese aprobată de adunarea lui Israel pentru cortul declaraţiei?


text:
Acea păcătoasă numită Atalia şi fiii ei au devastat casa lui Dumnezeu şi au dedicat baalilor toate lucrurile sfinte care erau în ea!”


text:
Apoi au anunţat în teritoriul numit Iuda şi în Ierusalim că oamenii trebuie să aducă pentru Iahve donaţia stabilită în deşert, pentru Israel, de Moise – sclavul lui Dumnezeu.


text:
De fiecare dată lada era dusă de leviţi la administratorii regali. Atunci când constatau că era prea mult argint în ea –, venea scribul regelui împreună cu slujitorul preotului conducător; şi o goleau. Apoi leviţii o luau şi o duceau înapoi la locul ei. Aşa procedau în fiecare zi; şi astfel, ei au strâns mult argint.


text:
Apoi regele şi Iehoiada dădeau argintul celor care executau lucrarea <i>(de renovare)</i> de la casa lui Iahve; iar aceia angajau zidari şi tâmplari care lucrau pentru renovarea casei lui Iahve. Ei plăteau şi lucrători în fier şi în aramă, care reparau casa lui Iahve.


text:
Lucrătorii şi-au început activitatea; şi astfel, prin participarea lor, renovarea a înaintat până când au adus casa lui Dumnezeu într-o bună stare; şi au consolidat-o.


text:
Când au terminat, au adus argintul rămas înaintea regelui şi a preotului Iehoiada. Din acel argint au făcut unelte pentru <i>(activităţile din)</i> casa lui Iahve: atât cele pentru slujbă, cât şi pentru arderile integrale. Au mai făcut cupe şi vase de aur şi de argint. Cât timp a trăit Iehoiada, au fost aduse continuu arderi integrale la casa lui Iahve.


text:
L-au înmormântat în oraşul lui David, în zona unde se înmormântau regii – pentru că făcuse numai bine în Israel, atât în relaţia lui cu Dumnezeu, cât şi în ce priveşte casa Lui.


text:
După moartea lui Iehoiada, conducătorii din teritoriul numit lui Iuda au venit şi au demonstrat că se subordonează <i>(condiţionat)</i> regelui. Atunci regele a luat în considerare propunerile lor.


text:
Au abandonat interesul pentru casa Dumnezeului strămoşilor lor numit Iahve şi au slujit imaginilor Astartei şi idolilor. Din această cauză, mânia lui Iahve a venit şi s-a manifestat împotriva locuitorilor din teritoriul numit Iuda şi împotriva Ierusalimului.


text:
Iahve le-a trimis profeţi ca să vorbească împotriva lor şi să îi întoarcă la El; dar poporul nu a acceptat să asculte ce i se spunea.


text:
Atunci Spiritul lui Dumnezeu l-a umplut pe Zaharia – fiul preotului Iehoiada – care a stat în faţa poporului şi a zis: „Dumnezeu vă spune: «De ce aţi încălcat poruncile lui Iahve? Nu veţi avea prosperitate şi nu veţi reuşi! Pentru că L-aţi uitat pe Iahve, şi El vă va uita!»”


text:
Dar ei au conceput un plan de anihilare a lui Zaharia; şi conform poruncii regelui, l-au omorât lovindu-l cu pietre în curtea casei lui Iahve.


text:
Regele Ioaş au uitat tot binele pe care i-l făcuse Iehoiada – tatăl lui Zaharia – şi i-a omorât fiul… În timp ce murea, Zaharia a zis: „Iahve să vadă şi să judece!”


text:
După un an de la moartea lui, armata Aramului a venit să lupte împotriva lui Ioaş. Ei au ajuns în teritoriul numit Iuda şi la Ierusalim. Au distrus pe toţi conducătorii poporului şi au trimis toată prada regelui din Damasc.


text:
Chiar dacă armata arameilor a venit cu un mic număr de oameni, Iahve a făcut ca ea să învingă armata mult mai numeroasă a celor din teritoriul numit Iuda – pentru că Îl abandonaseră pe Dumnezeul strămoşilor lor care se numeşte Iahve. Astfel, arameii au pus în aplicare sentinţa pronunţată în urma faptelor lui Ioaş.


text:
Când arameii au plecat de la el, l-au lăsat în mari chinuri. Slujitorii lui Ioaş au complotat împotriva lui din cauza sângelui fiului preotului Iehoiada; şi l-au omorât în patul lui. Ioaş a murit; şi a fost înmormântat în oraşul lui David. Dar nu a fost înmormântat în mormântul regilor.


text:
Cei care au complotat împotriva lui Ioaş, au fost: Zabad – fiul amonitei Şimat – şi Iehozabad – fiul moabitei Şimrit.


text:
Despre fiii lui şi despre multele profeţii care l-au vizat direct pe Ioaş şi renovarea casei lui Dumnezeu, este scris în „Relatarea cărţii regilor”. În locul lui Ioaş a guvernat fiul lui numit Amaţia.


text:
Amaţia avea vârsta de douăzeci şi cinci de ani când a devenit rege; şi a guvernat la Ierusalim douăzeci şi nouă de ani. Mama lui se numea Iehoadin şi era din Ierusalim.


text:
După ce şi-a consolidat guvernarea, el i-a omorât pe slujitorii care îl omorâseră pe rege, adică pe tatăl lui.


text:
Totuşi pe fiii lor nu i-a omorât – din cauza faptului că în acea lege numită Cartea lui Moise, este scrisă următoarea poruncă dată de Iahve: „Să nu îi omori pe părinţi pentru faptele copiilor lor, dar nici pe copii pentru faptele părinţilor lor; ci fiecare om să fie omorât pentru păcatul lui.”


text:
Amaţia i-a strâns pe cei care locuiau în teritoriul numit Iuda, a organizat pe toţi urmaşii lui Iuda şi ai lui Beniamin conform familiilor şi conducătorilor de mii şi de sute de oameni; apoi i-a numărat pe toţi cei care aveau cel puţin douăzeci de ani. Astfel, el a găsit trei sute de mii de oameni speciali, capabili să participe la luptă şi să folosească lancea şi scutul.


text:
A mai plătit o sută de mii de luptători remarcabili din teritoriul numit Israel, dându-le o sută de talanţi de argint.


text:
Dar un om al lui Dumnezeu a venit la rege şi i-a zis: „Nu lua cu tine armata din teritoriul numit Israel; pentru că Iahve nu este aliatul lui Israel şi nu va lupta pentru toţi aceşti urmaşi ai lui Efraim!


text:
Chiar dacă te vei duce şi vei fi curajos în luptă, Dumnezeu va face să te prăbuşeşti în faţa duşmanului; pentru că El are forţă atât să ajute cât şi să anihileze pe cineva!”


text:
Amaţia i-a zis omului lui Dumnezeu: „Dar acum, eu am dat deja o sută de talanţi celor din teritoriul numit lui Israel!” Omul lui Dumnezeu i-a răspuns: „Iahve poate să îţi dea <i>(înapoi)</i> mult mai mult decât atât!”


text:
Amaţia şi-a despărţit oamenii de grupul venit din teritoriul locuit de urmaşii lui Efraim. Apoi i-a trimis pe acei oameni acasă. Ei au fost foarte supăraţi pe cei din teritoriul numit Iuda; şi s-au întors acasă înfuriaţi.


text:
Amaţia s-a pregătit; şi şi-a condus poporul în Valea Sării. Acolo au omorât zece mii de oameni din Seir.


text:
Cei din teritoriul numit Iuda au capturat zece mii de bărbaţi vii, pe care i-au urcat pe vârful unei stânci; apoi i-au aruncat de-acolo – astfel încât toţi aceia au murit.


text:
În acel timp, grupul pe care Amaţia îl trimisese înapoi şi pe care nu îl lăsase să participe cu ei la luptă, invadase oraşele teritoriului numit Iuda – din Samaria până la Bet-Horon –, omorâseră trei mii de oameni şi luaseră o mare pradă.


text:
După ce s-a întors de la înfrângerea edomiţilor, Amaţia a adus zeii poporului din Seir şi i-a pus să fie zeii lui. El se închina înaintea lor şi ardea tămâie pentru ei.


text:
Mânia lui Iahve s-a declanşat împotriva lui Amaţia; şi i-a trimis un profet care i-a vorbit astfel: „De ce ai întrebat pe zeii care nu şi-au putut salva propriul popor în lupta cu tine?”


text:
În timp ce profetul vorbea, regele i-a zis: „Te-am desemnat eu să fii consilierul regelui? Încetează! Sau vrei să te lovesc?” Profetul s-a oprit; apoi a adăugat: „Ştiu acum că Dumnezeu a decis să te distrugă – pentru că ai făcut acest lucru şi nu ai ascultat ce ţi-am spus eu.”


text:
După ce s-a consultat cu alţii, Amaţia – regele celor din teritoriul numit Iuda – şi-a trimis reprezentanţi la Iehoaş – fiul lui Iehoahaz, rege al celor din teritoriul numit Israel – prin intermediul cărora i-a transmis: „Vino să ne confruntăm!”


text:
Dar Iehoaş – regele celor din teritoriul numit Israel – i-a răspuns lui Amaţia – regele celor numiţi Iuda – astfel: „Spinul din Liban a trimis un emisar la cedrul din Liban, să îi spună: «Dă-o pe fiica ta ca soţie fiului meu!» Dar imediat, animalele sălbatice au trecut pe acolo şi au călcat spinul cu picioarele lor.


text:
Tu zici: «Vedeţi? Am învins Edomul!» Şi astfel, ai devenit arogant în inima ta. Mai bine rămâi acasă! De ce să provoci un dezastru care ar conduce la căderea ta şi la devastarea celor din teritoriul numit Iuda?”


text:
Dar Amaţia nu l-a ascultat – pentru că Dumnezeu decisese să îi facă pe cei din teritoriul numit Iuda să ajungă la discreţia lui Iehoaş. Şi urma să se întâmple aşa pentru că ei practicaseră închinarea la zeii Edomului.


text:
În consecinţă, Iehoaş – regele celor din teritoriul numit Israel – a început atacul. El şi Amaţia – regele celor din teritoriul numit Iuda – s-au confruntat la Bet-Şemeş, pe teritoriul numit „Iuda”.


text:
Cei care proveneau din teritoriul numit Iuda, au fost învinşi de cei care veneau din teritoriul numit Israel; şi fiecare om a fugit acasă.


text:
Iehoaş – regele celor din teritoriul numit Israel – l-a prins pe Amaţia – regele celor numiţi Iuda, fiul lui Ioaş, fiul lui Ahazia – la Bet-Şemeş; şi l-a adus la Ierusalim. Apoi a spart zidul Ierusalimului de la poarta numită Efraim până la poarta unghiului – pe o lungime de patru sute de coţi.


text:
A luat tot aurul şi tot argintul împreună cu toate obiectele pe care le-a găsit în casa lui Dumnezeu şi care erau îngrijite de Obed-Edom. El a golit şi tezaurul palatului regal. Apoi a luat prizonieri şi s-a întors în Samaria.


text:
Amaţia – fiul lui Ioaş, regele celor numiţi Iuda – a mai trăit încă cincisprezece ani după moartea lui Iehoaş – fiul lui Iehoahaz – regele celor numiţi Israel.


text:
Celelalte fapte ale lui Amaţia, de la începutul guvernării lui şi până la sfârşitul ei, oare nu sunt scrise în „Cartea regilor celor din teritoriul numit Iuda şi a celor din teritoriul numit Israel?”


text:
Din momentul în care Amaţia s-a îndepărtat de Iahve, slujitorii lui au organizat un complot împotriva lui la Ierusalim. Amaţia a fugit la Lachiş; dar ei au trimis după el nişte oameni care l-au omorât acolo.


text:
Poporul din teritoriul numit Iuda l-a luat pe Uzia – care avea vârsta de şaisprezece ani – şi l-a declarat rege în locul tatălui lui numit Amaţia.


text:
Uzia a reconstruit Elatul şi l-a readus sub autoritatea regatului numit Iuda – după ce regele Amaţia s-a culcat lângă părinţii lui.


text:
Uzia avea vârsta de şaisprezece ani când a devenit rege; şi a guvernat la Ierusalim cincizeci şi doi de ani. Mama lui se numea Iecolia şi era din Ierusalim.


text:
Uzia L-a căutat pe Dumnezeu în timpul vieţii <i>(profetu)</i>lui Zaharia – cel care îl instruia învăţându-l să aibă frică de Dumnezeu. Atât timp cât l-a căutat pe Iahve, El l-a ajutat să aibă succes.


text:
Când a plecat la luptă împotriva filistenilor, Uzia a dărâmat zidurile oraşului Gat, zidurile oraşului Iabne şi zidurile oraşului Aşdod. Apoi a construit oraşe în apropiere de Aşdod şi pe întregul teritoriu care fusese locuit de filisteni.


text:
Dumnezeu l-a ajutat împotriva filistenilor, împotriva arabilor care locuiau la Gur-Baal şi împotriva meuniţilor.


text:
Amoniţii i-au plătit lui Uzia o taxă obligatorie. Despre faima lui Uzia se vorbea până la limita teritorială a Egiptului – pentru că devenise o forţă în acea zonă.


text:
Uzia a construit turnuri în Ierusalim, la poarta unghiului şi la poarta văii. El a consolidat apoi zidurile oraşului.


text:
A construit turnuri în deşert şi a săpat multe fântâni – pentru că avea multe vite atât în zona deluroasă, cât şi în cea de câmpie. Uzia avea oameni care îi lucrau terenurile agricole şi vieri – atât în regiunea muntoasă cât şi în văile fertile – pentru că îi plăcea să lucreze pământul.


text:
El avea o armată care participa la război şi care mergea la luptă acţionând în diferite grupuri, conform organizării făcute de scribul Ieiel şi de administratorul Maaseia. Totul se făcea conform indicaţiilor lui Hanania care era unul dintre comandanţii angajaţi în serviciu pentru rege.


text:
Ei comandau armata formată din trei sute şapte mii cinci sute de bărbaţi care îl ajutau pe rege împotriva duşmanului participând la război cu armele lor.


text:
Uzia a dotat toată armata cu scuturi, cu lănci, cu coifuri, cu armură pentru piept, cu arcuri şi cu praştii.


text:
A făcut la Ierusalim nişte maşini inventate de un meşter. Acelea erau aşezate pe turnuri şi pe colţuri<i>(le zidurilor)</i>, pentru ca să arunce săgeţi şi pietre mari. Faima lui Uzia a ajuns să fie cunoscută la mare depărare de ţara lui – pentru că a fost ajutat într-un mod remarcabil, până a ajuns o mare forţă în acea zonă.


text:
Dar când a avut o forţă remarcabilă, a devenit arogant în inima lui; şi acest fapt i-a determinat căderea. El nu I-a fost loial Dumnezeului lui numit Iahve; şi a intrat în Templul lui Iahve ca să ardă tămâie pe altarul special destinat arderii ei.


text:
Preotul Azaria a intrat după el, însoţit de optzeci de bărbaţi curajoşi care erau dintre preoţii lui Iahve.


text:
Ei s-au opus regelui Uzia, zicându-i: „Uzia, nu îţi este permis să aduci tămâie lui Iahve! Doar acei preoţi care sunt urmaşii lui Aaron au fost sfinţiţi ca să aducă tămâie acolo! Ieşi din sanctuar! Pentru că nu ai fost loial <i>(faţă de Iahve)</i>, nu vei mai beneficia de cinste de la Dumnezeul care se numeşte Iahve!”


text:
Uzia avea deja în mână recipientul pentru tămâiere; şi s-a supărat pe ei. În momentul în care s-a supărat pe preoţi, i-a apărut lepră pe frunte, chiar acolo, în prezenţa preoţilor – în casa lui Iahve – lângă altarul destinat tămâierii.


text:
Când preotul conducător numit Azaria şi ceilalţi preoţi s-au întors şi au privit spre el, au constatat că avea lepră pe frunte. Atunci ei l-au scos repede de acolo. De fapt, chiar Uzia s-a grăbit să iasă; pentru că îl lovise Iahve.


text:
Regele Uzia a rămas lepros până la moarte. Pentru că era lepros, el a fost îndepărtat de casa lui Iahve; şi a locuit izolat într-o casă. În acele vremuri, Iotam e fost cel care a supravegheat palatul regelui şi care a judecat poporul ţării. El era fiul lui Uzia.


text:
Celelalte fapte ale lui Uzia – de la începutul guvernării lui şi până la sfârşitul ei – au fost scrise de profetul Isaia – fiul lui Amoţ.


text:
Uzia s-a culcat lângă părinţii lui; şi a fost înmormântat lângă ei în terenul de înmormântare care aparţinea regilor – pentru că spuneau: „A fost lepros.” Apoi, în locul lui Uzia a guvernat fiul lui numit Iotam.


text:
Iotam avea vârsta de douăzeci şi cinci de ani când a început să guverneze; şi a guvernat la Ierusalim şaisprezece ani. Mama lui se numea Ieruşa şi era fiica lui Ţadoc.


text:
El a făcut ce este corect în relaţia lui cu Iahve – exact cum procedase şi tatăl lui numit Uzia. Dar s-a comportat diferit de tatăl lui, în sensul că nu a intrat <i>(într-un mod nepermis)</i> în Templul lui Iahve. Totuşi, poporul a continuat să îşi strice comportamentul.


text:
El a construit oraşe în regiunea muntoasă a teritoriului numit Iuda; iar în pădurile tinere şi cu puţini copaci, a construit fortăreţe şi turnuri.


text:
A luptat cu regele amoniţilor şi l-a învins. În acel an, amoniţii i-au dat o sută de talanţi de argint, zece mii de cori de grâu şi zece mii de cori de orz. În al doilea şi al treilea an, amoniţii i-au plătit la fel.


text:
Iotam a ajuns o forţă respectabilă în zona lui – pentru că a avut un comportament <i>(bun)</i> constant în relaţia lui cu Dumnezeul care se numeşte Iahve.


text:
Celelalte fapte ale lui Iotam – toate războaiele lui şi felul în care a trăit – a fost înregistrate în scris, în „Cartea regilor din teritoriul numit Israel şi a celor din teritoriul numit Iuda”.


text:
El avea vârsta de douăzeci şi cinci de ani când a început să guverneze; şi a guvernat la Ierusalim şaisprezece ani.


text:
Iotam s-a culcat lângă părinţii lui; şi l-au înmormântat în oraşul lui David. Apoi, în locul lui Iotam a guvernat fiul lui numit Ahaz.


text:
Ahaz avea vârsta de douăzeci de ani când şi-a început guvernarea; şi a guvernat la Ierusalim şaisprezece ani. El nu a făcut ce este corect în relaţia lui cu Iahve cum procedase strămoşul lui: David;


text:
ci a avut comportamentul regilor din teritoriul numit Israel. Ahaz a făcut imagini turnate pentru Baal,


text:
a ars tămâie în valea Ben-Hinom şi şi-a trecut chiar şi fiii prin foc – conform obiceiurilor idolatre ale popoarelor pe care Iahve le alungase din faţa israelienilor.


text:
În plus, Ahaz a oferit sacrificii şi tămâie <i>(zeilor)</i> pe înălţimi, pe dealuri şi sub orice copac verde.


text:
Dumnezeul lui care se numeşte Iahve, l-a făcut să ajungă la mâna regelui Aramului. Arameii l-au învins şi i-au luat mulţi prizonieri pe care i-au adus la Damasc. Apoi Iahve a făcut ca Ahaz să fie învins şi de regele din teritoriul numit Israel. Acela i-a produs o mare înfrângere.


text:
Pecah – fiul lui Remalia – a omorât într-o singură zi, în teritoriul numit Iuda, o sută douăzeci de mii de luptători – pentru că Îl abandonaseră pe Dumnezeul strămoşilor lor numit Iahve.


text:
Zicri – un luptător efraimit – l-a omorât pe Maaseia care era fiul regelui, pe Azricam care era conducătorul palatului şi pe Elcana care era al doilea om după rege.


text:
Israelienii au luat de la fraţii lor două sute de mii de prizonieri. Între ei erau femei, fii şi fiice. Au mai luat de la ei multă pradă pe care au adus-o la Samaria.


text:
Acolo era un profet al lui Iahve care se numea Oded. El a ieşit înaintea armatei care venea în Samaria; şi a zis: „În mânia Sa faţă de cei din teritoriul numit Iuda, Dumnezeul strămoşilor voştri numit Iahve i-a făcut să ajungă la discreţia voastră. Dar voi i-aţi omorât cu o supărare care a ajuns până la cer.


text:
Acum vă faceţi planul să îi folosiţi pe oamenii luaţi din teritoriul numit Iuda şi din Ierusalim ca sclavi şi ca sclave… Dar oare voi nu sunteţi vinovaţi faţă de Dumnezeul vostru care se numeşte Iahve?


text:
Acum, ascultaţi-mă şi eliberaţi prizonierii aduşi de la aceia care aparţin poporului vostru; pentru că mânia lui Iahve este îndreptată împotriva voastră!”


text:
În acelaşi timp, nişte bărbaţi dintre conducătorii urmaşilor lui Efraim s-au manifestat împotriva celor care veneau de la război. Cei care şi-au arătat dezaprobarea, se numeau: Azaria, fiul lui Iehohanan; Berechia, fiul lui Meşilemot; Ezechia, fiul lui Şalum şi Amasa, fiul lui Hadlai,.


text:
Aceştia le-au zis: „Nu îi aduceţi aici pe prizonieri; pentru că altfel Iahve ne va acuza pentru această faptă! Vreţi să adăugăm mai mult la păcatele şi la greşelile noastre? Vina noastră este deja atât de mare; şi mânia Lui foarte violentă este peste Israel!”


text:
Apoi oamenii care au fost desemnaţi pe nume, s-au ridicat şi i-au ajutat pe prizonieri. Din prada luată, ei i-au îmbrăcat pe toţi cei care erau fără haine. După ce i-au îmbrăcat, le-au dat încălţăminte, i-au hrănit, le-au dat să bea, i-au uns, i-au transportat pe măgari pe toţi cei care erau obosiţi şi i-au adus la Ierihon – în oraşul palmierilor – la cei care erau rude apropiate cu ei. Apoi s-au întors în Samaria.


text:
Filistenii au venit în forţă în oraşele teritoriului numit Iuda din zona deluroasă şi din Neghev. Ei au cucerit următoarele oraşe: Bet-Şemeş, Aialon, Ghederot, Soho cu satele din jurul lui, Timna cu satele din jurul lui şi Ghimzo cu satele din jurul lui. Apoi au locuit ei acolo.


text:
Iahve a umilit pe cei care se numeau Iuda din cauza lui Ahaz – regele lui Israel – pentru că el a făcut ca păcatul din teritoriul numit Iuda să nu aibă limită; şi a fost foarte neloial lui Iahve.


text:
Ahaz a luat tot ce era de aur în casa lui Iahve, în palatul lui şi în casele conducătorilor lui. El a dat toate acele obiecte regelui Asiriei; dar această faptă nu i-a adus niciun avantaj.


text:
În vremea când era în mare dificultate, Ahaz a fost şi mai neloial faţă de Iahve. Acesta a fost comportamentul regelui Ahaz!


text:
El a oferit sacrificii zeilor Damascului – adică celor care l-au înfrânt – pentru că spusese: „Zeii regilor din Aram i-au ajutat pe aramei; deci le voi sacrifica şi eu animale, ca să mă ajute şi pe mine!” Dar tocmai acei zei au fost cauza dezastrului care a venit împotriva lui şi a întregului popor numit Israel.


text:
Ahaz a strâns vasele din casa lui Dumnezeu, le-a tăiat în bucăţi, a închis porţile casei lui Dumnezeu şi a construit altare <i>(pentru închinarea la idoli)</i> în toate colţurile Ierusalimului.


text:
A construit înălţimi în fiecare oraş din teritoriul numit Iuda – ca să aducă tămâie zeilor – şi a provocat astfel mânia Dumnezeului strămoşilor lui numit Iahve.


text:
Celelalte fapte ale lui Ahaz şi tot comportamentul lui – de la începutul guvernării până la sfârşitul acesteia – sunt scrise în „Cartea regilor teritoriului numit Iuda şi ai celui numit Israel”.


text:
Ahaz s-a culcat lângă părinţii lui; şi l-au înmormântat în oraşul Ierusalim; dar nu l-au pus în mormântul regilor lui Israel. Apoi, în locul lui Ahaz a guvernat fiul lui numit Ezechia.


text:
Ezechia a devenit rege la vârsta de douăzeci şi cinci de ani; şi a guvernat la Ierusalim douăzeci şi nouă de ani. Mama lui se numea Abia; şi era fiica lui Zaharia.


text:
Ezechia a făcut ce este corect în relaţia lui cu Iahve – exact cum procedase strămoşul lui numit David.


text:
În primul an al guvernării lui, chiar în prima lună, a deschis porţile casei lui Iahve şi le-a reparat.


text:
şi le-a zis: „Leviţilor, ascultaţi ce vă spun! Sfinţiţi-vă; apoi sfinţiţi casa Dumnezeului strămoşilor noştri numit Iahve şi scoateţi din sanctuar tot ce nu este curat;


text:
pentru că cei care au trăit înaintea noastră, nu au fost loiali Dumnezeul nostru care se numeşte Iahve. Ei au făcut ce este rău în relaţia lor cu Dumnezeul nostru numit Iahve; şi au întrerupt slujirea Lui. Şi-au întors faţa de la sanctuarul lui Iahve şi I-au întors spatele…


text:
Ei au închis chiar şi porţile porticului, au stins candelele, nu au mai ars tămâie şi nu au mai adus în sanctuar arderi integrale Dumnezeului lui Israel.


text:
Aceasta este cauza pentru care mânia lui Iahve acţionează împotriva locuitorilor din teritoriul numit Iuda şi împotriva Ierusalimului. Ea i-a făcut <i>(pe israelieni)</i> să trăiască în permanentă frică şi să fie ridicoli în ochii celorlalte popoare – aşa cum vedeţi că se întâmplă <i>(de atât timp)</i>.


text:
Astfel, părinţii noştri au căzut loviţi de sabie; iar fiii noştri, fiicele noastre şi soţiile noastre sunt în captivitate.


text:
Acum vreau să ştiţi că în inima mea îmi doresc să ratificăm un legământ cu Dumnezeul lui Israel care se numeşte Iahve – pentru ca mânia Lui foarte vehementă să plece de la noi.


text:
Fiii mei, nu staţi în indiferenţă; pentru că pe voi v-a ales Iahve ca să fiţi înaintea Lui pentru slujire, ca să lucraţi pentru El şi să îi aduceţi tămâie!”


text:
Atunci au venit la Ezechia mai mulţi leviţi. Dintre chehatiţi au venit: Mahat – fiul lui Amasai – şi Ioel, fiul lui Azaria. Dintre merariţi au venit: Chiş – fiul lui Abdi – şi Azaria, fiul lui Iehalel-El. Dintre gherşoniţi au venit: Ioah – fiul lui Zima – şi Eden, fiul Ioah.


text:
Dintre urmaşii lui Eliţafan au venit: Şimri şi Ieiel. Dintre urmaşii lui Asaf au venit: Zaharia şi Matania.


text:
Dintre urmaşii lui Heman au venit: Iehiel şi Şimei; iar dintre urmaşii lui Iedutun au venit: Şemaia şi Uziel.


text:
Toţi aceştia şi-au convocat fraţii, s-au sfinţit şi au venit să cureţe casa lui Iahve – conform poruncii regelui care respecta cuvintele lui Iahve.


text:
Preoţii au intrat în casa lui Iahve ca să o cureţe; şi au scos în curtea Templului lui Iahve toate lucrurile necurate pe care le-au găsit în ea. Leviţii le-au luat şi le-au dus afară, lângă valea Chidron.


text:
Au început să sfinţească Templul în prima zi a primei luni. În a opta zi a lunii, au intrat în porticul lui Iahve. Au sfinţit apoi casa lui Iahve în opt zile. Astfel, în a şaisprezecea zi din prima lună, ei au terminat această acţiune.


text:
Apoi s-au dus înăuntru – la regele Ezechia – şi au zis: „Am curăţat casa lui Iahve în totalitate: altarul arderilor integrale şi toate uneltele lui, masa pentru pâinea <i>(re)</i>prezentării <i>(poporului Israel)</i> şi toate uneltele ei.


text:
Am curăţat şi toate uneltele care au fost profanate de regele Ahaz în timpul guvernării lui în perioada de trădare a lui Iahve. Le-am refăcut, le-am sfinţit şi acum ele sunt în faţa altarului lui Iahve.”


text:
Regele Ezechia s-a trezit dimineaţa devreme, a convocat pe conducătorii <i>(oraşului)</i> care îi slujeau şi s-au dus cu ei la casa lui Iahve.


text:
Au luat şapte viţei, şapte berbeci, şapte miei şi şapte ţapi – pe care urma să îi ofere ca sacrificiu pentru păcat, ca sacrificiu pentru regat, ca sacrificiu pentru sanctuar şi ca sacrificiu pentru oamenii din teritoriul numit Iuda. Regele le-a spus urmaşilor lui Aaron – care erau preoţi – să aducă arderile integrale pe altarul lui Iahve.


text:
Au înjunghiat vitele; iar preoţii au luat sângele lor şi au stropit cu el altarul. Apoi au înjunghiat berbecii şi au stropit altarul şi cu sângele lor. După ce au înjunghiat berbecii, au făcut acelaşi lucru şi cu mieii şi au stropit pe altar cu sângele lor.


text:
Apoi au luat ţapii destinaţi sacrificiului pentru păcat şi i-au adus înaintea regelui şi a adunării. Ei şi-au pus mâinile peste ţapi.


text:
Preoţii au înjunghiat ţapii şi au făcut achitarea păcatelor întregului Israel cu sângele acestora – pentru că regele poruncise ca arderea integrală şi sacrificiul pentru păcat să fie aduse pentru întregul popor numit Israel.


text:
El îi pusese pe leviţi să stea în casa lui Iahve cu cinele, cu harpe şi cu lire – aşa cum porunciseră David, Gad – vizionarul regelui – şi profetul Natan. Aceia procedaseră aşa pentru că porunca <i>(despre acest lucru)</i> fusese dată de Iahve prin intermediul profeţilor Săi.


text:
Atunci când Ezechia a poruncit să fie adusă arderea integrală pe altar – chiar în momentul în care a fost pusă arderea integrală acolo –, a început şi cântarea în cinstea lui Iahve în sunetul goarnelor şi al instrumentelor lui David, regele poporului Israel.


text:
Atunci, toată adunarea s-a închinat; cântăreţii au cântat cântecul şi au sunat cu goarnele până s-a terminat arderea integrală.


text:
Când arderea integrală a fost total consumată de foc, regele împreună cu toţi cei prezenţi acolo au îngenuncheat şi s-au închinat <i>(încă o dată)</i>.


text:
Regele Ezechia şi conducătorii i-au provocat şi i-au încurajat pe leviţi să Îl laude pe Iahve folosind acele cântece care aveau versurile compuse de David şi de vizionarul Asaf. Ei L-au lăudat bucuroşi, s-au aplecat şi s-au închinat <i>(din nou)</i>.


text:
Văzând tot ce s-a întâmplat, Ezechia a zis: „Acum, pentru că v-aţi dedicat lui Iahve, apropiaţi-vă şi aduceţi sacrificii şi daruri de mulţumire în casa Lui!” Astfel, adunarea a adus sacrificii şi daruri de mulţumire; iar toţi cei care manifestau generozitate în inima lor, au oferit arderi integrale.


text:
Numărul arderilor integrale oferite de adunare a fost de şaptezeci de viţei, o sută de berbeci şi două sute de miei. Toate aceste animale au fost aduse lui Iahve ca ardere integrală.


text:
Dar preoţii au fost prea puţini pentru toate aceste sacrificii. Astfel, cei care erau acolo, nu au putut să ia pielea de pe toate animalele care fuseseră aduse ca să fie arse integral. Atunci rudele lor – leviţii – i-au ajutat până au terminat slujba şi până s-au sfinţit şi ceilalţi preoţi; pentru că leviţii se sfinţiseră cu mai multă pasiune.


text:
Au fost oferite multe arderi integrale, plus grăsimea sacrificiilor de pace împreună cu sacrificiile de băutură care erau aduse cu fiecare ardere integrală. Astfel a fost refăcută slujba la casa lui Iahve.


text:
Ezechia şi tot poporul s-au bucurat pentru că Dumnezeu a avut grijă de popor. Şi tot ce s-a întâmplat, nu fusese anticipat de nimeni.


text:
Ezechia a trimis reprezentanţii lui în tot teritoriul numit Iuda şi în Israel. El a scris scrisori chiar şi urmaşilor lui Efraim şi celor care proveneau din Manase. Prin intermediul lor, Ezechia îi chema la casa lui Iahve – în Ierusalim – pentru a sărbători Paştele Dumnezeului lui Israel numit Iahve.


text:
Regele discutase la Ierusalim cu conducătorii care erau în slujba lui şi cu toată adunarea. Apoi au decis să sărbătorească Paştele în a doua lună.


text:
Nu au putut să îl sărbătorească la vremea stabilită – pentru că nu se sfinţiseră suficient de mulţi preoţi; iar poporul nu se adunase tot la Ierusalim.


text:
În consecinţă, ei au dat o poruncă. Ea prevedea că trebuie să se parcurgă tot Israelul – de la Beer-Şeba până la teritoriul locuit de urmaşii Dan – pentru a-i chema pe oameni la Ierusalim ca să sărbătorească Paştele Dumnezeului lui Israel numit Iahve. De mult timp nu îl mai sărbătoriseră cu participarea unui mare număr de israelieni, aşa cum era scris.


text:
Conform poruncii regelui, mesagerii au dus scrisorile din partea lui şi din partea conducătorilor în tot teritoriul numit Israel şi în cel numit Iuda. În ele se spunea: „Israelieni, întoarceţi-vă la Iahve care este Dumnezeul lui Avraam, Dumnezeul lui Isaac şi Dumnezeul lui Israel; iar El se va întoarce la puţinii israelieni care au scăpat din mâinile regilor Asiriei!


text:
Nu fiţi ca părinţii şi ca fraţii voştri care nu au fost loiali faţă de Dumnezeul strămoşilor voştri numit Iahve şi pe care El i-a lăsat să fie distruşi aşa cum constataţi astăzi!


text:
Nu vă încăpăţânaţi ca părinţii voştri! Împăcaţi-vă cu Iahve şi veniţi la sanctuarul pe care l-a sfinţit El pentru eternitate! Slujiţi Dumnezeului vostru numit Iahve; pentru ca astfel să se depărteze de la voi violenta Lui mânie!


text:
Să ştiţi că dacă vă veţi întoarce la Iahve, fraţii voştri şi fiii voştri vor beneficia de bunătate din partea celor care i-au folosit ca sclavi; şi astfel, ei se vor putea întoarce în această ţară. Dumnezeul vostru care se numeşte Iahve este bun şi milos; şi nu Îşi va întoarce faţa de la voi – dacă vă întoarceţi la El!”


text:
Mesagerii au mers prin fiecare oraş din teritoriul locuit de urmaşii lui Efraim şi prin cel al urmaşilor lui Manase – până în teritoriul urmaşilor lui Zabulon; dar oamenii râdeau de ei şi îi ridiculizau.


text:
Totuşi, au existat unii dintre urmaşii lui Aşer, dintre urmaşii lui Manase şi din teritoriul lui Zabulon care s-au smerit şi au venit la Ierusalim.


text:
Chiar şi pe cei din teritoriul numit Iuda i-a unit mâna lui Dumnezeu, pentru ca ei să se conformeze poruncii regelui şi a conducătorilor din slujba lui. Aceea era, de fapt, o poruncă dată în acord cu prevederile Cuvântului lui Iahve.


text:
În a doua lună, o mulţime de oameni s-a adunat la Ierusalim ca să celebreze Sărbătoarea Turtelor. Era o adunare foarte mare.


text:
S-au ridicat şi au îndepărtat altarele care erau în Ierusalim. Au desfiinţat şi toate altarele pe care se ardea tămâie <i>(idolilor)</i>; şi le-au aruncat în valea Chidron.


text:
Apoi, în a paisprezecea zi din a doua lună, au înjunghiat mieii pentru Paşte. Preoţii şi leviţii s-au smerit, s-au sfinţit şi au oferit arderi integrale la casa lui Iahve.


text:
Ei stăteau la locurile lor – conform acelei decizii referitoare la ei conţinută de legea lui Moise – omul lui Dumnezeu. Preoţii stropeau sângele pe care îl luau de la leviţi.


text:
Pentru că în acea adunare erau mulţi oameni care nu se sfinţiseră, leviţii au înjunghiat ei mieii de Paşte pentru toţi aceia care nu erau curaţi şi care nu putuseră să îi închine personal lui Iahve.


text:
O mare mulţime de oameni – dintre cei veniţi din teritoriul numit Efraim, din cel numit Manase, din cel numit Isahar şi din cel numit Zabulon – nu se curăţaseră şi nu mâncaseră animalul sacrificat ca Paşte, aşa cum era scris. Dar Ezechia s-a rugat pentru ei, zicând: „Iahve care este bun, să îi ierte pe toţi aceşti oameni.


text:
Ei sunt dintre cei care au decis în inimile lor să Îl caute pe Dumnezeu – pe Iahve care este Dumnezeul strămoşilor lor – chiar şi fără sfânta curăţare!”


text:
Israelienii prezenţi la Ierusalim au celebrat cu mare bucurie Sărbătoarea Turtelor – şapte zile. Leviţii şi preoţii Îl lăudau pe Iahve în fiecare zi cu instrumentele făcute pentru lăudarea Lui.


text:
Ezechia i-a încurajat pe toţi leviţii care demonstraseră o bună cunoaştere a slujbei care se făcea pentru Iahve. Ei au mâncat şapte zile din partea special rezervată lor, au adus sacrificii de pace şi I-au mulţumit Dumnezeului strămoşilor lor care se numeşte Iahve.


text:
Întreaga adunare a decis să mai celebreze încă şapte zile. Astfel, ei au celebrat cu bucurie încă şapte zile.


text:
Au procedat astfel pentru că Ezechia – regele celor din teritoriul numit lui Iuda – oferise adunării o mie de viţei şi şapte mii de oi; iar conducătorii care erau cu el oferiseră adunării o mie de viţei şi zece mii de oi – pentru că se sfinţiseră mulţi preoţi.


text:
Toată adunarea celor din teritoriul numit Iuda împreună cu preoţii şi cu leviţii, plus toţi cei veniţi din teritoriul numit Israel împreună cu străinii veniţi de-acolo şi din cel numit Iuda, s-au bucurat împreună.


text:
A fost o mare bucurie în Ierusalim – cum nu se mai cunoscuse din vremea regelui Solomon – fiul lui David – care a fost regele <i>(întregu)</i>lui Israel.


text:
Preoţii şi leviţii s-au ridicat şi au binecuvântat poporul. Vocea lor a fost auzită <i>(de Iahve)</i>; şi rugăciunea lor a ajuns până la sfânta Sa locuinţă: până la cer.


text:
Când s-au terminat toate acestea, toţi israelienii care fuseseră prezenţi acolo, au plecat spre oraşele teritoriului numit Iuda. Ei au sfărâmat pietrele sacre, au retezat statuile închinate Astartei, au dărâmat înălţimile şi altarele din tot teritoriul numit Iuda, Beniamin, Efraim şi Manase; şi nu şi-au încetat acţiunea până nu le-au distrus pe toate. Apoi toţi israelienii s-au întors în oraşele lor – fiecare la proprietatea lui.


text:
Ezechia a pus din nou pe rânduri grupele preoţilor şi ale leviţilor – fiecare cu slujba lui de preot sau de levit. Ei îşi îndeplineau datoriile pentru arderea integrală, pentru sacrificiile de pace, pentru orice altă slujbă sau pentru mulţumire şi laudă la porţile taberei lui Iahve.


text:
Regele a donat o parte din averile lui pentru arderile integrale, adică pentru acelea de dimineaţă şi de seară, pentru cele oferite în zilele de Sabat, de lună nouă şi de sărbători – aşa cum este scris în legea lui Iahve.


text:
El a ordonat poporului care locuia în Ierusalim să doneze o parte din bunurile lor preoţilor şi leviţilor – pentru ca astfel, ei să se poată dedica legii lui Iahve.


text:
Când s-a răspândit acest anunţ, israelienii şi-au înmulţit darurile aduse din primele rezultate ale agriculturii: din grâne, din must, din ulei, din miere şi din toate fructele câmpului. Au adus din toate acestea a zecea parte; şi astfel s-au adunat produse alimentare din abundenţă. Ei au donat din tot ce aveau.


text:
Atât israelienii, cât şi cei din teritoriul numit Iuda – care locuiau în oraşele numite astfel – au dat şi ei a zecea parte din boi şi din oi. Au mai donat zece la sută din lucrurile sfinte care erau închinate Dumnezeului lor numit Iahve. Le-au adus şi le-au făcut grămezi.


text:
Când Ezechia şi conducătorii poporului au venit şi au văzut grămezile, au binecuvântat pe Iahve şi pe poporul Său numit Israel.


text:
Azaria care era preotul conducător şi provenea din familia lui Ţadoc, i-a zis: „De când au început să vină la casa lui Iahve aceste bunuri prin participare benevolă <i>(din partea poporului)</i>, am mâncat, ne-am săturat şi încă a mai rămas mult; pentru că Iahve a binecuvântat poporul Său şi avem un mare surplus.”


text:
Au adus acolo în mod onest donaţiile, zecimea şi lucrurile sfinte. Conducătorul responsabil de acestea era levitul Conania; iar fratele lui, numit Şimei, era al doilea, după el.


