# info

name: detailed_info
value:
<b>Biblia sau dumnezeiasca Scriptură a Vechiului şi a Noului Testament tradusă după textele originale ebraice şi greceşti de preoţii profesori Vasile Radu şi Gala Galaction din înalta iniţiativă a majestăţii sale regelui Carol II. Ediţia a 2-a tipărită în 1939 la Bucureşti.</b><p/><b>Copyright: </b>Domeniu Public


# introductions

introduction:
<h2>Prefață</h2><div style='text-indent: 1em;'><h3 align='center'>PREA ÎNĂLŢATULUI<br>ŞI BINE CREDINCIOSULUI NOSTRU STĂPÂN, <br>MAJESTĂŢII SALE REGELUI CAROL II</h3></p><p><b>MAJESTATE</b>,</p><p><i>Un cărturar englez, vorbind de Biblia poporului său, spune următoarele: «Când cineva mi-aduce această Biblie engleză, cumpărată cu câţiva bani, eu o văd stropită de lacrimi şi tipărită nu cu slove obişnuite de tipar, ci cu viul sânge al unora dintre cei mai nobili şi mai buni fii ai Angliei».</p><p>Cugetând la Sfânta noastră Scriptură românească şi la obârşiile ei, amintirile şi icoanele pe care ea ni le rechiamă nu urcă până la acele culmi zbuciumate şi tragice ale trecutului Bibliei engleze. Printr’o deosebită binecuvântare a Dumnezeului părinţilor noştri, noi Românii, păstrând cu scumpătate sfintele cărţi bisericeşti şi predaniile ortodoxe, n’am cunoscut certurile şi războaiele religioase. Cu toate că, bisericeşte, neamul nostru a fost multă vreme stăpânit întâi de limba slavonă şi mai târziu de limba grecească, totuşi strădania noastră de neatârnare a fost paşnică şi fără silnicii. Luptătorii pentru românizarea Bisericii noastre au dus luptă de cărturari, în chiliile mănăstirilor, în cămările vlădicilor şi în preajma întâielor tiparniţe întemeiate în ţările româneşti. Coresi, vlădica Simion Ştefan, stolnicul Constantin Cantacuzino şi fraţii Greceni, însuşi ieromonahul unit Samuil Micu… au îndeplinit migăloasa lor lucrare în atmosfera tihnită şi neştiutoare de răzvrătire a Bisericii strămoşeşti.</p><p>Mai târziu, Mitropolitul Gavriil Bănulescu al Basarabiei, Episcopul Filotei al Buzăului, Mitropolitul Andrei Şaguna al Ardealului au îndemnat la retipărire şi au retipărit una şi aceeaşi Biblie, moştenită de la părinţi şi pe care, pe ici pe colo, o mai potriveau vlădicii editori sau sfetnicii lor teologi. Poporul românesc, închinându-se de la începutul veacului al XVIII-lea în două biserici, a trăit mai departe o viaţă bisericească nebântuită de turburări iscate din pricina credinţei, cinstind şi citind aceeaşi Sfântă Scriptură, şi nemolipsit de propaganda sectelor protestante şi neoprotestante.</p><p>După marele război, prefaceri adânci s’au arătat pe toate tărâmurile vieţii popoarelor şi prefaceri adânci au început să se arate şi pe tărâmul sufletesc şi bisericesc al obştiei româneşti. Viaţa bisericească patriarhală de altădată a neamului nostru, cu una şi aceeaşi credinţă ecumenică, cu aceeaşi constituţie episcopală şi cu acelaşi Jertfelnic, a rămas în amurgul istoriei. Zguduirile şi schimbările aduse de marele război, revărsarea neamurilor peste neamuri şi împestriţarea credinţelor (lucru de neînlăturat la glorioasa închegare a României actuale) ne-au adus o situaţie nouă bisericească, aprig caracterizată prin rivalităţile confesionale, prin zeloasa activitate a sectelor neoprotestante şi prin pasiunea pentru citirea şi răspândirea Bibliei. Noua lume, pasionată de Biblie, dar răzvrătită faţă de dogmele şi de tradiţiile Sfintei Biserici şi constituită în corporaţii sectare protivnice, şi-a făurit o nouă traducere a Cărţii Sfinte, pe care o răspândeşte cu mare belşug în toate straturile poporului.