text:
Iehiel, Azazia, Nahat, Asael, Ierimot, Iozabad, Eliel, Ismachia, Mahat şi Benaia erau supraveghetori. Toţi aceştia erau conduşi de Conania şi de Şimei – fratele lui. Fuseseră desemnaţi de regele Ezechia în acest scop şi de Azaria – cel care era responsabilul-şef al casei lui Dumnezeu.


text:
Levitul Core – fiul lui Imna – care era portar pentru partea de est, răspundea de darurile benevole aduse lui Dumnezeu, de împărţirea lucrurilor aduse prin participare benevolă oferite lui Iahve şi de lucrurile foarte sfinte.


text:
Eden, Miniamin, Iosua, Şemaia, Amaria şi Şecania locuiau în oraşele preoţilor; şi erau conduşi de Core. Ei împărţeau în mod corect rudelor lor partea care le revenea – conform grupurilor de care aparţineau, indiferent că erau mari sau mici.


text:
Acea distribuire era făcută şi celor înscrişi în genealogii, adică băieţilor care împliniseră vârsta de cel puţin trei ani şi aparţineau familiilor celor care veneau în fiecare zi la casa lui Iahve pentru slujbele de care erau responsabili conform grupurilor lor.


text:
Distribuirea mai viza atât pe preoţii înscrişi în genealogii conform familiilor lor, cât şi pe leviţii care aveau cel puţin vârsta de douăzeci de ani – conform responsabilităţilor lor în cadrul grupurilor de care aparţineau.


text:
Acest fapt însemna că din ce se donase, se distribuia întregii adunări a celor înscrişi în genealogii, incluzând pe toţi copiii lor, pe soţiile lor, pe fiii şi pe fiicele lor. Toţi aceia se păstraseră sfinţi în mod consecvent.


text:
Pentru urmaşii lui Aaron care erau preoţi şi care locuiau în teritoriile cu păşuni din apropierea fiecărui oraş preoţesc, au fost numiţi oameni care să dea partea corespunzătoare tuturor băieţilor îndrumaţi de preoţi şi tuturor acelora dintre leviţii care erau înscrişi în genealogii.


text:
Aşa a procedat Ezechia în tot teritoriul numit Iuda. El a făcut ce este bine, corect şi adevărat în relaţia cu Dumnezeul lui care se numeşte Iahve.


text:
Toată lucrarea pe care a început-o pentru slujirea de la casa lui Dumnezeu şi care se referea la lege<i>(a mozaică)</i> sau la porunci – implicând căutarea Dumnezeului lui – a fost făcută din toată inima; şi astfel, el a reuşit să realizeze tot ce şi-a propus.


text:
După aceste fapte de loialitate <i>(faţă de Iahve)</i>, a venit Sanherib – regele Asiriei. El a intrat în teritoriul numit Iuda şi şi-a orientat tabăra în direcţia oraşelor consolidate. Se gândea să le cucerească pentru el.


text:
Atunci el a consultat conducătorii şi luptătorii lui. Apoi, la propunerea lui, ei au decis împreună să astupe izvoarele din exteriorul oraşului.


text:
S-a adunat mult popor care a astupat toate izvoarele şi valea prin care curgea apă spre mijlocul teritoriului; pentru că îşi ziceau: „De ce să vină regii Asiriei şi să găsească apă din abundenţă?”


text:
Ezechia s-a încurajat şi a refăcut tot zidul care fusese spart. El l-a înălţat până la turnuri. Ezechia a mai înălţat încă un zid în exterior şi a întărit Milo din oraşul lui David. El a făcut multe arme şi multe scuturi.


text:
A numit conducători ai poporului în vederea războiului. I-a adunat în zona liberă din faţa porţii oraşului; şi i-a încurajat zicându-le:


text:
„Consolidaţi-vă forţele şi încurajaţi-vă! Nu vă temeţi şi nu vă speriaţi de regele Asiriei şi de întreaga mulţime de luptători care este cu el; pentru că sunt mai mulţi cu noi decât aceia care sunt cu el!


text:
Îl ajută doar un braţ de carne; dar cu noi este Dumnezeul nostru numit Iahve, ca să ne ajute şi să susţină bătăliile noastre!” Poporul a avut încredere în cuvintele lui Ezechia – regele teritoriului numit Iuda.


text:
După un timp, Sanherib – regele Asiriei – a ajuns în faţa Lachişului împreună cu toate forţele lui. Atunci i-a trimis pe slujitorii lui la Ierusalim. Ei au venit la Ezechia – regele celor din teritoriul numit Iuda – şi la întregul popor numit astfel care era la Ierusalim, ca să le spună:


text:
„Sanherib – regele Asiriei – vă transmite: «În ce vă încredeţi voi sfidând iminentul asediu şi rămânând în Ierusalim?


text:
Oare nu vă înşală Ezechia, ca să vă ducă la moarte prin înfometare şi însetare, când vă spune că Dumnezeul vostru numit Iahve vă va scăpa din mâna regelui Asiriei!?


text:
Oare nu Ezechia I-a îndepărtat înălţimile şi altarele, poruncind celor numiţi Iuda şi Ierusalimului să se închine numai înaintea unui singur altar şi doar pe acela să fie arsă tămâie?


text:
Nu ştiţi ce am făcut eu împreună cu părinţii mei tuturor popoarelor celorlalte ţări? Au putut oare zeii popoarelor pământului să îşi salveze ţările din mâna mea?


text:
Care dintre toţi zeii acestor popoare care au fost distruse de părinţii mei, au putut să îşi scape poporul din mâna mea? Deci cum va putea Dumnezeul vostru să vă salveze din mâna mea?


text:
Vă avertizez să nu îi permiteţi lui Ezechia să vă înşele! Nu îl lăsaţi să vă ducă în eroare! Nu vă încredeţi în Cel pe care-L numiţi Iahve; pentru că niciunul dintre zeii vreunui popor sau ai vreunui regat nu au putut să îşi salveze poporul din mâna mea şi din mâna părinţilor mei! Nici Dumnezeul vostru nu va putea să vă scape din mâna mea!»”


text:
Slujitorii lui au mai vorbit şi alte lucruri împotriva Dumnezeului numit Iahve şi împotriva lui Ezechia – slujitorul Său.


text:
Sanherib făcuse şi scrisori ca să îl calomnieze pe Dumnezeul lui Israel care se numeşte Iahve. În ele, spunea despre El astfel: „Aşa cum zeii popoarelor pământului nu şi-au putut salva popoarele din mâna mea, nici Dumnezeul lui Ezechia nu Îşi va scăpa poporul de mine!”


text:
Reprezentanţii lui Sanherib au proclamat aceste lucruri strigându-le şi în limba iudaică, pentru ca poporul din Ierusalim care era pe zid să le audă şi să se sperie. Astfel, el îşi pregătea capturarea oraşului.


text:
Reprezentanţii regelui Asiriei au vorbit despre Dumnezeul Ierusalimului ca despre zeii celorlalte popoare de pe pământ care sunt făcuţi de mâini omeneşti.


text:
Dar regele Ezechia şi profetul Isaia – fiul lui Amoţ – s-au rugat cu privire la acest plan şi au strigat spre cer.


text:
Iahve a trimis un înger care a omorât orice luptător remarcabil, orice conducător şi orice comandant din tabăra regelui Asiriei. Apoi, acel rege s-a întors ruşinat în ţara lui. Când a intrat în templul zeului lui, unii dintre fiii pe care-i avea, l-au înjunghiat acolo cu sabia.


text:
Aşa a salvat Iahve pe Ezechia şi pe locuitorii Ierusalimului de Sanherib – regele Asiriei – şi de toţi ceilalţi duşmani ai lor. El i-a protejat din toate părţile.


text:
Mulţi au venit la Ierusalim cu daruri pentru Iahve şi au adus cadouri pentru Ezechia – regele lui Iuda – care, începând de atunci a fost înălţat în ochii tuturor popoarelor.


text:
În acele zile, Ezechia s-a îmbolnăvit şi urma să moară în scurt timp. El s-a rugat lui Iahve care i-a vorbit şi i-a dat un semn.


text:
Dar Ezechia nu s-a comportat conform binefacerii primite. Astfel, el a devenit arogant în inima lui; şi a făcut ca mânia lui Iahve să vină împotriva lui, împotriva celor numiţi „Iuda” şi împotriva Ierusalimului.


text:
Totuşi, <i>(ulterior)</i> Ezechia s-a smerit, abandonând aroganţa lui – împreună cu locuitorii Ierusalimului. Atunci mânia lui Iahve nu a venit peste ei în vremea guvernării lui Ezechia.


text:
El a avut foarte multă bogăţie şi o mare glorie. Ezechia şi-a făcut camere speciale pentru argint, pentru aur, pentru pietre preţioase, pentru substanţe parfumate, pentru scuturi şi pentru diverse vase scumpe.


text:
A construit depozite pentru recolta de cereale, pentru must şi pentru ulei. A mai făcut grajduri pentru o multe feluri de animale domestice mari şi staule pentru oi.


text:
El şi-a construit oraşe şi a avut multe turme şi multe cirezi – pentru că Dumnezeu i-a dat foarte multă avere.


text:
Ezechia este cel care a astupat izvorul de sus al Ghihonului şi i-a deviat cursul lui în jos, spre partea de vest a oraşului lui David. Ezechia a reuşit în tot ce şi-a propus să facă.


text:
Apoi, când emisarii conducătorilor din Babilon au venit la el ca să întrebe despre semnul care fusese în ţară, Dumnezeu l-a abandonat ca să îl testeze şi să cunoască tot ce era în inima lui.


text:
Celelalte fapte ale lui Ezechia şi dovezile lui de loialitate <i>(faţă de Iahve)</i> sunt scrise în „Viziunea profetului Isaia” – fiul lui Amoţ – şi în „Cartea regilor teritoriului numit Iuda şi ai celui numit Israel”.


text:
Ezechia s-a culcat lângă părinţii lui şi a fost înmormântat în cel mai onorabil loc al mormântului urmaşilor lui David. La moartea lui, toţi oamenii din teritoriul numit Iuda şi din Ierusalim, i-au arătat multă cinste. Apoi, în locul lui Ezechia a guvernat fiul lui numit Manase.


text:
Manase avea vârsta de doisprezece ani când a devenit rege; şi a guvernat la Ierusalim cincizeci şi cinci de ani.


text:
El a făcut ce este rău în relaţia lui cu Iahve. A trăit conform obiceiurilor idolatre ale popoarelor pe care Iahve le alungase din faţa israelienilor.


text:
A reconstruit înălţimile pe care le dărâmase tatăl lui numit Ezechia, a înălţat altare baalilor, a făcut imagini Astartei, s-a închinat tuturor constelaţiilor cerului şi le-a slujit.


text:
A construit în casa lui Iahve nişte altare, deşi despre acel loc El spusese: „În Ierusalim va fi <i>(doar)</i> numele Meu pentru totdeauna!”


text:
Manase a construit altare dedicate tuturor constelaţiilor de pe cer şi le-a pus în cele două curţi ale casei lui Iahve.


text:
El şi-a trecut fiii prin foc în valea Ben-Hinom, a practicat descântatul, ghicitul şi vrăjitoria. A apelat la cei care cheamă spiritele morţilor şi la cei care folosesc formule magice. El a făcut mult rău în ochii lui Iahve, declanşându-I mânia.


text:
A luat statuia idolului pe care îl făcuse şi a pus-o în casa lui Dumnezeu – în locul despre care Dumnezeu îi spusese lui David şi lui Solomon, fiul acestuia, astfel: „În această casă şi în Ierusalim – pe care l-am ales dintre toate oraşele triburilor lui Israel – voi pune numele Meu <i>(care trebuie să fie acolo în mod exclusiv)</i> pentru eternitate.


text:
Nu voi mai permite ca piciorul poporului Israel să se depărteze de ţara pe care le-am dat-o strămoşilor voştri. Şi toate acestea se vor întâmpla dacă vor avea grijă să respecte tot ce le-am poruncit prin intermediul lui Moise: toată legea, toate poruncile şi toate deciziile <i>(Mele)</i>.”


text:
Dar Manase i-a dus în rătăcire pe oamenii din teritoriul numit Iuda şi pe locuitorii Ierusalimului. Astfel, ei au făcut mai mult rău decât toate popoarele pe care le distrusese Iahve din faţa israelienilor.


text:
Din această cauză, Iahve a adus împotriva lor pe conducătorii armatei regelui Asiriei. Ei l-au prins pe Manase într-o capcană, l-au legat cu lanţuri de bronz şi l-au dus în Babilon.


text:
În situaţia lui dificilă, Manase a insistat <i>(cu rugăciuni)</i> în faţa Dumnezeului lui şi s-a smerit mult înaintea Dumnezeului strămoşilor lui.


text:
L-a rugat şi L-a implorat; iar El i-a ascultat cererea şi l-a întors la Ierusalim în regatul lui. Manase a recunoscut că <i>(numai)</i> Iahve este <i>(adevăratul)</i> Dumnezeu.


text:
Apoi el a construit un zid în exteriorul oraşului lui David. Acel zid trecea prin valea de la vestul localităţii Ghihon, continua pe la poarta peştilor şi ajungea să înconjoare Ofelul. Zidul era foarte înalt. A desemnat conducători de armată pentru toate oraşele fortificate din teritoriul numit Iuda.


text:
Manase a îndepărtat zeii şi idolul din casa lui Iahve. El a mai eliminat toate altarele pe care le construise pe muntele casei lui Iahve şi în Ierusalim; apoi le-a aruncat în exteriorul oraşului.


text:
A refăcut altarul lui Iahve şi a adus pe el sacrificii de pace şi de mulţumire. Apoi a ordonat oamenilor din teritoriul numit Iuda să slujească Dumnezeului lui Israel numit Iahve.


text:
Celelalte fapte ale lui Manase, rugăciunea făcută Dumnezeului lui şi cuvintele vizionarilor care i-au vorbit în numele Dumnezeului lui Israel numit Iahve, sunt scrise în „Cronicile regilor poporului Israel”.


text:
Rugăciunea lui, modul în care i-a răspuns Dumnezeu la acea rugăciune, toate păcatele şi toate greşelile lui, ca şi locurile unde a construit înălţimi şi unde a ridicat statui ale Astartei şi idoli ciopliţi – înainte de a se smeri –, sunt scrise în „Cronicile vizionarilor”.


text:
Manase s-a culcat lângă părinţii lui; şi a fost înmormântat în grădina palatului în care locuise. În locul lui Manase a guvernat fiul lui numit Amon.


text:
El a făcut ce este rău în relaţia lui cu Iahve – la fel cum procedase tatăl lui numit Manase. Amon a sacrificat animale şi a slujit tuturor idolilor făcuţi de tatăl lui numit Manase.


text:
Dar el nu s-a smerit în faţa lui Iahve aşa cum se smerise tatăl lui care s-a numit Manase. Astfel, acest Amon şi-a mărit tot mai mult vina.


text:
Dar poporul ţării i-a omorât pe toţi cei care complotaseră împotriva regelui Amon. Apoi, în locul lui Amon, poporul ţării l-a declarat rege pe fiul lui numit Iosia.


text:
Iosia avea vârsta de opt ani când a devenit rege; şi a guvernat la Ierusalim treizeci şi unu de ani.


text:
El a făcut ce este corect în relaţia lui cu Iahve şi a călcat pe urmele strămoşului lui numit David, fără să devieze la dreapta sau la stânga.


text:
În al optulea an al guvernării lui, în timp ce era încă tânăr, a început să Îl caute pe Dumnezeul strămoşului lui care se numea David. Apoi, în al doisprezecelea an al guvernării lui a început să cureţe teritoriul numit Iuda şi Ierusalimul de înălţimi, de statui ale Astartei, de idoli ciopliţi şi de idoli turnaţi.


text:
Au dărâmat în prezenţa lui altarele baalilor şi au tăiat stâlpii închinaţi soarelui care erau deasupra lor. Sfărâmând statuile închinate Astartei, idolii ciopliţi şi idolii turnaţi, i-a făcut bucăţi foarte mici pe care le-a împrăştiat pe mormintele celor care le aduseseră sacrificii.


text:
A ars oasele preoţilor lor pe altarele folosite la închinarea idolatră. Aşa a curăţat Iosia <i>(de idolatrie)</i> teritoriul numit Iuda şi Ierusalimul.


text:
S-a dus apoi în oraşele din teritoriile numite Manase, Efraim, Simeon şi până în cel numit Neftali. A ajuns chiar şi în zonele cu ruine din jurul lor.


text:
În toate acele locuri a dărâmat altarele şi statuile închinate Astartei, a transformat în bucăţi mici idolii ciopliţi şi a tăiat toţi stâlpii închinaţi soarelui – aşa cum procedase în tot teritoriul locuit de oamenii poporului Israel. Apoi s-a întors la Ierusalim.


text:
În al optsprezecelea an al guvernării lui, urmărind tot curăţarea ţării şi a casei <i>(lui Iahve)</i>, Iosia l-a trimis pe Şafan – fiul lui Aţalia –, pe Maaseia – conducătorul oraşului – şi pe Ioah – fiul arhivarului Ioahaz – ca să renoveze casa Dumnezeului lui numit Iahve.


text:
Aceia s-au dus la marele preot Hilchia şi i-au dat argintul care a fost adus la casa lui Dumnezeu. Acel argint fusese adunat de leviţi, adică de paznicii porţii, de la oamenii din teritoriul numit Manase şi din cel numit Efraim. Ei mai adunaseră argint de la toţi ceilalţi care rămăseseră din poporul Israel, de la toţi cei din teritoriul numit Iuda şi din cel numit Beniamin, ca şi de la locuitorii Ierusalimului.


text:
Aceia au dat argintul celor care supravegheau lucrarea ce se executa la casa lui Iahve. Colectorii de argint l-au dat celor care lucrau în casa lui Iahve pentru repararea şi pentru renovarea acesteia.


text:
Ei l-au dat tâmplarilor şi constructorilor, pentru ca aceia să cumpere pietre cioplite, lemne pentru grinzi şi pentru placarea clădirilor distruse de regii din teritoriul numit Iuda.


text:
Oamenii îşi făceau lucrarea cu seriozitate şi în mod corect. Iahat şi Obadia au fost numiţi ca supraveghetori ai acelor lucrători. Ei erau leviţi şi proveneau dintre urmaşii lui Merari. Lucrau împreună cu Zaharia şi cu Meşulam, care erau dintre chehatiţi. Existau acolo şi leviţii care ştiau să cânte la instrumente muzicale.


text:
Toţi aceia urmăreau pe cei care cărau greutăţi şi îi supravegheau pe toţi cei care făceau lucrarea – conform slujbelor lor. Alţi leviţi erau scribi, administratori şi portari.


text:
În timp ce scoteau argintul care fusese adus în casa lui Iahve, preotul Hilchia a găsit cartea legii lui Iahve care fusese dată prin intermediul lui Moise.


text:
Hilchia le-a vorbit, zicând scribului Şafan: „Am găsit cartea legii în casa lui Iahve!” Hilchia i-a dat cartea lui Şafan.


text:
Şafan a trimis cartea la rege şi i-a transmis următorul mesaj: „Slujitorii tăi fac tot ce le-ai ordonat să facă.


text:
Ei au strâns argintul care era în casa lui Iahve şi l-au dat celor care supraveghează şi celor care fac lucrarea.”


text:
Apoi scribul Şafan l-a anunţat pe rege, zicându-i: „Preotul Hilchia mi-a dat o carte!” Şi a început să citească din ea în faţa regelui.


text:
Apoi le-a poruncit lui Hilchia, lui Ahicam – fiul lui Şafan –, lui Abdon – fiul lui Mica –, scribului Şafan şi lui Asaia – slujitorul regelui – astfel:


text:
„Duceţi-vă şi întrebaţi-L pe Iahve pentru mine şi pentru cei care au mai rămas din poporul numit Israel şi din cel numit Iuda – în legătură cu ce este scris în cartea care a fost găsită; pentru că mânia lui Iahve care a venit ca un torent împotriva noastră, este mare. S-a întâmplat aşa pentru că strămoşii noştri nu au respectat cerinţele cuvântului lui Iahve şi nu au trăit în conformitate cu ce este scris în această carte!”


text:
Hilchia şi oamenii regelui s-au dus la profetesa Hulda care era soţia lui Şalum. Şalum a fost fiul lui Tochat. Tochat a fost fiul lui Hasra – paznicul hainelor – care locuia în Ierusalim, în noul cartier. Ei i-au spus <i>(Huldei)</i> toate aceste lucruri.


text:
Ea le-a răspuns: „Dumnezeul lui Israel care se numeşte Iahve, vă transmite să spuneţi omului care v-a trimis la mine că


text:
Iahve îi zice: «Să ştii că voi aduce dezastrul în acest teritoriu; şi el îi va viza pe locuitorii lui – în acord cu toate blestemele care sunt scrise în cartea citită înaintea regelui celor numiţi Iuda.


text:
Ei M-au abandonat şi au adus tămâie altor <i>(dumne)</i>zei, determinându-Mă să Mă mânii din cauza tuturor faptelor făcute de mâinile lor. Din această cauză, mânia Mea se va declanşa în acest loc şi nu se va diminua!»


text:
Dar să îi transmiteţi regelui celor din teritoriul numit Iuda – care v-a trimis să Îl întrebaţi pe Iahve – următorul mesaj: «Dumnezeul lui Israel numit Iahve îţi vorbeşte în legătură cu acele cuvinte pe care le-ai auzit:


text:
‘Am observat că ţi s-a înmuiat inima şi te-ai smerit înaintea lui Dumnezeu când ai auzit cuvintele Sale împotriva acestui loc şi împotriva locuitorilor lui. Am remarcat că te-ai smerit în faţa Mea, că ţi-ai rupt hainele şi că ai plâns în faţa Mea!


text:
Pentru că ai procedat aşa, te voi adăuga la strămoşii tăi şi vei fi pus în linişte în mormântul tău. Astfel, tu nu vei vedea tot dezastrul pe care îl voi aduce împotriva acestui loc şi împotriva locuitorilor lui!’»” Ei i-au adus regelui acest răspuns.


text:
Atunci regele i-a convocat pe cei care formau consiliul bătrânilor din teritoriul numit Iuda şi din Ierusalim.


text:
Apoi s-a dus la casa lui Iahve împreună cu toţi bărbaţii teritoriului numit Iuda, cu locuitorii Ierusalimului, cu preoţii şi cu leviţii – cu întreg poporul, de la cel mic până la cel mare. El a citit în auzul lor toate cuvintele cărţii Legământului care fusese găsită în casa lui Iahve.


text:
Regele a stat în picioare lângă locul lui şi a ratificat un legământ în faţa lui Iahve. A decis să Îl urmeze pe Iahve şi să respecte poruncile, declaraţiile şi deciziile Sale, din toată inima şi din tot sufletul lui, conformându-se astfel cuvintelor legământului care erau scrise în acea carte.


text:
Apoi el i-a determinat pe toţi cei care erau la Ierusalim şi în teritoriul numit Beniamin, să participe la ratificarea legământului. Astfel, locuitorii Ierusalimului au decis să respecte legământul Dumnezeului strămoşilor lor care se numeşte Iahve.


text:
Regele Iosia a îndepărtat toate lucrurile oribile din teritoriile locuite de israelieni; şi i-a motivat pe toţi cei care erau în Israel să slujească Dumnezeului lor numit Iahve. Cât timp a trăit Iosia, israelienii nu s-au îndepărtat de Dumnezeul strămoşilor lor care se numeşte Iahve.


text:
Iosia a celebrat Paştele lui Iahve la Ierusalim. Oamenii au adus animalul pentru sacrificiu de Paşte în a paisprezecea zi din luna întâi.


text:
Iosia le-a vorbit leviţilor care învăţau întregul popor Israel şi care erau separaţi pentru Iahve. El le-a zis: „Puneţi Cufărul sfânt în casa construită de Solomon – fiul lui David – care a fost regele poporului Israel! Nu mai trebuie să îl transportaţi pe umeri! Acum slujiţi lui Iahve – Celui care este Dumnezeul vostru – şi poporului Său numit Israel.


text:
Aşezaţi-vă conform familiilor voastre, respectând ordinea grupurilor voastre – aşa cum a <i>(lăsat)</i> scris David – regele lui Israel – şi cum a scris fiul lui numit Solomon.


text:
Ocupaţi-vă locurile în sanctuar – câte o parte a familiei leviţilor pentru fiecare grup format din clanurile fraţilor voştri care formează poporul.


text:
Aduceţi sacrificiul de Paşte, sfinţiţi-vă şi pregătiţi sacrificiile pentru fraţii voştri. Respectaţi astfel cuvântul lui Iahve transmis prin intermediul lui Moise!”


text:
Iosia le-a dat oamenilor din popor – tuturor celor prezenţi – miei şi iezi din turme. Toţi erau oferiţi pentru sacrificiul pascal. Donaţia lui a fost de treizeci de mii <i>(de animale mici)</i> şi trei mii de viţei. Toate acestea au fost date din averea regelui.


text:
Conducătorii care erau în slujba regelui, au oferit şi ei benevol daruri atât poporului, cât şi preoţilor şi leviţilor. Hilchia, Zaharia şi Iehiel – conducătorii casei lui Dumnezeu – le-au dat preoţilor o mie şase sute de miei pentru Paşte şi trei sute de viţei.


text:
Conania şi rudele lui numite Şemaia şi Netanel, împreună cu Haşabia, Ieiel şi Iozabad – conducători ai leviţilor – le-au donat leviţilor cinci mii de miei pentru Paşte şi cinci sute de vite.


text:
După ce slujba a fost pregătită, preoţii şi-au ocupat locurile; iar leviţii s-au aşezat în grupuri, aşa cum ordonase regele.


text:
Apoi au adus sacrificiul de Paşte. Preoţii au stropit sângele pe care l-au luat de la leviţii care jupuiseră animalele.


text:
Au pus separat arderile integrale, ca să poată fi oferite lui Iahve de către oamenii din popor – conform familiilor lor – aşa cum este scris în cartea lui Moise. La fel au procedat şi cu vitele.


text:
Au fript la foc animalul sacrificat pentru Paşte – conform regulii – şi au fiert celelalte sacrificii sfinte în oale, în cazane şi în cratiţe. Apoi le-au împărţit repede întregului popor.


text:
După toate acestea, leviţii au pregătit ce era pentru ei şi pentru preoţi. Au procedat astfel pentru că preoţii – urmaşii lui Aaron – aduseseră arderile integrale şi grăsimile până seara. Astfel, leviţii au fost determinaţi să facă pregătiri de Paşte atât pentru ei, cât şi pentru preoţii care erau urmaşii lui Aaron.


text:
Cântăreţii – urmaşi ai lui Asaf – erau la locul lor, aşa cum poruncise David, Asaf, Heman şi Iedutun – vizionarul regelui –; iar portarii erau la posturile lor la fiecare poartă. Nu au fost obligaţi să îşi întrerupă slujba; pentru că leviţii care erau rudele lor, au pregătit sacrificiul de Paşte pentru ei.


text:
Astfel a fost pregătită în acea zi întreaga slujbă de la casa lui Iahve – ca să se poată sărbători Paştele şi să se poată aduce arderile integrale pe altarul lui Iahve, conform poruncii regelui Iosia.


text:
Paşte ca acela nu se mai sărbătorise în poporul Israel din perioada profetului Samuel. Niciun rege al poporului Israel nu a mai celebrat un Paşte ca acela care a fost în vremea guvernării lui Iosia – împreună cu preoţii, cu leviţii, cu toţi cei din teritoriul numit Iuda şi cu cei din teritoriul numit Israel care erau acolo împreună cu locuitorii Ierusalimului.


text:
După toate acestea, când Iosia făcuse deja ordine în casa lui Iahve, Neco – monarhul Egiptului – a venit să lupte cu el la Carchemiş, pe traseul Râului Eufrat. Iosia s-a dus împotriva lui.


text:
Neco i-a trimis reprezentanţi cu următorul mesaj: „Rege al teritoriului numit Iuda, oare ce conflict am eu cu tine? Nu împotriva ta vin astăzi; ci merg împotriva unei familii cu care sunt în război; iar Dumnezeu mi-a spus să mă grăbesc. Nu te opune lui Dumnezeu care mă susţine, ca să nu te distrugă!”


text:
Dar Iosia nu s-a întors, ci s-a deghizat ca să înceapă lupta împotriva lui. Iosia nu a ascultat cuvintele lui Neco, deşi ele veneau de la Dumnezeu. Astfel, el s-a dus să lupte în Câmpia Meghido.


text:
Cei care foloseau arcul, l-au lovit pe regele Iosia. Atunci regele le-a zis slujitorilor lui: „Luaţi-mă de-aici, pentru că sunt grav rănit!”


text:
Slujitorii lui l-au luat din carul de luptă, l-au pus într-un alt car care îi aparţinea şi l-au adus la Ierusalim. Apoi Iosia a murit acolo. L-au înmormântat în mormântul părinţilor lui; şi tot poporul din teritoriul numit Iuda şi din Ierusalim l-a plâns pe Iosia.


text:
Ieremia a compus un cântec de jale pentru Iosia; şi până astăzi, toţi cântăreţii şi toate cântăreţele amintesc de Iosia în cântecele lor de jale. Acele cântece au intrat în tradiţia poporului Israel şi s-au păstrat scrise în „Cântecele de jale”.


text:
Celelalte fapte ale lui Iosia, dovezile lui de loialitate <i>(faţă de Iahve)</i> făcute în conformitate cu ce scrie în legea lui Iahve,


text:
dar şi realizările lui remarcabile, sunt scrise în „Cartea regilor teritoriului numit Israel şi ai celui numit Iuda”.


text:
Atunci poporul ţării a luat pe Iehoahaz – fiul lui Iosia – şi l-a făcut rege în locul tatălui lui, la Ierusalim.


text:
Iehoahaz avea vârsta de douăzeci şi trei de ani când a devenit rege; şi a guvernat la Ierusalim trei luni.


text:
Monarhul Egiptului a venit la Ierusalim şi l-a dat jos de pe tron. Apoi el a pretins ţării o plată obligatorie de o sută de talanţi de argint şi un talant de aur.


text:
Monarhul Egiptului l-a pus rege în teritoriul numit Iuda şi la Ierusalim pe Eliachim – fratele lui Iehoahaz – şi i-a schimbat numele în Iehoiachim. Neco l-a luat pe fratele lui care se numea Iehoahaz şi l-a dus în Egipt.


text:
Iehoiachim avea vârsta de douăzeci şi cinci de ani când a devenit rege; şi a guvernat la Ierusalim unsprezece ani. El a făcut ce este greşit în relaţia cu Dumnezeul lui care se numeşte Iahve.


text:
Nabucodonosor – regele Babilonului – a declanşat război împotriva lui Iehoiachim. El l-a legat pe Iehoiachim cu lanţuri de bronz, ca să îl ducă în Babilon.


text:
Nabucodonosor a dus în Babilon şi o parte din vasele casei lui Iahve. Apoi le-a pus în palatul lui din Babilon.


text:
Celelalte fapte ale lui Iehoiachim – toate lucrurile oribile pe care le-a făcut şi tot ce i s-a reproşat, sunt scrise în „Cartea regilor din teritoriul numit Israel şi ai celor din teritoriul numit Iuda”. În locul lui Iehoiachim a guvernat fiul lui numit Iehoiachin.


text:
Iehoiachin avea vârsta de optsprezece ani când a devenit rege; şi a guvernat la Ierusalim trei luni şi zece zile. El a făcut ce este rău în relaţia lui cu Iahve.


text:
În următorul an, regele Nabucodonosor a trimis pe cineva să îl aducă la Babilon împreună cu obiectele valoroase ale casei lui Iahve; iar în locul lui Iehoiachin l-a pus rege în teritoriul numit Iuda şi în Ierusalim pe unchiul lui numit Zedechia.


text:
Acest Zedechia avea vârsta de douăzeci şi unu de ani când a devenit rege; şi a guvernat la Ierusalim unsprezece ani.


text:
El a făcut ce este rău în relaţia cu Dumnezeul lui numit Iahve; şi nu s-a smerit în faţa profetului Ieremia care vorbea din partea lui Iahve.


text:
S-a revoltat chiar împotriva regelui Nabucodonosor care îl pusese să jure pe Dumnezeu <i>(că i se va subordona)</i>. S-a ambiţionat şi şi-a împietrit inima ca să nu se întoarcă la Dumnezeul lui Israel care se numeşte Iahve.


text:
Toţi conducătorii preoţilor şi poporul şi-au înmulţit şi ei păcatele, copiind în practicile lor obiceiurile idolatre ale popoarelor <i>(din jurul lor)</i>. Astfel, ei au profanat casa lui Iahve pe care El o sfinţise la Ierusalim.


text:
Dumnezeul strămoşilor lor numit Iahve Şi-a trimis mereu mesagerii la ei. El a procedat astfel pentru că Îi era milă de poporul Lui şi de sanctuarul Său.


text:
Dar ei i-au ridiculizat pe mesagerii lui Dumnezeu, au desconsiderat cuvintele Lui şi au râs de profeţii trimişi de El – până când mânia lui Iahve faţă de poporul Lui a ajuns imposibil de anulat.


text:
Iahve l-a adus împotriva lor pe regele caldeenilor. El le-a omorât tinerii cu sabia chiar în sanctuarul lor. Nu a avut milă nici de băieţii tineri, nici de fetele virgine, nici de bătrâni, nici de cei bolnavi. Iahve a făcut ca toţi să ajungă la discreţia acelui rege.


text:
El a dus în Babilon toate vasele casei lui Dumnezeu – mari şi mici – împreună cu tezaurul casei Lui. Acelora le-a adăugat bogăţiile regelui <i>(israelian)</i> şi ale conducătorilor care fuseseră în slujba lui.


text:
Au dat foc casei lui Dumnezeu, au dărâmat zidul Ierusalimului, au dat foc tuturor palatelor şi au distrus toate vasele valoroase pe care le-au găsit acolo.


text:
Regele a dus în captivitate la Babilon pe toţi cei care scăpaseră de sabie. Ei au devenit sclavii lui şi ai fiilor lui, până când regatul Persiei a ajuns să deţină controlul în zonă,


text:
adică până când ţara <i>(israelienilor)</i> s-a bucurat de Sabatele ei, ca să se respecte astfel Cuvântul lui Iahve spus prin intermediul lui Ieremia. Tot timpul cât a rămas devastată, ţara s-a odihnit până când au expirat <i>(cei)</i> şaptezeci de ani.


text:
Era primul an al guvernării lui Cirus – regele Persiei. Atunci, ca să se confirme cuvântul lui Iahve spus prin intermediul <i>(profetu)</i>lui Ieremia, Iahve a trezit spiritul lui Cirus – regele Persiei. Atunci el a ordonat să se anunţe oral şi prin intermediul scrisorilor, în tot regatul lui, următorul mesaj:


text:
„Cirus, regele Persiei, vă spune: «Dumnezeul cerului care se numeşte Iahve – Cel care mi-a dat toate regatele pământului –, m-a desemnat să Îi construiesc o casă la Ierusalim, în teritoriul numit Iuda. Cine dintre voi este din poporul Lui? Dumnezeul lui numit Iahve, să fie cu el; şi voi, ceilalţi, permiteţi-i să plece <i>(acolo)</i>!»”


text:
În primul an al guvernării regelui Persiei numit Cirus, s-a confirmat Cuvântul lui Iahve transmis prin Ieremia. Astfel, El a trezit spiritul lui Cirus – regele Persiei – care a ordonat să se transmită verbal şi prin intermediul scrisorilor, în tot regatul lui, următorul mesaj:


text:
„Cirus, regele Persiei, vă spune: «<i>(Dumne)</i>zeul cerului care se numeşte Iahve – Cel care mi-a dat toate regatele care sunt pe pământ –, m-a desemnat <i>(şi)</i> să Îi construiesc o casă la Ierusalim, în <i>(teritoriul care se numise)</i> Iuda.


text:
Cine dintre voi aparţine poporului Lui? Dumnezeul lui să îl susţină; şi <i>(voi, ceilalţi)</i> permiteţi-i să plece la Ierusalim, în <i>(teritoriul numit)</i> Iuda, ca să construiască acolo casa Dumnezeului lui Israel numit Iahve. El este Dumnezeul care locuieşte <i>(în templul de)</i> la Ierusalim.


text:
Fiecare <i>(israelian)</i> supravieţuitor, oriunde ar fi <i>(în regatul meu)</i>, să fie ajutat de oamenii din jurul lui. Să i se dea argint, aur, diferite bunuri, vite şi donaţii benevole pentru casa lui Dumnezeu din Ierusalim.»”


text:
Atunci conducătorii familiilor urmaşilor lui Iuda şi ai celor care proveneau din Beniamin, împreună cu preoţii, cu leviţii şi cu toţi cei al căror spirit a fost trezit de Dumnezeu, s-au pregătit şi s-au dus să construiască din nou casa lui Iahve din Ierusalim.


text:
Toţi vecinii lor i-au susţinut dându-le argint, aur, diferite bunuri, vite şi lucruri scumpe, în afară de donaţiile benevole.


text:
Regele Cirus a adus înapoi acele vase ale casei lui Iahve care fuseseră luate de Nabucodonosor de la Ierusalim şi pe care le pusese în templul zeului lui.


text:
Cirus – regele Persiei – le-a adus cu ajutorul lui Mitredat care era responsabilul tezaurului <i>(regelui)</i>; şi le-a dat lui Şeşbaţar – prinţul iudeilor.


text:
Acele vase au fost numărate; şi s-a constatat că treizeci dintre ele erau de aur, iar o mie erau de argint. Au mai fost numărate douăzeci şi nouă de cuţite,


text:
Toate vasele de aur şi de argint erau cinci mii patru sute. Atunci când israelienii exilaţi au venit din Babilon la Ierusalim, Şeşbaţar a adus de-acolo toate aceste vase.


text:
Urmează prezentarea numărului acelora care au plecat din provincia unde fuseseră duşi în captivitate şi exilaţi. Nabucodonosor, regele Babilonului, îi dusese acolo în captivitate. Ei s-au întors la Ierusalim, în teritoriul care se numise Iuda; şi fiecare s-a dus în oraşul lui.


text:
Toţi aceia au mers împreună cu: Zerub-Babel, Iosua, Neemia, Seraia, Reelaia, Mardoheu, Bilşan, Mispar, Bigvai, Rehum şi Baana. În continuare este precizat numărul acestor oameni din poporul Israel.


text:
Dintre urmaşii lui Pahat-Moab – proveniţi dintre descendenţii lui Iosua şi ai lui Ioab – au fost două mii opt sute doisprezece.


text:
Dintre urmaşii lui Chiriat-Iearim, ai lui Chefira şi ai lui Beerot au fost în total şapte sute patruzeci şi trei.


text:
Dintre preoţi – urmaşi ai lui Iedaia, proveniţi din familia lui Iosua – au fost nouă sute şaptezeci şi trei.


text:
Dintre leviţi – urmaşi ai lui Iosua şi ai lui Cadmiel, ca şi dintre urmaşii lui Hodavia – au fost în total şaptezeci şi patru.


text:
Dintre urmaşii portarilor – descendenţi ai lui Şalum, ai lui Ater, ai lui Talmon, ai lui Acub, ai lui Hatita şi ai lui Şobai – au fost în total o sută treizeci şi nouă.


text:
Au venit şi dintre slujitorii de la Templu. Ei erau urmaşi ai lui Ţiha, ai lui Hasufa, ai lui Tabaot,


text:
Au mai fost şi urmaşii slujitorilor lui Solomon – descendenţi ai lui Sotai, ai lui Hasoferet, ai lui Peruda,


text:
Deci toţi slujitorii de la Templu şi slujitorii lui Solomon împreună, au fost trei sute nouăzeci şi doi.


text:
Acum urmează prezentarea <i>(numelor)</i> celor care au plecat din Tel-Melah, din Tel-Harşa, din Cherub, din Adan şi din Imer, dar care nu au putut demonstra faptul că familia lor şi predecesorii ei proveneau din Israel.


text:
Dintre preoţi au fost: urmaşii lui Hobaia, ai lui Hacoţ şi ai lui Barzilai – cel care a luat-o ca soţie pe una dintre fetele ghiladitului Barzilai şi care şi-a luat numele acestuia.


text:
Ei şi-au căutat numele în listele genealogice, dar nu le-au găsit. Astfel, au fost eliminaţi din preoţie, pentru că au fost consideraţi necuraţi.


text:
Administratorul le-a zis să nu mănânce din lucrurile foarte sfinte până când preotul nu va decide acest lucru după ce va consulta Urim şi Tumim.


text:
În acest număr nu au fost incluşi slujitorii şi slujitoarele lor – care erau şapte mii trei sute treizeci şi şapte – şi nici cântăreţii şi cântăreţele – al căror număr era de două sute.


text:
Cei care s-au repatriat, aveau şapte sute treizeci şi şase de cai, două sute patruzeci şi cinci de catâri,


text:
Când au ajuns la <i>(locul unde fusese)</i> casa lui Iahve din Ierusalim, câţiva dintre conducătorii familiilor au oferit benevol pentru această casă unele daruri. Ele erau făcute pentru reconstruirea ei pe locul unde fusese iniţial construită.


text:
Conform posibilităţilor lor, au donat pentru această lucrare: şaizeci şi una de mii de darici de aur, cinci mii de mine de argint şi o sută de haine lungi pentru preoţi.


text:
Astfel, preoţii, leviţii, unii oameni din popor, cântăreţii, portarii şi slujitorii de la Templu şi-au stabilit locuinţa în fostele lor oraşe. Toţi oamenii din poporul Israel erau în oraşele lor.


text:
În a şaptea lună, în timp ce israelienii erau deja în oraşele lor, poporul s-a strâns ca un singur om la Ierusalim.