</p><p>Biserica naţională ortodoxă, dându-şi seama de schimbarea vremilor şi de zămislirea primejdiilor, a căutat să stăvilească propaganda sectaro-protestantă, retipărind Biblia noastră tradiţională, întemeiată pe versiunea elinească a Celor Şaptezeci, după ce a trecut-o printr’o temeinică revizuire şi, în bună parte, printr’o largă muncă de traducere nouă. Patriarhul ţării, Sanctitatea Sa D. D. Dr. Miron, a pus la lucru încercata destoinicie de cărturar biblic a I. P. S. Sale Mitropolitul Moldovei şi Sucevei D. D. Nicodim, cum şi strădania mai jos semnaţilor servitori ai Majestăţii Voastre, şi a tipărit întreaga Sfântă Scriptură (după câteva tipărituri parţiale, mai vechi) în trecutul an 1936.</p><p>În împrejurările încurcat împletite ale ceasului de faţă, silinţele, munca şi opera Sfintei noastre Biserici aveau nevoie de ajutor şi de întregire. În lupta deschisă cu sectanţii mai vechi şi de ultimă oră, Biblia retipărită de Biserică va fi prea puţin folosită, atât de sectanţi cât şi de misionarii noştri ortodocşi. Sectanţii nu primesc cercetări şi discuţii decât pe baza textului biblic tălmăcit din originalul ebraic, iar misionarii noştri sunt constrânşi, spre marea lor părere de rău, să se slujească tot de textul sectanţilor.</p><p>Majestatea Voastră, Regele drept credincios al României Mari, reînviind purtările de grijă, drepturile şi pildele vechilor noştri voevozi iubitori de carte şi iubitori de biserică, aţi adus Bisericii româneşti sprijinul Vostru regal şi i-aţi dăruit un dar pe care numai Majestatea Voastră avea dreptul şi puterea să-l ordone şi să-l pogoare până la noi.</p><p>Ne-aţi poruncit să încordăm din nou energiile noastre şi să pregătim pentru Fundaţia pentru Literatură şi Artă «REGELE CAROL II» această Biblie. Am împlinit porunca Maiestăţii Voastre. Ne-am întors la lucru, am recercetat în amănunţime partea noastră de traducere, încăpută în Biblia din 1936, şi am tradus din nou, din textul original ebraic, toate acele cărţi care până acum fuseseră tălmăcite numai din Septuaginta. Regele de azi repeta, norocos şi consecvent, porunca dată de către Principele Carol, în anul 1923, la întemeierea Fundaţiei «Principele Carol», unuia din noi mai jos semnaţii, ca să-I lucreze o nouă traducere a întregii Sfinte Scripturi.</p><p>Cu Biblia de azi, dăruiţi un dar cu adevărat regesc studenţimii noastre teologice şi îndeobşte preoţilor noştri licenţiaţi în teologie. Programul facultăţilor de teologie din România impune studenţilor învăţământul limbii ebraice şi exegeza Vechiului Testament, făcută după textul original. Studenţii teologi se deprind de la început să vadă în Vechiul Testament ebraic depozitul cel adevărat al revelaţiunii vechi-testamentare, iar pe toate celelalte versiuni (adică traduceri vechi şi noi ale Vechiului Testament) să le aşeze mai prejos decât Biblia Ebraică. Alcătuitorii programului Facultăţilor de Teologie, adică înaltele autorităţi şcolare, în înţelegere cu înaltele autorităţi bisericeşti, au socotit — la noi ca şi aiurea — că studenţii teologi trebue să pornească, în studiul exegetic al Vechiului Testament, de la textul de obârşie. Dar ştiut este că în Facultăţile noastre teologice studiul limbii ebraice nu este împins atât de departe, încât să facă pe studenţi destul de familiari cu limba ebraică. Ieşind din facultate, tânărul teolog, chiar când are dispoziţii filologice, rar se mai întoarce la gramatica ebraică şi la dicţionarul lui Gesenius. El rămâne încredinţat că adevărata Biblie a Vechiului Testament este Biblia Ebraică, pe