text:
Iosua – fiul lui Ioţadac – şi rudele lui care erau dintre preoţi, împreună cu Zerub-Babel – fiul lui Şealtiel – şi rudele lui, au început să refacă altarul Dumnezeului lui Israel. Ei au procedat astfel ca să aducă pe el arderile integrale – aşa cum este scris în legea lui Moise, omul lui Dumnezeu.


text:
Au reconstruit altarul pe temeliile lui, deşi le-a fost frică de popoarele din acel teritoriu; şi au oferit pe el arderile integrale închinate lui Iahve – atât pe cele de dimineaţă, cât şi pe cele de seară.


text:
Apoi au celebrat Sărbătoarea Corturilor – exact cum este scris – şi au adus în fiecare zi <i>(a sărbătorii)</i> arderi integrale – conform numărului lor stabilit pentru fiecare zi.


text:
Apoi au oferit arderile integrale continue, sacrificiile pentru fiecare lună nouă, sacrificiile pentru toate sărbătorile dedicate lui Iahve, ca şi pe cele oferite lui Iahve ca dar benevol.


text:
Au început să aducă lui Iahve arderile integrale din prima zi a lunii a şaptea, în timp ce templul lui Iahve încă nu era construit.


text:
Le-au dat argint cioplitorilor în piatră şi tâmplarilor. Ei le-au dat sidonienilor şi tirienilor mâncare, băutură şi ulei – ca să aducă lemn de cedru pe mare, din Liban până la Iafo – conform aprobării pe care le-a dat-o Cirus, regele Persiei.


text:
În al doilea an de la sosirea lor la „casa lui Dumnezeu” – în Ierusalim – în a doua lună, Zerub-Babel – fiul lui Şealtiel –, Iosua – fiul lui Ioţadac – împreună cu restul fraţilor lor – preoţii, leviţii şi toţi cei care s-au întors din captivitate la Ierusalim – au început lucrul; şi i-au desemnat pe leviţii care aveau vârsta de cel puţin douăzeci de ani, să supravegheze lucrarea de la casa lui Iahve.


text:
Iosua, împreună cu fiii şi cu rudele lui, ajutat de Cadmiel împreună cu fiii lui <i>(urmaşi ai lui Hodavia)</i> şi de urmaşii lui Henadad împreună cu fiii şi cu rudele lor – leviţii –, au venit toţi ca să îi supravegheze pe cei care lucrau la casa lui Dumnezeu.


text:
Atunci când constructorii au pus temeliile casei lui Iahve, preoţii, îmbrăcaţi în hainele lor speciale, erau pregătiţi să Îl laude pe Iahve cu goarne; iar leviţii – urmaşii lui Asaf – cântau folosind cinele – conform îndrumărilor lui David, <i>(fostul)</i> rege al poporului Israel.


text:
Ei au început să Îl laude pe Iahve şi să Îi mulţumească, zicând în cântecul lor: „El este bun! Bunătatea Lui durează pentru eternitate faţă de Israel!” Şi tot poporul şi-a manifestat bucuria strigând cu mare intensitate. Ei L-au lăudat pe Iahve pentru că fuseseră puse temeliile casei Lui.


text:
Mulţi dintre preoţi, dintre leviţi şi dintre conducătorii de familii mai bătrâni – care văzuseră prima casă pe temeliile ei – plângeau în hohote asistând la construirea noii case. În acest timp, mulţi alţii strigau de bucurie.


text:
Vocea oamenilor din popor care strigau de bucurie nu se putea distinge de aceea a celor care plângeau – pentru că poporul striga de bucurie atât de tare, încât aceste sunete <i>(amestecate)</i> se auzeau la mare distanţă.


text:
Când duşmanii urmaşilor lui Iuda şi ai lui Beniamin au auzit că cei care fuseseră în captivitate construiesc un templu pentru Dumnezeul lui Israel numit Iahve,


text:
s-au apropiat de Zerub-Babel şi de conducătorii familiilor şi le-au zis: „Dorim să construim şi noi împreună cu voi; pentru că şi noi Îl întrebăm pe Dumnezeul vostru şi Îi oferim sacrificii încă din vremea lui Esar-Hadon – regele Asiriei – care ne-a adus aici.”


text:
Zerub-Babel, Iosua şi conducătorii familiilor rămase din Israel, le-au răspuns: „Este inadmisibil să construiţi împreună cu noi o casă dedicată Dumnezeului nostru! Numai noi o vom construi pentru Dumnezeul lui Israel numit Iahve – aşa cum ne-a ordonat Cirus, regele Persiei.”


text:
Poporul care rămăsese în ţară <i>(în timpul deportării israelienilor)</i> a diminuat entuziasmul celor care formau poporul numit Iuda; şi astfel i-a descurajat.


text:
A angajat consilieri care lucrau împotriva lor, ca să le saboteze planul <i>(construirii)</i>. Acest lucru a durat toată perioada în care a guvernat regele Persiei numit Cirus – până în timpul guvernării regelui Darius.


text:
La începutul guvernării lui Ahaşveroş, au scris o reclamaţie împotriva locuitorilor poporului numit Iuda şi împotriva celor care locuiau la Ierusalim.


text:
Apoi, în vremea guvernării lui Artaxerxes – regele Persiei –, Bişlam, Mitredat, Tabeel şi ceilalţi prieteni ai lor i-au scris şi lui. Scrisoarea era scrisă cu litere aramaice şi „redactată” în limba aramaică.


text:
Administratorul Rehum şi scribul Şimşai i-au scris regelui Artaxerxes o scrisoare care vorbea despre Ierusalim. Acea scrisoare avea următorul conţinut:


text:
„De la administratorul Rehum, scribul Şimşai şi ceilalţi prieteni ai lor: judecători şi emisari, oameni din Tarpel, din Persia, din Erec, din Babilon, elamiţi din Susa


text:
şi aparţinând celorlalte popoare pe care le-a luat în captivitate marele şi renumitul Asurbanipal şi le-a pus să locuiască în oraşul Samariei şi în restul provinciei de dincolo de râu […].”


text:
Aceasta este o copie a scrisorii pe care i-au trimis-o ei. În ea, spuneau: „Către regele Artaxerxes. Slujitorii tăi – oamenii provinciei care este dincolo de râu – […] îţi scriu:


text:
«Regele trebuie să ştie că iudeii plecaţi de la tine ca să vină în zona noastră, au ajuns la Ierusalim; şi reconstruiesc acel oraş rebel şi rău. Ei vor să îi finalizeze zidurile; şi <i>(deja)</i> îi repară temeliile.


text:
Acum, dorim ca regele să ştie că dacă acest oraş va fi reconstruit şi dacă zidurile lui vor fi terminate, ei nu vor mai plăti nici impozitul, nici contribuţia obligatorie şi nici taxa de trecere. În consecinţă, tezaurul imperial va avea un deficit de venituri.


text:
Din această cauză, ca unii care consumăm din sarea palatului, considerăm că nu este bine pentru noi să vedem cum este sfidat regele; şi astfel, trimitem scrisoarea ca să îl informăm despre acest fapt.


text:
În consecinţă, propunem să se verifice în cartea cronicilor părinţilor tăi! În ea vei vedea că scrie despre faptul că acest oraş a fost unul al cărui oameni s-au <i>(tot)</i> revoltat; şi astfel, ei au făcut pagube regilor şi provinciilor în mijlocul cărora au provocat răscoale încă din vremuri străvechi. Aşa se explică de ce a şi fost lăsat acest oraş fără locuitori.


text:
Deci îl anunţăm pe rege că dacă acest oraş va fi reconstruit şi dacă zidurile lui vor fi terminate, nu ţi se va mai recunoaşte autoritatea în zona care este dincolo de râu!»”


text:
Regele a trimis următorul răspuns: „Administratorului Rehum, scribului Şimşai şi celorlalţi prieteni ai lor care locuiesc în Samaria ca şi în restul provinciei care este dincolo de râu: Vă doresc să aveţi pace!


text:
Am ordonat să se facă cercetări; şi s-a descoperit că acest oraş s-a revoltat împotriva regilor încă din vremuri străvechi. Astfel, el a practicat nesubordonarea şi a avut permanent tendinţe de revoltă.


text:
Au existat la Ierusalim regi care reprezentau o forţă în vremea lor şi care erau suverani în tot teritoriul de dincolo de râu. Lor li se plătea un impozit, o contribuţie obligatorie şi taxă de trecere.


text:
Deci daţi ordin ca aceşti oameni să fie opriţi; iar oraşul să nu mai fie reconstruit – până la un alt ordin pe care îl voi da şi despre care vă voi anunţa.


text:
Aveţi grijă: să nu fiţi indiferenţi faţă de lucrul pe care trebuie să îl faceţi. De ce să se mărească paguba care i-ar afecta pe regi?”


text:
Imediat după ce s-a citit înaintea lui Rehum, a scribului Şimşai şi a prietenilor lor copia scrisorii pe care o trimisese regele Artaxerxes, ei s-au dus repede la Ierusalim – la iudei – şi i-au oprit din lucru, folosind forţa şi autoritatea de care dispuneau.


text:
De atunci s-a oprit lucrarea care se făcea la casa lui Dumnezeu din Ierusalim; şi a rămas aşa până în al doilea an al guvernării lui Darius, regele Persiei.


text:
Profetul Hagai şi profetul Zaharia – fiul lui Ido – au profeţit iudeilor din teritoriul numit Iuda şi din Ierusalim, vorbindu-le în numele Dumnezeului lui Israel.


text:
Atunci Zerub-Babel – fiul lui Şealtiel – şi Iosua – fiul lui Ioţadac – au început din nou construirea casei lui Dumnezeu din Ierusalim. Împreună cu ei erau şi profeţii lui Dumnezeu care îi susţineau.


text:
În acelaşi timp, Tatnai – guvernatorul provinciei de dincolo de râu –, Şetar-Boznai împreună cu prietenii lor, au venit la ei şi i-au întrebat: „Cine v-a dat aprobare să reconstruiţi această casă şi să ridicaţi aceste ziduri?”


text:
Dar ochiul Dumnezeului lor îi veghea pe cei din consiliul bătrânilor iudeilor. Astfel, ei nu au fost opriţi până când nu a fost trimisă o informare lui Darius şi până când ei nu au primit apoi o scrisoare de la el <i>(cu răspunsul lui)</i> despre acest lucru.


text:
Urmează prezentarea uneia dintre copiile scrisorii trimise regelui Darius şi care fusese semnată de Tatnai – guvernatorul provinciei de dincolo de râu –, de Şetar-Boznai şi de prietenii lor emisari care locuiau în zona de dincolo de râu.


text:
Dorim ca regele să ştie că ne-am dus în provincia teritoriului numit Iuda, la casa acelui Dumnezeu <i>(supra-)</i>numit mare. Oamenii o reconstruiesc din pietre cioplite. În zidurile ei pun grinzi de lemn. Această lucrare avansează repede şi progresează vizibil sub acţiunea mâinilor lor.


text:
Noi i-am întrebat pe acei bătrâni şi le-am cerut să ne spună cine le-a dat aprobare să reconstruiască această casă şi să ridice aceste ziduri.


text:
Le-am cerut şi numele celor implicaţi în această acţiune, pentru ca astfel să îţi putem scrie numele bărbaţilor care îi conduc şi să ţi le prezentăm.


text:
Ei ne-au răspuns astfel: «Noi suntem slujitorii Dumnezeului cerului şi al pământului. Reconstruim casa care a fost construită cu mulţi ani în urmă. Un mare rege al poporului Israel o construise şi o terminase.


text:
Dar pentru că strămoşii noştri L-au mâniat pe Dumnezeul cerului, El i-a făcut să ajungă sclavii caldeeanului Nabucodonosor – regele Babilonului – care a distrus această casă şi a dus poporul în captivitate, în Babilon.


text:
Totuşi în primul an al guvernării lui Cirus – regele Babilonului –, tocmai regele Cirus a dat aprobare ca această casă a lui Dumnezeu să fie reconstruită.


text:
Chiar şi vasele de aur şi de argint ale casei lui Dumnezeu – pe care le capturase Nabucodonosor din templul de la Ierusalim şi pe care le dusese în templul din Babilon – au fost luate de regele Cirus din acel templul şi date lui Şeşbaţar, pe care l-a desemnat apoi guvernator.


text:
I-a zis să ia acele vase, să se ducă să le pună în sanctuarul din Ierusalim şi să reconstruiască acea casă pe locul unde fusese ea iniţial.


text:
Atunci Şeşbaţar a venit şi a pus temeliile casei lui Dumnezeu din Ierusalim. Astfel, de atunci încoace noi construim; şi încă nu am terminat această construcţie!»


text:
Deci, dacă regele este de acord, propunem să se verifice arhivele imperiale de acolo – din Babilon – ca să se vadă dacă regele Cirus a permis reconstruirea acestei case a lui Dumnezeu din Ierusalim. Apoi regele să ne trimită răspunsul lui cu privire la această situaţie.”


text:
În primul an de guvernare, regele Cirus a dat următorul ordin referitor la casa lui Dumnezeu din Ierusalim: «Acea casă să fie reconstruită, pentru ca acolo să se ofere sacrificii. Deci, de acum încolo, i se pot pune temeliile. Să aibă o înălţime de şaizeci de coţi şi o lăţime de şaizeci de coţi.


text:
Să fie construită cu trei rânduri de piatră cioplită şi cu un rând de lemn nou. Cheltuielile vor fi suportate de palatul imperial.


text:
În plus, vasele de aur şi de argint ale casei lui Dumnezeu care fuseseră luate de Nabucodonosor din templul de la Ierusalim şi aduse la Babilon, să fie duse înapoi la locul lor, în templul din Ierusalim. Să le puneţi în acea casă a lui Dumnezeu!»


text:
În consecinţă, mă adresez lui Tatnai – guvernatorul provinciei de dincolo de râu care este împreună cu Şetar-Boznai şi cu prietenii lui emisari din acea provincie: depărtaţi-vă de acel loc!


text:
Lăsaţi oamenii să lucreze la această casă a lui Dumnezeu! Permiteţi-i guvernatorului iudeilor şi celor care formează consiliul bătrânilor iudeilor să reconstruiască această casă a lui Dumnezeu pe locul unde a existat iniţial.


text:
Dau încă un ordin care prevede atât ce trebuie să faceţi voi, cât şi acei bărbaţi din consiliul bătrânilor iudeilor – ca să poată reconstrui această casă a lui Dumnezeu. Tot ce vor avea nevoie aceşti oameni, să le fie dat imediat din veniturile regelui care provin din taxele provinciei de dincolo de râu. Astfel, să nu înceteze lucrul <i>(la această construcţie)</i>.


text:
În fiecare zi să se dea, la cerere, preoţilor de la Ierusalim, tot ce vor avea nevoie: viţei, berbeci şi miei – pentru arderile integrale aduse Dumnezeului cerului. Să li se mai dea grâu, sare, vin şi ulei. Toate acestea să nu le lipsească.


text:
Astfel, ei să poată să ofere Dumnezeului cerului sacrificii cu o aromă plăcută; şi să se roage pentru viaţa regelui şi a fiilor lui.


text:
Mai dau un ordin referitor la orice om care va schimba această decizie: să se scoată o grindă din casa lui. Ea să fie ascuţită, să se pună în poziţie verticală şi apoi acel om să fie înfipt în ea. Apoi, pentru ce făcuse el, casa lui să fie transformată într-o grămadă de gunoi.


text:
Dumnezeul care Şi-a pus numele să locuiască acolo, să distrugă pe acel rege sau acel popor care va încerca să schimbe ceva cu scopul distrugerii acestei case a lui Dumnezeu din Ierusalim! Eu, Darius, am emis acest ordin! Să procedaţi exact cum v-am ordonat!”


text:
Tatnai – guvernatorul provinciei de dincolo de râu, Şetar-Boznai şi prietenii lor au făcut exact cum le poruncise regele Darius.


text:
În consecinţă, cei care formau consiliul bătrânilor iudeilor au continuat să construiască; şi au reuşit – exact cum le spuseseră profeţii Hagai şi Zaharia, fiul lui Ido. Ei au construit şi au terminat construcţia aşa cum prevedea porunca Dumnezeului lui Israel şi conform poruncii lui Cirus, a lui Darius şi a lui Artaxerxes – regii Persiei.


text:
Israelienii, împreună cu preoţii, cu leviţii şi cu ceilalţi care fuseseră în captivitate, au sărbătorit cu bucurie dedicarea acestui templu închinat lui Dumnezeu.


text:
Pentru dedicarea casei lui Dumnezeu au oferit o sută de viţei, două sute de berbeci şi patru sute de miei. Ca sacrificiu pentru păcatul întregului Israel, au adus doisprezece ţapi: câte unul pentru fiecare trib <i>(al poporului Israel)</i>.


text:
I-au pus pe preoţi – conform grupurilor în care erau organizaţi – şi pe leviţi – în grupurile lor – să facă lucrarea lui Dumnezeu la Ierusalim, aşa cum este scris în cartea lui Moise.


text:
Preoţii şi leviţii se curăţaseră; şi astfel, toţi erau curaţi. Au oferit sacrificiul de Paşte pentru toţi cei care fuseseră în captivitate, pentru rudele lor şi pentru ei personal.


text:
Israelienii întorşi din captivitate au mâncat animalul sacrificat de Paşte împreună cu toţi aceia care se separaseră de practicile murdare ale popoarelor ţării. Ei au procedat astfel ca să îl caute pe Dumnezeul lui Israel care se numeşte Iahve.


text:
Şapte zile au celebrat cu bucurie Sărbătoarea Turtelor – pentru că Iahve îi înveselise, făcând ca în inima lui, regele Asiriei să le acorde aprobare şi să îi susţină în lucrarea de la casa lui Dumnezeu – Cel care este Dumnezeul lui Israel.


text:
După toate acestea, venise timpul când Persia era guvernată de regele Artaxerxes. Ezra era fiul lui Seraia. Seraia a fost fiul lui Azaria. Azaria a fost fiul lui Hilchia.


text:
Bughi a fost fiul lui Abişua. Abişua a fost fiul lui Fineas. Fineas a fost fiul lui Elazar. Elazar a fost fiul lui Aaron – preotul conducător <i>(al poporului Israel)</i>.


text:
Acest Ezra a venit din Babilon. El era un erudit în legea care a fost dată de Dumnezeu lui Israel numit Iahve prin intermediul lui Moise. Şi pentru că mâna Dumnezeului lui care se numeşte Iahve îl susţinea, regele i-a dat <i>(lui Ezra)</i> tot ce îi ceruse.


text:
Unii dintre israelieni, dintre preoţi, dintre leviţi, dintre cântăreţi, dintre portari şi dintre slujitorii templului, au venit împreună cu el la Ierusalim în al şaptelea an al guvernării regelui Artaxerxes.


text:
El plecase din Babilon în prima zi a lunii întâi şi a ajuns la Ierusalim în prima zi din a cincea lună – pentru că mâna bună a Dumnezeului lui i-a oferit ajutorul de care avea nevoie.


text:
Ezra decisese în inima lui să studieze legea lui Iahve, să o pună în aplicare şi să înveţe oamenii poporului Israel poruncile şi deciziile ei.


text:
Urmează prezentarea uneia dintre copiile scrisorii regelui Artaxerxes. Acea scrisoare se adresa preotului şi eruditului Ezra care cunoştea bine poruncile lui Iahve şi reglementările care se refereau la poporul Israel:


text:
„De la Artaxerxes – regele regilor – pentru Ezra – preotul şi eruditul în domeniul legii Dumnezeului cerului: Să beneficiezi de sănătate!


text:
Am dat ordin să li se permită tuturor celor din poporul lui Israel aflaţi în regatul meu – inclusiv preoţilor şi leviţilor – care doresc, să meargă la Ierusalim împreună cu tine.


text:
Cu privire la ce s-a întâmplat mai înainte, tu eşti trimis acolo de rege şi de cei şapte consilieri ai lui, ca să te implici în teritoriul numit Iuda şi în Ierusalim pentru cunoaşterea şi aplicarea legii Dumnezeului tău pe care o ai în mână.


text:
Cu această ocazie, vei transporta acolo argintul şi aurul pe care l-au donat regele şi consilierii lui pentru Dumnezeul lui Israel al cărui sanctuar este la Ierusalim.


text:
Vei mai duce tot argintul şi tot aurul pe care îl vei obţine de la oameni din tot teritoriul Babilonului, împreună cu darurile oferite benevol de popor şi de preoţi pentru casa lui Dumnezeu de la Ierusalim.


text:
Cu aceşti banii să cumperi imediat viţei, berbeci, miei, mâncare şi băutură – care vor fi oferite pe altarul casei lui Dumnezeu din Ierusalim.


text:
Cu argintul şi aurul care va rămâne, să procedaţi conform dorinţei lui Dumnezeu, folosindu-l împreună cu rudele tale aşa cum veţi considera că este cel mai bine.


text:
Să prezinţi înaintea lui Dumnezeu uneltele care ţi-au fost date pentru slujba de la casa Lui de la Ierusalim.


text:
Pentru toate celelalte cheltuieli necesare construirii templului lui Dumnezeu, vei putea lua din rezervele tezaurului imperial.


text:
Eu – regele Artaxerxes – dau următoarea poruncă tuturor administratorilor tezaurului din provincia care este dincolo de râu: tot ce vă va cere Ezra – preotul şi eruditul în legea Dumnezeului cerului – să i se dea imediat.


text:
I se va putea plăti până la valoarea de o sută de talanţi de argint. Să i se ofere până la o sută de cori de grâu, o sută de baţi de vin şi o sută de baţi de ulei; iar în ce priveşte sarea, să i se dea fără limită.


text:
Să se facă imediat tot ce a poruncit Dumnezeul cerului pentru templul Lui, ca să nu vină mânia Lui împotriva teritoriului regelui şi a fiilor lui.


text:
Vă mai precizăm că nu vi se permite să percepeţi impozit, plată obligatorie sau taxă de trecere nici de la preoţi, leviţi, cântăreţi, portari sau slujitorii de la templu şi nici de la alţi slujitori ai acestui templu al lui Dumnezeu!


text:
Iar tu – Ezra – foloseşte-ţi înţelepciunea care ţi-a fost dată de Dumnezeul tău, ca să numeşti administratori şi judecători care să facă dreptate întregului popor din provincia care este dincolo de râu – adică tuturor acelora care cunosc legile Dumnezeului tău. Şi să le faceţi cunoscute printre cei care nu le cunosc.


text:
Toţi aceia care nu vor respecta legea Dumnezeului tău şi legea regelui, să fie judecaţi imediat şi condamnaţi la moarte, la exil, la confiscarea averii sau la închisoare.”


text:
Să fie binecuvântat Dumnezeul strămoşilor noştri care se numeşte Iahve – Cel care a pus în inima regelui dorinţa să onoreze casa lui Dumnezeu din Ierusalim.


text:
El este Cel care a îndreptat în favoarea mea bunăvoinţa regelui, a consilierilor lui şi a tuturor marilor lui comandanţi. Încurajat şi susţinut de mâna Dumnezeului meu care mă proteja, i-am convocat pe conducătorii lui Israel, ca să meargă împreună cu mine <i>(la Ierusalim)</i>.


text:
Urmează lista conducătorilor familiilor şi genealogiile celor care au plecat împreună cu mine din Babilon, în timpul guvernării regelui Artaxerxes.


text:
Dintre urmaşii lui Fineas, a venit Gherşom. Dintre urmaşii lui Itamar, a venit Daniel. Dintre urmaşii lui David, a venit Hatuş


text:
care era fiul lui Şecania. Dintre urmaşii lui Paroş, a venit Zaharia şi alţi o sută cincizeci de bărbaţi, înscrişi în genealogii împreună cu el.


text:
Dintre urmaşii lui Pahat-Moab, a venit Elioenai care era fiul lui Zerahia. Împreună cu el mai erau încă două sute de bărbaţi.


text:
Dintre urmaşii lui Zatu, au venit Şecania care era fiul lui Iahaziel. Împreună cu el mai erau încă trei sute de bărbaţi.


text:
Dintre urmaşii lui Adin, a venit Ebed care era fiul lui Ionatan. Împreună cu el mai erau încă cincizeci de bărbaţi.


text:
Dintre urmaşii lui Elama a venit Ieşaia care era fiul lui Atalia. Împreună cu el mai erau încă şaptezeci de bărbaţi.


text:
Dintre urmaşii lui Şefatia, a venit Zebadia care era fiul lui Mihail. Împreună cu el mai erau încă optzeci de bărbaţi.


text:
Dintre urmaşii lui Ioab, a venit Obadia care era fiul lui Iehiel. Împreună cu el mai erau încă două sute optsprezece bărbaţi.


text:
Dintre urmaşii lui Bani, a venit Şelomit care era fiul lui Iosifia. Împreună cu el mai erau încă o sută şaizeci de bărbaţi.


text:
Dintre urmaşii lui Bebai, a venit Zaharia care era fiul lui Bebai. Împreună cu el mai erau încă douăzeci şi opt de bărbaţi.


text:
Dintre urmaşii lui Azgad, a venit Iohanan care era fiul lui Hacatan. Împreună cu el mai erau încă o sută zece bărbaţi.


text:
Dintre ultimii descendenţi ai lui Adonicam, au venit Elifelet, Ieiel şi Şemaia. Împreună cu ei mai erau încă şaizeci de bărbaţi.


text:
Dintre urmaşii lui Bigvai, au venit Utai şi Zacur. Împreună cu ei mai erau încă şaptezeci de bărbaţi.


text:
I-am chemat pe toţi la râul care curge spre Ahava; şi ne-am instalat tabăra acolo trei zile. Am verificat poporul şi preoţii <i>(care plecaseră împreună cu mine)</i>; şi nu am găsit între acei israelieni pe niciunul dintre leviţi.


text:
Atunci am trimis pe cineva să cheme pe conducătorii Eliezer, Ariel, Şemaia, Elnatan, Iarib, Elnatan, Natan, Zaharia şi Meşulam. Am mai chemat prin intermediul lor pe Ioiarib şi pe Elnatan care erau învăţători.


text:
Pe aceştia i-am trimis apoi la conducătorul Ido care locuia la Casifia. Le-am precizat ce anume să îi spună lui Ido şi rudelor lui care erau dintre slujitorii de la templu. Ei locuiau la Casifia. Astfel, intenţionam ca aceia să ne aducă slujitori pentru casa Dumnezeului nostru.


text:
Şi pentru că mâna bună a Dumnezeului nostru ne susţinea, ei ne-au adus pe Şerebia care era un om inteligent – dintre urmaşii lui Mahli –, fiu al lui Levi care a fost fiul lui Israel. Împreună cu Şerebia au venit încă optsprezece bărbaţi care erau dintre fiii şi rudele lui,


text:
însoţiţi de Haşabia şi de Ieşaia care erau dintre descendenţii lui Merari. Ei au venit împreună cu încă douăzeci de bărbaţi dintre fiii şi rudele lor.


text:
Dintre slujitorii de la templu puşi de David şi de conducătorii lui în slujba leviţilor, au adus două sute douăzeci. Toţi au fost menţionaţi pe nume.


text:
Acolo, la râul Ahava, am anunţat un post şi ne-am smerit înaintea Dumnezeului nostru, cerând de la El drum bun pentru noi, pentru copiii noştri şi pentru toate averile noastre.


text:
Am procedat astfel pentru că mi-a fost ruşine să îi cer regelui armată terestră şi călăreţi care să ne apere de duşmani pe drum. Eu îi spusesem regelui că mâna Dumnezeului nostru îi susţine şi îi apără pe toţi aceia care Îl caută, ca să le facă bine; şi că forţa de care dispune El şi mânia Lui sunt îndreptate împotriva tuturor celor care Îl abandonează.


text:
Apoi am ales doisprezece dintre conducătorii preoţilor: pe Şerebia, pe Haşabia şi încă zece dintre rudele lor.


text:
Am cântărit înaintea lor argintul, aurul şi vasele oferite ca dar pentru casa Dumnezeului nostru. El fusese făcut de rege, de consilierii lui, de comandanţii lui şi de întreg Israelul din imperiul lui.


text:
Le-am predat şase sute cincizeci de talanţi de argint, vase de argint care valorau o sută de talanţi de argint, o sută de talanţi de aur,


text:
douăzeci de cupe de aur care valorau o mie de darici şi două vase de bronz de calitate – şlefuit – la fel de valoros ca aurul.


text:
Apoi le-am zis: „Voi sunteţi selectaţi pentru Iahve; iar aceste vase sunt lucruri sfinte. Argintul şi aurul sunt un dar oferit benevol pentru Dumnezeul strămoşilor voştri care se numeşte Iahve.


text:
Fiţi atenţi şi păziţi-le până le veţi cântări înaintea conducătorilor preoţilor, înaintea leviţilor şi înaintea conducătorilor familiilor lui Israel, în camerele casei lui Iahve din Ierusalim.”


text:
Preoţii şi leviţii au luat argintul, aurul şi vasele, ca să le ducă la Ierusalim, la casa Dumnezeului nostru.


text:
Am plecat de la râul Ahava spre Ierusalim în a douăsprezecea zi a primei luni; iar mâna Dumnezeului nostru ne-a susţinut şi ne-a păzit pe drum de atacul duşmanilor şi de cel al tâlharilor.


text:
În a patra zi, a fost cântărit argintul, aurul şi vasele, în zona casei lui Dumnezeu. Acea cântărire a fost făcută de către Meremot care era fiul preotului Uria. El a fost însoţit de Elazar – fiul lui Fineas – şi de leviţii: Iozabad – fiul lui Iosua – şi Noadia – fiul lui Binui.


text:
Toate au fost preluate conform numărului greutăţii lor. În acea zi s-a înscris greutatea lor totală în lista evidenţelor <i>(casei lui Iahve)</i>.


text:
Exilaţii întorşi din captivitate au adus Dumnezeului lui Israel ca ardere integrală doisprezece viţei pentru întregul popor Israel: nouăzeci şi şase de berbeci, şaptezeci şi şapte de miei; iar ca sacrificiu pentru păcat, au oferit <i>(pe altar)</i> doisprezece ţapi. Toate aceste animale au fost aduse ca ardere integrală oferită lui Iahve.


text:
Au înmânat decretele regelui guvernatorilor imperiali şi celor provinciali care erau dincolo de râu; iar aceia au susţinut poporul şi lucrările casei lui Dumnezeu.


text:
După ce s-au terminat toate acestea, conducătorii s-au apropiat de mine şi mi-au zis: „Poporul lui Israel împreună cu preoţii şi cu leviţii, nu s-au separat de popoarele ţărilor care există în jurul nostru; ci au practicat faptele mizerabile făcute de canaaniţi, de hitiţi, de periziţi, de iebusiţi, de amoniţi, de moabiţi, de egipteni şi de amoriţi.


text:
Ei şi-au luat soţii dintre fetele acestor popoare – atât pentru ei, cât şi pentru fiii lor. Poporul sfânt s-a amestecat astfel cu popoarele ţărilor din jur; şi primii care nu şi-au păstrat loialitatea <i>(faţă de Iahve)</i>, au fost chiar conducătorii şi administratorii noştri!”


text:
Când am auzit această veste, mi-am rupt hainele şi mantaua… Mi-am smuls păr din cap şi din barbă; şi m-am lăsat jos, fiind foarte şocat.


text:
S-au strâns la mine toţi cei care se temeau de cuvintele Dumnezeului lui Israel şi care au fost afectaţi de infidelitatea celor care fuseseră în captivitate. Am rămas aşa, speriat, până când era timpul sacrificiului de seară.


text:
Apoi, în timp ce el era oferit <i>(lui Iahve)</i>, m-am ridicat din supărarea mea, cu hainele şi cu mantaua rupte, m-am aplecat pe genunchi şi mi-am întins mâinile spre Dumnezeul meu numit Iahve.


text:
Apoi am zis: „Dumnezeul meu, sunt foarte afectat şi mi-e ruşine. Doamne, Dumnezeul meu, îmi este jenă să îmi ridic faţa spre Tine – pentru că păcatele noastre au ajuns deasupra capetelor noastre; şi vina noastră a crescut până la cer.


text:
Din vremea strămoşilor noştri şi până astăzi, noi am fost foarte vinovaţi. Din cauza faptelor noastre nedrepte, atât noi cât şi regii noştri împreună cu preoţii noştri, am ajuns la discreţia regilor străini. Am fost expuşi sabiei, sclaviei, jafului şi ruşinii – aşa cum se vede şi astăzi.


text:
Acum, pentru puţin timp, am beneficiat din nou de bunătatea Dumnezeului nostru care se numeşte Iahve – Cel care ne-a lăsat câţiva oameni din toţi aceia care eram cândva; şi ne-a dat un adăpost în locuinţa Lui sfântă. S-a întâmplat aşa pentru ca Dumnezeul nostru să aprindă din nou lumina ochilor noştri şi să ne aducă puţină speranţă în sclavia noastră!


text:
Deşi suntem sclavi, Dumnezeul nostru nu ne-a abandonat în această stare; ci Şi-a manifestat bunătatea faţă de noi înaintea regilor Persiei. Astfel, ei ne-au dat forţă de viaţă, ca să putem construi casa Dumnezeului nostru şi să o ridicăm din ruine. Astfel, noi avem un zid de apărare în teritoriul numit Iuda şi în Ierusalim.


text:
Dumnezeul nostru, ce să mai zicem acum, după tot ce s-a întâmplat? Noi am abandonat ascultarea de poruncile Tale


text:
pe care ni le-ai dat prin sclavii Tăi – prin profeţi – când ne-ai spus: «Ţara în care veţi intra ca să o luaţi în proprietate, este una stricată din cauza tuturor practicilor oribile ale popoarelor străine. Au umplut acest teritoriu cu faptele lor urâte şi cu mizeriile lor de la un capăt la celălalt!


text:
Să nu vă daţi fetele ca soţii pentru fiii lor; şi nici să nu le luaţi fetele <i>(ca soţii)</i> pentru fiii voştri! Să nu urmăriţi niciodată fericirea sau bunăstarea lor; pentru ca astfel să vă întăriţi şi să ajungeţi să mâncaţi produsele bune ale ţării şi să le lăsaţi ca moştenire pentru totdeauna fiilor voştri!».


text:
Toate lucrurile care ni s-au întâmplat şi tot ce a venit împotriva noastră, a fost din cauza faptelor noastre rele care ne-au făcut să avem acum o mare vină. Şi totuşi, Tu, Dumnezeul nostru, ne-ai pedepsit mai puţin decât am fi meritat în urma faptelor noastre nedrepte; şi ne-ai lăsat aceşti oameni care au mai rămas.


text:
Acum, oare să ne permitem noi să încălcăm din nou poruncile Tale devenind rude cu popoarele care au astfel de practici oribile? Oare nu Te-ai mânia din nou pe noi, astfel încât ne-ai distruge fără să ne mai laşi vreun om sau vreun supravieţuitor?


text:
Doamne, Dumnezeul lui Israel, Tu eşti corect; pentru că totuşi ne-ai salvat un mic număr de oameni din acest popor – exact cum se poate vedea astăzi. Stăm acum aici, vinovaţi în faţa Ta, deşi ştim că pentru toate aceste fapte, nu merităm să stăm înaintea Ta!”


text:
În timp ce Ezra se ruga şi recunoştea realitatea plângând şi stând cu capul plecat înaintea casei lui Dumnezeu, s-a adunat acolo împreună cu el o mare mulţime de bărbaţi, de femei şi de copii din poporul Israel. Au început şi ei să plângă cu mare regret.


text:
Atunci Şecania – fiul lui Iehiel, care era dintre urmaşii lui Elam – a început să vorbească şi i-a zis lui Ezra: „I-am fost neloiali Dumnezeului nostru când ne-am căsătorit cu femei străine care aparţin popoarelor ţării! Dar, cu toate acestea, încă mai există speranţă pentru Israel!


text:
Să ratificăm acum un legământ cu Dumnezeul nostru. Astfel, să ne angajăm că vom alunga toate aceste femei şi copiii care li s-au născut – conform propunerii stăpânului meu şi al celor care vor să respecte porunca Dumnezeului nostru! Astfel, să se procedeze conform legii!


text:
Ezra s-a ridicat şi i-a pus pe conducătorii preoţilor, pe cei ai leviţilor şi pe toţi ceilalţi din poporul lui Israel, să jure că vor proceda cum s-a decis. Atunci ei au jurat.


text:
Ezra s-a retras din faţa casei lui Dumnezeu şi s-a dus în camera lui Iehohanan, fiul lui Eliaşib. Când a intrat acolo, nu a mâncat pâine şi nu a băut apă; pentru că a continuat să plângă pentru infidelitatea <i>(faţă de Iahve a)</i> celor care fuseseră în captivitate.


text:
Au anunţat în teritoriul numit Iuda şi în Ierusalim vestea care preciza că toţi cei care s-au întors din captivitate, trebuie să vină la Ierusalim.


text:
Acolo urma să se spună că, în acord cu propunerea conducătorilor şi a celor din consiliul bătrânilor, tuturor celor care nu vor veni în trei zile, urma să li se confişte averile şi să fie separaţi de adunarea celor întorşi din captivitate.


text:
În trei zile, toţi bărbaţii care proveneau din Iuda şi din Beniamin, s-au adunat la Ierusalim. Era a douăzecea zi din a noua lună. Tot poporul stătea în faţa casei lui Dumnezeu, tremurând din cauza acelei veşti şi din cauza ploii.


text:
Atunci preotul Ezra s-a ridicat şi le-a zis: „Aţi fost infideli <i>(faţă de Iahve)</i> şi v-aţi căsătorit cu femei străine. Astfel, aţi mărit vina poporului Israel.


text:
Acum glorificaţi pe Dumnezeul strămoşilor voştri numit Iahve şi respectaţi ce vă cere El! Separaţi-vă de popoarele din ţară şi de soţiile străine!”


text:
Dar poporul este format din mulţi oameni, iar vremea este ploioasă şi nu putem sta afară. De fapt, aceasta nu este o acţiune care să se termine într-o zi sau în două; pentru că sunt mulţi printre noi care au păcătuit astfel.


text:
Propunem să rămână aici conducătorii noştri în locul întregului popor adunat. Apoi, toţi bărbaţii din oraşele noastre care şi-au luat soţii străine, să vină împreună cu cei din consiliul bătrânilor şi cu judecătorii acelui oraş – la data stabilită – până se va îndepărta de la noi mânia Dumnezeului nostru care s-a declanşat în mod violent din cauza acestui lucru.


text:
Doar Ionatan – fiul lui Asael – şi Iahzeia – fiul lui Ticva – au fost împotrivă. Ei au fost susţinuţi de Meşulam şi de levitul Şabtai.


text:
În consecinţă, cei întorşi din captivitate au făcut cum s-a propus. L-au ales pe preotul Ezra şi au desemnat conducători de familii, conform componenţei familiilor lor. Ei au analizat acest caz în prima zi din a zecea lună.


text:
În prima zi a lunii întâi au terminat acţiunea ce îi viza pe toţi bărbaţii care se căsătoriseră cu femei străine.


text:
Chiar şi între urmaşii preoţilor au fost descoperiţi bărbaţi care se căsătoriseră cu femei străine. Dintre urmaşii lui Iosua – fiul lui Ioţadac – şi dintre fraţii lui, erau: Maaseia, Eliezer, Iarib şi Ghedalia.


text:
Ei au acceptat să îşi alunge soţiile; şi au adus pentru vina lor un berbec din turmă ca sacrificiu pentru vină.


text:
Urmează prezentarea celorlalţi oameni ai poporului Israel. Dintre urmaşii lui Paroş, au fost: Ramia, Izia, Malchia, Miamin, Elazar, Malchia şi Benaia.


text:
Dintre urmaşii lui Pahat-Moab, au fost: Adna, Chelal, Benaia, Maaseia, Matania, Beţalel, Binui şi Manase.


text:
Acestea sunt cuvintele lui Neemia, fiul lui Hacalia. În luna Chislev, în al douăzecilea an, eram în fortăreaţa Susei.


text:
Atunci a venit <i>(la mine)</i> unul dintre fraţii mei care se numea Hanani. El se deplasase din teritoriul numit Iuda <i>(până în Susa)</i> împreună cu alţi câţiva bărbaţi. Eu i-am întrebat despre iudeii supravieţuitori ai captivităţii şi despre Ierusalim.


text:
Ei mi-au răspuns: „Supravieţuitorii captivităţii care trăiesc în acea provincie, înfruntă dificultăţi şi o mare ruşine! Zidul oraşului Ierusalim este dărâmat, iar porţile lui sunt arse!”


text:
Când am auzit aceste lucruri, am stat jos şi am plâns foarte mult câteva zile. Am postit şi m-am rugat Dumnezeului cerului,


text:
zicând: „Doamne, Dumnezeul cerului, Cel care eşti mare şi demn de respect. Tu faci tot ce prevede legământul şi Îţi menţii bunătatea faţă de cei care Te iubesc şi care Îţi respectă poruncile.


text:
Te rog să Îţi apleci urechea şi să Îţi deschizi ochii, pentru ca să iei în considerare rugăciunea slujitorului Tău. Eu mă prezint cu ea înaintea Ta atât ziua, cât şi noaptea. Aceasta este o rugăciune pentru israelieni care sunt slujitorii Tăi. Astfel, eu Îţi mărturisesc păcatele pe care noi le-am comis faţă de Tine. Atât eu, cât şi familia mea, am păcătuit.


text:
Te-am insultat şi nu am respectat poruncile, legile şi deciziile pe care Tu le-ai dat ca porunci lui Moise – sclavul Tău.


text:
Aminteşte-Ţi de cuvintele pe care i le-ai dat, ca poruncă, lui Moise – sclavul Tău – când ai zis: «Dacă nu veţi fi loiali <i>(Mie)</i>, vă voi dispersa printre celelalte popoare;


text:
dar dacă vă veţi întoarce la Mine, dacă veţi respecta poruncile Mele şi veţi trăi astfel punându-le în practică, dacă veţi fi alungaţi până la marginea <i>(cea mai)</i> îndepărtată a cerului, chiar şi de acolo vă voi aduna şi vă voi aduce în locul unde am ales să locuiască numele Meu!»


text:
Ei sunt slujitorii Tăi şi formează poporul Tău pe care l-ai răscumpărat folosind marea Ta forţă a braţului Tău care are autoritate.


text:
Doamne, Te rog să Îţi apleci urechea şi să asculţi rugăciunea slujitorului Tău şi a slujitorilor Tăi cărora le place să aibă respect faţă de numele Tău. Te rog să facilitezi astăzi succesul slujitorului Tău, ajutându-mă să fiu agreat de acest om!” În acel timp, eu eram responsabil cu băutura regelui.


text:
În luna Nisan, în al douăzecilea an al guvernării regelui Artaxerxes, în timp ce vinul fusese pus în faţa lui, am luat din el şi l-am servit. Nu mai fusesem trist niciodată de când slujeam înaintea regelui.


text:
El mi-a zis: „De ce ai faţa atât de tristă? Constat că <i>(totuşi)</i> nu eşti bolnav. Deci nu poate fi decât o întristare care provine din inimă!” Atunci mi-a fost foarte frică;


text:
şi i-am răspuns regelui: „Să trăiască regele pentru totdeauna! Cum să nu am faţa tristă, când oraşul unde sunt mormintele strămoşilor mei, este în ruine, iar porţile lui au fost distruse de foc?!”


text:
şi i-am zis regelui: „Dacă regele consideră că este posibil şi dacă slujitorul tău este agreat, permite-mi să merg până în teritoriul numit Iuda, în care există oraşul unde sunt mormintele strămoşilor mei, ca să îl reconstruiesc.”


text:
În timp ce regina era lângă el, regele m-a întrebat: „Cât va dura călătoria ta şi când te vei întoarce?” Am stabilit o dată; iar regele a fost binevoitor şi mi-a permis să plec. I-am mai zis regelui:


text:
„Dacă regele consideră că este cazul, aş vrea să mi se dea scrisori adresate guvernatorilor provinciei de dincolo de râu – ca să îmi permită să trec atunci când voi ajunge în teritoriul numit Iuda.


text:
Aş mai vrea o scrisoare adresată lui Asaf – paznicul pădurii regelui – ca să îmi dea lemne să fac grinzi pentru porţile fortăreţei de lângă Templu, pentru zidul oraşului şi pentru casa în care voi locui.” Regele mi-a dat tot ce am cerut – pentru că eram susţinut de mâna bună a Dumnezeului meu.


text:
Am ajuns la guvernatorii provinciei de dincolo de râu; şi le-am dat scrisorile regelui. Regele trimisese împreună cu mine nişte conducători de armată şi nişte călăreţi.


text:
Când horonitul Sanbalat şi slujitorul amonit numit Tobia au auzit acest lucru, au fost foarte deranjaţi pentru că venise cineva să lucreze pentru binele israelienilor.


text:
Apoi m-am trezit noaptea şi am luat cu mine câţiva oameni – fără să spun nimănui ce mi-a pus Dumnezeu în inimă să fac la Ierusalim. Nu am luat cu mine niciun alt animal, cu excepţia celui pe care mergeam călare.


text:
Am plecat noaptea, trecând de „Poarta Văii”. M-am deplasat spre „Izvorul Dragonului” şi spre „Poarta Gunoiului”. M-am uitat cu atenţie la zidurile Ierusalimului care fuseseră dărâmate. Am privit şi la porţile oraşului care erau distruse de foc.


text:
Când am vrut să trec prin „Poarta Izvorului” şi să merg spre „Lacul Regelui”, nu a fost suficient spaţiu <i>(de trecere)</i> pentru animalul pe care călăream.


text:
Am trecut apoi prin vale, am urcat – în timp ce era tot noapte – şi m-am uitat cu atenţie la zid. Apoi am reintrat pe „Poarta Văii”; şi astfel m-am întors.


text:
Administratorii nu ştiau nici unde am fost, nici ce am făcut acolo. Până atunci nu le spusesem nimic nici iudeilor, nici preoţilor, nici celor care aveau o situaţie materială bună, nici leviţilor, nici administratorilor şi nici celorlalţi slujitori.


text:
Apoi le-am zis: „Vedeţi starea dezastruoasă în care suntem! Ierusalimul este în ruine, iar porţile lui sunt distruse de foc. Haideţi să reconstruim zidul Ierusalimului – ca să nu ne mai fie ruşine <i>(în faţa celorlalte popoare)</i>!”


text:
Apoi le-am povestit cât de mare a fost bunătatea Dumnezeului meu şi mâna Lui faţă de mine. Le-am relatat şi cuvintele pe care mi le-a spus regele. Atunci ei au zis: „Să mergem să construim!” Şi astfel, s-au încurajat pentru realizarea acestei lucrări bune.


text:
Când horonitul Sanbalat împreună cu slujitorul amonit numit Tobia şi cu arabul Gheşem au aflat despre acest lucru, ne-au ridiculizat şi ne-au desconsiderat, zicând: „Ce faceţi voi acolo? Vă revoltaţi împotriva regelui?”


text:
Eu le-am răspuns: „Dumnezeul cerului ne va ajuta să reuşim! Noi – slujitorii Lui – vom începe să reconstruim. Dar voi nu aveţi nici moştenire, nici drepturi şi nici vreo altă dovadă că aparţineţi Ierusalimului.”


text:
Marele preot Eliaşib împreună cu rudele lui care erau dintre preoţi, au început să reconstruiască „Poarta Oilor”. Au sfinţit-o şi i-au pus porţile. Ei au reconstruit până la „Turnul celor o sută” – pe care l-au sfinţit – şi până la „Turnul lui Hananel”.


text:
Oamenii din Ierihon au reconstruit următoarea parte a zidului; iar Zacur – fiul lui Imri – a reconstruit-o pe următoarea.


text:
Urmaşii lui Hasenaa au reconstruit zidul de la „Poarta Peştilor”. L-au placat cu scânduri şi i-au pus porţile, încuietorile şi zăvoarele.


text:
Meremot – fiul lui Uria, fiul lui Hacoţ – a refăcut următoarea parte a zidului; iar Meşulam – fiul lui Berechia, fiul lui Meşezabel – a reconstruit-o pe următoarea. Ţadoc – fiul lui Baana – a refăcut următoarea parte a zidului.


text:
Apoi, următoarea parte a fost refăcută de oamenii din Tecoa. Dar oamenii bogaţi nu au participat la lucrarea stăpânilor lor.


text:
Ioiada – fiul lui Paseah – şi Meşulam – fiul lui Besodia – au refăcut zidul de la „Poarta Veche”. Ei l-au placat cu scânduri şi i-au pus porţile, încuietorile şi zăvoarele.


text:
Următoarea parte a zidului a fost refăcută de ghivonitul Melatia şi de meronotitul Iadon. Ei proveneau din Ghivon şi din Miţpa – teritorii care erau sub autoritatea guvernatorului provinciei de dincolo de râu.


text:
Uziel – fiul aurarului Harhaia – a refăcut următoarea parte a zidului; iar Hanania – unul dintre producătorii de uleiuri parfumate – a construit următoarea parte. Au refăcut Ierusalimul până la „Zidul Lat”.


text:
Refaia – fiul lui Hur – care era conducător în jumătate din teritoriul Ierusalimului, a refăcut următoarea parte a zidului.


text:
Apoi, următoarea parte a zidului a fost refăcută de Iedaia – fiul lui Harumaf – chiar în dreptul casei lui; iar Hatuş – fiul lui Haşabnia – a refăcut următoarea parte de zid.


text:
O altă parte a zidului şi „Turnul Cuptoarelor” au fost refăcute de Malchia – fiul lui Harim – şi de Haşub, fiul lui Pahat-Moab.


text:
Şalum – fiul lui Haloheş – care era conducător pentru cealaltă jumătate a teritoriului Ierusalimului, a refăcut următoarea parte de zid, lucrând împreună cu fiicele lui.


text:
Hanun şi locuitorii din Zanoah au refăcut zona numită „Poarta Văii”. I-au reconstruit zidul şi i-au pus porţile, încuietorile şi zăvoarele. Tot ei au mai refăcut şi o mie de coţi de zid: până la „Poarta Gunoiului”.


text:
Malchia – fiul lui Recab –, conducătorul teritoriului numit Bet-Hacherem, a refăcut „Poarta Gunoiului”. El i-a reconstruit zidul şi i-a pus porţile, încuietorile şi zăvoarele.


text:
Şalum – fiul lui Col-Hoze – conducătorul teritoriului Miţpei, a refăcut „Poarta Izvorului”. El i-a reconstruit zidul, i-a făcut acoperiş şi i-a pus porţile, încuietorile şi zăvoarele. A mai refăcut şi zidul „Lacului Siloamului” care era în apropierea grădinii regelui – până la treptele care coboară din Oraşul lui David.


text:
După el, Neemia – fiul lui Azbuc, care era conducător în jumătate din teritoriul Bet-Ţurului – a refăcut partea de zid care ajunge până în dreptul mormântului lui David, până la lacul artificial şi până la „Casa Vitejilor”.


text:
După el au lucrat leviţii, conduşi de Rehum – fiul lui Bani – şi au refăcut următoarea parte a zidului. A urmat Haşabia – care era conducător în jumătate din teritoriul Cheilei. El a reconstruit zidul din dreptul teritoriului lui.


text:
Apoi au lucrat la refacerea zidului şi rudele lor împreună cu Binui – fiul lui Henadad – care era conducător în cealaltă jumătate din teritoriul Cheilei.


text:
Ezer – fiul lui Iosua, care era conducătorul Miţpei – a refăcut o altă parte a zidului: aceea care era în faţa drumului care conduce la zona din colţ, unde se făceau arme.


text:
A urmat Baruc – fiul lui Zabai – care a refăcut cu multă pasiune o altă parte a zidului, adică de la unghi până la poarta casei marelui preot Eliaşib.


text:
A urmat Meremot – fiul lui Uria, fiul lui Hacoţ – care a refăcut o altă parte a zidului: de la poarta casei lui Eliaşib până la capătul casei lui Eliaşib.


text:
Apoi, următoarea parte a fost refăcută de Beniamin şi de Haşub, chiar în dreptul caselor lor; iar Azaria – fiul lui Maaseia, fiul lui Anania – a refăcut zidul de lângă casa lui.


text:
Apoi, o altă parte a zidului a fost refăcută de Binui – fiul lui Henadad: aceea din dreptul casei lui Azaria, până la unghi şi până la colţ.


text:
Palal – fiul lui Uzai – a refăcut următoarea parte a zidului în dreptul unghiului şi a turnului care se ridică deasupra palatului de sus al regelui – aproape de curtea închisorii. După Palal a urmat Pedaia – fiul lui Paroş –


text:
şi slujitorii de la Templu, care locuiau în Ofel. Ei au refăcut zidul până în dreptul „Porţii Apelor” – spre Est – şi până la turnul de la ieşire.


text:
Au urmat oamenii din Tecoa. Ei au refăcut o altă parte a zidului: începând din dreptul marelui turn de la ieşire, până la zidul Ofelului.


text:
A urmat Ţadoc – fiul lui Imer – care a refăcut zidul în dreptul casei lui. După el, Şemaia – fiul lui Şecania, paznicul „Porţii de Est” – a refăcut altă parte de zid.


text:
Au urmat Hanania – fiul lui Şelemia – şi Hanun care era al şaselea fiu al lui Ţalaf. Ei au refăcut o altă parte a zidului. După aceştia a urmat Meşulam – fiul lui Berechia – care a refăcut zidul în dreptul locuinţei lui modeste.


text:
A urmat prelucrătorul de aur numit Malchia. El a refăcut zidul până în dreptul caselor slujitorilor de la Templu şi ale comercianţilor. Zidul construit de el a ajuns până în dreptul „Porţii de Control” şi până la camera care era deasupra colţului.


text:
De la camera de deasupra colţului până la „Poarta Oilor”, zidul a fost refăcut de prelucrătorii aurului şi de comercianţi.


text:
Când Sanbalat a auzit că reconstruim zidul, s-a mâniat şi a fost foarte supărat. Apoi i-a ridiculizat pe iudei,


text:
zicând rudelor lui şi armatei Samariei: „Ce fac aceşti iudei incapabili? Pretind că vor reface zidul?! Vor reuşi să ofere sacrificii <i>(zeului lor)</i>? Vor termina vreodată? Vor readuce la viaţă acele pietre acoperite de grămezi de moloz şi arse de foc?”


text:
Amonitul Tobia care era lângă el, a zis: „Şi chiar dacă vor construi, când se va urca pe el numai o vulpe, ea le va dărâma zidul lor de piatră!”


text:
„Ascultă, Dumnezeul nostru, cum suntem desconsideraţi! Fă să vină aceste jigniri împotriva capului lor; şi fă ca ei să fie prădaţi de o ţară care să îi ia captivi!


text:
Nu le acoperi vina şi nu le şterge păcatele care sunt înaintea Ta; pentru că i-au ridiculizat pe cei care construiesc!”


text:
Am continuat să reconstruim zidul şi l-am ridicat până la jumătate din înălţimea lui; iar poporul lucra cu entuziasm.


text:
Când Sanbalat, Tobia, arabii, amoniţii şi aşdodiţii au auzit că refacerea zidurilor Ierusalimului avansează şi că spărturile erau astupate, au fost foarte mânioşi.


text:
Dar oamenii din <i>(teritoriul numit)</i> Iuda ziceau: „Forţa celor care transportă materiale de construcţii, se diminuează; şi sunt multe zone cu dărâmături. Nu vom putea să reconstruim <i>(total)</i> zidul!”


text:
În acelaşi timp, duşmanii noştri ziceau: „Nu vor şti şi nu vor vedea nimic până în momentul în care vom ajunge în mijlocul lor! Îi vom omorî; şi vom face astfel să înceteze lucrarea!”


text:
Iudeii care locuiau în jurul lor, au venit de zece ori şi ne-au informat despre toate locurile prin care intenţionau să vină <i>(acei duşmani)</i> împotriva noastră.


text:
Astfel i-am pus pe unii din popor să stea <i>(dispersaţi)</i> pe lungimea zonei mai joase a zidului, în acele locuri libere din spatele lui. I-am poziţionat conform ordinii clanurilor lor; şi stăteau acolo cu săbiile, cu lăncile şi cu arcurile în mâini.


text:
După ce m-am uitat la toate acestea, m-am ridicat şi le-am zis celor care aveau o situaţie materială bună, administratorilor şi celorlalţi din popor: „Nu vă temeţi de ei! Amintiţi-vă de Iahve – de Cel care este mare şi care îţi insuflă frică. Luptaţi pentru rudele voastre, pentru fiii voştri, pentru fiicele voastre, pentru soţiile voastre şi pentru casele voastre!”


text:
Când duşmanii noştri au auzit că am fost anunţaţi <i>(despre intenţiile lor)</i>, Dumnezeu le-a distrus planurile. Astfel, noi ne-am putut întoarce toţi la <i>(construirea)</i> zid<i>(ului)</i> – fiecare la lucrarea lui.


text:
Din acea zi, jumătate din numărul slujitorilor mei lucrau, iar cealaltă jumătate dintre ei erau înarmaţi cu lănci, cu scuturi, cu arcuri şi cu echipament de protecţie. Conducătorii se poziţionaseră în spatele întregii familii a lui Iuda,


text:
în timp ce poporul reconstruia zidul. Cei care transportau greutăţile, cu o mână lucrau, iar cu cealaltă îşi ţineau arma.


text:
Fiecare participant la construcţie îşi avea sabia prinsă la mijloc în timp ce construia <i>(zidul)</i>. Cel care suna din goarnă, stătea lângă mine.


text:
Le-am zis celor cu situaţie materială bună, administratorilor şi celorlalţi din popor: „Lucrarea este de mari proporţii, iar noi suntem dispersaţi pe zid, departe unii de ceilalţi.


text:
Din locul în care veţi auzi sunetul goarnei, să vă uniţi cu noi. Şi să ştiţi că Dumnezeul nostru va lupta pentru noi!”


text:
Am continuat să facem lucrarea. Jumătate dintre ei erau înarmaţi cu lănci. Lucrau de dimineaţa devreme până când apăreau stelele.


text:
Tot atunci am mai zis poporului: „Fiecare om să rămână noaptea şi să doarmă la Ierusalim împreună cu slujitorul lui, pentru ca el ne fie ca santinelă noaptea; iar ziua să poată lucra!”


text:
Şi astfel, nu ne-am mai dezbrăcat de haine – nici eu, nici rudele mele, nici slujitorii mei şi nici bărbaţii care stăteau ca santinele în spatele meu. Iar când mergeam să luăm apă, fiecare om avea arma cu el.


text:
Bărbaţi care aparţineau poporului, împreună cu soţiile lor, au prezentat o mare reclamaţie formulată împotriva fraţilor lor iudei.


text:
Erau unii care spuneau: „Noi, fiii şi fiicele noastre suntem mulţi. Să ni se dea grâu, ca să avem ce să mâncăm; şi astfel, să putem trăi!”


text:
Alţii ziceau: „Ne punem garanţie terenurile agricole, viile şi casele – ca să avem grâu în timpul foametei!”


text:
Şi mai erau unii care ziceau: „Am fost obligaţi să împrumutăm argint. Astfel, noi ne-am dat terenurile agricole şi viile în schimbul taxelor imperiale.


text:
Deşi aparţinem aceluiaşi popor şi fiii noştri sunt ca ai lor, constatăm acum că suntem determinaţi să ne dăm fiii şi fiicele să meargă în sclavie… Câteva dintre fetele noastre au fost deja luate ca sclave. Nu putem să facem nimic <i>(pentru schimbarea acestei situaţii)</i>; iar terenurile agricole şi viile noastre aparţin altora!”


text:
După ce m-am gândit, am certat pe cei care aveau o situaţie materială bună şi pe administratori. Le-am spus: „Voi împrumutaţi cu dobândă pe fraţii voştri?!” Am convocat o mare adunare împotriva lor;


text:
şi le-am zis: „Noi, conform posibilităţilor noastre, am răscumpărat pe fraţii noştri iudei care fuseseră vânduţi celorlalte popoare! Iar acum, voi vă vindeţi fraţii chiar nouă?!” Ei tăceau, pentru că nu aveau ce să răspundă.


text:
Eu am mai zis: „Ce faceţi voi, nu este bine! Oare nu ar trebui să umblaţi în frică de Dumnezeul nostru, ca să nu ajungeţi ridicoli în faţa popoarelor care ne duşmănesc?


text:
Atât eu, cât şi fraţii şi slujitorii mei, le-am împrumutat argint şi grâu. Şi am stabilit ulterior să le iertăm această datorie!


text:
Daţi-le înapoi astăzi terenurile agricole, viile, măslinii şi casele. Să le daţi şi a suta parte din argintul, din grâul, din mustul şi din uleiul pe care le-aţi cerut de la ei ca dobândă!”


text:
Ei au răspuns: „Le vom da înapoi; şi nu vom mai cere nimic de la ei! Vom face exact cum ai zis.” Atunci i-am chemat pe preoţi şi i-am pus să jure înaintea lor că vor face aşa cum au promis.


text:
Mi-am scuturat mantaua şi am zis: „Aşa să scuture Dumnezeu din familia lui şi din proprietatea lui pe orice om care nu îşi va respecta cuvântul! Aşa să fie scuturat şi lăsat fără nimic!” Toată adunarea a răspuns: „Amin!” Şi L-au lăudat pe Iahve. Poporul a făcut exact cum a promis.


text:
Din ziua în care am fost desemnat guvernatorul lor în teritoriul numit Iuda – adică din al douăzecilea an al guvernării regelui Artaxerxes şi până în al treizeci şi doilea an al guvernării acestuia – au trecut doisprezece ani. În toată această perioadă de timp, nici eu şi nici fraţii mei nu am trăit din veniturile de guvernator.


text:
Înainte de mine, primii guvernatori exploatau poporul, luând de la ei pâine şi vin, în afară de cei patruzeci de şecheli de argint. Chiar şi slujitorii lor practicau exploatarea poporului. Dar eu nu am procedat astfel – din frică de Dumnezeu.


text:
Am fost preocupat de lucrarea refacerii acestui zid; şi nu mi-am cumpărat terenuri agricole. De fapt, toţi slujitorii mei erau adunaţi acolo ca să participe la lucrare.


text:
În plus, aveam la masa mea o sută cincizeci de bărbaţi dintre iudei şi dintre administratori, în afară de cei care veneau acolo şi aparţineau de popoarele din jur.


text:
În fiecare zi mi se pregătea: un bou, şase oi alese şi păsări; iar la fiecare zece zile, se aducea vin din abundenţă şi de toate felurile. Cu toate acestea, eu nu am acceptat să primesc plata de guvernator – pentru că lucrarea <i>(de reconstruire a zidului)</i> apăsa mult acest popor.


text:
„Aminteşte-ţi de mine – Dumnezeul meu – pentru binele pe care l-am făcut; şi reţine tot ce am realizat pentru acest popor!”


text:
Sanbalat, Tobia, arabul Gheşem şi ceilalţi duşmani ai noştri au fost anunţaţi că am reconstruit zidul şi că nu au mai rămas zone care sa nu fie refăcute. Încă nu instalasem porţile în locurile de acces în oraş.


text:
Atunci Sanbalat şi Gheşem mi-au trimis următorul mesaj: „Vino să ne întâlnim în unul dintre satele care sunt în valea Ono!” Ei intenţionau să îmi facă rău.


text:
Le-am trimis mesageri cu următorul răspuns: „Am o mare lucrare de făcut şi nu pot să vin. De ce să cauzez oprirea lucrului cât timp lipsesc ca să vin la voi?”


text:
A cincea oară, Sanbalat mi-a trimis un mesaj prin slujitorul lui care ţinea în mână o scrisoare deschisă.


text:
În ea scria: „Se spune printre popoare – iar Gheşem confirmă informaţia – că tu şi iudeii planificaţi să vă revoltaţi; şi în acest scop reconstruieşti zidul. Conform aceluiaşi zvon, tu intenţionezi să le fii rege;


text:
şi chiar ai desemnat profeţi să anunţe despre tine la Ierusalim şi să zică: «Există un rege în <i>(fostul teritoriul numit)</i> Iuda!» Să fii convins că aceste lucruri vor fi cunoscute de rege. Deci vino să vorbim despre ele!”


text:
Atunci i-am trimis următorul răspuns: „Cuvintele pe care le spui, nu sunt adevărate! Tu personal le-ai conceput!”


text:
Ei toţi doreau să ne sperie; şi îşi ziceau: „Vor abandona lucrarea. Ea nu se va finaliza!” Eu m-am rugat „Întăreşte-mi braţele<i>(, Doamne)</i>!”.


text:
M-am dus la Şemaia – fiul lui Delaia, fiul lui Mehetabel – care se închisese în casă; şi el mi-a zis: „Să ne întâlnim la casa lui Dumnezeu, în mijlocul Templului; apoi să închidem porţile Templului, pentru că vor veni să te omoare! Da, să ştii că ei vor veni noaptea să te omoare!”


text:
„Eu i-am răspuns: «Un om ca mine să fugă şi să intre în Templu, ca să îşi salveze viaţa?! Nu voi intra!»”


text:
Am înţeles că nu Dumnezeu îl trimisese; ci profeţise astfel împotriva mea pentru că era plătit în acest scop de Tobia şi de Sanbalat.


text:
Fusese mituit să mă sperie, ca să fac aşa cum îmi spunea el şi să păcătuiesc. Atunci ei ar fi vorbit rău despre mine, ca să mă facă de ruşine.


text:
„Dumnezeul meu, aminteşte-Ţi de Tobia şi de Sanbalat; şi nu uita aceste fapte ale lor! Aminteşte-Ţi şi de profetesa Noadia, ca şi de ceilalţi profeţi care au vrut să mă sperie!”


text:
Toţi duşmanii noştri au auzit de acest lucru; şi toate popoarele din jurul nostru s-au temut <i>(de noi)</i>, s-au smerit foarte mult şi au recunoscut că noi am făcut această lucrare cu ajutorul <i>(Dumne)</i>zeului nostru.


text:
În acele zile, mulţi dintre cei care aveau o situaţie materială bună din teritoriul numit Iuda, îi trimiteau scrisori lui Tobia.


text:
Ei procedau astfel pentru că mulţi din teritoriul numit Iuda erau legaţi cu el prin jurământ. Tobia era ginerele lui Şecania – fiul lui Arah; iar fiul lui numit Iehohanan era căsătorit cu fiica lui Meşulam, fiul lui Berechia.


text:
Aceştia lăudau faptele bune ale lui Tobia în prezenţa mea. Apoi se duceau la el şi îl informau despre ce spuneam eu. Şi Tobia îmi tot trimitea scrisori ca să mă sperie.


text:
După ce s-a reconstruit zidul şi i-am fixat porţile, au fost puşi în slujbele lor portarii, cântăreţii şi leviţii.


text:
Am dat ordine pentru Ierusalim rudei mele care se numea Hanani şi lui Hanania – conducătorul zonei fortificate – care era un om ce depăşea pe mulţi în seriozitate şi în frică de Dumnezeu.


text:
Eu le-am zis: „Să nu se deschidă porţile Ierusalimului înainte de mijlocul zilei! În timp ce portarii continuă să supravegheze zona, porţile să fie închise şi zăvorâte! Să puneţi ca paznici pe locuitorii Ierusalimului; şi fiecare să stea la locul de pază în dreptul casei lui.”


text:
Oraşul era larg şi avea mult spaţiu, dar poporul din mijlocul lui era puţin, iar casele încă nu fuseseră reconstruite.


text:
Dumnezeul meu mi-a pus în inimă dorinţa să îi adun pe cei cu o situaţie materială bună, pe administratori şi pe oamenii din popor – ca să îi înscriu în listele genealogice. Am descoperit cartea care conţinea genealogia primilor israelieni veniţi din captivitate. În ea am găsit scrise următoarele cuvinte:


text:
„Aceştia sunt oamenii provinciei care au plecat din captivitatea exilului. Ei sunt aceia pe care Nabucodonosor – regele Babilonului – îi dusese în captivitate şi care s-au întors la Ierusalim – în teritoriul numit Iuda – fiecare în oraşul lui.


text:
Ei au venit împreună cu: Zerub-Babel, Iosua, Neemia, Azaria, Raamia, Nahamani, Mardoheu, Bilşan, Misperet, Bigvai, Nehum şi Baana. Acum urmează numărul acestor oameni din poporul lui Israel:


text:
Urmaşii lui Pahat-Moab – dintre descendenţii lui Iosua şi ai lui Ioab – au fost două mii opt sute optsprezece.


text:
Oamenii care proveneau din localitatea Betleem şi din Netofa cu fost în total o sută optzeci şi opt.


text:
Oamenii din Chiriat-Iearim, din Chefira şi din Beerot au fost în total şapte sute patruzeci şi trei.


text:
Preoţii – urmaşi ai lui Iedaia, din familia lui Iosua – au fost în total nouă sute şaptezeci şi trei.


text:
Leviţii – urmaşi ai lui Iosua şi ai lui Cadmiel, dintre descendenţii lui Hodavia – au fost în total şaptezeci şi patru.


text:
Portarii – urmaşi ai lui Şalum, ai lui Ater, ai lui Talmon, ai lui Acub, ai lui Hatita şi ai lui Şobai – au fost în total o sută treizeci şi opt.


text:
Toţi slujitorii de la Templu împreună cu slujitorii lui Solomon au fost în total trei sute nouăzeci şi doi.”


text:
Urmează lista celor care au plecat din Tel-Melah, din Tel-Harşa, din Cherub, din Adan şi din Imer – fără să îşi fi putut dovedi familia şi <i>(nici)</i> că provin din poporul Israel.


text:
Au fost şi preoţi – urmaşii lui Hobaia, ai lui Hacoţ şi ai lui Barzilai care a luat-o ca soţie pe una dintre fetele ghiladitului Barzilai şi care şi-a luat numele lui.


text:
Aceştia şi-au căutat listele lor genealogice; dar nu le-au găsit. Astfel, au fost eliminaţi din preoţie pentru că au fost consideraţi necuraţi.


text:
Administratorul le-a zis să nu mănânce din lucrurile foarte sfinte până când preotul nu va decide acest lucru consultând Urim şi Tumim.


text:
În acest număr nu au fost incluşi slujitorii şi slujitoarele lor. Ei erau şapte mii trei sute treizeci şi şapte. Apoi, cântăreţii şi cântăreţele au fost în total două sute patruzeci şi cinci.


text:
Câţiva dintre conducătorii de familii au făcut donaţii pentru lucrare<i>(a de refacere a zidului oraşului Ierusalim)</i>. Chiar guvernatorul a depus în tezaur personal <i>(ca donaţie)</i> pentru acest scop: o mie de darici de aur, cincizeci de cupe de aur şi cinci sute treizeci de haine preoţeşti.


text:
Câţiva dintre conducătorii familiilor au donat pentru lucrare, în tezaur: douăzeci de mii de darici de aur şi două mii două sute de mine de argint.


text:
Restul poporului a donat: douăzeci de mii de darici de aur, două mii de mine de argint şi şaizeci şi şapte de haine preoţeşti.


text:
Deci preoţii, leviţii, portarii, cântăreţii, unii oameni din popor, slujitorii de la Templu şi întregul popor Israel s-au aşezat în oraşele lor. Când începea a şaptea lună, israelienii erau în oraşele lor.


text:
Tot poporul s-a strâns ca un singur om în zona din faţa porţii apelor. Ei i-au spus scribului Ezra să aducă acea carte a legii lui Moise, în care erau scrise acele porunci pe care Iahve le dăduse poporului Israel.


text:
Preotul Ezra a adus legea înaintea adunării formate din: bărbaţi, femei şi din toţi cei care puteau să o înţeleagă. Era prima zi din a şaptea lună.


text:
Ezra a citit din lege în locul din faţa porţii apelor, de când răsărea soarele şi până la mijlocul zilei, în prezenţa tuturor bărbaţilor, femeilor şi a celor care puteau să o înţeleagă. Tot poporul asculta cu atenţie citirea cărţii legii.


text:
Scribul Ezra stătea pe o platformă făcută din lemn. Ea fusese construită cu acea ocazie. Lângă el, – la dreapta lui – stăteau: Matitia, Şema, Anaia, Uria, Hilchia şi Maaseia; iar la stânga lui erau: Pedaia, Mişael, Malchia, Haşum, Haşbadana, Zaharia şi Meşulam.


text:
Ezra a deschis cartea în timp ce întregul popor îl urmărea – pentru că era poziţionat mai sus decât ceilalţi. Când a deschis cartea, tot poporul s-a ridicat pe picioare.


text:
Ezra L-a binecuvântat pe Marele Dumnezeu care se numeşte Iahve; şi întregul popor i-a urmat exemplul ridicând mâinile. Ei au răspuns: „Amin! Amin!” Apoi s-au aplecat şi s-au închinat lui Iahve cu faţa întoarsă spre pământ.


text:
Iosua, Bani, Şerebia, Iamin, Acub, Şabtai, Hodia, Maaseia, Chelita, Azaria, Iozabad, Hanan, Pelaia şi leviţii ajutau poporul să înţeleagă legea. Toţi ceilalţi din popor stăteau în picioare.


text:
Ei citeau clar din cartea legii lui Dumnezeu şi îi precizau semnificaţia – astfel încât poporul să înţeleagă ce i se citise.


text:
Guvernatorul Neemia, preotul şi scribul Ezra, împreună cu leviţii care învăţau poporul, au zis tuturor: „Această zi este sfântă pentru Dumnezeul vostru care se numeşte Iahve. Nu vă lamentaţi şi nu plângeţi!” El le-a spus aceste cuvinte pentru că tot poporul începuse să plângă după ce auzise cuvintele legii.


text:
Ei le-au mai zis: „Duceţi-vă şi mâncaţi mâncăruri de bună calitate, beţi băuturi dulci şi trimiteţi câte ceva şi celor care nu au nimic pregătit; pentru că este o zi sfântă pentru Dumnezeul nostru care se numeşte Iahve. Nu vă întristaţi; pentru că bucuria care vă vine de la Iahve, va fi forţa voastră!”


text:
Tot poporul s-a dus apoi să mănânce, să bea şi să trimită şi altora ceva de mâncare şi de băut. Au făcut acest lucru cu mare bucurie, pentru că înţeleseseră cuvintele care le fuseseră explicate.


text:
A doua zi, conducătorii familiilor întregului popor, preoţii şi leviţii au fost convocaţi de scribul Ezra, ca să li se explice cuvintele legii.


text:
Au constatat că în legea dată de Iahve prin Moise este scris ca poruncă obligaţia ca israelienii să locuiască în corturi tot timpul sărbătorii din a şaptea lună.


text:
Ei au mai înţeles că trebuie să proclame şi să anunţe în toate oraşele lor şi în Ierusalim, următoarea veste: „Duceţi-vă la munte şi aduceţi ramuri de măslin, ramuri de măslin sălbatic, ramuri de mirt, ramuri de palmier şi ramuri de alţi copaci stufoşi – ca să faceţi corturi – exact cum este scris.”


text:
Poporul a plecat, a adunat ramuri şi şi-a făcut corturi – fiecare pe acoperişul casei lui, în curtea lui sau în curţile casei lui Dumnezeu, respectiv în zona de la poarta apelor şi în aceea de la poarta numită Efraim.


text:
Toată mulţimea de oameni care se întorsese din captivitate, şi-a făcut corturi şi a locuit în ele. Israelienii nu mai procedaseră astfel din vremea lui Iosua, fiul lui Nun. Astfel, fost o bucurie foarte mare.


text:
Au citit din cartea legii lui Dumnezeu în fiecare zi – din prima <i>(zi a sărbătorii)</i> până în ultima. Au celebrat sărbătoarea şapte zile; iar în a opta zi au avut o adunare sfântă – aşa cum fusese stabilit.


text:
În a douăzeci şi patra zi a aceleiaşi luni, israelienii, înconjuraţi la mijloc cu saci şi cu pământ pe cap, au venit împreună pentru ţinerea unui post.


text:
Cei care aparţineau poporului Israel, s-au separat de toţi străinii; şi stând în picioare, şi-au mărturisit păcatele lor şi nedreptăţile strămoşilor lor.


text:
Apoi s-au dus la locurile lor; şi un sfert din zi au citit din cartea legii Dumnezeului lor numit Iahve. Într-un alt sfert al zilei, şi-au mărturisit păcatele şi s-au închinat Dumnezeul lor care se numeşte Iahve.


text:
Iosua, Bani, Cadmiel, Şebania, Buni, Şerebia, Bani şi Chenani s-au urcat pe platforma leviţilor şi au strigat cu mare intensitate spre Dumnezeul lor numit Iahve.


text:
Leviţii, Iosua, Cadmiel, Bani, Haşabnia, Şerebia, Hodia, Şebania şi Petahia au zis: „Ridicaţi-vă şi binecuvântaţi-L pe Dumnezeul vostru numit Iahve – Cel care este din eternitate în eternitate! Să Îţi fie binecuvântat numele Tău glorificat care este deasupra oricărei binecuvântări şi deasupra oricărei laude!


text:
Tu eşti Iahve; şi în afară de Tine, nu este un altul! Tu ai făcut cerul şi cerul cerului cu toată armata constelaţiei lor. Tu ai creat Pământul cu tot ce este pe el, mările cu tot ce este în ele. Tu oferi viaţă tuturor vietăţilor. Ţie se închină «armata cerului».


text:
Tu eşti Iahve – <i>(Dumne)</i>zeul care l-a ales pe Avram. Tu eşti Cel care l-ai scos din Ur – din Caldeea – şi i-ai pus numele Avraam.


text:
Tu ai văzut că în inima lui Îţi era loial; şi ai ratificat cu el un legământ. În cadrul lui, tu i-ai promis că îi vei da ca ţară teritoriul canaaniţilor, al hitiţilor, al amoriţilor, al periziţilor, al iebusiţilor şi pe cel al ghirgasiţilor. I-ai promis că tot acel teritoriu îl vei da urmaşului lui. Acum noi vedem că Ţi-ai respectat promisiunea; pentru că Tu eşti corect.


text:
Apoi ai văzut suferinţele strămoşilor noştri în Egipt, ai auzit cum strigau după ajutor de pe malul Mării Roşii.


text:
Ai făcut semne şi minuni împotriva faraonului, împotriva tuturor slujitorilor lui şi împotriva întregului popor din ţara lui – pentru că ai văzut mândria lor faţă de strămoşii noştri – şi astfel Ţi-ai făcut un renume, cum se poate constata astăzi.


text:
Ai despărţit marea înaintea lor; şi ei au trecut prin mijlocul mării ca pe un teren uscat. Dar ai aruncat în adâncuri pe urmăritorii lor, ca pe o piatră care ajunge în ape adânci.


text:
Apoi i-ai condus printr-un stâlp de nor ziua şi printr-un stâlp de foc noaptea – ca să le luminezi drumul pe care mergeau.


text:
Ai coborât pe muntele Sinai şi le-ai vorbit din cer. Le-ai dat reguli drepte, legi adevărate, regulamente şi porunci bune.


text:
Atunci când le era foame, le-ai dat pâine din cer; iar atunci când le era sete, le-ai scos apă din stâncă. Le-ai poruncit să vină să ia în proprietate ţara despre care Tu ai jurat că le-o vei da.


text:
Dar ei – strămoşii noştri – au devenit aroganţi, şi-au făcut ambiţii personale şi nu Ţi-au ascultat poruncile.


text:
Au refuzat să asculte ce le spuneai; şi nu şi-au amintit de extraordinarele Tale lucrări pe care le-ai făcut printre ei. Au fost ambiţioşi; şi în revolta lor, şi-au desemnat un conducător, intenţionând să se întoarcă în sclavia în care trăiseră. Dar Tu eşti un Dumnezeu iertător, bun şi milos; nu Te mânii imediat şi eşti plin de bunătate. Aşa se explică faptul că nu i-ai abandonat.


text:
Ei şi-au făcut un viţel turnat, zicând: «Acesta este Dumnezeul tău care te-a scos din Egipt!»; şi au devenit astfel vinovaţi de multă blasfemie.


text:
Dar chiar şi atunci, Tu Ţi-ai demonstrat marea Ta bunătate şi nu i-ai abandonat în deşert. Stâlpul de nor nu a încetat să îi ghideze ziua pe drum; iar stâlpul de foc a continuat să le dea lumină noaptea pe drumul pe care trebuia să se deplaseze.


text:
Le-ai dat chiar şi bunul Tău Spirit ca să îi înveţe. Nu Ţi-ai retras mana de la gurile lor; şi ai continuat să le dai apă când le era sete.


text:
Patruzeci de ani i-ai îngrijit în deşert; şi nu le-a lipsit nimic. Nu li s-au învechit hainele şi nu li s-au umflat picioarele.


text:
Le-ai dat în mână regate şi popoare ale căror teritorii le-ai împărţit între ei. Astfel, au moştenit teritoriul lui Sihon – adică cel condus de regele din Heşbon – şi teritoriul lui Og, regele Başanului.


text:
Le-ai înmulţit fiii care au ajuns ca stelele cerului; şi i-ai adus în ţara în care le-ai spus părinţilor lor să intre ca să o ia în proprietate.


text:
Fiii lor au intrat şi au luat această ţară în proprietatea lor. Tu i-ai smerit înaintea israelienilor pe locuitorii acelor teritorii – pe canaaniţi – şi ai făcut ca <i>(evreii)</i> să îi învingă pe regii lor şi pe popoarele ţării; iar <i>(israelieni)</i>lor le-a plăcut acest lucru.


text:
Au cucerit oraşe fortificate şi terenuri agricole productive. Au luat în proprietatea lor case, diverse bunuri, fântâni deja săpate, vii, măslini şi mulţi pomi fructiferi. Au mâncat, s-au săturat, s-au îngrăşat şi au avut satisfacţie pentru că Ţi-ai manifestat astfel marea Ta bunătate faţă de ei.


text:
Dar apoi au fost neascultători, s-au revoltat împotriva Ta, au aruncat legea Ta la spatele lor, i-au omorât pe profeţii Tăi care vorbeau <i>(categoric)</i> împotriva lor ca să îi determine să se întoarcă la Tine; şi au devenit astfel vinovaţi de multă blasfemie.


text:
Atunci i-ai făcut să ajungă la discreţia duşmanilor lor care i-au exploatat. Totuşi, în vremea necazului lor, ei au strigat spre Tine; iar Tu i-ai auzit din cer. În marea Ta bunătate, le-ai dat salvatori care i-au eliberat din opresiunea duşmanilor lor.


text:
Dar când au avut odihnă, ei au făcut din nou ce este rău în faţa Ta. Atunci iar i-ai lăsat la discreţia duşmanilor lor care le-au fost stăpâni. Dar ei s-au întors şi au strigat din nou spre Tine; iar Tu i-ai auzit din cer. Manifestându-Ţi bunătatea, Tu i-ai salvat de multe ori.


text:
I-ai avertizat să se întoarcă la respectarea legii Tale; dar ei au devenit aroganţi, nu au ascultat de cerinţele poruncilor Tale şi au păcătuit încălcând deciziile Tale – deşi <i>(ai spus că)</i> omul care le respectă, va trăi. Şi-au întors spatele cu revoltă, au fost ambiţioşi şi nu au ascultat.


text:
I-ai tolerat aşa mulţi ani; dar i-ai avertizat prin Spiritul Tău, vorbindu-le prin profeţii Tăi. Totuşi, ei nu au luat în considerare ce le spuneai. Astfel, i-ai făcut să ajungă la discreţia popoarelor străine.


text:
Cu toate acestea, datorită marii Tale bunătăţi, nu i-ai distrus <i>(total)</i>, nici nu i-ai abandonat; pentru că Tu eşti un Dumnezeu milos şi plin de compasiune!


text:
Acum, Dumnezeul nostru, – Dumnezeule mare, autoritar şi care inspiri frică –, Tu, cel care-Ţi menţii legământul şi bunătatea: nu considera ca fiind puţin lucru toate adversităţile pe care le-am suportat atât noi cât şi regii noştri, conducătorii noştri, preoţii noştri, profeţii noştri şi strămoşii noştri. Deci tot poporul Tău a suportat toate acestea încă din vremea regilor Asiriei şi până acum!


text:
Referitor la tot ce a venit împotriva noastră, recunoaştem că Tu ai fost corect; pentru că ţi-ai respectat promisiunile, dar noi am făcut ce este rău!


text:
Regii, conducătorii, preoţii şi părinţii noştri nu au respectat legea Ta. Ei nu s-au conformat cerinţelor poruncilor şi nici avertizărilor Tale prin care i-ai prevenit.


text:
Stând în regatul lor, atunci când trăiau în mijlocul multor bunătăţi primite de la Tine în acea ţară mare şi bogată pe care le-ai dat-o, ei nu Ţi-au slujit şi nu s-au întors de la faptele lor rele.


text:
Şi acum stăm astăzi aici ca sclavi în ţara pe care le-ai dat-o strămoşilor noştri ca să îi mănânce fructele şi ca să beneficieze de bunătăţile ei! Suntem sclavi chiar în această ţară!


text:
Producţia ei îi îmbogăţeşte pe acei regi pe care Tu i-ai desemnat să fie stăpânii noştri – din cauza păcatelor noastre. Ei sunt stăpâni aici şi acţionează aşa cum doresc împotriva corpurilor noastre şi împotriva vitelor noastre; iar noi suntem într-un mare necaz!”


text:
Cu privire la toate acestea, noi am ratificat în scris o înţelegere irevocabilă. Au semnat acel document conducătorii, leviţii şi preoţii.


text:
Apoi au semnat leviţii: Iosua, fiul lui Azania, Binui. Dintre urmaşii lui Henadad, au semnat: Cadmiel


text:
Restul poporului era format din: preoţii, leviţii, portarii, cântăreţii, slujitorii de la Templu şi toţi aceia care se separaseră de popoarele străine de dragul legii lui Dumnezeu. Ei erau împreună cu soţiile lor, cu fiii şi cu fiicele lor şi cu toţi aceia care aveau cunoştinţe şi înţelegeau <i>(ce semnează)</i>.


text:
Toţi aceştia au venit lângă rudele lor care erau dintre lideri şi s-au obligat cu jurământ să trăiască în conformitate cu legea lui Dumnezeu dată prin intermediul lui Moise – sclavul lui Dumnezeu –, să o respecte şi să pună în aplicare toate poruncile, toate regulile şi toate deciziile lui Iahve – Stăpânul nostru.


text:
Atunci am promis: „Nu ne vom mai da fetele ca soţii celor care aparţin popoarelor din ţară; şi nu le vom mai lua pe fetele lor ca soţii pentru fiii noştri.


text:
Când popoarele ţării vor veni în ziua de Sabat să vândă produse şi diferite alimente, nu vom mai cumpăra nimic de la ele nici în ziua de Sabat, nici în vreo altă zi sfântă. În fiecare al şaptelea an vom lăsa terenul necultivat; şi vom anula plata oricărei dobânzi pretinsă cuiva.


text:
Am decis să respectăm şi porunca ce prevedea o donaţie de o treime dintr-un şechel pe an pentru slujba de la Templul Dumnezeului nostru.


text:
Astfel, ce se aduna, urma să fie folosit pentru pâinea prezentării, pentru darul de mâncare care era oferit continuu, pentru arderea integrală continuă, pentru sacrificiile aduse în zilele de Sabat, de lună nouă şi de sărbători, pentru darurile sfinte, pentru sacrificiile aduse ca substituire a pedepsei pentru păcatele lui Israel, ca şi pentru tot ce se referea la lucrarea de la Templul Dumnezeului nostru.


text:
Noi – preoţii, leviţii şi oameni din popor – conform familiilor noastre, am tras la sorţi pentru lemnele care trebuie aduse ca dar în fiecare an la Templul Dumnezeului nostru – la anumite date stabilite – ca să fie arse pe altarul Dumnezeului nostru care se numeşte Iahve – aşa cum este scris în lege.


text:
Am mai decis ca în fiecare an să aducem la lui Iahve, primele cereale şi primele fructe ale tuturor pomilor.


text:
Am mai decis că aşa cum prevedea legea, vom aduce la Templul Dumnezeului nostru pe primii născuţi dintre fiii noştri şi dintre vitele noastre: pe primii născuţi ai vacilor şi ai oilor noastre. Noi ne vom prezenta cu ei la preoţii care fac slujba în Templul Dumnezeului nostru.


text:
Vom aduce preoţilor, în cămările Templului Dumnezeului nostru, primele produse făcute din coca noastră, din donaţiile noastre, din fructe, din must şi din ulei. Le vom da leviţilor a zecea parte din cerealele care sunt produse pe terenurile noastre agricole. Chiar şi leviţii vor putea să ia acea zecime în toate oraşele unde lucrăm.


text:
Preotul – care este urmaşul lui Aaron – să îi însoţească pe leviţi când vor lua a zecea parte din venituri; iar leviţii să o ducă la Templul Dumnezeului nostru, în camerele tezaurului acestuia.


text:
Israelienii şi leviţii trebuie să aducă cerealele, mustul şi uleiul donat <i>(ca a zecea parte din veniturile lor)</i> în camerele în care sunt puse vasele Sanctuarului – acolo unde slujesc preoţii, portarii şi cântăreţii. Nu vom mai uita de Templul Dumnezeului nostru!”


text:
Conducătorii poporului şi-au stabilit locuinţa la Ierusalim; iar restul poporului a tras la sorţi pentru ca unul din zece să locuiască la Ierusalim – sfântul oraş – şi ceilalţi nouă să locuiască în alte oraşe.


text:
Urmează lista conducătorilor de provincie care şi-au stabilit locuinţa la Ierusalim. În oraşele teritoriului numit Iuda, fiecare om şi-a stabilit locuinţa acolo unde îşi avea proprietatea moştenită – atât israelieni, cât şi preoţi, leviţi, slujitorii de la Templu şi urmaşi ai slujitorilor lui Solomon.


text:
La Ierusalim şi-au stabilit locuinţa unii dintre urmaşii lui Iuda şi ai lui Beniamin. Dintre urmaşii lui Iuda au rămas: Ataia – fiul lui Uzia. Uzia a fost fiul lui Zaharia. Zaharia a fost fiul lui Amaria. Amaria a fost fiul lui Şefatia. Şefatia a fost fiul lui Mahalalel care a fost un urmaş al lui Pereţ.


text:
Apoi a rămas <i>(la Ierusalim)</i> Maaseia, fiul lui Baruc. Baruc a fost fiul lui Col-Hoze. Col-Hoze a fost fiul lui Hazaia. Hazaia a fost fiul lui Adaia. Adaia a fost fiul lui Ioiarib. Ioiarib a fost fiul lui Zaharia. Zaharia a fost fiul lui Şela.


text:
Toţi urmaşii lui Pereţ care şi-au stabilit locuinţa la Ierusalim, au fost patru sute şaizeci şi opt de oameni luptători remarcabili.


text:
Dintre urmaşii lui Beniamin, a rămas Salu, fiul lui Meşulam. Meşulam a fost fiul lui Ioed. Ioed a fost fiul lui Pedaia. Pedaia a fost fiul lui Colaia. Colaia a fost fiul lui Maaseia. Maaseia a fost fiul lui Itiel. Itiel a fost fiul lui Ieşaia.


text:
Salu a fost însoţit de Gabai şi de Salai. Urmaşii lui Beniamin <i>(care au rămas la Ierusalim)</i> au fost în total nouă sute douăzeci şi opt de oameni.


text:
Ioel – fiul lui Zicri – era comandantul lor; şi Iuda – fiul lui Hasnua – era al doilea conducător al oraşului.


text:
A mai rămas la Ierusalim Seraia – fiul lui Hilchia. Hilchia a fost fiul lui Meşulam. Meşulam a fost fiul lui Ţadoc. Ţadoc a fost fiul lui Meraiot. Meraiot a fost fiul lui Ahitub – supraveghetorul Templului lui Dumnezeu.


text:
Au mai rămas rudele lor care aveau grijă de lucrarea de la Templu – în total opt sute douăzeci şi doi. A rămas şi Adaia – fiul lui Ieroham. Ieroham a fost fiul lui Pelalia. Pelalia a fost fiul lui Amţi. Amţi a fost fiul lui Zaharia. Zaharia a fost fiul lui Paşhur. Paşhur a fost fiul lui Malchia.


text:
Împreună cu Adaia au rămas rudele lui – conducători de familii. Ei erau în total două sute patruzeci şi doi. Apoi a rămas <i>(la Ierusalim)</i> Amaşsai, fiul lui Azarel. Azarel a fost fiul lui Ahzai. Ahzai a fost fiul lui Meşilemot. Meşilemot a fost fiul lui Imer.


text:
Împreună cu toţi aceştia, au rămas la Ierusalim rudele lor care erau luptători remarcabili. Ei au fost în total o sută douăzeci şi opt de persoane. Comandantul lor era Zabdiel – fiul lui Haghedolim.


text:
Dintre leviţi a rămas <i>(la Ierusalim)</i> Şemaia, fiul lui Haşub. Haşub a fost fiul lui Azricam. Azricam a fost fiul lui Haşabia. Haşabia a fost fiul lui Buni.


text:
Au mai rămas <i>(la Ierusalim)</i> Şabtai şi Iozabad – doi dintre conducătorii leviţilor, responsabili cu lucrarea din curtea Templului lui Dumnezeu.


text:
A rămas la Ierusalim şi Matania, fiul lui Mica. Mica a fost fiul lui Zabdi. Zabdi a fost fiul lui Asaf – conducătorul care începea lauda prin rugăciune. A rămas şi Bacbuchia – care era al doilea dintre rudele lui – şi Abda, fiul lui Şamua. Şamua a fost fiul lui Galal. Galal a fost fiul lui Iedutun.


text:
Dintre portari a rămas Acub, Talmon şi rudele lor care păzeau porţile. Ei au fost în total o sută şaptezeci şi doi.


text:
Ceilalţi israelieni – preoţi şi leviţi – şi-au stabilit locuinţa în toate oraşele teritoriului numit Iuda, fiecare în proprietatea lui moştenită <i>(de la strămoşi)</i>.


text:
Slujitorii de la Templu locuiau în Ofel. Ţiha şi Ghişpa erau conducătorii slujitorilor de la Templu.


text:
Uzi era supraveghetorul leviţilor în Ierusalim. Uzi a fost fiul lui Bani. Bani a fost fiul lui Haşabia. Haşabia a fost fiul lui Matania. Matania a fost fiul lui Mica. Aceştia făceau parte dintre urmaşii lui Asaf şi erau cântăreţi. Ei răspundeau de lucrarea de la Templu,


text:
pentru că exista o poruncă a regelui referitoare la cântăreţi. Prin decretul lui, ei erau susţinuţi în fiecare zi, conform nevoilor lor.


text:
Petahia – fiul lui Meşezabel, unul dintre urmaşii lui Zerah care a fost fiul lui Iuda – era administratorul regelui pentru popor.


text:
Unii dintre urmaşii lui Iuda şi-au stabilit locuinţa în Chiriat-Arba şi în satele din jurul lui, în Dibon şi în satele din jurul lui, în Iecabţeel şi în satele din jurul lui,


text:
în Zanoah, în Adulam şi în satele din jurul lor, în Lachiş şi în câmpiile din jurul lui, ca şi în Azeca şi în satele din jurul lui. Astfel, ei şi-au <i>(re)</i>stabilit locuinţele din Beer-Şeba până în valea Hinom.


text:
Urmaşii lui Beniamin şi-au stabilit locuinţele începând din Gheva şi continuând în Micmas, în Aia, în Betel şi în satele din jurul lui,


text:
Unii dintre leviţii familiilor lui Iuda şi-au stabilit locuinţele în teritoriul locuit de urmaşii lui Beniamin.


text:
Urmează lista preoţilor şi a leviţilor care s-au întors împreună cu Zerub-Babel – fiul lui Şealtiel – şi cu Iosua. Ei au fost: Seraia, Ieremia, Ezra,


text:
Salu, Amoc, Hilchia şi Iedaia. Aceştia au fost conducători ai preoţilor şi ale rudelor lor încă din vremea lui Iosua.


text:
Dintre leviţi s-au întors: Iosua, Binui, Cadmiel, Şerebia, Iuda şi Matania care, împreună cu rudele lui, era responsabil cu cântecele de laudă.


text:
În familia lui Iosua s-a născut Ioiachim. În familia lui Ioiachim s-a născut Eliaşib. În familia lui Eliaşib s-a născut Ioiada.


text:
Când trăia Ioiachin, conducătorii familiilor preoţeşti au fost următorii: pentru Seraia – Meraia; pentru Ieremia – Hanania;


text:
Conducătorii familiilor leviţilor şi ai preoţilor din vremea când trăiau Eliaşib, Ioiada, Iohanan şi Iadua, au fost înscrişi în timpul guvernării persanului Darius.


text:
Conducătorii familiilor urmaşilor lui Levi au fost înscrişi în „Cartea cronicilor” până în vremea în care a trăit Iohanan, fiul lui Eliaşib.


text:
Conducătorii leviţilor numiţi Haşabia, Şerebia şi Iosua – fiul lui Cadmiel – împreună cu rudele lor care stăteau unii în dreptul celorlalţi, erau responsabili cu oferirea laudei şi a mulţumirii la adresa lui Iahve – aşa cum poruncise David, omul lui Dumnezeu.


text:
Matania, Bacbuchia, Obadia, Meşulam, Talmon şi Acub erau paznicii care aveau grijă de magaziile de la porţi.


text:
Aceştia au trăit pe vremea lui Ioiachim – fiul lui Iosua, fiul lui Ioţadac –, a guvernatorului Neemia şi a preotului şi scribului Ezra.


text:
Cu ocazia dedicării zidurilor Ierusalimului, leviţii au fost chemaţi din toate locurile unde erau, ca să vină la Ierusalim şi să celebreze acea consacrare cu bucurie, cu mulţumire şi cântând cu cinelul, cu harpa şi cu lira.


text:
cei din Bet-Ghilgal şi cei din teritoriul Ghevei şi Azmavetului – pentru că acei cântăreţii îşi construiseră locuinţe în jurul Ierusalimului.


text:
S-au sfinţit atât preoţii, cât şi leviţii. Apoi ei au sfinţit poporul, porţile şi zidul Ierusalimului.


text:
I-am pus pe conducătorii „lui Iuda” să se urce pe zid; şi am organizat două mari grupuri de cântăreţi vocali. Primul mare grup de cântăreţi a plecat şi s-a deplasat în partea dreaptă, mergând pe zid spre poarta gunoiului.


text:
Mai erau unii dintre preoţi cu goarnele lor, însoţiţi de Zaharia, fiul lui Ionatan. Ionatan a fost fiul lui Şemaia. Şemaia a fost fiul lui Matania. Matania a fost fiul lui Micaia. Micaia a fost fiul lui Zacur. Zacur a fost fiul lui Asaf.


text:
Erau însoţiţi de Şemaia, de Azarel, de Milalai, de Ghilalai, de Maai, de Netanel, de Iuda şi de Hanani, – rudele lui –, care aveau instrumentele muzicale stabilite de David, omul lui Dumnezeu. Eruditul Ezra mergea în faţa lor.


text:
Când au ajuns la poarta izvorului, au mers înainte, au urcat pe treptele oraşului lui David şi apoi au ajuns pe partea de sus a zidului, pe deasupra palatului lui David, până la poarta apelor, spre Est.


text:
Al doilea grup de cântăreţi a plecat în partea stângă; iar eu, împreună cu cealaltă jumătate din popor, am mers după leviţi pe zid. Am continuat drumul trecând pe deasupra turnului cuptoarelor, până la zidul lat.


text:
Apoi am mers pe deasupra porţii lui Efraim, pe deasupra porţii vechi, pe deasupra porţii peştilor, a turnului lui Hananel, a turnului celor o sută, pe deasupra porţii oilor şi ne-am oprit la poarta închisorii.


text:
Cele două grupuri de cântăreţi s-au oprit la Templul lui Dumnezeu; şi odată cu acestea, am ajuns şi eu însoţit de jumătate dintre conducători.


text:
Preoţii Eliachim, Maaseia, Miniamin, Micaia, Elioenai, Zaharia şi Hanania, erau <i>(pregătiţi să cânte)</i> cu goarnele.


text:
Cântăreţii Maaseia, Şemaia, Elazar, Uzi, Iehohanan, Malchia, Elam şi Ezer au cântat cu vocea lor, fiind conduşi de Iezrahia.


text:
În acea zi s-au adus foarte multe sacrificii; şi s-au bucurat toţi cei prezenţi acolo – pentru că Dumnezeu le dăduse o mare bucurie. Chiar femeile şi copiii se bucurau împreună cu ei; iar zgomotul veseliei din Ierusalim putea fi auzit de departe.


text:
În acea zi au fost desemnaţi nişte bărbaţi responsabili ai acelor camere care erau folosite pentru colectarea darurilor benevole, pentru primele recolte şi pentru a zecea parte din venituri. Ei erau responsabili să adune în ele – de pe terenurile agricole ale oraşelor – acele cantităţi stabilite de lege pentru preoţi şi pentru leviţi. S-a luat această decizie pentru că bucuria celor din teritoriul numit Iuda era cauzată de faptul că preoţii şi leviţii erau la locul lor,


text:
făcând slujba lui Dumnezeu şi slujba curăţării <i>(de păcate)</i>. La fel procedau cântăreţii şi portarii – conform regulilor stabilite şi poruncite de David şi de fiul lui numit Solomon.


text:
Cândva, în vremea guvernării <i>(rege)</i>lui David şi a <i>(conducătoru)</i>lui Asaf, existau conducători care supravegheau cântăreţii şi cântecele de laudă şi de mulţumire pentru Iahve.


text:
Toţi oamenii din Israel de pe vremea lui Zerub-Babel şi a lui Neemia, au dat în fiecare zi ce era stabilit că trebuie dat cântăreţilor şi portarilor. Ei au pus separat şi ce era pentru leviţi; iar aceia au pus separat ce era dat pentru urmaşii lui Aaron.


text:
În acea zi s-a citit în auzul poporului din cartea lui Moise; şi s-a găsit scris în ea că amonitului şi moabitului le este interzisă pentru totdeauna <i>(şi fără excepţii)</i> intrarea în adunarea lui Dumnezeu –


text:
pentru că nu i-au întâmpinat pe israelieni cu pâine şi cu apă, ci l-au plătit pe Balaam ca să acţioneze împotriva lor blestemându-i. Şi totuşi, Dumnezeu a schimbat blestemul în binecuvântare.


text:
Când au auzit ce prevede legea, i-au separat de ceilalţi pe toţi aceia din Israel care aveau o descendenţă mixtă.


text:
Înainte de acest lucru, preotul Eliaşib care era responsabilul camerelor din Templul lui Dumnezeu şi care era rudă cu Tobia,


text:
îi pregătise acestuia o mare sală – chiar acolo unde mai demult era obiceiul să se pună darurile benevole, tămâia, vasele, zecimea din grâu, din must şi din ulei – ca donaţie care era stabilită pentru susţinerea leviţilor, a cântăreţilor, a portarilor şi a preoţilor.


text:
Eu nu eram la Ierusalim când se întâmplau toate acestea, pentru că mă întorsesem la rege în al treizeci şi doilea an al guvernării lui Artaxerxes, regele Babilonului. După un timp i-am cerut regelui aprobare;


text:
şi m-am întors la Ierusalim. Am descoperit atunci răul pe care-l făcuse Eliaşib pregătindu-i lui Tobia o sală în curţile Templului lui Dumnezeu.


text:
Am dat porunci să se cureţe camerele; şi am pus din nou acolo vasele pentru slujba de la Templului lui Dumnezeu, darurile benevole şi tămâia.


text:
Am mai auzit că nu se mai dăduseră lucrurile stabilite pentru leviţi. Astfel, leviţii şi cântăreţii care aveau o slujbă <i>(în Templu)</i>, se întorseseră fiecare la proprietatea lui.


text:
Am reproşat acest lucru conducătorilor, zicându-le: „De ce aţi abandonat Templul lui Dumnezeu?” Apoi i-am adunat pe leviţi şi pe cântăreţi şi i-am pus din nou în slujbele lor.


text:
Toţi oamenii din teritoriul numit Iuda au început din nou să îşi aducă în magazii a zecea parte din grâu, din must şi din ulei.


text:
I-am numit responsabili ai magaziilor pe preotul Şelemia, pe scribul Ţadoc şi pe levitul Pedaia; iar pe Zacur – fiul lui Matania – l-am desemnat ca ajutor al lor, pentru că ei erau recunoscuţi ca oameni de încredere. Trebuia ca ei să împartă rudelor lor bunurile din magazii.


text:
„Aminteşte-ţi de mine, Dumnezeul meu; şi nu-mi uita faptele pe care le-am făcut pentru Templul lui Dumnezeu şi pentru regulile de acolo!”


text:
Tot în acele zile am văzut pe unii din teritoriul numit Iuda călcând în teasc în ziua destinată Sabatului şi pe alţii aducând snopi sau încărcând pe măgari burdufuri cu vin, struguri, smochine şi diferite alte greutăţi. Ei le aduceau la Ierusalim în ziua de Sabat. I-am certat chiar în ziua în care îşi vindeau mărfurile.


text:
Mai erau şi nişte tirieni care locuiau acolo şi care aduseseră peşte şi diverse alte mărfuri. Ei le vindeau la Ierusalim celor din teritoriul numit Iuda – tot în ziua destinată Sabatului.


text:
I-am certat pe oamenii din teritoriul numit Iuda care aveau o situaţie materială bună, zicându-le: „Ce înseamnă această faptă rea pe care o faceţi, profanând ziua de Sabat?


text:
Oare nu aşa au făcut şi strămoşii voştri care au determinat pe Dumnezeul nostru să aducă împotriva noastră şi împotriva acestui oraş tot acest necaz? Profanând Sabatul, voi nu faceţi decât să aduceţi mai multă mânie împotriva lui Israel!”


text:
Apoi am poruncit ca atunci când umbra ajunge la porţile Ierusalimului, înainte să înceapă timpul Sabatului, să se închidă porţile <i>(oraşului)</i>. Am mai ordonat să nu se deschidă acele porţi decât după ce se termină Sabatul. Am pus la porţi pe unii dintre slujitorii mei, ca să nu permită intrarea mărfurilor în oraş în timpul zilei de Sabat.


text:
Dar comercianţii şi vânzătorii diverselor mărfuri au înnoptat în exteriorul Ierusalimului o dată şi chiar de două ori.


text:
Le-am făcut reproşuri, zicându-le: „De ce aţi rămas noaptea lângă zid? Dacă veţi mai proceda aşa, vă voi aresta!” Şi astfel, de atunci nu au mai venit acolo în timpul zilei de Sabat.


text:
Am poruncit leviţilor care se sfinţiseră să îşi ia ca responsabilitate sarcina păzirii porţilor şi să sfinţească astfel ziua de Sabat. „Pentru toate acestea, aminteşte-Ţi de mine, Dumnezeul meu, şi ai milă de mine, în conformitate cu marea Ta bunătate!”


text:
Jumătate dintre fiii lor vorbeau limba aşdodită şi nu cunoşteau pe aceea a iudeilor, ci doar limba unui popor sau a altuia.


text:
I-am certat, i-am blestemat, iar pe unii dintre bărbaţi i-am pălmuit şi le-am smuls părul. I-am pus să jure pe Dumnezeu, zicând astfel: „Nu ne vom mărita fiicele cu fiii celorlalte popoare şi nu ne vom căsători nici fiii şi nici chiar noi înşine cu fiicele lor!”


text:
Apoi le-am spus: „Oare nu în acelaşi fel a păcătuit Solomon, regele lui Israel? Nu era niciun alt rege ca el între toate popoarele; şi era iubit de Dumnezeu. El îl desemnase ca rege al întregului popor Israel. Şi totuşi, pe el l-au atras în păcat femeile <i>(care proveneau din popoare)</i> străine.


text:
Acum trebuie să mai auzim şi despre voi că aţi comis acest mare rău şi că păcătuiţi împotriva Dumnezeului nostru căsătorindu-vă cu femei <i>(aparţinând popoarelor)</i> străine?”


text:
Unul dintre urmaşii lui Ioiada – fiul marelui preot Eliaşib – era ginerele horonitului Sanbalat. În consecinţă, eu l-am alungat de la mine.


text:
„Dumnezeul meu, Aminteşte-ţi de ei; pentru că au profanat atât preoţia cât şi legământul preoţilor şi pe cel al leviţilor!”


text:
I-am curăţat pe preoţi şi pe leviţi de orice străin şi i-am repus la locul unde îşi îndeplineau datoriile lor. Fiecare era în slujba specifică lui.


text:
Am mai făcut ordine pentru lemnele aduse ca dar şi pentru primele recolte. „Aminteşte-ţi de mine, Dumnezeul meu, şi fă să se întoarcă toate acestea în avantajul meu!”


text:
Aceasta este o relatare din vremea guvernării lui Ahaşveroş care era suveran din India până în Cuş – teritoriu care avea o sută douăzeci şi şapte de provincii.


text:
Era al treilea an al guvernări lui. Atunci Ahaşveroş a organizat un banchet în cinstea tuturor demnitarilor şi a slujitorilor lui. Comandanţii armatei Persiei şi ai Mediei împreună cu cei bogaţi şi cu toţi conducătorii provinciilor, erau acolo, înaintea regelui.


text:
Pentru mai multe zile, adică o sută optzeci de zile, regele le-a arătat renumita bogăţie a imperiului lui şi excepţionala glorie la care ajunsese el.


text:
Când s-au terminat aceste zile, regele a pregătit întregului popor care era în fortăreaţa Susei – atât celor mari cât şi celor mici – un <i>(alt)</i> banchet de şapte zile, în curtea grădinii palatului regal.


text:
Cu acea ocazie, au fost puse covoare de bumbac având culoarea alb şi violet. Ele fuseseră prinse cu funii făcute din in subţire şi din purpură. Erau unite cu nişte inele de argint. Apoi au fost puse pe stâlpi de marmură. Pe pavajul făcut cu porfir, cu marmură, cu sidef şi cu piatră neagră, erau amplasate paturi de aur şi de argint.


text:
Se serveau băuturi folosind vase de aur. Şi fiecare vas era diferit de celălalt. Ca dovadă a generozităţii regelui, vinul regal era din abundenţă.


text:
Băutura fusese oferită în urma unui decret imperial, fără niciun fel de interdicţie <i>(sau limită)</i>. Regele ordonase tuturor conducătorilor din subordinea lui care erau în palat, să satisfacă cerinţele fiecărui oaspete.


text:
În a şaptea zi, în timp ce inima îi era veselă din cauza consumului de vin, regele a dat un ordin lui Mehuman, lui Bizta, lui Harbona, lui Bigta, lui Abagta, lui Zetar şi lui Carcas. Ei erau cei şapte eunuci care slujeau înaintea regelui Ahaşveroş.


text:
El le-a ordonat să o aducă înaintea regelui pe regina Vaşti, purtând coroana regală. Pentru că ea era frumoasă, el dorea ca popoarele şi conducătorii imperiului să îi vadă frumuseţea.


text:
Când a auzit de ordinul regelui transmis prin eunuci, regina Vaşti a refuzat să vină. Atunci regele a devenit foarte mânios.


text:
El a vorbit cu înţelepţii lui care cunoşteau obiceiurile acelor vremuri – pentru că aceasta era regula: regele discuta cu toţi aceia care cunoşteau legea şi aplicarea ei corectă.


text:
În apropierea regelui erau Carşena, Şetar, Admata, Tarşiş, Meres, Marsena şi Memucan – cei şapte administratori ai Persiei şi ai Mediei care vedeau <i>(mereu)</i> faţa regelui şi care aveau primul loc în regat.


text:
El i-a întrebat: „Cum trebuie pedepsită – conform legii – regina Vaşti, pentru că nu a executat ordinul regelui Ahaşveroş transmis prin intermediul eunucilor?”


text:
Memucan a răspuns în prezenţa regelui şi a conducătorilor imperiului astfel: „Nu numai faţă de rege s-a comportat rău regina Vaşti, ci şi faţă de toţi conducătorii. Ea dat un exemplu tuturor popoarelor din toate provinciile regelui Ahaşveroş.


text:
Fapta reginei va fi copiată de toate soţiile acestora; şi astfel, ele vor începe să îşi desconsidere soţii şi să zică: «Regele Ahaşveroş i-a cerut reginei Vaşti să vină înaintea lui; dar ea nu a venit!»


text:
După ce vor auzi despre fapta reginei, soţiile conducătorilor Persiei şi ai Mediei vor vorbi şi ele la fel tuturor reprezentanţilor regelui. Acest lucru va genera multă desconsiderare; şi va strica în aceste familii buna înţelegere dintre soţi.


text:
Dacă regele consideră că este bine, să dea un decret imperial. El să fie consemnat în legislaţia medo-persană, ca să nu existe posibilitatea încălcării lui. Acest decret să spună că Vaşti nu va mai putea intra niciodată în prezenţa regelui Ahaşveroş şi că regele îi va oferi demnitatea ei de regină alteia care merită să o aibă.


text:
Decretul regelui va fi cunoscut în marele lui imperiu; şi astfel, toţi soţii – începând de la cel mai mare până la cel mai mic – vor fi apreciaţi şi respectaţi de soţiile lor!”


text:
Această propunere a fost apreciată de rege şi de conducătorii imperiului; iar regele a procedat conform sfatului lui Memucan.


text:
El a trimis scrisori în toate provinciile subordonate regelui. Decizia a fost transmisă fiecărei provincii conform scrierii ei şi fiecărui popor în limba lui. Astfel a fost anunţat <i>(în tot imperiul)</i> în limba fiecăruia că bărbatul este stăpân în familia lui.


text:
După toate acestea, când a încetat mânia regelui Ahaşveroş, el şi-a amintit de Vaşti. S-a gândit la ce făcuse ea şi la decretul pe care îl dăduse împotriva ei.


text:
Slujitorii apropiaţi regelui i-au făcut următoarea propunere: „Să fie căutate pentru rege nişte fecioare frumoase <i>(fizionomic)</i>.


text:
Regele să desemneze pentru fiecare dintre provinciile imperiului nişte responsabili care să selecteze pe toate fecioarele frumoase şi să le aducă împreună în fortăreaţa Susei. Ele să fie supravegheate de Hegai – eunucul regelui care este responsabil cu femeile – şi să le asigure lucrurile necesare pentru înfrumuseţare.


text:
Tânăra care va fi agreată de rege, să guverneze cu el în locul reginei Vaşti!” Această propunere i-a plăcut regelui; şi el a procedat conform sugestiilor slujitorilor lui.


text:
În fortăreaţa Susei trăia un evreu care se numea Mardoheu. El era fiul lui Iair. Iair a fost fiul lui Şimei; iar acest Şimei a fost fiul lui Chiş care a fost un bărbat dintre urmaşii lui Beniamin.


text:
Mardoheu fusese luat în captivitate din Ierusalim. El era printre exilaţii duşi împreună cu Ieconia – regele celor din teritoriul numit Iuda – în vremea în care Nabucodonosor era regele Babilonului.


text:
Mardoheu o avea în îngrija lui pe Hadasa – adică pe Estera – care era fiica unchiului lui. Ea nu mai avea nici tată, nici mamă. Tânăra era frumoasă <i>(fizionomic)</i> şi agreabilă. După moartea tatălui şi a mamei ei, Mardoheu o înfiase.


text:
Porunca regelui cuprinsă în decretul lui cu privire la aducerea mai multor fete în fortăreaţa Susei – sub supravegherea lui Hegai – a făcut ca şi Estera să fie luată la palatul lui şi să fie dată în grija lui Hegai, responsabilul femeilor.


text:
Tânăra i-a plăcut lui Hegai; şi astfel, ea a beneficiat de bunăvoinţă din partea lui. El s-a grăbit să îi aducă atât ce avea nevoie pentru înfrumuseţare, cât şi partea ei de hrană. I-a dat şapte servitoare care fuseseră alese din palatul regelui. Apoi a dus-o împreună cu ele în cea mai bună cameră a grupului de femei din palat.


text:
Estera nu şi-a divulgat nici poporul şi nici originea – pentru că Mardoheu îi poruncise să nu vorbească <i>(nimănui)</i> despre ele.


text:
În fiecare zi, Mardoheu se plimba prin faţa gardului care delimita zona femeilor de la palatul regal – ca să afle cum trăia Estera şi ce se întâmplase cu ea.


text:
Fiecărei tinere îi venea rândul să intre la regele Ahaşveroş după douăsprezece luni – timp în care se respecta legea cu privire la femei – pentru că atât trebuia să fie perioada de înfrumuseţare. Şase luni se ungeau cu ulei parfumat. Apoi, încă şase luni, ele se ungeau cu balsam şi cu alte substanţe specifice femeilor pentru înfrumuseţare.


text:
Când trebuia ca o tânără să intre acolo unde era regele, i se permitea să aducă împreună cu ea în palatul lui tot ce dorea din zona unde stăteau femeile.


text:
Seara, ea intra la rege; iar dimineaţa se întorcea în al doilea grup de femei de care răspundea Şaaşgaz – eunucul regelui responsabil cu paza concubinelor – şi nu se mai întorcea la rege decât dacă el o agrease şi dacă era chemată pe nume.


text:
A venit rândul Esterei – fiica lui Abihail, unchiul lui Mardoheu care o înfiase. Atunci când a intrat la rege, ea nu a vrut să ia ceva din zona unde stăteau femeile, cu excepţia acelor lucruri despre care îi vorbise Hegai – eunucul regelui care era responsabil cu paza femeilor de la palat. Estera fusese bine văzută de toţi supraveghetorii ei.


text:
Ea a fost dusă la regele Ahaşveroş, în palatul lui, în a zecea lună, adică în luna numită Tebet. Era al şaptelea an al guvernării lui.


text:
Regele a iubit-o pe Estera mai mult decât pe oricare dintre femeile care i-au fost aduse în faţa lui. El s-a comportat cu ea având mai multă bunăvoinţă decât în cazul oricărei alte fecioare. I-a pus coroana regală pe cap şi a făcut-o regină în locul reginei Vaşti.


text:
Regele a organizat apoi un mare banchet la care a invitat pe toţi administratorii şi pe toţi slujitorii lui. Acel banchet a fost organizat în cinstea Esterei. A anunţat zi de sărbătoare în provincii şi a oferit daruri cu generozitatea specifică unui rege.


text:
Respectând porunca lui Mardoheu, Estera nu vorbise nimănui despre originea ei şi nici despre poporul de care aparţinea ea. Estera a procedat exact cum îi spusese Mardoheu – ca în perioada când o educa el.


text:
În acele zile, în timp ce Mardoheu stătea la poarta regelui, Bigtana şi Tereş – doi dintre eunucii regelui care păzeau poarta – s-au revoltat şi au încercat să organizeze un complot împotriva regelui Ahaşveroş.


text:
Mardoheu a auzit şi el despre acest plan şi a informat-o pe regina Estera. Atunci Estera i-a spus regelui în numele lui Mardoheu despre planul complotului.


text:
S-au făcut cercetări în legătură cu această intenţie; şi s-a descoperit că totul era adevărat. Cei doi <i>(eunuci)</i> au fost spânzuraţi. Această întâmplare a fost consemnată în cronici, în prezenţa regelui.


text:
Apoi regele Ahaşveroş l-a avansat în funcţie pe agaghitul Haman – fiul lui Hamedata. Astfel, regele l-a desemnat ca şef al tuturor administratorilor lui.


text:
Toţi slujitorii regelui care stăteau la poarta regală, îngenuncheau şi se aplecau până la pământ în faţa lui Haman – pentru că aşa le poruncise regele. Dar Mardoheu nu îngenunchea şi nu se apleca.


text:
Slujitorii regelui care stăteau la poarta lui, i-au zis lui Mardoheu: „De ce încalci porunca regelui?”


text:
Pentru că i se spunea acest lucru în fiecare zi, iar el continua să îi ignore, slujitorii regelui l-au anunţat pe Haman – ca să vadă dacă acest comportament lui Mardoheu va fi tolerat – pentru că el le spusese că este iudeu.


text:
Când Haman a văzut că Mardoheu nu îngenunchea şi nu se apleca cu faţa până spre pământ înaintea lui, a devenit plin de mânie.


text:
A considerat prea puţin lucru să execute numai pe Mardoheu. Pentru că fusese informat despre poporul căruia îi aparţinea Mardoheu, Haman a planificat distrugerea tuturor iudeilor care formau acel popor. El intenţiona exterminarea lor din tot regatul lui Ahaşveroş.


text:
În prima lună, adică în luna Nisan, în al doisprezecelea an al regelui Ahaşveroş, au aruncat „Purul” – adică au tras la sorţi – în prezenţa lui Haman, pentru o zi şi pentru o lună. Astfel, în urma tragerii la sorţi, a rezultat a douăsprezecea lună, adică luna Adar.


text:
Apoi Haman i-a zis regelui Ahaşveroş: „Există un popor care a fost dispersat şi împărţit printre celelalte popoare, în toate provinciile imperiului tău. Acesta este un popor ale cărui legi sunt diferite de ale tuturor celorlalte popoare. Ele sunt diferite chiar şi de legile regelui. Nu este normal ca regele să tolereze acest fapt!


text:
Dacă regele aprobă, doresc să se scrie un decret care prevede ca ei să fie distruşi; iar eu voi cântări zece mii de talanţi de argint în mâinile slujitorilor mei, ca să fie puşi în tezaurul regelui.”


text:
Regele şi-a scos inelul de pe deget şi i l-a dat agaghitului Haman – fiul lui Hamedata – opresorul iudeilor.


text:
Regele i-a zis lui Haman: „Poţi să îţi păstrezi argintul! Iar în legătură cu acest popor, ai aprobarea mea să procedezi cum consideri tu că trebuie!”


text:
Haman a chemat scribii regelui în a treisprezecea zi a primei luni. Cu acea ocazie, ei au scris tot ce le-a ordonat Haman guvernatorilor regelui. El s-a adresat astfel guvernatorilor desemnaţi pentru fiecare provincie şi conducătorilor fiecărui popor. Au enunţat ordinul în acord cu scrierea fiecărui popor şi în limba fiecăruia. S-a scris în numele regelui Ahaşveroş şi apoi a fost pus sigiliul folosind inelul regelui.


text:
Scrisorile au fost trimise prin curieri spre toate provinciile regelui. Ele vorbeau despre distrugerea, omorârea şi exterminarea tuturor iudeilor – tineri şi bătrâni, copii şi femei – într-o singură zi. Aceea era a treisprezecea zi din a douăsprezecea lună, adică luna Adar. Scrisorile cereau şi prădarea bunurilor lor.


text:
Fiecare provincie a primit câte o copie a documentului care fusese formulat ca decret regal. În el era anunţat fiecare popor că trebuie să fie pregătit pentru acţiunea din acea zi.


text:
Curierii au plecat rapid, conform poruncii regelui. Decretul a fost adus şi în fortăreaţa Susei. În timp ce regele şi Haman s-au dus să bea, oamenii <i>(iudei)</i> din oraşul Susa au fost foarte şocaţi <i>(de conţinutul decretului)</i>.


text:
Când Mardoheu a auzit tot ce s-a întâmplat, şi-a rupt hainele, s-a îmbrăcat cu un sac şi şi-a pus cenuşă pe cap. S-a dus în mijlocul oraşului şi a plâns cu strigăte specifice omului foarte disperat.


text:
S-a dus până în faţa porţii regelui, deşi nimănui nu i se permitea să vină la poarta lui îmbrăcat în haine de sac.


text:
În fiecare provincie şi în fiecare loc unde ajungea decretul care conţinea decizia regelui, era mare jale printre iudei. Ei posteau, plângeau şi boceau. Mulţi se culcau îmbrăcaţi cu haine de sac, presărându-şi cenuşă pe ei.


text:
Când slujitoarele şi eunucii au venit la Estera şi au anunţat-o despre ce se întâmpla, regina a devenit foarte agitată. Ea i-a trimis haine lui Mardoheu ca să se îmbrace; şi astfel, să îşi dezbrace sacul cu care era îmbrăcat. Dar Mardoheu nu a acceptat.


text:
Estera l-a chemat pe Hatac – unul dintre eunucii regelui care erau în slujba ei – şi i-a ordonat să îl întrebe pe Mardoheu ce înseamnă acest gest şi care este motivul lui.


text:
Mardoheu i-a vorbit despre tot ce i s-a întâmplat şi i-a spus suma exactă de argint pe care a promis Haman că o va da pentru tezaurul regelui în schimbul exterminării iudeilor.


text:
I-a mai dat şi o copie a decretului scris, aşa cum fusese el difuzat în Susa în vederea distrugerii iudeilor, ca să i-l arate Esterei. Hatac trebuia să o informeze pe Estera <i>(despre ce urma să se întâmple)</i> şi să îi poruncească <i>(din partea lui Mardoheu)</i> să meargă la rege, să îi implore mila şi să insiste pe lângă el în favoarea poporului ei.


text:
„Toţi slujitorii regelui şi fiecare popor din provinciile lui ştiu că orice bărbat sau orice femeie care intră la rege – în curtea interioară – fără să fie chemat, este condamnat la moarte, conform legii. Dar dacă regele îi întinde atunci sceptrul lui de aur, nu va mai muri. Nici eu nu am mai fost chemată să merg la rege de treizeci de zile!”


text:
Atunci Mardoheu i-a trimis înapoi Esterei următorul răspuns: „Să nu îţi imaginezi că, fiind în palat, tu vei fi singura persoană dintre toţi iudeii care nu va muri!


text:
Dacă vei tăcea acum, consolarea şi salvarea iudeilor va veni din altă parte; dar tu şi familia tatălui tău veţi muri! Cine ştie dacă nu pentru o vreme ca aceasta ai ajuns în conducerea regatului?”


text:
„Du-te, adună-i pe toţi iudeii care locuiesc în Susa şi postiţi pentru mine! Nu mâncaţi şi nu beţi nimic trei zile, nici ziua şi nici noaptea! Eu voi posti împreună cu slujitoarele mele; şi apoi voi merge la rege, deşi această decizie este împotriva legii. Şi dacă va trebui să mor, voi muri!”


text:
A treia zi, Estera s-a îmbrăcat cu hainele ei de regină şi a venit în curtea interioară a palatului regelui, chiar în faţa palatului lui. Regele stătea pe tronul imperial, în palatul lui, cu faţa spre intrarea palatului.


text:
El a văzut-o pe regina Estera stând în curte. Ea a fost agreată şi acceptată de el. I-a întins Esterei sceptrul lui de aur pe care îl ţinea în mână. Estera s-a apropiat şi a atins vârful sceptrului. Regele a întrebat-o:


text:
„Ce s-a întâmplat, regină Estera? Care îţi este cererea? Chiar dacă ai cere jumătate din imperiul meu, cererea ta va fi aprobată!”


text:
Estera a răspuns: „Dacă regele consideră că este bine, să vină astăzi împreună cu Haman la banchetul pe care i l-am pregătit!”


text:
Regele a zis <i>(celor din jurul lui)</i>: „Ajutaţi-l pe Haman să pună în aplicare această dorinţă a Esterei!” Regele şi Haman au venit la banchetul pregătit de Estera.


text:
În timp ce petreceau bând vin, regele i-a spus Esterei: „Care îţi este dorinţa? Îţi va fi respectată! Oricare îţi este cererea – chiar dacă doreşti jumătate din imperiu –, ţi se va aproba!”


text:
Dacă am beneficiat de favoarea regelui şi dacă el consideră că este bine, doresc să îmi accepte dorinţa şi să îmi aprobe cererea: să vină şi mâine împreună cu Haman la banchetul pe care l-am pregătit. Atunci voi face aşa cum mi-a cerut regele.”


text:
În acea zi, Haman a plecat de la banchet vesel şi cu mulţumire în inima lui. Dar când Haman l-a văzut pe Mardoheu la poarta regelui şi a observat că nu se ridică şi nici nu tremură înaintea lui, a fost foarte mânios împotriva lui.


text:
Totuşi Haman s-a abţinut şi s-a dus acasă. Apoi a trimis câţiva oameni să îi aducă pe prietenii lui şi pe soţia lui numită Zereş.


text:
Haman le-a vorbit despre grandoarea bogăţiilor lui, despre mulţimea fiilor lui şi despre tot ce făcuse regele ca să îl avanseze pe cea mai înaltă poziţie de autoritate desemnându-l ca şef al administratorilor şi al slujitorilor lui.


text:
Apoi Haman a continuat, zicând: „În plus, cu excepţia mea, regina Estera nu a invitat pe nimeni împreună cu regele la banchetul pe care l-a pregătit; iar mâine m-a chemat din nou să fiu acolo împreună cu regele.


text:
Dar toate acestea nu au valoare pentru mine cât timp îl voi vedea pe iudeul Mardoheu stând la poarta regelui!”


text:
Atunci Zereş, soţia lui, şi toţi prietenii lui i-au zis: „Să se pregătească o spânzurătoare înaltă de cincizeci de coţi; iar mâine dimineaţă devreme, cere-i regelui ca Mardoheu să fie spânzurat pe ea. Apoi du-te împreună cu regele la banchet; şi fi vesel!” Sfatul lor i-a plăcut lui Haman; şi astfel el a pregătit spânzurătoarea.


text:
În acea noapte, regele nu a putut să doarmă. A cerut „Cartea cronicilor”, adică acele scrieri care conţineau întâmplări din imperiu pentru fiecare an; şi i s-a citit regelui din ea.


text:
Astfel, a citit ce descoperise Mardoheu despre Bigtana şi despre Tereş – doi dintre eunucii regelui, responsabili cu paza porţii – care planificaseră un complot împotriva regelui Ahaşveroş.


text:
Regele a întrebat: „Ce onoare şi ce recompensă i s-au dat lui Mardoheu pentru această faptă?” Cei care îl slujeau, i-au răspuns regelui: „Nu i s-a dat nimic.”


text:
Regele a mai întrebat: „Cine este în curte?” Exact atunci intrase Haman în curtea exterioară a palatului regelui, cu intenţia să îi ceară regelui să îl spânzure pe Mardoheu pe spânzurătoarea pe care i-o pregătise.


text:
Imediat după ce Haman a intrat, regele l-a şi întrebat: „Ce trebuie făcut pentru omul pe care regele doreşte să îl onoreze?” Haman şi-a zis atunci în gând: „Pe cine oare ar dori regele să îl onoreze mai mult? Cu certitudine că acela sunt eu!”


text:
trebuie să i se aducă roba imperială pe care o îmbracă el, calul pe care călăreşte regele şi să i se pună pe cap coroana regală.


text:
Calul şi haina să fie date celui mai onorabil dintre conducătorii regelui. Apoi regele să îl îmbrace pe acel om pe care doreşte să îl onoreze, să îl plimbe călare pe cal prin zona din faţa oraşului şi să strige înaintea lui: «Aşa se procedează cu omul pe care regele doreşte să îl onoreze!»”


text:
Regele i-a zis apoi lui Haman: „Grăbeşte-te să iei roba şi calul – aşa cum ai spus; şi fă-i exact aşa lui Mardoheu, acelui iudeu care stă la poarta regelui. Să nu laşi nimic nefăcut din tot ce ai zis!”


text:
Haman a luat roba şi calul; apoi l-a îmbrăcat pe Mardoheu cu ea şi l-a plimbat călare pe cal prin zona din faţa oraşului, strigând înaintea lui: „Aşa se procedează cu omul pe care regele doreşte să îl onoreze!”


text:
Apoi Mardoheu s-a întors la poarta regelui; iar Haman s-a grăbit să plece acasă, supărat şi cu capul acoperit…


text:
Haman a povestit soţiei lui care se numea Zereş şi prietenilor lui tot ce i s-a întâmplat. Atunci consilierii lui şi Zereş – soţia lui – i-au zis: „Dacă Mardoheu, înaintea căruia ai început să cazi, este din poporul iudeilor, nu vei putea face nimic; ci este o certitudine că vei pierde în conflictul tău cu el!”


text:
În timp ce vorbeau ei cu Haman, au venit eunucii regelui; şi s-au grăbit să îl trimită pe Haman la banchetul pregătit de Estera.


text:
În timp ce beau vin, regele a întrebat-o pe Estera şi în a doua zi: „Care îţi este dorinţa, regină Estera? Îţi va fi respectată! Oricare îţi este cererea – chiar dacă ai dori jumătate din imperiu –, ţi se va aproba!”


text:
Regina Estera a răspuns astfel: „Dacă am găsit bunăvoinţă din partea ta – rege – şi dacă regele consideră că este bine, salvează-mi viaţa! Aceasta este dorinţa mea. În acelaşi timp doresc să salvezi şi poporul din care provin;


text:
pentru că atât eu cât şi poporul meu am fost trădaţi ca să fim distruşi, omorâţi şi exterminaţi. Dacă am fi fost vânduţi ca sclavi şi ca sclave, aş fi tăcut – pentru că acest lucru nu ar fi meritat atenţia regelui!”


text:
Atunci regele Ahaşveroş a întrebat-o pe regina Estera: „Cine şi unde este acela care a planificat să facă acest lucru?”


text:
Estera a răspuns: „Opresorul şi duşmanul este Haman, acest criminal!” Atunci Haman a rămas şocat în faţa regelui şi a reginei.


text:
Plin de mânie, regele şi-a lăsat paharul de vin şi a ieşit în grădina palatului. Dar Haman a rămas să pledeze pentru viaţa lui înaintea reginei Estera – pentru că înţelesese că regele deja decisese omorârea lui.


text:
Când s-a întors regele din grădina palatului în sala de mese, l-a găsit pe Haman stând <i>(aplecat)</i> pe patul pe care stătea Estera. Atunci regele a zis: „Cum?! Vrei să o mai şi convingi pe regină <i>(să nu fi omorât)</i> chiar la mine în palat, în prezenţa mea?” Imediat după ce regele a spus aceste cuvinte, i-au şi acoperit faţa lui Haman.


text:
Harbona – unul dintre eunucii care îi slujeau regelui – a zis: „Să ştiţi că există deja spânzurătoarea înaltă de cincizeci de coţi, pe care o făcuse Haman pentru Mardoheu care vorbise pentru binele regelui. Ea este instalată în curtea casei lui Haman.” Regele a zis: „Spânzuraţi-l pe ea!”


text:
Ei l-au spânzurat pe Haman pe spânzurătoarea instalată chiar de el pentru Mardoheu; şi astfel a încetat mânia regelui.


text:
În acea zi, regele Ahaşveroş i-a dat reginei Estera proprietatea lui Haman – opresorul iudeilor; iar Mardoheu a ajuns în faţa regelui, pentru că Estera îi spusese că ei erau rude.


text:
Regele şi-a scos de pe deget inelul cu sigiliul imperial – pe care îl luase înapoi de la Haman – şi i l-a dat lui Mardoheu. Iar Estera l-a desemnat pe Mardoheu stăpân al proprietăţii lui Haman.


text:
Apoi Estera s-a dus din nou în faţa regelui şi i-a vorbit. A căzut la picioarele lui, a plâns şi a implorat mila lui, ca să oprească răul produs de agaghitul Haman şi de planul acestuia pentru iudei.


text:
Atunci ea a zis: „Dacă regele consideră că este bine, dacă am acceptare din partea lui şi dacă ce propun eu i se pare acceptabil regelui iar eu sunt agreată de el, doresc să fie scris un decret care să anuleze scrisorile concepute de agaghitul Haman – fiul lui Hamedata – care fuseseră scrise ca să îi extermine pe iudeii din toate provinciile regelui.


text:
Cum aş putea să văd eu dezastrul care va veni împotriva poporul meu şi cum aş putea să asist la distrugerea lui?”


text:
Regele Ahaşveroş a vorbit atunci atât reginei Estera cât şi iudeului Mardoheu, zicând: „Vedeţi că i-am dat Esterei proprietatea lui Haman; iar el a fost executat pe acea spânzurătoare, pentru că a complotat împotriva iudeilor.


text:
Acum scrieţi-le iudeilor aşa cum vă place – în numele regelui – şi puneţi sigiliul cu inelul regelui; pentru că o scrisoare care a fost scrisă în numele regelui şi sigilată cu inelul lui, nu poate fi anulată.”


text:
Atunci au fost chemaţi scribii regelui – în a treia lună, adică în luna Sivan, în a douăzeci şi treia zi – şi a fost scrisă fiecare poruncă a lui Mardoheu, atât pentru iudei, cât şi pentru conducătorii autoritari din imperiu, pentru guvernatori şi pentru conducătorii celor o sută douăzeci şi şapte de provincii care formau teritoriul din India până în Cuş. S-a scris fiecărei provincii folosind literele alfabetului ei şi fiecărui popor în limba lui. Iudeilor li s-a scris folosind literele alfabetului lor şi limba lor.


text:
Mardoheu a scris în numele regelui Ahaşveroş, apoi a sigilat cu inelul regelui şi a trimis scrisorile prin curieri călare. Ei au folosit armăsari crescuţi în herghelia imperială.


text:
Conform acestui decret, regele acorda iudeilor din fiecare oraş dreptul de a se aduna şi de a-şi apăra viaţa. Ei aveau şi dreptul de a distruge, de a omorî şi de a extermina orice armată, orice popor sau provincie care ar atenta la viaţa lor, a copiilor şi a femeilor lor, intenţionând să le acapareze averile.


text:
Acest lucru trebuia să se întâmple în toate provinciile regelui Ahaşveroş, într-o singură zi; şi aceea a fost a treisprezecea zi din a douăsprezecea lună, adică luna Adar.


text:
A fost trimisă câte o copie a acestei scrisorii cu valoare de lege în fiecare provincie. Astfel, toate popoarele au fost anunţate că iudeii sunt pregătiţi ca în acea zi să se răzbune pe duşmanii lor.


text:
Curierii care călăreau pe armăsarii regelui, au plecat foarte repede, respectând astfel porunca regelui. Decretul a fost anunţat şi în fortăreaţa Susei.


text:
Mardoheu a plecat din prezenţa regelui purtând o haină imperială colorată cu alb şi cu albastru, având pe cap o coroană mare de aur şi o robă făcută din in subţire şi din material textil roşiatic. Oamenii din oraşul Susa strigau de bucurie.


text:
În fiecare provincie şi în fiecare oraş unde ajungea decretul regelui, era bucurie şi veselie printre iudei. Se organizau banchete şi se declarau zile de sărbătoare. Atunci, mulţi oameni care aparţineau altor popoare ale imperiului, au devenit israelieni; pentru că le era frică de iudei.


text:
În a douăsprezecea lună, adică în luna Adar, în a treisprezecea zi a lunii, când ar fi trebuit să se pună în aplicare porunca şi decretul regelui – chiar în ziua în care duşmanii iudeilor aşteptau momentul să îi extermine – situaţia s-a schimbat. Astfel, iudeii i-au dominat ei pe aceia care îi urau.


text:
Iudeii s-au adunat în oraşele lor din toate provinciile regelui Ahaşveroş, ca să se răzbune pe cei care intenţionau să le facă rău. Nimeni nu li s-a putut opune, pentru că frica de iudei domina toate popoarele.


text:
Toţi conducătorii provinciilor, şefii lor autoritari, guvernatorii şi slujitorii regelui îi susţineau pe iudei – pentru că le era frică de Mardoheu.


text:
Astfel, Mardoheu ajunsese renumit la palatul regelui şi beneficia de faimă prin toate provinciile – pentru că el era un bărbat a cărui influenţă creştea tot mai mult.


text:
Iudeii au lovit cu tăişul sabiei pe toţi duşmanii lor. I-au înjunghiat, i-au distrus şi au făcut tot ce au dorit acelora care îi urâseră.


text:
I-au omorât şi pe cei zece fii ai lui Haman – fiul lui Hamedata – opresorul iudeilor – dar nu au devastat deloc averile lor.


text:
Atunci regele i-a zis reginei Estera: „În fortăreaţa Susei, iudeii au omorât şi au distrus cinci sute de oameni şi pe cei zece fii ai lui Haman. Oare ce vor fi făcut în celelalte provincii? Dacă mai ai vreo dorinţă, ea îţi va fi respectată. Dacă mai ai vreo cerere, ţi se va aproba!”


text:
Estera a zis: „Dacă regele consideră că este bine, să se permită iudeilor să facă şi mâine ce au făcut astăzi! Să se dea un decret la Susa. El să prevadă ca cei zece fii ai lui Haman să fie spânzuraţi pe lemn!”


text:
Regele a răspuns: „Aşa să se facă! Să se dea un decret la Susa. El să permită iudeilor să îi spânzure pe cei zece fii ai lui Haman!”


text:
Iudeii s-au adunat în Susa; şi în a paisprezecea zi a lunii Adar, au omorât în Susa încă trei sute de oameni. Dar nu le-au devastat averile.


text:
Restul iudeilor din provinciile regelui s-au adunat şi ei ca să îşi apere vieţile; şi şi-au câştigat astfel odihna, scăpând de duşmanii lor. Au omorât şaptezeci şi cinci de mii dintre cei care îi urau; dar nu au atacat averile lor.


text:
Aşa s-a întâmplat în a treisprezecea zi a lunii Adar; iar în a paisprezecea zi, s-au odihnit şi au făcut din ea o zi de banchet şi de bucurie.


text:
Iudeii din Susa s-au adunat atât în a treisprezecea zi a lunii, cât şi în a paisprezecea; iar în a cincisprezecea zi s-au odihnit. Şi au făcut din ea o zi de banchet şi de bucurie.


text:
Astfel se explică de ce iudeii de la sate au făcut din a paisprezecea zi a lunii Adar o zi de bucurie, de banchet şi de sărbătoare în care prietenii îşi trimit unii altora daruri.


text:
Mardoheu a scris aceste lucruri şi a trimis scrisori tuturor iudeilor din provinciile regelui Ahaşveroş – atât celor care erau aproape cât şi celor de departe –


text:
ca să îi provoace să sărbătorească în fiecare an a paisprezecea zi a lunii Adar şi a cincisprezecea zi a aceleiaşi luni.


text:
El erau celebrate ca zilele în care iudeii au scăpat de duşmanii lor şi ca lună în care întristarea lor s-a transformat în bucurie, iar bocetul lor s-a schimbat în fericire. I-a încurajat să facă din ele zile de banchet şi de bucurie; şi să trimită daruri de mâncare atât prietenilor cât şi celor săraci.


text:
Agaghitul Haman – fiul lui Hamedata – care fusese opresorul tuturor iudeilor, planificase exterminarea iudeilor, aruncând „Purul” – adică trăgând la sorţi – pentru ca ei să fie striviţi şi distruşi.


text:
Dar regele a fost informat despre acest plan şi a poruncit în scris ca lucrurile rele intenţionate de Haman împotriva iudeilor să se întoarcă împotriva capului lui. Şi astfel, regele a decis ca Haman să fie spânzurat pe lemn: atât el, cât şi fiii lui.


text:
Aşa se explică de ce au numit aceste zile „Purim” – provenind din cuvântul „Pur”. Astfel, din cauza celor scrise în acea scrisoare, din cauza celor văzute şi luând în considerare ce li s-a întâmplat,


text:
iudeii au decis atât pentru ei cât şi pentru urmaşii lor şi pentru toţi cei care li se vor adăuga, să nu înceteze sărbătorirea acestor două zile – în fiecare an – aşa cum spunea scrisoarea, la data stabilită.


text:
Fiecare generaţie, fiecare clan din fiecare provincie şi din fiecare oraş, trebuia să comemoreze aceste zile şi să le celebreze. Nu s-a acceptat ca zilele de sărbătoare numite „Purim” să fie desfiinţate vreodată din poporul iudeilor; iar comemorarea lor nu trebuia să înceteze printre urmaşii lor.


text:
Regina Estera – fiica lui Abihail – şi iudeul Mardoheu au scris cu toată autoritatea ca să susţină această a doua scrisoare care se referea la „Purim”.


text:
Mardoheu a trimis scrisori tuturor iudeilor care erau în cele o sută douăzeci şi şapte de provincii imperiale guvernate de Ahaşveroş. Ele conţineau cuvinte de pace care asigurau protecţia <i>(iudeilor)</i>,


text:
pentru a facilita sărbătorirea acestor zile de „Purim” la data stabilită, aşa cum ceruse iudeul Mardoheu şi regina Estera. Această decizie era în acord şi cu dorinţa lor, atât pentru ei cât şi pentru urmaşii lor. Decizia cuprindea în acelaşi timp reglementări cu privire la post şi pentru bocet.


text:
Regele Ahaşveroş a stabilit o taxă obligatorie în imperiul lui. Ea era valabilă şi pentru popoarele care locuiau pe insule.


text:
Toate faptele care evidenţiază autoritatea şi realizările lui împreună cu amănunte despre faima lui Mardoheu care fusese promovat de rege, oare nu sunt scrise în „Cartea cronicilor regilor Mediei şi Persiei”?


text:
Iudeul Mardoheu era al doilea în ierarhie: după regele Ahaşveroş; şi era renumit printre iudei. El a fost apreciat de mulţimea fraţilor lui pentru că a urmărit binele confraţilor lui şi a vorbit pentru pacea întregului lui popor.


text:
A trăit cândva în ţara Uţ un om care se numea Iov. El era curat în sufletul lui, se comporta corect, avea frică de Dumnezeu şi evita să facă ce este rău.


text:
Acest om avea şapte mii de oi, trei mii de cămile, cinci sute de perechi de boi, cinci sute de măgari şi un mare număr de slujitori. Era cel mai remarcabil dintre toţi locuitorii din Est.


text:
Fiii lui aveau obiceiul să organizeze, pe rând, câte un banchet în casa fiecăruia dintre ei. Le chemau acolo şi pe cele trei surori ale lor, ca să mănânce şi să bea împreună cu ei.


text:
Când se termina unul dintre banchetele lor, Iov îi chema şi îi sfinţea. El se trezea dimineaţa devreme şi oferea <i>(lui Iahve)</i> arderi integrale pentru fiecare dintre ei, zicând: „Este posibil ca fiii mei să fi păcătuit şi să Îl fi supărat pe Dumnezeu în inimile lor.” Acesta era obiceiul lui Iov.


text:
Într-o zi, fiii lui Dumnezeu au venit şi s-au prezentat înaintea lui Iahve. Printre cei veniţi acolo era şi Satan.


text:
Atunci Iahve l-a întrebat: „De unde vii?” Satan i-a răspuns lui Iahve: „Am parcurs suprafaţa pământului. Vin de la plimbarea pe care am făcut-o pe el.”


text:
Iahve l-a întrebat din nou pe Satan: „L-ai văzut pe sclavul Meu care se numeşte Iov? Nu mai există nimeni ca el pe pământ. El este un om cu sufletul curat, trăieşte corect, are frică de Dumnezeu şi evită să facă ce este rău!”


text:
Nu. Ci pentru că l-ai înconjurat cu protecţia Ta; şi ai grijă de familia lui! Tu ai binecuvântat tot ce lucrează el cu mâinile; şi averile lui i s-au înmulţit în ţară.


text:
Iahve i-a răspuns lui Satan: „Îţi permit să faci tot ce vrei cu ce are el. Dar lui să nu îi faci nimic rău!” Atunci Satan a plecat din faţa lui Iahve.


text:
Într-o zi, în timp ce fiii şi fiicele lui mâncau şi beau vin în casa celui mai mare dintre ei – care era primul născut <i>(în familia lui Iov)</i> –,


text:
a venit la Iov un mesager care i-a zis: „În timp ce boii tăi trăgeau plugul iar măgăriţele păşteau lângă ei,


text:
nişte sabeeni au venit rapid în forţă împotriva lor şi au luat aceste animale; iar pe slujitori i-au tăiat cu sabia. Doar eu am scăpat, ca să te anunţ despre acest lucru!”


text:
În timp ce încă vorbea acela, un altul a venit şi i-a zis: „Focul lui Dumnezeu a căzut din cer şi a ars oile şi slujitorii <i>(care erau cu ele)</i>. Acest foc i-a ars total. Doar eu am scăpat, ca să te anunţ despre ce s-a întâmplat.”


text:
În timp încă vorbea şi acela, a venit un altul care i-a zis: „Nişte caldeeni, împărţiţi în trei grupuri, au venit în forţă şi ţi-au luat cămilele; iar pe slujitori i-au tăiat cu sabia. Doar eu am scăpat, ca să te anunţ despre ce s-a întâmplat.”


text:
În timp ce încă vorbea şi acela, a venit un altul care i-a zis: „Fiii tăi şi fiicele tale mâncau şi beau vin în casa fratelui lor mai mare – care este primul născut <i>(dintre ei)</i>.


text:
Atunci, instantaneu a venit un mare vânt dinspre deşert. El a lovit în forţă chiar în cele patru colţuri ale casei. Astfel, ea s-a prăbuşit peste tineri; şi <i>(toţi)</i> au murit. Doar eu am scăpat, ca să te anunţ despre acest lucru!”


text:
Atunci Iov s-a ridicat, şi-a sfâşiat haina lungă pe care o purta la exterior peste celelalte haine şi şi-a ras părul de pe cap. Apoi a căzut pe pământ, s-a închinat


text:
şi a zis: „Când m-a născut mama mea, am venit în această lume fără să deţin ceva. Acum mă voi întoarce în pământ la fel cum am venit <i>(pe el)</i>! Iahve a dat şi tot El a luat. Să fie binecuvântat numele Lui!”


text:
În toate aceste circumstanţe, Iov nu a păcătuit <i>(deloc)</i>. El nu a formulat nicio acuzaţie împotriva lui Dumnezeu.


text:
Într-o altă zi, fiii lui Dumnezeu au venit în prezenţa lui Iahve. Între cei care veniseră acolo, era şi Satan.


text:
Atunci Iahve l-a întrebat: „De unde vii?” Satan I-a răspuns: „Am parcurs pământul şi m-am plimbat pe el.”


text:
Iahve i-a mai zis lui Satan: „L-ai văzut pe sclavul Meu care se numeşte Iov? Nu mai este nimeni ca el pe pământ! Are sufletul curat, trăieşte corect, cu frică de Dumnezeu şi evită să facă ce este rău. Chiar şi în situaţia în care a ajuns, el rămâne la fel de curat <i>(în sufletul lui)</i>, deşi M-ai provocat să acţionez împotriva lui şi mi-ai propus să îl distrug fără motiv!”


text:
Acum Îţi propun să te atingi de carnea lui şi de oasele lui; şi vei vedea că Te va blestema în mod direct!”


text:
Satan a plecat din prezenţa lui Iahve şi a făcut ca Iov să aibă pe toată suprafaţa corpului lui nişte bube dureroase. Ele erau pe el începând din talpa piciorului şi până în partea de sus a capului.


text:
Atunci soţia lui i-a zis: „Tu încă vrei să rămâi la fel de curat <i>(în suflet)</i> chiar şi în această situaţie? Blestemă-L pe Dumnezeu, ca să mori <i>(mai repede)</i>!”


text:
El i-a răspuns: „Vorbeşti ca o femeie nebună. Oare să acceptăm de la Dumnezeu numai binele şi să refuzăm răul?” În toate această situaţie, Iov nu a păcătuit deloc prin vorbele lui.


text:
Trei dintre prietenii lui Iov – care se numeau Elifaz din Teman, Bildad din Şuah şi Ţofar din Naamat – au auzit despre dezastrul care a venit împotriva lui; şi au decis să meargă împreună la el ca să îl susţină moral, intenţionând să îl încurajeze.


text:
Când au privit de la distanţă spre el, l-au recunoscut cu mare dificultate. Ei au început să îl compătimească şi să plângă. Şi-au rupt hainele subţiri şi lungi pe care le purtau şi şi-au pus praf de pământ pe cap.


text:
Au stat pe pământ şapte zile şi şapte nopţi. Ei nu au pronunţat atunci niciun cuvânt – pentru că vedeau cât de mare era durerea lui Iov.


text:
Să se transforme în întuneric acea zi! Dumnezeu să nu Se mai îngrijească de ea din cer; iar lumina <i>(Lui)</i> să nu strălucească peste ea!


text:
Să fie numai ceaţă densă şi să semene cu întunericul. Să o acopere norii; şi să fie ca o eclipsă de soare!


text:
Întunericul să guverneze acea noapte! Să nu fie o zi de bucurie între celelalte zile ale anului; şi să nu fie inclusă în numărul zilelor lunilor lui!


text:
Stelele dimineţii ei să fie întunecate. Să dorească lumina, dar să nu o primească! Să nu vadă cum apare lumina dimineţii –


text:
Aş fi stat împreună cu regii şi cu toţi consilierii care au ajuns în pământ – în faimoasele lor morminte.


text:
De ce trebuie să trăiască omul care îşi doreşte moartea? Şi totuşi, ea nu mai vine! El o caută mai mult decât ar căuta o comoară ascunsă.


text:
Nu am nici pace, nici repaus. Nu pot să beneficiez nici de odihnă; şi trăiesc cu o permanentă panică!”


text:
Cuvintele tale i-au ridicat pe cei care erau într-o stare critică şi au susţinut genunchii care se îndoiau.


text:
Dar acum a venit necazul <i>(şi)</i> împotriva ta; şi eşti descurajat. El te afectează şi te laşi dominat de el.


text:
Nu este oare frica ta de Dumnezeu tocmai baza încrederii tale? Speranţa pe care o aveai nu se baza pe comportamentul tău corect?


text:
Eu am constatat că cei care ară răutatea şi care seamănă necazul, culeg fructele comportamentului lor.


text:
Atunci sunetele produse de leu şi răgetul leului care inspiră frică, încetează; şi sunt distruşi colţii leilor tineri.


text:
Leul, deşi este animalul care deţine cea mai mare forţă, moare dacă nu are pradă; iar puii leoaicei sunt decimaţi.


text:
Stătea înaintea mea, dar nu am putut să îi văd faţa. Am văzut cu ochii mei imaginea unei fiinţe. S-a făcut linişte; şi apoi am auzit o voce <i>(zicând)</i>:


text:
«Poate omul să fie <i>(vreodată acceptat ca fiind)</i> corect înaintea lui Dumnezeu? Oare este posibil ca el să fie curat înaintea Creatorului lui?


text:
Deci va găsi mult mai multe imperfecţiuni la cei care trăiesc în case de argilă şi ale căror temelii sunt în praful pământului. Ei sunt striviţi mai uşor decât o molie.


text:
Copiii lui nu beneficiază de protecţie. Ei sunt striviţi la poartă; şi nu vine nimeni ca să îi scape <i>(de moarte)</i>.


text:
Cel flămând îi mănâncă recolta secerată. I-o adună chiar şi dintre spini; iar cel însetat aspiră la bogăţia lui.


text:
Astfel, cel sărac are speranţă; şi i se închide gura nedreptăţii <i>(care ar fi vorbit împotriva lui)</i>.


text:
Vei râde înaintea necazului şi a foametei; şi nu te vei speria de animalele sălbatice care sunt pe pământ.


text:
Vei face un pact cu pietrele câmpului,; şi animalele sălbatice care cresc pe câmp vor trăi în armonie cu tine.


text:
Să ştii că noi am verificat; şi acesta este adevărul! Ascultă şi ia în considerare <i>(ce ţi-am spus)</i>, pentru că este în avantajul tău!”


text:
Ar fi mai grele decât nisipul mării. Acum sper că înţelegeţi de ce cuvintele mele au fost atât de exagerate.


text:
Am vorbit astfel pentru că săgeţile Celui Omnipotent au trecut prin mine; şi sufletul meu le bea otrava. Panica venită de la Dumnezeu avansează ca o armată care se deplasează împotriva mea.


text:
Îmi va rămâne măcar această consolare; şi ea îmi va fi unica bucurie în durerea care nu se mai termină! Astfel, mă voi bucura de faptul că nu am încălcat niciodată cuvintele Celui Sfânt.


text:
Când se încălzeşte vremea <i>(în mod excesiv)</i>, pâraiele seacă; şi când este cald, li se usucă albia.


text:
Caravanele se întorc din drum ca să caute apă în ele; dar apoi se duc în deşert până nu se mai văd. Şi în final, ele mor.


text:
Caravanele din Tema privesc la acele pâraie; iar călătorii din Şeba se uită la ele şi speră că vor avea apă.


text:
Vreţi să mă certaţi pentru ce am spus şi să luaţi ca vorbe fără valoare cuvintele unui om descurajat?


text:
Nu <i>(vă)</i> este evident că omul are o viaţă în care se chinuie muncind cât trăieşte pe pământ? Oare nu sunt zilele lui ca ale celui angajat şi plătit cu ziua?


text:
Şi eu am fost ca un sclav care îşi doreşte foarte mult să stea la umbră, sau ca un lucrător care îşi aşteaptă <i>(de mult timp)</i> recompensa.


text:
Când mă culc, mă întreb: «Când mă voi trezi?» Dar noaptea este atât de lungă! Şi mă agit continuu până se luminează din nou.


text:
Dumnezeule, aminteşte-Ţi că viaţa mea este doar o suflare! Ochii mei nu vor mai vedea niciodată fericirea!


text:
Ochiul care mă priveşte, nu mă va mai vedea! Ochii Tăi mă vor căuta, dar eu nu voi mai fi <i>(între cei care trăiesc pe pământ)</i>.


text:
Cel care coboară în locuinţa morţilor este ca norul care se risipeşte şi trece: nici el nu se va mai ridica <i>(de acolo)</i>.


text:
Datorită acestui fapt, eu nu voi tăcea; ci voi vorbi cu durere în spiritul meu. Mă lamentez pentru că am amărăciune în sufletul meu!


text:
Ai pus o santinelă care se deplasează în jurul meu şi mă supraveghează! De ce? Oare eu sunt Marea sau monstrul Tanin?!


text:
Le detest! Nu voi trăi etern! Lasă-mă singur<i>(, Doamne)</i>; pentru că viaţa mea este doar o suflare.


text:
Oare nu vei înceta măcar pentru un moment să Te mai uiţi la mine? Doresc să mă laşi astfel singur, până îmi înghit saliva!


text:
Dacă am păcătuit, ce Ţi-am făcut Ţie, Celui care eşti Supraveghetor al oamenilor? De ce m-ai luat ca ţintă? De ce sunt <i>(ca)</i> o dificultate pentru Tine?


text:
De ce nu îmi ierţi păcatul şi nu îmi elimini nedreptatea? Curând voi ajunge să zac în praful pământului. Mă vei căuta, dar nu voi mai fi!”


text:
dacă eşti curat şi corect, cu certitudine că El personal te va apăra şi îţi va da înapoi locuinţa corectitudinii tale.


text:
Aşa se întâmplă <i>(doar)</i> celor care uită pe Dumnezeu. În mod asemănător dispare speranţa celui care nu are atitudine corectă faţă de El.


text:
Se bazează pe realizările lui; dar ele nu au forţa capabilă să îl susţină. Se prinde de ele, dar nu rezistă.


text:
Dumnezeu a făcut Ursul şi Orionul, grupul de stele numit Cloşca-cu-Pui şi celelalte constelaţii ale sudului.


text:
Dumnezeu trece pe lângă mine; şi totuşi, eu nu Îl pot vedea. Trece, dar eu nu pot să înţeleg momentul când face acest lucru.


text:
Chiar dacă aş fi corect, nu I-aş putea răspunde; şi nu pot decât să solicit bunătate de la Judecătorul meu!


text:
Dacă vorbim despre autoritate<i>(a supremă)</i>, atunci El este Cel care o deţine! Oare cine Îl poate judeca?


text:
Chiar dacă aş fi corect, gura mea mă va condamna. Oricât de nevinovat aş fi, El va demonstra că sunt vinovat.


text:
Eu sunt nevinovat, dar nu îmi mai susţin cauza. Îmi desconsider viaţa <i>(pe care o trăiesc acum)</i>.


text:
Sunt indiferent; şi astfel, zic: «El îl distruge în mod asemănător atât pe cel nevinovat cât şi pe cel rău!»


text:
Şi aş fi mulţumit dacă biciul <i>(Lui)</i> ar aduce imediat moartea! Dar El râde de durerea celui nevinovat.


text:
tocmai atunci sunt determinat de toate durerile mele să intru în panică – pentru că ştiu că nu mă vei declara nevinovat.


text:
şi să îl determine să nu mai acţioneze împotriva mea cu nuiaua şi să nu mă mai sperie cu teroarea Lui.


text:
M-am săturat de viaţa mea! Astfel, îmi permit să îmi prezint liber plângerea. Voi vorbi din amărăciunea sufletului meu.


text:
Îţi place să mă constrângi şi să desconsideri lucrarea mâinilor Tale, în timp ce faci să strălucească sfaturile omului rău?


text:
Mi-ai dat viaţă şi mi-ai oferit bunătate. Ai acţionat protector faţă de mine şi mi-ai păzit sufletul.


text:
Dacă sunt rău, vai de mine! Dacă sunt corect, capul meu nu se poate ridica – pentru că sunt plin de ruşine şi înecat în necaz.


text:
Aduci mai mulţi martori împotriva mea. Te superi din ce în ce mai mult pe mine; şi mă loveşti cu o mulţime de necazuri.


text:
De ce m-ai scos din uterul mamei mele? O, ce bine ar fi fost dacă aş fi murit înainte să mă vadă cineva!


text:
Oare zilele mele nu îmi sunt oricum puţine? Opreşte-Te şi lasă-mă singur, să pot găsi puţină consolare


text:
înainte de a merge în locul de unde nu mai există întoarcere. Mă voi duce în ţara întunericului şi a umbrei morţii.


text:
Voi merge în ţara nopţii întunecoase, a umbrei profunde şi a dezordinii – acolo unde chiar şi lumina este percepută ca întuneric!»”


text:
„Oare să rămână tot acest potop de cuvinte fără răspuns; şi toate aceste multe vorbe să fie o demonstraţie a dreptăţii?


text:
Crezi că vorbele tale fără sens vor închide gura altora şi că îi vei ridiculiza astfel fără să te certe nimeni?


text:
şi dacă ţi-ar arăta secretele înţelepciunii – pentru că adevărata cunoaştere are două feţe –, ai şti că Dumnezeu ţi-a iertat mai mult decât meriţi!


text:
Pentru că El îi cunoaşte pe cei care sunt fără niciun merit; iar când vede nedreptatea, oare nu va lua în considerare ce se întâmplă?


text:
Dar un om care nu are abilitatea înţelegerii lucrurilor, nu poate obţine înţelepciune – aşa cum nici măgarul sălbatic nu se poate naşte om!


text:
Viaţa ta va fi mai strălucitoare decât lumina din mijlocul zilei; şi întunericul ei va fi ca dimineaţa.


text:
Vei fi plin de încredere pentru că vei avea speranţă. Vei fi păzit; şi te vei odihni într-un climat de securitate.


text:
Dar ochii celor răi vor cădea de oboseală. Orice posibilitate de scăpare va fi anulată pentru ei. Astfel, singura lor speranţă va fi să ajungă la ultima lor suflare!”


text:
Am ajuns de râsul prietenilor mei, deşi L-am chemat pe Dumnezeu şi mi-a răspuns! Sunt ridiculizat, deşi sunt curat şi corect!


text:
Există un dezastru de care râd aceia care trăiesc bine. El este pregătit pentru cei cărora le alunecă piciorul.


text:
Corturile tâlharilor nu sunt deranjate; şi cei care Îl mânie pe Dumnezeu, trăiesc liniştiţi, transportându-şi zeul în mâini.


text:
Întreabă şi pământul; iar el te va învăţa. Vorbeşte peştilor care există în mare; şi aceştia îţi vor răspunde.


text:
Nu se găseşte înţelepciunea la oamenii bătrâni? Viaţa lungă nu aduce cu ea capacitatea de înţelegere a lucrurilor?


text:
Ale lui Dumnezeu sunt înţelepciunea şi forţa. Sfatul şi abilitatea înţelegerii semnificaţiei lucrurilor sunt tot ale Lui.


text:
Dacă El dărâmă, nimeni nu poate reconstrui. Nimeni nu îl poate elibera pe acela care este închis de El.


text:
El îi face pe preoţi să umble fără hainele lor şi îi răstoarnă pe cei care avuseseră autoritate între ceilalţi oameni.


text:
Dumnezeu revarsă desconsiderare peste cei mari; şi îl dezarmează pe cel care deţine cea mai mare forţă între semenii lui.


text:
El înalţă popoarele; şi tot El le coboară. Dumnezeu le face să se înmulţească; şi tot El le dispersează.


text:
El ia mintea conducătorilor pământului şi îi face să rătăcească într-un teritoriu arid şi fără drum.


text:
Voi mă înşelaţi cu minciuni. Toţi pretindeţi că sunteţi nişte doctori <i>(pentru mine)</i>; dar nu aveţi pregătirea adecvată pentru un asemenea caz <i>(ca al meu)</i>!


text:
Veţi sta oare liniştiţi atunci când vă va verifica El? Îl puteţi oare înşela aşa cum înşală un om pe un altul?


text:
Chiar dacă mă va omorî, tot îmi voi pune speranţa în El. Da, îmi voi apăra comportamentul înaintea feţei Lui.


text:
Chiar şi acest lucru poate fi în favoarea scăpării mele: ştiu că cei care nu demonstrează respect şi reverenţă faţă de El, nu pot ajunge înaintea Lui.


text:
Cât de multe sunt nedreptăţile şi păcatele mele? Arată-mi nedreptăţile şi păcatul de care sunt vinovat!


text:
Zilele omului sunt decise. Tu cunoşti numărul lunilor lui <i>(de existenţă pe pământ)</i>; şi i-ai pus limite pe care nu le poate trece.


text:
Pentru un copac, tot mai există speranţă, pentru că dacă este tăiat, el poate să crească din nou; şi atunci îi apar ramuri tinere.


text:
Dar când moare omul, îşi pierde toată energia <i>(vieţii)</i>. După ce a respirat pentru ultima dată, omul nu mai există.


text:
omul se culcă şi nu se mai ridică. Nu se mai trezeşte cât va fi cerul; nici nu se mai ridică din somnul lui.


text:
O, ce bine ar fi dacă m-ai ascunde în locuinţa morţilor, dacă m-ai acoperi acolo până Îţi va trece supărarea! Şi astfel mi-ai decide o vreme când să Îţi aminteşti <i>(în mod favorabil)</i> de mine!


text:
Dacă un om moare, va trăi el din nou <i>(ca înainte de a muri)</i>? În toate zilele în care m-am agitat, aş aştepta să îmi vină eliberarea.


text:
Îl învingi pentru totdeauna; şi el se duce <i>(în pământ)</i>. Îi schimbi fizionomia şi apoi îl alungi…


text:
„Oare este normal să răspundă înţeleptul cu învăţături care nu se pot justifica şi să îşi umple stomacul cu vântul de la Est?


text:
Tu elimini chiar şi frica de Dumnezeu; şi obstrucţionezi meditarea <i>(omului)</i> înaintea lui Dumnezeu.


text:
Nedreptatea ta te învaţă ce să spui; iar limba ta este ca a unui om care îşi ascunde adevăratele lui intenţii.


text:
Sunt prea mici pentru tine intervenţiile binefăcătoare ale lui Dumnezeu sau cuvintele care ţi-au fost spuse cu bunătate?


text:
De ce îţi îndepărtezi inima <i>(de toate acestea)</i>? Şi ce înseamnă această strălucire a ochilor tăi,


text:
în timp ce te agiţi în spiritul tău împotriva lui Dumnezeu şi laşi să îţi iasă din gură astfel de cuvinte?


text:
Ce fel de creatură este omul, astfel încât să poată fi curat <i>(moral)</i>? Sau ce fiinţă este cel care a fost născut din femeie, astfel încât să poată fi corect?


text:
Cu atât mai puţin se poate considera corect omul care este o fiinţă dezgustătoare şi vinovată. El bea nedreptatea aşa cum bea apa…


text:
acelea sunt lucruri pe care le-au povestit oamenii înţelepţi. Ei nu au ascuns nimic din tot ce le-au spus părinţii lor;


text:
Omul rău se chinuie în durere în toate zilele lui; şi este tratat cu duritate în toţi anii existenţei lui <i>(pe pământ)</i>.


text:
În urechile lui vin din abundenţă zgomote care îl sperie. Şi când totul pare să fie bine pentru el, îl atacă tâlharii.


text:
Aleargă după pâine ba într-o direcţie, ba în cealaltă; şi zice: «Unde este?» Ştie că ziua întunericului este aproape.


text:
el va locui în oraşe distruse şi în case în care nu stă nimeni. Va avea locuinţa în case care în scurt timp vor ajunge o grămadă de ruine.


text:
Nu va scăpa de întuneric! Va veni o flacără care îi va usca ramurile tinere; şi suflarea gurii lui Dumnezeu îl va elimina.


text:
Când se vor termina toate aceste vorbe inutile? Sau ce te motivează atunci când <i>(decizi să îmi)</i> răspunzi?


text:
Şi eu aş putea vorbi ca voi, dacă aţi fi în locul meu! Aş prezenta nişte mesaje speciale împotriva voastră şi aş da din cap înaintea voastră.


text:
M-ai prins; şi tot ce mi se întâmplă, reprezintă o dovadă despre acest lucru. Punctele mele slabe sunt puse în evidenţă; şi ele se ridică să mă acuze.»


text:
„El mă sfâşie şi mă urmăreşte în mânia Lui ca un duşman; strânge din dinţi împotriva mea. Duşmanul mă omoară cu privirea lui.


text:
Oamenii deschid gura să mă ridiculizeze; şi mă bat peste obraji. Se unesc împotriva mea ca să mă desconsidere.


text:
Trăiam liniştit; dar El m-a scuturat, m-a prins de ceafă şi m-a strivit. A tras în mine ca într-o ţintă.


text:
M-au înconjurat trăgătorii Lui cu arcul. El îmi perforează rinichii fără milă; şi îmi varsă fierea pe pământ.


text:
Pentru că Tu le-ai închis minţile, ca să nu înţeleagă. Şi astfel, nu le vei permite să aibă succes.»


text:
Dar voi toţi, întoarceţi-vă; şi reveniţi să îmi vorbiţi! Totuşi, nu voi găsi nici măcar un înţelept între voi!


text:
Mi-au expirat zilele <i>(bunăstării)</i>. Planurile mele s-au distrus. Acelaşi lucru s-a întâmplat chiar cu şi dorinţele inimii mele.


text:
Atunci, unde mai există speranţa mea <i>(de viaţă)</i>? Mai poate vedea cineva vreo speranţă pentru mine?


text:
Pentru tine, care te sfâşii în marea ta supărare, oare să fie uitat pământul? Sau să fie mutate stâncile din locul lor?


text:
În cortul unui asemenea om, lumina este întuneric; şi se stinge sursa de lumină care arde deasupra lui.


text:
Amintirea lui este ştearsă de pe pământ. Nu mai are niciun nume pe suprafaţa teritoriului unde a trăit.


text:
Acolo unde a trăit, nu mai lasă nici urmaşi, nici moştenitori şi nici vreun alt pretendent la moştenire.


text:
Oamenii din Vest sunt foarte surprinşi de condiţiile lui de viaţă; iar cei din Est sunt afectaţi de panică.


text:
Deşi strig <i>(spre El)</i>: «Sunt nedreptăţit!», nu mi se răspunde! Strig cu mare intensitate; dar nu mi se face dreptate.


text:
El mi-a blocat drumul; şi nu mai pot trece <i>(mai departe pe el)</i>. Mi-a înconjurat drumurile cu întuneric.


text:
Mă sfâşie din toate părţile până dispar. Îmi smulge speranţa cum se smulge un copac <i>(din pământ)</i>.


text:
Armatele Lui vin deplasându-se în forţă. Au ajuns până la mine. Şi-au instalat tabăra în jurul cortului meu.


text:
Sunt un străin pentru oaspeţii mei şi pentru slujitoarele mele. În ochii lor, eu sunt un necunoscut!


text:
Aş dori să vă fie milă de mine! Prietenii mei, vă implor să vă fie milă; pentru că m-a lovit mâna lui Dumnezeu!


text:
Atunci voi constata că El îmi susţine cauza! Îl voi vedea cu ochii mei; şi nu mă va trata ca pe un străin! Inima doreşte intens în mine ca acest lucru să se întâmple!


text:
Atunci veţi spune: «De ce îl urmăream?» Şi astfel, baza adevărului <i>(despre această situaţie)</i> va fi găsită în mine.


text:
Feriţi-vă de sabie; pentru că mânia conduce la pedeapsa executată cu sabia; şi se va întâmpla aşa ca să ştiţi că există o judecată!”


text:
Am auzit <i>(din partea ta)</i> un reproş care mă umple de ruşine; şi spiritul meu mă face să răspund aşa cum ştiu eu.


text:
Probabil că tu nu cunoşti faptul că încă din timpurile străvechi, de când a fost pus omul pe pământ,


text:
va dispărea pentru totdeauna – la fel ca fecalele lui. Iar cei care l-au văzut, vor întreba: «Unde este?»


text:
Copiii lui vor depinde de bunăvoinţa celui sărac; iar mâinile lui vor da înapoi bogăţia pe care o adunase.


text:
Va da înapoi rezultatul muncii lui, fără să îl poată atinge; şi nu se va bucura de câştigul pe care l-a realizat făcând comerţ.


text:
I se va întâmpla aşa pentru că l-a exploatat şi l-a lăsat fără strictul necesar pe cel sărac, luând cu forţa case pe care nu le-a construit.


text:
Acel om este fără limite în lăcomia lui. Şi totuşi, comoara pe care o deţine, nu poate să îl salveze.


text:
Când el îşi va fi umplut stomacul, Dumnezeu Îşi va trimite mânia împotriva lui; şi îl va atinge cu o ploaie de lovituri.


text:
El şi-o va smulge din spate; şi ea va străluci când va ieşi din fierea lui. Atunci va fi afectat de panică.


text:
Bogăţiilor lui le este pregătit un total întuneric. Va veni foc care nu a fost aprins de nimeni. El va consuma şi va distruge tot ce a mai rămas în cortul lui.


text:
Acestea sunt lucrurile pe care le dă Dumnezeu omului rău; şi ele formează moştenirea pe care i-o decide El!”


text:
De ce trăiesc oamenii răi? De ce ajung ei <i>(să trăiască bine chiar şi)</i> la bătrâneţe şi îşi măresc forţa?


text:
Casele acestor oameni sunt protejate; şi nu există niciun pericol care să le ameninţe. Nicio nuia a lui Dumnezeu nu acţionează împotriva lor.


text:
Oare nu beneficiază ei de bunăstare? Totuşi, eu nu voi accepta vreodată să pun în aplicare planurile celor răi!


text:
De câte ori se stinge sursa de lumină a celor răi şi vine dezastrul peste aceia care sunt ca ei? Atunci când Se mânie, Dumnezeu le dă dureri!


text:
Voi ziceţi: «Dumnezeu păstrează pedeapsa pentru copiii lor!» Dar acela care este nedrept, ar trebui pedepsit, pentru ca astfel să înţeleagă <i>(faptul că a greşit)</i>!


text:
Îl va învăţa cineva pe Dumnezeu ce ar trebui cunoscut – tocmai pe El, Cel care judecă pe cei care stau în funcţii importante?


text:
Unui om i se poate întâmpla să moară tocmai când are mai multă forţă <i>(în organism)</i> şi exact când trăia ferit de orice pericol, fără nicio complicaţie.


text:
În acelaşi timp există un alt om care moare cu amărăciune în suflet şi fără să fi gustat vreodată fericirea.


text:
Cine îi face vreun reproş în mod direct pentru comportamentul lui? Cine îi dă recompensa pentru faptele lui?


text:
Bulgării din vale îi sunt dulci; şi toţi merg după el, iar înaintea lui se deplasează o mare mulţime de oameni.


text:
Deci cum mă veţi încuraja voi cu vorbe fără valoare? Ce mai rămâne din răspunsurile voastre decât minciună?”


text:
„Poate un om să fie util pentru Dumnezeu? Chiar şi cel mai înţelept dintre oameni, Îi poate oferi Lui vreun serviciu?


text:
Ce bucurie are Cel Omnipotent dacă trăieşti corect? Ce câştigă El dacă ai un comportament ireproşabil?


text:
Nu <i>(conştientizezi cât)</i> este <i>(de)</i> mare răutatea ta? Oare nu sunt fără sfârşit nedreptăţile tale?


text:
N-ai luat tu garanţii de la fraţii tăi, fără să le poţi justifica? Ai dezbrăcat oameni de îmbrăcămintea lor!


text:
deşi erai un om cu autoritate; şi ţara era a ta. Tu erai un om onorat; şi trăiai <i>(astfel ca un suveran)</i> în ea.


text:
Dar ai trimis pe văduve <i>(înapoi)</i> cu mâinile goale şi ai exploatat pe cei care au rămas fără tată!


text:
Astfel, pentru tine totul este atât de întunecat, încât nu poţi vedea; şi te acoperă un torent de ape.


text:
Nu este Dumnezeu în înălţimile cerului? Priveşte cât de impunătoare sunt stelele de la cea mai mare distanţă!


text:
Ei I-au zis lui Dumnezeu: «Pleacă de la noi! Ce ne poate face Acela <i>(despre)</i> care <i>(se spune că)</i> este Omnipotent?»


text:
Totuşi, El le-a umplut casele cu lucruri bune. Dar în niciun caz eu nu voi agrea <i>(şi nu voi aproba)</i> reuniunea celor răi!


text:
Dacă te întorci la Cel Omnipotent, drepturile tale vor fi din nou satisfăcute. Îţi propun să goneşti răutatea departe de cortul tău,


text:
Când oamenii nu sunt aroganţi, Dumnezeu spune: «Să fie ridicaţi!». El va salva pe cel care <i>(din modestie)</i> are privirea orientată spre pământ.


text:
El va elibera chiar şi pe cei care sunt vinovaţi. Aceia vor scăpa din cauza mâinilor tale care vor fi curate!”


text:
„Şi astăzi este amară plângerea mea! Deşi eu gem cu mare intensitate, mâna Lui mă apasă cu greutate.


text:
O, cât de satisfăcut aş fi dacă aş şti unde să Îl găsesc. Atunci m-aş putea apropia de locuinţa Lui!


text:
Un om corect îşi poate aduce cauza înaintea Lui! Şi astfel voi scăpa pentru totdeauna de Judecătorul meu!


text:
Piciorul meu a urmat cu mare atenţie paşii Săi; şi am urmărit să mă menţin pe drumul Său, fără să deviez de la el.


text:
Dar El rămâne Acelaşi. Cine I se poate opune <i>(cu succes)</i>? El face tot ce Îi doreşte sufletul.


text:
Datorită acestui fapt, eu sunt speriat înaintea Lui. Sunt afectat de panică atunci când mă gândesc la toate aceste lucruri.


text:
De ce nu decide Cel Omnipotent termene pentru judecată? De ce aşteaptă degeaba acele zile toţi aceia care Îl cunosc?


text:
Oamenii mută <i>(în favoarea lor)</i> pietrele care indică limitele teritoriale şi pasc turme pe care le-au furat.


text:
Împing de pe drum pe cei săraci şi obligă pe toţi cei care au nevoi materiale din ţară să se ascundă.


text:
Oamenii săraci din ţară pleacă să caute ceva de lucru – exact ca măgarii sălbatici din deşert – ca să aibă astfel hrană; şi deşertul le oferă mâncare pentru copiii lor.


text:
Sunt afectaţi de ploaia care cade pe munţi; şi se ghemuiesc lângă stânci, ca să aibă <i>(un mic)</i> adăpost.


text:
Din oraş se aud gemete de moarte; şi sufletele celor răniţi strigă după ajutor… Totuşi, Dumnezeu nu condamnă pe nimeni!


text:
Sunt alţii care se răscoală împotriva luminii. Ei nu îi cunosc potecile şi nu rămân pe drumurile ei.


text:
Criminalul pleacă atunci când a trecut ziua; şi omoară pe cel sărac, care are multe nevoi; iar noaptea fură.


text:
Când apare noaptea, ochii celui adulter urmăresc din locul în care stă ascuns. El îşi zice: «Nimeni nu mă va vedea!»; şi îşi acoperă faţa.


text:
Ei sunt rapizi ca spuma apelor; şi partea lor de pământ este blestemată. Nimeni nu trece pe drumul care conduce spre viile lor.


text:
Uterul mamei îi uită; şi viermele îi găseşte foarte buni la gust. Nimeni nu îşi mai aminteşte de ei. Astfel, răutatea este strivită ca un copac.


text:
Totuşi, Dumnezeu, prin forţa pe care o are, îi elimină pe cei impunători. Când Se ridică El împotriva lor, nu mai au speranţă de viaţă.


text:
El îi face să aibă <i>(la început)</i> încredere în reuşita lor; şi sunt susţinuţi. Ochii Lui privesc la comportamentul lor.


text:
Sunt înălţaţi pentru puţină vreme; dar apoi dispar. Cad; şi vor fi adunaţi ca toţi ceilalţi oameni. Sunt tăiaţi ca spicele de grâu.


text:
„Lui Îi aparţin guvernarea şi dreptul de a fi venerat! El face pace în locurile înalte ale cerului Său.


text:
Cum poate fi un om corect înaintea lui Dumnezeu? Cum ar putea să fie curat cel care este născut din femeie?


text:
cu atât mai puţin <i>(se poate aştepta acest lucru de la)</i> un om – care nu este decât o larvă – şi de la fiul omului, care nu este decât un vierme!”


text:
„Ce bine l-ai ajutat pe cel care nu <i>(mai)</i> are forţă! Felicitări pentru că ai susţinut mâna celui slab!


text:
Cât de bune sunt sfaturile tale pe care le-ai dat celui care nu are înţelepciune! Câtă capacitate de înţelegere i-ai demonstrat!


text:
Locuinţa morţilor este goală înaintea lui Dumnezeu; iar locul unde sunt cei distruşi, nu este acoperit.


text:
Dumnezeu a decis şi existenţa unei zone-limită deasupra apelor, la marginea dintre lumină şi întuneric.


text:
Acestea sunt doar cele mai nesemnificative aspecte ale modului în care acţionează El; şi prin intermediul lor ne face să auzim numai o mică adiere. Dar cine poate înţelege tunetul forţei Sale?”


text:
„Jur pe Dumnezeul care este viu şi care nu recunoaşte că am dreptate. El este Cel Omnipotent, care mi-a amărât sufletul.


text:
Îmi voi susţine în mod constant dreptatea. Inima nu îmi va reproşa nimic pentru niciuna dintre zilele <i>(vieţii)</i> mele.


text:
Doresc ca duşmanul meu să fie pedepsit exact ca cel rău; şi cel care mi se opune, să primească pedeapsa celui nedrept.


text:
Vă voi învăţa despre forţa lui Dumnezeu! Nu voi ţine secret felul în care procedează cel Omnipotent.


text:
Voi personal aţi văzut toate aceste lucruri. Atunci de ce aţi venit la mine cu toate aceste vorbe fără sens?


text:
Aşa procedează, de fapt, Dumnezeu cu omul rău; şi aceasta este moştenirea dată de Cel Omnipotent aceluia care îşi exploatează semenii.


text:
Dacă i se înmulţesc copiii, ei vor fi omorâţi cu sabia; şi urmaşii lui nu vor avea niciodată suficientă mâncare.


text:
Deşi el adună argintul aşa cum se adună particulele pământului şi îşi strânge hainele cum se adună grămezile de argilă,


text:
Casa construită de el este ca aceea făcută de molie. Seamănă cu o colibă făcută de un paznic din timpul nopţii.


text:
Când se culcă, este bogat; dar nu va mai fi aşa când îşi va deschide ochii. Va constata că toate s-au dus!


text:
Atunci el va fi afectat de o mare frică. Ea va veni împotriva lui ca un torent; şi va acţiona ca o furtună în timpul nopţii care îl smulge <i>(ca pe un copac)</i>.


text:
Va veni vântul de la Est care îl va lua şi îl va duce. El îl dezrădăcinează din locul în care fusese – ca o furtună.


text:
Omul pune limită întunericului; şi caută până în cele mai adânci locuri ca să găsească minereurile ascunse în cele mai întunecate zone.


text:
El sapă un puţ departe de locuinţa oamenilor, în locuri necălcate de piciorul omului. Stă atârnat şi se mişcă într-o parte şi în alta, departe de oameni.


text:
Nici cele mai impunătoare animale sălbatice nu au călcat pe el. Leul nu a trecut niciodată pe acolo.


text:
Dar unde poate fi găsită înţelepciunea? Unde locuieşte abilitatea de a înţelege semnificaţia lucrurilor?


text:
Nici aurul şi nici diamantul nu se pot compara cu ea; şi nici nu poate fi schimbată pe bijuterii de aur.


text:
Mărgeanul şi cristalul nici nu merită să fie amintite <i>(ca echivalent al ei)</i>! Preţul înţelepciunii este dincolo de acela al rubinelor.


text:
Topazul din zona Cuş nu poate fi echivalentul ei. Înţelepciunea nu poate fi cumpărată <i>(nici măcar)</i> cu aur curat.


text:
Apoi i-a zis omului: «Înţelepciunea este frica de Dumnezeu; şi în depărtarea de rău constă capacitatea de înţelegere a semnificaţiei lucrurilor!»”


text:
Atunci, sursa Lui de lumină era deasupra capului meu; şi având lumina Lui, umblam pe acolo unde, în mod normal, este <i>(doar)</i> întuneric!


text:
cei tineri mă vedeau şi se retrăgeau, iar cei bătrâni se ridicau şi rămâneau în picioare <i>(înaintea mea)</i>.


text:
Ei procedau astfel pentru că eu scăpam pe săracul care cerea ajutor şi pe orfanul care nu avea nicio susţinere din partea altora.


text:
Mă îmbrăcam cu dreptatea exact cum te îmbraci cu o haină. Judecata corectă era roba mea şi acoperitoarea de pe cap.


text:
Îmi ziceam: «Voi muri în cuibul meu; şi zilele mele vor fi multe, ca particulele din care este format nisipul.


text:
După ce vorbeam, nimeni nu mai spunea nimic; şi cuvântul meu cădea peste ei ca picăturile de ploaie.


text:
Le alegeam drumul cel mai bun; şi le eram conducător. Locuiam ca un rege în mijlocul grupurilor lor. Eram ca unul care îi consolează pe cei care jelesc.


text:
Dar acum râd de mine – tocmai ei, care sunt mai tineri decât mine şi pe ai căror părinţi nu i-am considerat capabili să îi pun nici printre câinii turmei mele.


text:
Epuizaţi de sărăcie şi de foame, mergeau prin deşert dintr-o parte în alta, noaptea, prin locuri părăsite şi fără locuitori.


text:
Pentru că Dumnezeu m-a făcut slab şi m-a adus într-o astfel de stare modestă, ei nu mai au limite în comportamentul lor <i>(urât)</i> faţă de mine.


text:
În partea dreaptă a mea apare un grup. Ei pun capcane picioarelor mele; şi îşi fac planuri să mă distrugă.


text:
Sunt extenuat din cauza fricii. Demnitatea mea este smulsă ca atunci când bate un vânt. Protecţia mea dispare ca un nor.


text:
Atunci când un om nu mai are speranţă de viaţă, nimeni nu îi întinde mâna când îl vede strigând după ajutor în necazul lui.


text:
Nu am plâns eu pentru cel care a avut zile rele? Nu am fost afectat în sufletul meu pentru cel sărac?


text:
Dar când aşteptam binele <i>(pentru tot ce am făcut)</i>, a venit răul; şi când aşteptam lumina, a venit întunericul!


text:
Harpa mea este <i>(acum)</i> un instrument care cântă cântece de jale; iar fluierul produce sunete care te determină să plângi!


text:
Am ratificat un legământ cu ochii mei, <i>(promiţând)</i> să nu îmi fixez privirea pe vreo domnişoară.


text:
Dar pentru că am procedat astfel, oare care a fost avantajul meu de la Dumnezeul de sus? Şi ce moştenire am primit de la cel Omnipotent care stă în locurile înalte?


text:
Oare necazul nu este <i>(pregătit)</i> pentru cel nedrept şi dezastrul pentru cei care comit nedreptatea?


text:
Dacă paşii mei au deviat de pe drumul corect, dacă inima mi-a urmat ochii şi dacă mi s-au murdărit mâinile,


text:
este corect ca alţii să mănânce tot ce am semănat, iar rezultatul muncii mele să fie smuls din rădăcini.


text:
Dacă mi-a fost atrasă inima de vreo femeie şi dacă am stat ascuns la uşa vecinului meu <i>(urmărindu-i soţia)</i>,


text:
Ar fi fost un foc care ar fi ars consumând până la distrugere totală. El mi-ar fi ars până la rădăcină toate cerealele bune de secerat.


text:
Dacă n-am făcut dreptate sclavului meu sau sclavei mele atunci când au avut ceva de reproşat împotriva mea,


text:
Cel care m-a făcut pe mine <i>(să mă dezvolt ca făt)</i> în uter, nu i-a făcut şi pe ei? Oare nu acelaşi Dumnezeu ne-a conceput pe fiecare în uterul mamei noastre?


text:
tocmai eu care din tinereţea mea l-am crescut ca un tată şi de când m-am născut am avut grijă de văduvă.


text:
Este posibil să fiu acuzat că am văzut pe omul sărac fără haine sau pe cel cu multe lipsuri neavând nici măcar îmbrăcăminte,


text:
Altcineva ar putea să mă acuze că am acţionat împotriva orfanului bazându-mă pe susţinerea celor de la poarta oraşului.


text:
Dacă toate acestea ar fi adevărate, să îmi cadă umărul de la locul lui şi să îmi fie smulsă mâna din tendoane!


text:
Dar pentru că mi-a fost frică de pedepsele lui Dumnezeu şi de forţa de care dispune El, n-am putut face aceste fapte.


text:
Aş mai putea fi acuzat că mi-am pus încrederea în aur sau că am zis aurului de cea mai bună calitate: «Tu îmi oferi încredere!».


text:
Altcineva mi-ar putea reproşa că m-am bucurat de marea mea avere şi de bogăţia pe care mâinile mele au adunat-o.


text:
şi că apoi mi-am înşelat în secret inima <i>(venerându-le ca zei)</i>, în timp ce mâna mea le-a dat sărutări.


text:
Dacă aceste fapte ar fi reale, ele ar fi fost o nedreptate care trebuie judecată, pentru că aş fi fost demonstrat astfel ca neloial Celui Foarte Înalt.


text:
Aş mai putea fi acuzat că m-am bucurat de dezastrul celui care mă ura şi că am fost satisfăcut atunci când a venit necazul împotriva lui.


text:
O altă acuzaţie la adresa mea ar putea susţine că mi-am lăsat gura să păcătuiască cerând blestem peste vieţile unor asemenea oameni;


text:
– deşi străinul nu a rămas fără adăpost în timpul nopţii şi uşa mea a fost mereu deschisă călătorului.


text:
Altcineva mi-ar putea reproşa că mi-am ascuns păcatele, cum fac unii oamenii, păstrându-mi nedreptatea doar în inimă;


text:
şi că am procedat aşa pentru că mi-a fost frică de cei care erau în jurul meu. Altfel, discreditarea clanurilor faţă de mine m-ar fi panicat; şi atunci ar fi urmat să tac, pentru că nu aş fi avut curajul să mai ies <i>(în mijlocul lor ca mai înainte)</i> …


text:
O, dacă aş găsi pe cineva dispus să mă asculte! Să ştiţi că îmi semnez acum apărarea! Să îmi răspundă cel Omnipotent! Îi cer Celui care mă acuză să Îşi scrie plângerea.


text:
Dacă pământul meu a strigat împotriva mea şi dacă brazdele lui au plâns împreună <i>(acuzându-mă)</i>,


text:
atunci să crească pe el spini în loc de grâu şi neghină în loc de orz!” După aceste cuvinte, Iov a încetat să mai vorbească.


text:
Acei trei oameni <i>(care îi vorbiseră)</i> au încetat şi ei să îi mai răspundă lui Iov, pentru că el se considera un om corect.


text:
Atunci Elihu – fiul lui Barachel din Buz – din familia lui Ram, a devenit foarte iritat. El s-a supărat pentru că Iov se justifica pe sine înaintea lui Dumnezeu.


text:
S-a supărat şi pe cei trei prieteni ai lui Iov, pentru că ei nu mai ştiau ce să îi răspundă; şi totuşi continuau să îl condamne pe Iov.


text:
Elihu – fiul lui Barachel din Buz – i-a zis: „Eu sunt tânăr, iar voi sunteţi bătrâni. Astfel, până acum nu am avut curajul să vă spun ce ştiu.


text:
Dar în om există un spirit: suflarea celui Omnipotent; şi ea îi oferă capacitatea înţelegerii semnificaţiei lucrurilor.


text:
Am aşteptat în timp ce vorbeaţi; am ascultat cuvintele voastre înţelepte, în timp ce urmăreaţi să îl convingeţi <i>(pe Iov de corectitudinea părerilor voastre)</i>.


text:
V-am ascultat cu atenţie: dar niciunul dintre voi nu a demonstrat <i>(dincolo de orice dubiu)</i> că Iov a greşit; niciunul nu a răspuns <i>(convingător)</i> cuvintelor lui.


text:
Să nu spuneţi: «Constatăm că vorbim cu cineva care chiar are înţelepciune; să îl confrunte Dumnezeu, nu un om.»


text:
Constat că cei care i-au vorbit până acum <i>(lui Iov)</i>, sunt uimiţi; nu mai au nimic de spus. Au rămas fără cuvinte.


text:
Să aştept pentru că ei nu mai vorbesc? Să tac doar pentru că ei stau acolo fără să<i>(-i)</i> răspundă?


text:
Interiorul meu este ca un vin care nu are pe unde să iasă şi ca nişte burdufuri noi <i>(umplute)</i> care în scurt timp se vor sparge.


text:
Într-un vis, într-o viziune din timpul nopţi, când somnul profund vine peste oameni şi când ei dorm în paturile lor,


text:
Omul este certat <i>(de Dumnezeu)</i> pe un pat unde stă suportând dureri şi când are o permanentă luptă în oasele lui.


text:
Totuşi, este posibil să se găsească un înger pentru el, un intermediar – unul dintr-o mie – care să îl informeze, spunându-i ce este corect <i>(să facă)</i>.


text:
El poate fi bun cu un asemenea om şi să zică <i>(lui Dumnezeu)</i>: «Scapă-l, ca să nu coboare în groapă! Am găsit un preţ care va fi oferit pentru salvarea lui!».


text:
Atunci carnea acelui om va deveni mai fragedă decât i-a fost în copilărie; şi va fi ca în zilele tinereţii lui.


text:
Se va ruga lui Dumnezeu şi va fi primit. Va veni în faţa Lui cu bucurie, va fi pus din nou la locul lui care i se potriveşte.


text:
Apoi va cânta în faţa oamenilor şi le va zice: «Am păcătuit şi am denaturat ce era drept; dar nu am primit ce meritam.


text:
El procedează aşa pentru ca să îi readucă sufletul din groapă; şi astfel, lumina celor vii luminează peste el.


text:
Deşi sunt corect, sunt considerat mincinos. Deşi sunt fără vină, săgeţile Lui mă rănesc şi nu mă mai vindec.»


text:
Acum, voi care aveţi capacitatea înţelegerii lucrurilor, ascultaţi-mă! În niciun caz Dumnezeu nu comite nedreptate; şi cel Omnipotent nu este incorect!


text:
El recompensează pe om conform faptelor lui; şi dă fiecăruia exact ce corespunde comportamentului lui.


text:
Poate guverna <i>(cu succes)</i> cel care urăşte dreptatea? Probabil că vrei să îl condamni pe Cel Corect care are autoritatea absolută!


text:
El este Acela care zice regilor: «Sunteţi nişte fiinţe nedemne <i>(de locul în care staţi)</i>!». Tot Dumnezeu zice prinţilor: «Răilor!».


text:
El nu este părtinitor cu cei care sunt conducători; nici nu face diferenţe între bogat şi sărac, pentru că toţi sunt lucrarea mâinilor Sale?


text:
Ei îşi pierd rapid viaţa, la mijlocul nopţii. Poporul se mişcă într-o parte şi în alta; apoi dispare. Cel care era o forţă remarcabilă între ceilalţi oameni, dispare fără implicarea vreunei mâini <i>(omeneşti)</i>.


text:
Ei au făcut ca vocea disperată a celui sărac să ajungă înaintea lui Dumnezeu. Astfel, El a auzit când a strigat omul care ajunsese în necaz.


text:
Atunci când Dumnezeu tace, oare cine Îl poate condamna <i>(pentru tăcere)</i>? Când Îşi ascunde faţa, cine Îl poate vedea? El procedează la fel, indiferent că este un popor sau numai un om.


text:
Ar trebui să corecteze Dumnezeu ce a făcut, pentru că tu protestezi <i>(împotriva Lui)</i>? Tu trebuie să decizi, nu eu! Deci spune ce ştii!


text:
«Iov demonstrează ignoranţă; cuvintele lui dovedesc faptul că nu cunoaşte lucrurile despre care vorbeşte.»


text:
El adaugă noi proteste la păcatul lui; bate din palme între noi şi îşi înmulţeşte cuvintele împotriva lui Dumnezeu.”


text:
Dacă ai păcătuit, ce rău Îi faci lui Dumnezeu? Dacă ai greşit de multe ori, ce efect are împotriva Lui?


text:
Răutatea ta nu dăunează decât semenului tău; şi dreptatea ta nu aduce beneficii decât fiilor oamenilor.


text:
Ei sunt cei care strigă din cauza exploatărilor exagerate care se practică împotriva lor; şi cer eliberare din opresiunea mâinii aceluia care practică abuzul de autoritate.


text:
şi care ne învaţă în timp ce privim la animalele de pe pământ şi ne face înţelepţi când observăm păsările zburătoare?»


text:
Din cauza mândriei celor răi, Dumnezeu nu răspunde atunci când oamenii strigă <i>(solicitându-I ajutorul)</i>.


text:
Deci El te va ignora cu atât mai mult, când tu zici că nu Îl vezi. Pretinzi că situaţia ta este înaintea Lui şi că trebuie să aştepţi.


text:
„Mai suportă-mă puţin; şi îţi voi face o demonstraţie; pentru că mai am ceva de zis în favoarea lui Dumnezeu.


text:
Îmi voi prezenta cunoştinţele aducându-le de la mare distanţă şi voi arăta corectitudinea Creatorului meu.


text:
Dumnezeu este autoritatea supremă <i>(din acest punct de vedere)</i>; dar nu desconsideră pe nimeni. El deţine autoritatea prin forţa cunoaşterii Lui.


text:
Astfel, El nu îi permite celui rău să trăiască; dar îi face dreptate omului care suportă adversităţi.


text:
Nu Îşi întoarce privirea de la cei corecţi, ci îi urcă pe tron împreună cu regii şi îi înalţă pentru totdeauna.


text:
Dumnezeu le deschide urechile ca <i>(să audă reproşurile Lui şi)</i> să se corecteze; şi le porunceşte să se întoarcă de la nedreptate.


text:
Dacă Îl ascultă şi Îl slujesc, zilele lor se vor termina în pace, iar anii lor vor ajunge la final în bucurie.


text:
Dar pe cei care suportă dureri, El îi scapă <i>(tocmai)</i> prin intermediul lor şi le deschide urechea <i>(chiar)</i> în timp ce sunt exploataţi.


text:
Aşa te-ar fi scos şi pe tine din necaz, te-ar fi adus la un loc larg, departe de dificultăţi, şi ar fi pus pe masa ta mâncăruri speciale.


text:
Fii atent; şi nu permite nimănui să te înşele cu bogăţii! Nu accepta ca un cadou prin intermediul căruia ţi se oferă bogăţie, să te facă să deviezi de pe drum<i>(ul corect)</i>!


text:
Ai grijă! Nu te întoarce spre nedreptate. Dar tu demonstrezi că ai ales-o în locul suportării adversităţilor.


text:
Apoi se aude zgomotul vocii Sale. El tună cu vocea Lui impunătoare. Când ea se aude, El nu opreşte fulgerele.


text:
Vocea lui Dumnezeu tună într-un mod special. El face fapte excepţionale, pe care noi nu le putem înţelege.


text:
Dumnezeu aduce norii ca să îi pedepsească pe oameni sau ca să ude pământul Său şi să Îşi arate bunătatea <i>(faţă de ei)</i>.


text:
Ştii tu de ce ţi se încălzesc hainele atunci când pământul se odihneşte în lipsa vântului care bătuse dinspre Sud?


text:
«Învaţă-ne ce să Îi vorbim lui Dumnezeu! Din cauza întunericului <i>(necunoaşterii noastre)</i>, noi nu ştim să ne apărăm cauza!»


text:
Cine Îi va spune că vreau să Îi vorbesc? Va dori cineva să Îi vorbească <i>(lui Dumnezeu)</i> ca să fie înghiţit?


text:
Cel Omnipotent este <i>(şi se manifestă)</i> dincolo de înţelegerea noastră. El are o remarcabilă forţă; şi este faimos în ce priveşte judecata şi dreptatea. El nu va oprima pe nimeni.


text:
Şi pentru că se întâmplă toate acestea, oamenii se tem de El. Da, toţi cei care au inima înţeleaptă, se vor teme de El!”


text:
Şi i-am zis: «Până aici să vii; să nu treci mai departe. Aici să se oprească mândria valurilor tale!»?


text:
Cu certitudine, ar trebui să ştii; pentru că erai deja născut <i>(atunci când ele au fost făcute)</i>! Şi numărul zilelor tale este mare!


text:
Unde este drumul spre locul de unde iese fulgerul? De unde este împrăştiat vântul care bate dinspre Est pe pământ?


text:
Poţi să trimiţi fulgere şi ele să te asculte plecând <i>(în direcţia în care le-ai trimis)</i>? Îţi spun ele: «Suntem aici!»?


text:
Cine a pus înţelepciunea în locuri secrete şi a dat minţii capacitatea înţelegerii semnificaţiei lucrurilor?


text:
Cine pregăteşte hrană pentru corb, atunci când puii lui strigă spre Dumnezeu şi rătăcesc pentru că ea le lipseşte?


text:
Ai tu capacitatea să ţii evidenţa lunilor în care ele sunt însărcinate? Ştii vremea când trebuie să nască?


text:
Îl poţi lega cu funii, ca să tragă plugul care îţi face brazdă <i>(în terenul tău agricol)</i>? Va grăpa el bulgării din văi pentru tine?


text:
Oare te poţi încrede în el doar pentru că forţa lui este mare? Te vei putea baza pe el pentru lucrările tale cele mai dificile?


text:
Se comportă dur cu puii lui, ca şi cum nu i-ar aparţine. Nu ia în considerare faptul că tot ce a făcut, poate fi distrus.


text:
Se comportă aşa pentru că Dumnezeu nu i-a dat înţelepciune şi nici nu i-a oferit capacitatea înţelegerii lucrurilor.


text:
Atunci când aude sunetul ei, el nechează. Miroase bătălia de la mare distanţă. Simte tunetul comandanţilor şi comenzile lor de luptă.


text:
Eşti tu capabil să porunceşti vulturului să se ridice în zbor şi să îşi construiască pe locuri înalte cuibul?


text:
El are casa pe stâncă. Tocmai acolo este locuinţa lui, chiar pe vârful stâncilor, în teritorii tari.


text:
„Acela care se ceartă cu cel Omnipotent, poate oare să Îl înveţe? Cel care face reproşuri lui Dumnezeu, ar trebui să ştie să Îi răspundă <i>(la toate acestea)</i>!”


text:
El este cel mai mare între fiinţele create de Dumnezeu. Cel care l-a făcut, se apropie de el cu sabia.


text:
Dacă râul creşte, lui nu îi este frică <i>(de apă)</i>. Stă liniştit, chiar dacă Iordanul vine în viteză împotriva gurii lui.


text:
Oare îţi vei permite să te joci cu el aşa cum ai proceda cu o pasăre? Îi vei putea pune lesă, ca să îl ai pentru fetele tale?


text:
Dacă vei pune mâna pe el, îţi vei aminti de luptă; şi nu îţi vei mai dori să procedezi aşa a doua oară!


text:
Nu voi înceta să vorbesc despre părţile corpului crocodilului, despre marea lui forţă sau despre modul interesant în care a fost conceput să trăiască.


text:
Strănuturile crocodilului fac să strălucească lumina. Ochii lui sunt ca pleoapele luminii care apare înainte să răsară soarele.


text:
Straturile cărnii lui stau împreună. Ele se prezintă ca şi cum ar fi turnate pe el, imposibil de despărţit.


text:
Când el se ridică, oamenii care au forţă, tremură. Panica pe care le-o produce crocodilul, îi determină să fugă.


text:
Deşi îl atinge sabia, ea nu îi poate face nimic rău. Nici lancea şi nici săgeata nu au efect împotriva lui.


text:
Pielea de sub el este ca un strat de cioburi ascuţite. Când se deplasează prin noroi, lasă o urmă ca o grapă.


text:
El face zonele adânci să fiarbă ca un cazan; şi determină marea să clocotească exact ca un vas cu ulei.


text:
Când se mişcă astfel, lasă o linie luminoasă în urma lui, făcând zonele adânci <i>(din apă)</i> să pară că ar avea plete albe.


text:
Nu există nimic pe pământ ca el. Este făcut să trăiască fără să îi fie frică <i>(de ceva sau de cineva)</i>.


text:
Priveşte cu aroganţă la tot ce este înălţat. El este <i>(ca)</i> un rege al celor mai frumoase vieţuitoare <i>(din ape)</i>.”


text:
Tu ai întrebat: «Cine este cel care Îmi întunecă deciziile, comentând fără să cunoască despre ce vorbeşte?» Recunosc că am făcut declaraţii despre lucruri pe care nu le-am înţeles. Ele sunt prea complicate pentru mine; şi nu le-am cunoscut.


text:
După ce Dumnezeu i-a spus aceste cuvinte lui Iov, El i-a zis lui Elifaz din Teman: „Mânia Mea s-a declanşat împotriva ta şi împotriva celor doi prieteni ai tăi – pentru că voi nu aţi vorbit despre Mine atât de corect cum a vorbit sclavul Meu care se numeşte Iov.


text:
Acum, ia şapte viţei şi şapte berbeci; apoi duceţi-vă la sclavul Meu – la Iov – şi aduceţi o ardere integrală pentru voi. Sclavul Meu să se roage pentru voi. Numai astfel voi primi rugăciunea lui <i>(pentru voi)</i>; şi nu vă voi pedepsi conform nebuniei voastre. Voi nu aţi vorbit corect despre Mine ca sclavul Meu numit Iov!”


text:
Astfel, Elifaz din Teman, Bildad din Şuah şi Ţofar din Naamat au făcut ce le-a spus Dumnezeu. Şi El a acceptat ce a cerut Iov în rugăciunea lui <i>(pentru ei)</i>.


text:
După ce s-a rugat Iov pentru prietenii lui, Dumnezeu i-a dat din nou prosperitate. I-a oferit de două ori mai mult decât tot ce a avut înainte.


text:
Toţi fraţii şi toate surorile lui, împreună cu oricine l-a cunoscut înainte, au venit şi au mâncat cu el în casa lui. Au manifestat compasiune <i>(pentru ce i se întâmplase)</i> şi l-au încurajat spiritual pentru tot necazul pe care îl adusese Dumnezeu împotriva lui. Fiecare i-a dat câte un chesita şi câte un inel de aur.


text:
Dumnezeu a binecuvântat zilele de la sfârşitul vieţii lui Iov mai mult decât pe cele care au fost la începutul ei. El a avut paisprezece mii de oi, şase mii de cămile, o mie de boi şi o mie de măgari.


text:
Primei fete i-a pus numele Iemima. Pe a doua fată a numit-o Cheţia; iar celei de-a treia i-a pus numele Cheren-Hapuch.


text:
În toată ţara nu existau femei atât de frumoase ca fetele lui Iov. Tatăl lor le-a dat o moştenire împreună cu fraţii lor.


text:
Apoi Iov a mai trăit încă o sută patruzeci de ani. El şi-a văzut fiii şi fiii fiilor lui până la a patra generaţie.


text:
Omul care nu se duce <i>(să participe)</i> la discuţiile şi deciziile celor răi, care nu se opreşte pe drumul celor păcătoşi şi care nu se aşază pe scaunul celor aroganţi, este fericit.


text:
Satisfacţia lui este legea lui Iahve; şi atât ziua cât şi noaptea se gândeşte la ea <i>(şi o studiază)</i>.


text:
El este ca un pom sădit lângă nişte izvoare de apă: îşi produce fructele la timp şi <i>(niciodată)</i> nu i se veştejesc frunzele. Acel om prosperă în tot ce face!


text:
Astfel de oameni nu pot sta în picioare la judecată, exact cum nici cei păcătoşi nu pot să reziste în adunarea celor corecţi.


text:
Se întâmplă aşa pentru că Iahve cunoaşte <i>(şi aprobă)</i> comportamentul celor corecţi. Dar pe cei răi îi duce la dezastru propriul lor comportament.


text:
Regii pământului iau decizii şi conducătorii se aliază împotriva lui Iahve şi împotriva Reprezentantului Său, zicând:


text:
Tu vei strivi naţiunile cu un toiag de fier şi le vei sfărâma ca pe vasele <i>(de argilă ale)</i> unui olar!”


text:
Acum, regilor, vă recomand un comportament care să demonstreze înţelepciune! Judecătorii pământului, învăţaţi!


text:
Sărutaţi-I Fiul – ca să nu se mânie şi să muriţi din cauza comportamentului vostru – pentru că mânia Lui urmează să se declanşeze în scurt timp! Toţi cei care se încred în El, sunt nişte oameni fericiţi!


text:
„Doamne, cât de mulţi sunt duşmanii mei şi aceia care au decis să vină <i>(să lupte)</i> împotriva mea!”


text:
Nu îmi este frică de marea mulţime de popoare care a decis să vină <i>(să lupte)</i> împotriva mea din toate părţile.


text:
„Ridică-Te, Doamne! Salvează-mă, Dumnezeul meu! Tu îi loveşti peste obraz pe toţi duşmanii mei; şi striveşti dinţii celor răi!”


text:
Salvarea <i>(mea)</i> este asigurată de Iahve! „Doresc ca binecuvântarea Ta să fie <i>(permanent)</i> peste poporul Tău!”


text:
<i>„</i>Ascultă-mă când strig! Tu eşti Dumnezeul dreptăţii mele. Salvează-mă când sunt în pericol! Demonstrează-Ţi bunătatea faţă de mine; ascultă-mi rugăciunea!”


text:
„Fii ai oamenilor, până când veţi râde de onoarea mea – tocmai voi care iubiţi lucrurile fără valoare şi care doriţi să promovaţi minciuni?


text:
Să ştiţi că Iahve l-a separat de ceilalţi <i>(şi îl tratează favorabil)</i> pe cel credincios <i>(Lui)</i>; şi El mă ascultă când Îl strig.


text:
Mâniaţi-vă şi nu păcătuiţi! Gândiţi şi analizaţi ce se întâmplă – atunci când staţi în pat – apoi tăceţi!


text:
Mulţi zic: „Cine ne va ajuta să vedem ce este bine?” „Doamne, fă să răsară peste noi lumina feţei Tale!


text:
Mă culc liniştit şi adorm imediat; pentru că numai Tu, Doamne, îmi asiguri protecţia <i>(Ta)</i> în locuinţa mea!”


text:
Doamne, ascultă-mi vocea dimineaţa, când stau pregătit înaintea Ta şi aştept <i>(să îmi răspunzi)</i>.


text:
Tu nu eşti un Dumnezeu căruia să Îi placă răutatea; şi <i>(astfel,)</i> omul rău nu poate sta lângă Tine.


text:
Nici lăudăroşii nu pot să stea înaintea ochilor Tăi. Tu îi urăşti pe toţi cei care comit nedreptatea


text:
şi îi duci la dezastru pe cei care fac declaraţii mincinoase. Iahve îi detestă pe oamenii care doresc intens să vadă curgând sânge şi care sunt înşelători.


text:
Dar eu, beneficiind de marea Ta bunătate, voi intra în casa Ta; şi cu reverenţă faţă de Tine, mă voi apleca până la pământ cu faţa spre sfântul Tău templu.


text:
Nu este nimic adevărat în gura lor; iar interiorul le este plin de <i>(dorinţe de)</i> distrugere. Gâtul le este un mormânt deschis; şi înşală cu limbile lor.


text:
Condamnă-i, Dumnezeule! Să cadă în propriile lor capcane! Pentru multele lor păcate, alungă-i; pentru că s-au revoltat împotriva Ta!


text:
Să se bucure toţi aceia al căror refugiu este în Tine! Ei să strige pentru totdeauna de bucurie! Ocroteşte-i Tu, ca să strige de bucurie toţi aceia care iubesc numele Tău!


text:
Demonstrează-Ţi bunătatea faţă de mine, Doamne, pentru că sunt lipsit de forţă! Vindecă-mă, Doamne; pentru că fiinţa mea este speriată!


text:
Mi s-au distrus ochii de atâta durere sufletească. Mi-a slăbit vederea din cauza tuturor duşmanilor mei!


text:
„Plecaţi de la mine, voi toţi aceia care faceţi ce este rău; pentru că Iahve a auzit vocea mea care plânge!


text:
Toţi duşmanii mei vor fi obligaţi să se ruşineze; şi vor ajunge foarte panicaţi. Se vor retrage şi vor fi acoperiţi instant de ruşine.


text:
Doamne, Dumnezeul meu, doresc ca Tu să fii scăparea mea! Salvează-mă de toţi persecutorii mei. Scapă-mă;


text:
Doamne, Dumnezeul meu, este posibil ca eu să fi comis unele fapte <i>(rele)</i>: să fi proclamat nedreptatea cu gura mea,


text:
să fi făcut rău celui care trăia în bune relaţii cu mine sau să fi acţionat în mod nedrept, jefuindu-l pe omul care mă persecută.


text:
Dacă s-a întâmplat aşa, atunci duşmanul să mă urmărească şi să mă ajungă. Să îmi calce viaţa cu picioarele şi să îmi culce gloria în praful pământului!


text:
Ridică-Te, Doamne, şi acţionează cu mânia Ta! Scoală-Te, din cauza marii supărări a duşmanilor mei! Trezeşte-Te, Dumnezeul meu; şi dă ordin să fie o judecată!


text:
Iahve să judece popoarele! Judecă-mă, Doamne, şi pe mine. Procedează cu mine conform dreptăţii şi integrităţii mele – Tu care eşti Cel Foarte Înalt!


text:
Opreşte răutatea oamenilor răi; şi oferă forţă celui corect – Tu, Cel care analizezi inimile şi rinichii! Dumnezeule, Tu eşti corect!


text:
Pentru cel care nu se întoarce la Dumnezeu, El Îşi ascute sabia, Îşi încordează arcul şi îl loveşte ca pe o ţintă.


text:
Eu voi lăuda pe Iahve pentru dreptatea Lui şi voi cânta <i>(despre)</i> numele Lui care este Cel Foarte Înalt.


text:
Doamne, Stăpânul nostru, cât de impunător este numele Tău pe întregul pământ! Să fie înălţată gloria Ta deasupra cerului!


text:
Din gura copiilor şi a celor care sunt alăptaţi, ai făcut o fortăreaţă <i>(pregătită de luptă)</i> împotriva duşmanilor Tăi – pentru ca să fie astfel reduşi la tăcere atât duşmanul, cât şi omul răzbunător.


text:
Mă voi bucura; şi Tu vei fi cauza veseliei mele. Voi cânta lăudând numele Tău, pentru că eşti Foarte Înalt!


text:
pentru că Tu ai judecat cauza mea şi mi-ai făcut dreptate! Ai stat pe tron ca Cel care judecă în mod corect.


text:
Duşmanul a sfârşit în ruine eterne! I-ai smuls oraşele şi ai făcut ca amintirea lor să nu mai existe.


text:
Iahve este un loc fortificat pentru omul exploatat care poate beneficia de el atunci când este în dificultăţi.


text:
„Cei care cunosc numele Tău, se încred în Tine; pentru că Tu, Doamne, nu îi abandonezi pe cei care Te caută!”


text:
Cântaţi lui Iahve, Celui care stă pe tron în Sion! Proclamaţi printre popoare realizările Lui remarcabile!


text:
El, care răzbună sângele vărsat, Îşi aminteşte de oamenii săraci care strigă după ajutor; şi nu îi ignoră.


text:
„Fii bun cu mine, Doamne! Priveşte la durerile pe care mi le cauzează duşmanii mei! Ridică-mă de la porţile morţii!


text:
Atunci voi proclama toate laudele Tale la porţile fiicei Sionului şi voi fi vesel pentru că m-ai salvat!


text:
Popoarele se vor afunda în groapa pe care au săpat-o. Li se va prinde piciorul chiar în laţul pe care l-au pus.


text:
Iahve Se revelează şi vine să judece. Omul rău este prins în capcana instalată de înseşi mâinile lui.


text:
Dar El nu îl uită pe cel sărac pentru totdeauna; şi nici nu îi lasă pe oamenii modeşti fără speranţă.


text:
Omul rău îl urmăreşte cu aroganţă pe cel sărac şi îl prinde folosind planurile pe care le-a conceput.


text:
Cel rău se laudă cu dorinţele sufletului lui. El îl binecuvântează pe cel lacom şi Îl desconsideră pe Iahve.


text:
În aroganţa şi în ura lui, omul rău nu Îl caută pe Dumnezeu. El se gândeşte mereu zicând<i>(u-şi)</i>: „Nu există Dumnezeu!”.


text:
Acţiunile lui îi facilitează prosperitatea în orice vreme; dar aprecierile Tale sunt departe de el! Acel om suflă cu desconsiderare împotriva tuturor duşmanilor lui.


text:
El <i>(îşi)</i> zice în inima lui: „Nu îmi va fi afectată deloc stabilitatea <i>(materială)</i>! Nu voi suporta niciodată vreo durere!”


text:
Gura lui este plină de blestem, de înşelătorii şi de ameninţări. Sub limba lui este numai necaz şi nedreptate.


text:
El stă în zone camuflate din apropierea locuinţelor, îl omoară în locuri secrete pe omul nevinovat şi îşi urmăreşte victimele.


text:
Se uită din locul îngust în care stă ascuns <i>(urmărind să atace)</i> – la fel ca leul care stă camuflat de multă vegetaţie. Aşteaptă momentul oportun <i>(atacului)</i>, ca să îl surprindă pe cel sărac, să îl localizeze şi să îl atragă în capcana lui.


text:
Victimele pe care le face astfel, sunt strivite şi se prăbuşesc. Ele cad ca efect al forţei cu care acţionează el.


text:
În acelaşi timp, îşi spune: „Dumnezeu a uitat; Şi-a ascuns faţa pentru totdeauna, ca să nu mai vadă!”


text:
Ridică-Te, Doamne, Tu care eşti <i>(singurul)</i> Dumnezeu <i>(real)</i>! Ridică-Ţi mâna! Nu îi uita pe cei care sunt săraci şi fără ajutor!


text:
Totuşi, Tu vezi necazul şi tristeţea. Te uiţi la ele ca să le iei cu mâna Ta! Ţie Îţi este oferit cel care nu se poate apăra singur, ca să ai grijă de el. Tu eşti ajutorul orfanului!


text:
Deci rupe braţul omului rău şi al celui nedrept. Determină-i să plătească pentru răutatea lor; şi să dispară pentru totdeauna!


text:
Iahve este Rege pentru eternitate! Celelalte popoare care <i>(încă)</i> mai sunt în ţara Lui, vor fi distruse!


text:
Tu, Doamne, asculţi dorinţa oamenilor care sunt săraci şi privaţi de ajutor. Tu le încurajezi inima şi Îţi apleci urechea, ca să auzi cererea lor.


text:
Doreşti astfel să faci dreptate orfanului şi celui exploatat – pentru ca omul <i>(arogant)</i>, care este <i>(făcut)</i> din pământ, să nu mai insufle teroarea <i>(împotriva altora)</i>.


text:
La Iahve găsesc adăpost<i>(ul de care am nevoie)</i>! Cum puteţi să îmi spuneţi: „Fugi în munţii voştri, ca o pasăre”?


text:
Oamenii răi îşi încordează arcul şi îşi poziţionează săgeata pe coardă, ca să tragă pe întuneric în cel care are inima cinstită.


text:
Iahve este în sfântul Său templu. Iahve este pe tronul Lui din cer. Ochii Lui privesc; şi pleoapele Lui îi analizează cu atenţie pe fiii oamenilor.


text:
Iahve îl observă pe omul corect; dar sufletul Lui îl urăşte pe cel rău şi pe cel care iubeşte violenţa.


text:
Va face să plouă cărbuni aprinşi şi sulf peste oamenii răi. Cupa de care beneficiază ei este un vânt care îi arde ca un foc.


text:
Vino să îmi ajuţi, Doamne; pentru că dispar oamenii religioşi şi mor cei credincioşi dintre fiii oamenilor!


text:
pe cei care zic: „Vom reuşi cu limba noastră; suntem stăpânii buzelor noastre! Cine ne poate guverna?”


text:
Iahve zice: „Din cauza violenţei faţă de omul care este sărac şi fără ajutor şi pentru că am auzit cum strigă <i>(spre Mine)</i> cel nevinovat, chiar acum Mă voi ridica şi îi voi scăpa de persecutorul lor!”


text:
Cuvintele lui Iahve sunt curate ca argintul purificat în cuptorul pământului şi care ajunge astfel de şapte ori rafinat.


text:
Până când, Doamne va fi aşa <i>(ca acum)</i>? Mă vei uita pentru totdeauna? Până când Îţi vei ascunde faţa de mine?


text:
Până când să fiu neliniştit în sufletul meu şi să găsesc în inima mea întristare în fiecare zi? Până când să mă tot învingă duşmanul meu?


text:
Ia în considerare necazul meu, Doamne, Tu care eşti Dumnezeul meu! Luminează-mi ochii, ca să nu mă afecteze somnul morţii;


text:
şi să nu zică duşmanul meu: „L-am învins!” Să nu se bucure persecutorii mei când cad <i>(învins)</i> pe pământ.


text:
Nebunul <i>(îşi)</i> zice în inima lui: „Nu există Dumnezeu!” Oamenii au decăzut <i>(moral)</i> şi comit fapte oribile. Nu mai există nici <i>(măcar)</i> unul care să facă ce este bine.


text:
Iahve Îşi apleacă privirea din cer şi se uită spre fiii oamenilor, ca să vadă dacă există vreunul care să aibă abilitatea înţelegerii lucrurilor şi care să Îl caute pe Dumnezeu.


text:
Toţi s-au rătăcit şi şi-au stricat comportamentul! Nu mai există niciunul care să facă ce este bine – nici măcar unul!


text:
Oare nu mai au raţiune cei care comit nedreptatea şi care mănâncă poporul ca pe pâine, refuzând să Îl cheme pe Iahve?


text:
Chiar acolo unde sunt, ei vor fi afectaţi de panică; pentru că Dumnezeu stă printre oamenii corecţi.


text:
Cine va aduce scăparea pentru Israel, venind din Sion? Când Iahve va aduce înapoi captivii poporului Său, Iacov va fi vesel şi Israel se va bucura!


text:
Doamne, cine poate să îşi stabilească locuinţa în cortul Tău? Cine poate locui pe sfântul Tău munte?


text:
Îl desconsideră pe cel care merită să fie desconsiderat; dar apreciază şi respectă pe cei care se tem de Iahve. Nu îşi schimbă decizia, chiar dacă a făcut un jurământ care îi produce pagubă <i>(respectându-l)</i>.


text:
Nu îşi dă argintul cu dobândă şi nici nu acceptă daruri ca să ia decizii nedrepte împotriva celui nevinovat. Cel care se comportă astfel, nu va ajunge niciodată într-o situaţie critică!


text:
Durerile celor care aleargă după idoli, se înmulţesc; dar eu nu procedez ca ei aducând sacrificii de băutură din sânge şi nici nu pronunţ numele idolilor lor cu buzele mele.


text:
Am obţinut astfel prin tragere la sorţi nişte proprietăţi superbe! Da, mi s-a oferit o frumoasă moştenire!


text:
Îl voi binecuvânta pe Iahve care mă ghidează <i>(în viaţă)</i>! Inima mea mă impulsionează chiar şi noaptea!


text:
Îl pun permanent pe Iahve înaintea mea; pentru că El este la dreapta mea, ca să nu ajung niciodată într-o situaţie critică!


text:
pentru că Tu nu Îmi vei lăsa sufletul în locuinţa morţilor şi nu vei permite Sfântului Tău să fie afectat de putrezire.


text:
Mi-ai revelat drumul vieţi! În prezenţa Ta este abundenţă de bucurie; iar la dreapta Ta produce o eternă delectare!


text:
Doamne, ascultă-l pe cel corect! Ia<i>(-mă)</i> în considerare când strig! Apleacă-Ţi urechea şi ascultă rugăciunea mea pe care nu o fac cu buze înşelătoare!


text:
Dacă vei analiza inima mea noaptea, când mă vizitezi, dacă mă vei verifica, nu vei găsi nimic <i>(rău)</i>; pentru că mi-am propus să nu păcătuiesc cu gura mea.


text:
Văzând faptele pe care le face omul, eu am decis să stau departe de cei violenţi – conform cuvântului buzelor Tale.


text:
Eu Te chem, Dumnezeul meu, pentru că <i>(ştiu că)</i> îmi răspunzi! Apleacă-Ţi urechea spre mine şi ascultă ce Îţi spun!


text:
Arată-Ţi marea bunătate! Tu eşti Cel care, cu mâna Ta dreaptă, îi scapi de oponenţii lor pe cei care caută un adăpost.


text:
Salvează-mă astfel de cei nedrepţi care vor să mă distrugă rapid. Ei sunt duşmanii mei de moarte, care mă înconjoară.


text:
Parcă ar fi un leu care doreşte intens să sfâşie, sau un pui de leu care aşteaptă <i>(momentul atacului camuflat)</i> în vegetaţia deasă.


text:
Scapă-mă de oameni cu mâna Ta. Doamne, salvează-mă de oamenii acestei lumi care beneficiază de avantaje doar în această viaţă! Tu le umpli stomacul cu bunătăţile Tale; fiii lor se satură şi păstrează ce rămâne pentru copiii lor.


text:
Iahve este stânca mea, fortăreaţa mea şi salvatorul meu! Dumnezeul meu este stânca mea care mă protejează, scutul meu, cornul salvării mele şi protecţia mea!


text:
Eu Îl chem în ajutor pe Iahve care merită să fie lăudat; şi <i>(astfel)</i> sunt scăpat de duşmanii mei.


text:
Dar în situaţia mea dezastruoasă, L-am chemat pe Iahve; am strigat, cerând ajutorul Dumnezeului meu. El a ascultat din sfântul Său templu; şi mesajul meu a ajuns acolo, până la urechile Sale.


text:
Atunci pământul s-a scuturat cu mare forţă şi s-au produs cutremure pe el. S-au mişcat <i>(chiar şi)</i> temeliile munţilor – pentru că El se mâniase.


text:
Ţâşnea fum din nările Lui şi din gura Lui ieşea un foc de cărbuni aprinşi care consuma imediat tot ce atingea.


text:
Iahve a tunat din cer; Cel Foarte Înalt a făcut ca vocea Lui să fie auzită, răspândind grindină şi cărbuni aprinşi!


text:
„Doamne, când Tu ai făcut un reproş, suflând cu nările Tale, s-au văzut albiile apelor şi au fost vizibile temeliile lumii.”


text:
m-a scăpat de duşmanul meu care avea o forţă superioară mie şi m-a salvat de ceilalţi duşmani ai mei care îmi erau superiori în dotarea lor.


text:
Iahve m-a recompensat conform dreptăţii mele. El a acţionat pentru mine aşa cum cereau mâinile mele curate –


text:
Iahve m-a recompensat aşa cum cerea dreptatea mea – conform mâinilor mele curate care erau înaintea ochilor Săi.


text:
Cu cel integru, Tu Te comporţi cu integritate; dar recompensezi pe cel înşelător conform înşelăciunii lui.


text:
Cu Tine merg rapid şi în mare forţă împotriva invadatorilor! Cu Dumnezeul meu sar peste zidul consolidat!


text:
Când privesc la Dumnezeu, văd că metoda Lui este perfectă! Cuvintele lui Iahve sunt testate. El este un scut pentru toţi cei care Îl au ca adăpost.


text:
Îi pisez, făcându-i ca praful din bătaia vântului. Îi calc la fel cum procedez cu noroiul de pe drumuri.


text:
Tu mă scapi de acuzaţiile poporului; şi mă desemnezi să fiu conducătorul popoarelor. Mă slujeşte un popor pe care nu îl cunosc.


text:
Acestea sunt <i>(o parte dintre)</i> motive<i>(le)</i> pentru care Te voi lăuda printre popoare, Doamne; şi voi cânta laudă numelui Tău!”


text:
El facilitează regelui Său mari victorii şi oferă bunătate celui pe care l-a uns <i>(ca rege)</i> – lui David şi urmaşului lui, pentru totdeauna!


text:
Cerul relatează despre gloria lui Dumnezeu; şi bolta cerească vorbeşte despre lucrările făcute de mâinile Lui.


text:
Mesajul lor străbate întregul pământ; şi cuvintele lor ajung până la marginile lumii. El a amenajat în cer un cort soarelui.


text:
Acesta este ca un mire care iese din camera lui de nuntă; şi se comportă ca un luptător remarcabil care se bucură să alerge pe drum.


text:
Răsare la un capăt al cerului şi parcurge un drum în semicerc până la celălalt capăt al lui. Nimic nu se poate ascunde de căldura pe care o degajă!


text:
Legea lui Iahve este perfectă; ea produce bună-dispoziţie sufletului. Declaraţia lui Iahve este adevărată; ea aduce înţelepciune celui care nu era înţelept.


text:
Legile lui Iahve sunt corecte. Ele îmi bucură inima. Porunca lui Iahve este curată. Ea oferă lumină ochilor.


text:
Frica de Iahve este curată şi nu are sfârşit. Deciziile lui Iahve sunt corecte şi coerente. Ele se susţin <i>(şi se completează)</i> una pe cealaltă.


text:
Acestea sunt mai valoroase decât aurul. Valorează mi mult decât mult aur curat. Sunt mai dulci decât mierea care pică din faguri.


text:
Cine îşi cunoaşte greşelile făcute fără să ştie că a greşit? Iartă-mi greşelile pe care nu le cunosc!


text:
În acelaşi timp, păzeşte-l pe sclavul Tău de păcatele pe care le-ar putea face conştient – pentru ca să nu ajung apoi dominat de ele! Atunci voi fi integru şi nevinovat de un mare păcat.


text:
Îmi doresc ca aceste cuvinte pronunţate de gura mea şi dorinţa inimii mele să fie <i>(permanent)</i> înaintea Ta. Doamne, Tu eşti Stânca mea şi Salvatorul meu!


text:
Să îţi răspundă Iahve în ziua când ai un necaz <i>(şi-I soliciţi ajutorul)</i>; să te protejeze numele Dumnezeului lui Iacov!


text:
Atunci ne vom bucura de victoria ta şi vom înălţa numele Dumnezeului nostru! Iahve să îţi ofere un răspuns favorabil pentru toate cererile tale!


text:
Acum ştiu că Iahve îl salvează pe cel uns de El <i>(ca rege)</i>; şi îi va răspunde din sfântul Său cer, intervenind decisiv cu dreapta Lui ca să îi ofere o remarcabilă salvare.


text:
Ai făcut ca dorinţa inimii lui să devină realitate; şi nu ai respins cererea pe care Ţi-a făcut-o cu buzele lui!


text:
În ziua revelării Tale, îi vei face ca un cuptor aprins. Doamne, când Te vei mânia, îi vei înghiţi; şi îi va consuma focul!


text:
Dumnezeul meu, Dumnezeul meu, de ce m-ai abandonat? Eşti atât de departe! Tu nu intervii pentru a schimba situaţia mea, deşi am nevoie de salvare! Şi totuşi, eu strig spre Tine!


text:
Dumnezeul meu, strig ziua, dar nu îmi răspunzi; <i>(apoi)</i> strig <i>(şi)</i> noaptea, dar nu mă pot odihni.


text:
au strigat spre Tine şi au fost scăpaţi. Au sperat că vei interveni în favoarea lor; şi nu au fost dezamăgiţi.


text:
Mi se usucă forţa ca argila; iar limba mi se lipeşte de partea de sus a interiorului gurii, pentru că m-ai adus aproape de pământul în care sunt puşi morţii.


text:
Mă înconjoară nişte câini şi mă învăluie un grup de oameni păcătoşi. Mi-au perforat atât mâinile, cât şi picioarele.


text:
Dar Tu, Doamne, nu Te îndepărta! Tu eşti forţa mea <i>(de care am nevoie)</i>. Vino repede ca să îmi ajuţi!


text:
Cei care vă temeţi de Iahve, lăudaţi-L! Voi, toţi urmaşi ai lui Iacov, glorificaţi-L! Temeţi-vă de El, voi toţi care sunteţi urmaşi ai lui Israel!


text:
El nu desconsideră necazul celui sărac şi nici nu ignoră pe omul defavorizat care este fără ajutor. Nu Îşi ascunde faţa de el, ci îl ascultă când strigă spre El implorându-I ajutorul.


text:
Tu eşti cauza laudelor mele în marea adunare! Îmi voi respecta jurămintele pe care le-am făcut înaintea celor care se tem de Tine!


text:
Oamenii săraci vor mânca şi se vor sătura. Cei care Îl caută pe Iahve, Îl vor lăuda. Să vi se bucure sufletul pentru eternitate!


text:
Oameni de la toate marginile pământului îşi vor aminti şi se vor întoarce la Iahve. Toate familiile popoarelor se vor închina înaintea Lui;


text:
Toţi marii conducători ai pământului vor mânca şi I se vor închina. Vor îngenunchea înaintea Lui toţi cei care ajung în final să fie puşi în pământ; pentru că <i>(vor realiza cu toţii că)</i> nu pot să îşi păstreze viaţa.


text:
Urmaşii <i>(lor)</i> Îi vor sluji; şi se va povesti următoarelor generaţii despre <i>(cine este şi ce a făcut)</i> Iahve.


text:
Ei vor veni şi vor proclama dreptatea Lui. Vor relata poporului care se va naşte despre lucrarea lui Iahve.


text:
Chiar dacă voi trece prin valea umbrei morţii, nu îmi este frică; şi astfel, nu mi se întâmplă nimic rău, pentru că Tu eşti cu mine. Tu mă mângâi cu nuiaua Ta şi cu toiagul Tău.


text:
Sunt convins că fericirea şi bunătatea <i>(Ta)</i> mă vor însoţi în toate zilele vieţii mele; şi voi locui în casa lui Iahve cât voi trăi!


text:
Pământul, împreună cu tot ce există pe el – lumea şi locuitorii ei – este <i>(în)</i> proprietatea lui Iahve!


text:
Acela care are mâinile nevinovate, a cărui inimă este curată, care nu îşi implică sufletul în minciună şi care nu jură ca să înşele.


text:
Cine este acest Rege al gloriei? Iahve, Luptătorul care are <i>(cea mai)</i> mare forţă. El este un luptător remarcabil în timpul confruntării!


text:
Dumnezeul meu, în Tine mă încred. Doresc să nu fiu dezamăgit; şi să nu se bucure duşmanii mei văzând ce se întâmplă cu mine!


text:
Da, toţi cei care speră în intervenţia Ta, nu vor fi dezamăgiţi; ci le va fi ruşine doar acelora care decid fără justificare să nu Îţi rămână fideli.


text:
Ghidează-mă în <i>(viaţă, ca să promovez)</i> adevărul Tău. Învaţă-mă; pentru că Tu eşti Dumnezeul salvării mele! Toată ziua, speranţa mea este în Tine.


text:
Nu îţi aminti de păcatele făcute de mine în perioada tinereţii mele şi nici de greşelile mele; ci aminteşte-Ţi de mine conform bunătăţii Tale. Doamne, fă acest lucru pentru bunătatea Ta!”


text:
Iahve este bun şi corect. Aşa se explică de ce le dă El învăţătură celor păcătoşi, arătându-le drumul <i>(corect)</i>.


text:
Iahve îi ghidează pe cei umili, ca să aleagă şi să ia decizii corecte; şi îi învaţă metodele Lui pe cei care sunt modeşti.


text:
Pentru cei care respectă legământul şi care se conformează cerinţelor lui Iahve, toate deciziile Sale sunt luate cu bunătate şi în baza adevărului.


text:
Recomandarea lui Iahve este oferită celor care se tem de El; iar legământul Lui le asigură învăţătura.


text:
Păzeşte-mi sufletul şi salvează-mă! Nu mă lăsa să ajung să râdă ei de mine; pentru că eu mă încred în Tine!


text:
Nu îmi lua sufletul împreună cu cei păcătoşi! Nu îmi lua viaţa împreună cu cei care fac să curgă sânge.


text:
Iahve este lumina şi salvarea mea; de cine să mă tem? Iahve este refugiul vieţii mele; de cine să îmi fie frică?


text:
Atunci când se apropie de mine oamenii răi care vor să îmi devoreze carnea, tocmai ei – exploatatorii şi duşmanii mei – se împiedică şi cad.


text:
Chiar dacă ar înainta o armată împotriva mea, tot nu mi s-ar agita inima; şi chiar dacă s-ar declanşa un război împotriva mea, aş sta liniştit.


text:
Cer de la Iahve un singur lucru; şi insist să îl am. Doresc să locuiesc în casa Lui în toate zilele vieţii mele – ca să privesc frumuseţea lui Iahve şi să Îl caut în templul Lui.


text:
El mă va ascunde în coliba Sa în acea zi rea; mă va proteja în locul secret al cortului Său şi mă va ridica <i>(să stau la adăpost)</i> pe o stâncă.


text:
Deja mi se înalţă capul deasupra duşmanilor care mă înconjoară. Voi aduce la cortul Lui sacrificii, în timp ce goarnele vor suna. Voi cânta şi Îl voi lăuda pe Iahve.


text:
Nu Ţi-o ascunde de mine; şi nu îndepărta cu supărare pe sclavul Tău! Tu eşti ajutorul meu! Nu mă uita şi nu mă abandona! Tu eşti Dumnezeul salvării mele!


text:
Doamne, învaţă-mă să îmi trăiesc viaţa conform metodelor recomandate de Tine. Condu-mă pe drumul bun – din cauza duşmanilor mei!


text:
Nu permite sufletului meu să ajungă al discreţia duşmanilor mei – pentru că împotriva mea se ridică nişte martori mincinoşi care suflă numai violenţă.


text:
Speranţa ta să fie în Iahve! Îţi doresc să beneficiezi de forţa de care ai nevoie; şi încurajează-ţi inima! Speranţa ta să se bazeze pe intervenţia lui Iahve!


text:
„Doamne, strig <i>(cerând ajutor)</i> la Tine! Stânca mea, să nu rămâi surd la această strigare; pentru că altfel mă voi asemăna cu cei care coboară în groapă!


text:
Ascultă vocea mea care Te roagă atunci când strig spre Tine şi când îmi ridic mâinile spre locul Tău foarte sfânt!


text:
Nu mă condamna împreună cu cei răi, ca un complice cu răufăcătorii care vorbesc de pace semenului lor în timp ce au în inimă numai răutate.


text:
Recompensează-i conform faptelor lor şi în acord cu răutatea lucrărilor lor. Dă-le tot ce reclamă faptele mâinilor lor! Întoarce împotriva lor recompensa adecvată <i>(faptelor lor)</i>!


text:
Ei nu ţin cont de lucrările lui Iahve şi de faptele mâinilor Lui. Din această cauză, El îi va dărâma şi nu îi va mai construi vreodată!


text:
Iahve este forţa şi protecţia mea! În El mi se încrede inima; şi <i>(astfel)</i> sunt ajutat. Aşa se explică de ce inima mea mă determină să chiui de bucurie şi să Îl laud prin cântecele mele!


text:
Vocea lui Iahve răsună deasupra apelor. Dumnezeul gloriei face să bubuie tunetul. Iahve este deasupra marilor ape.


text:
Vocea lui Iahve apleacă stejarii şi lasă copacii pădurilor fără frunze. În templul Său, toţi strigă: „Glorie!”


text:
Doamne, Tu ai scos sufletul meu din locuinţa morţilor. M-ai adus la viaţă din mijlocul celor care coboară în groapă.”


text:
Mânia lui Iahve durează foarte puţin; dar bunătatea Lui este pentru întreaga viaţă. Deşi plânsul mă poate afecta noaptea, dimineaţa vine bucuria.


text:
Ce avantaj ar aduce moartea mea, atunci când cobor în groapă? Poate să Te laude pământul? Oare poate el să vorbească despre consecvenţa <i>(bunătăţii)</i> Ta<i>(le)</i>?


text:
„Doamne, la Tine caut <i>(un loc de)</i> adăpost! Să nu ajung vreodată să îmi fie ruşine! Salvează-mă, pentru că Tu eşti corect!


text:
Apleacă-Ţi urechea spre mine; şi acţionează repede, ca să mă scapi! Fii pentru mine <i>(ca)</i> o stâncă unde mă pot adăposti şi <i>(ca)</i> o fortăreaţă consolidată – ca să pot fi salvat!


text:
În mâinile Tale îmi ofer spiritul, ca să fie protejat! Tu m-ai salvat, Doamne. Tu eşti Dumnezeul adevărului!


text:
Urăsc pe cei care se lipesc de idoli – acei zei care nu au nicio valoare; dar Eu mă încred în Iahve!


text:
Mă voi bucura şi voi fi vesel datorită bunătăţii Tale – pentru că mi-ai văzut necazul şi ai cunoscut chinul sufletului meu.


text:
Tu nu m-ai lăsat să ajung la discreţia duşmanului; ci mi-ai aşezat picioarele într-un loc fără pericole.


text:
Doamne, ai milă de mine; pentru că sunt în dificultate! De atâta întristare, mi se topesc ochii, sufletul şi stomacul.


text:
Îmi termin viaţa în durere şi îmi trăiesc ultimii mei ani în întristare. Forţa mea <i>(de altădată)</i> îmi este redusă din cauza vinovăţiei mele; şi mi se topesc oasele.


text:
Din cauza tuturor adversarilor mei, am ajuns să îmi fie ruşine. Am devenit o persoană la care vecinii mei se uită speriaţi. Sunt o sperietoare pentru cei care mă cunoscuseră. Oamenii care mă văd pe stradă, fug de mine.


text:
Sunt uitat de inimile oamenilor – ca atunci când aş fi <i>(deja)</i> mort. Am ajuns ca un vas spart.


text:
Aud cum vorbesc <i>(ei)</i> în şoaptă <i>(despre mine)</i> – şi peste tot este numai teroare! Ei decid împreună împotriva mea, planificând să îmi ia viaţa.


text:
Nu mă lăsa să ajung să îmi fie ruşine, Doamne, – pentru că la Tine strig implorând ajutor – ci fă să le fie ruşine celor răi. Linişteşte-i pentru totdeauna, aducându-i în locuinţa morţilor!


text:
Să fie amuţite buzele mincinoase care vorbesc cu aroganţă, cu mândrie şi cu desconsiderare împotriva omului corect.


text:
Cât de mare este bunătatea Ta, păstrată pentru cei care se tem de Tine! Ea se revelează celor care se încred în Tine; şi este văzută de ceilalţi oameni!


text:
Tu îi ascunzi <i>(pe cei care se încred în Tine)</i> la adăpostul feţei Tale; şi îi protejezi de comploturile oamenilor. Îi păzeşti în cortul Tău de limbile care produc scandal.


text:
Să fie binecuvântat Iahve, pentru minunata Lui bunătate pe care Şi-a manifestat-o faţă de mine când eram într-un oraş asediat!


text:
M-am grăbit când am zis: «Sunt alungat din faţa Ta!» Da, Tu ai ascultat ce Te-am rugat atunci când am strigat spre Tine”


text:
Iubiţi-L pe Iahve, voi toţi care sunteţi credincioşii Lui; pentru că El protejează pe cei care Îi sunt loiali, dar le oferă celor mândri exact ce merită!


text:
Acela căruia Iahve nu îi ia în considerare vina şi în spiritul căruia nu există înşelăciune, este <i>(tot)</i> fericit!


text:
Atât ziua cât şi noaptea, mâna Ta mă apăsa. Forţa mea se diminuase; şi ajunsesem ca o plantă uscată de căldura verii.


text:
Atunci mi-am recunoscut păcatul şi nu Ţi-am ascuns vina mea. Am zis: „Îmi voi recunoaşte <i>(în faţa)</i> lui Iahve nedreptăţile pe care le-am comis!” Şi Tu mi-ai iertat vina şi păcatul.


text:
Astfel, fiecare credincios să Ţi se roage atunci când este timpul pentru acest lucru; şi când apele <i>(care vor ameninţa cu revărsarea lor)</i> vor fi mari, pe el nu îl vor afecta.


text:
„Tu eşti un adăpost pentru mine! Tu mă vei păzi de necaz şi mă vei înconjura cu cântece <i>(care vorbesc)</i> de<i>(spre)</i> salvare!”


text:
„Eu te voi instrui şi te voi învăţa drumul pe care trebuie să mergi; te voi ghida şi voi veghea cu ochiul Meu, urmărindu-te.


text:
Nu fi ca un cal sau ca un măgar – animale fără discernământ – care se apropie de tine doar dacă sunt legaţi cu un frâu şi cu o zăbală!”


text:
Omul rău are multe dureri; dar cel care se încrede în Iahve, este înconjurat de bunătate<i>(a Lui)</i>.


text:
„Bucuraţi-vă în Iahve! Voi, cei care sunteţi corecţi, fiţi veseli! Toţi cei care aveţi inima cinstită, manifestaţi-vă bucuria, strigând!”


text:
„Voi care sunteţi corecţi, bucuraţi-vă în Iahve; pentru că lauda <i>(la adresa Lui)</i> se potriveşte celor integri!


text:
Cântaţi-I un nou cântec! Să se audă sunete plăcute produse de corzile instrumentelor; şi strigaţi de bucurie!


text:
Cerul a fost conceput prin Cuvântul lui Iahve; şi toate corpurile lui au fost create prin suflarea gurii Sale.


text:
Toţi oamenii de pe pământ să recunoască autoritatea <i>(absolută a)</i> lui Iahve! Să le fie frică de El tuturor locuitorilor lumii;


text:
pentru că atunci când El vorbeşte, ce a spus gura Lui, se şi întâmplă! El dă ordin; şi ce a ordonat, se execută!


text:
dar planul Lui rămâne <i>(valabil pentru)</i> etern<i>(intate)</i> şi deciziile inimii Sale sunt permanent aplicabile, din generaţie în generaţie.


text:
Poporul care Îl are pe Iahve ca Dumnezeu, este fericit; pentru că El Şi l-a ales să fie moştenirea Lui!


text:
Regele nu este salvat prin mărimea armatei lui; şi nici luptătorul nu este scăpat datorită forţei lui.


text:
Dar ochiul lui Iahve veghează remarcând pe cei care se tem de El; şi îi urmăreşte pe aceia care privesc cu speranţă la bunătatea Lui,


text:
Doamne, dorim ca bunătatea Ta să ne favorizeze – direct proporţional cu speranţa noastră pe care o avem în Tine!”


text:
Voi, care sunteţi sfinţii Lui, temeţi-vă de El; pentru că cei care se tem de Iahve, nu sunt privaţi de niciun lucru bun!


text:
Acela să aibă grijă ca limba lui să nu pronunţe ceva rău; şi să îşi ferească buzele de cuvinte înşelătoare!


text:
Dar faţa lui Iahve este împotriva celor care comit ce este rău, ca să le şteargă amintirea de pe pământ.


text:
Iahve este aproape de oamenii cu inima afectată de durere <i>(emoţională)</i> şi îi salvează pe cei care sunt extenuaţi în spiritul lor.


text:
Răul pe care îl comite omul nedrept, îi va aduce moartea; şi oamenii care îl urăsc pe cel corect, vor fi pedepsiţi.


text:
Scoate-Ţi lancea şi acţionează împotriva persecutorilor mei! Spune sufletului meu: «Eu sunt salvarea ta!»


text:
Fă să le fie ruşine. Umileşte-i pe cei care intenţionează să îmi ia viaţa. Să fie determinaţi să se retragă; şi să le fie astfel ruşine celor care planificau să<i>(-mi)</i> facă ce este rău!


text:
Au pus în secret o capcană pentru mine, fără să aibă vreun motiv; şi au săpat o groapă sufletului meu.


text:
Din această cauză, să îi ajungă dezastrul în mod surprinzător; şi să fie prinşi în capcana pe care au instalat-o pentru mine. Să cadă în ea în timpul dezastrului.


text:
Întreaga mea fiinţă va exclama: «Doamne, cine este ca Tine capabil să îl salveze pe omul sărac de acela care avea o forţă mai mare decât el? Tu îl ajuţi pe cel sărac şi fără ajutor, scăpându-l de jefuitorul lui!»


text:
Şi totuşi, când ei erau bolnavi, eu mă îmbrăcam cu sac şi sufletul meu era modest în timp ce posteam <i>(pentru ei)</i>. Când rugăciunile mele nu primeau răspuns,


text:
mă comportam <i>(cu ei)</i> ca un prieten şi chiar ca un frate. Umblam plângând, ca unul care îşi boceşte mama. Stăteam cu capul plecat, afectat de întristare.


text:
Dar acum când am ajuns eu în dificultate şi mă împiedic, ei se bucură şi se adună ca să discute împotriva mea. Îmi dau lovituri în secret. Sunt continuu atacat de ei.


text:
Doamne, cât vei mai privi la ei <i>(fără să intervii în favoarea mea)</i>? Scapă-mi sufletul de distrugerile lor şi salvează viaţa mea de aceşti pui de lei; pentru că este o viaţă care are valoare!


text:
Apoi Te voi lăuda în marea adunare, Te voi onora în mijlocul unui popor <i>(format din oameni)</i> fără număr.