care învăţământul teologic i-a propus-o cu întâietate, dar, în acelaşi timp, rămâne cu părerea de rău că între el şi textul ebraic nu există nici legătură directă, nici tălmaci ortodox. Mai târziu, când, în viaţa lui de preot sau în cariera lui de profesor de religie, va avea nevoie să stabilească starea de obârşie a vre-unui loc biblic, el va fi constrâns să alerge la una din traducerile (în circulaţie universală) franceză, engleză, germană sau, în cazul cel mai umil, la una din Bibliile româneşti, aduse nouă de prozelitismul protestant… Iar în cugetul lui va rătăci mereu nedomirirea că textul ebraic al Vechiului Testament n’a găsit la noi, până astăzi, nici un traducător, teolog ortodox.</p><p>Îndeplinind zi de zi porunca pe care ne-aţi dat-o, am întrevăzut o perspectivă şi o speranţă de sub cerurile viitorului. Un gând bun şi românesc, o adăstare, astăzi de abia cu lumină de candelă, au nălucit înaintea sufletului nostru. Şi Majestatea Voastră aţi sporit această lumină şi aţi făcut să tresară de nădejde inima noastră, rostind la Blaj, la serbările «Astrei», în ziua de 20 Septemvrie 1936, aceste cuvinte, vrednice să fie păstrate pe table de aramă:</p><p>«… toţi cei ce simt româneşte şi creştineşte să-şi întindă mâna peste nevoile, peste micile deosebiri ale zilei şi să lucreze la plămădirea sufletului acestui popor, care, fie el ortodox, fie el unit, tot popor creştin şi tot popor român este».</p><p>Este sfioasa şi negrăita năzuinţă a servitorilor Majestăţii Voastre ca această Biblie a ostenelilor lor să ajungă într’o zi – după ce va fi cunoscută, discutată, verificată – Biblia neamului nostru întreg şi a viitoarei noastre reîntâlniri bisericeşti.</p><p>MAJESTATE,</p><p>Ne-aţi chemat la Fundaţia pentru Literatură şi Artă «REGELE CAROL II» şi ne-aţi întovărăşit cu falanga culturală care se strădueşte să institue în poporul nostru întâietatea cărţii româneşti. Sfânta Scriptură este Cartea Revelaţiunii Divine, Opera Sfântului Duh, insuflată marilor profeţi ai Vechiului şi ai Noului Testament, dar este totdeodată şi un măreţ monument literar, un cedru din Libanul literaturii universale, cu rădăcini înfipte în stâncile Egiptului, ale Arabiei şi ale Canaanului şi cu mistica-i cunună revărsată peste cetăţile din primul veac al creştinătăţii: Ierusalimul, Antiohia şi Corintul, Efesul, Alexandria şi Roma. Sfânta Scriptură, prin minunată şi multiplă binecuvântare, a odrăslit şi odrăsleşte pururea, ca toiagul lui Aaron, prima frunte de flori în toate literaturile naţionale creştine. Printre literaturile europene, literatura engleză şi literatura germană au început primăvara lor cu traducerea Sfintei Scripturi. Biblia engleză precede opera lui Shakespeare. Biblia lui Luther deschide cale lui Klopstock şi lui Goethe.</p><p>La noi Românii, deşi Biblia principelui Şerban Cantacuzino este cu aproape două sute de ani mai veche decât Alecsandri, Odobescu şi Eminescu, Creangă, Caragiale şi Coşbuc, totuşi, pentru anumite pricini proprii stării noastre bisericeşti şi culturale, nu se poate dovedi că ea a avut asupra lor o înrâurire prea statornică şi hotărîtoare. Cu atât mai mare cuvânt simţim azi cu toţii că Sfânta Scriptură trebue să-şi îndeplinească, la noi, rodnica ei menire şi să pătrundă ca o reţea de apă vie ogoarele inimii şi ale literaturii româneşti.</p><p>Aţi hotărît, Majestate, ca între atâtea cărţi pe care Fundaţiile Regale le pun la îndemâna cititorilor români să fie – ca Operă Eternă şi ca Prima Carte din lume – şi Sfânta Scriptură. Înţelegem prea bine că «Regele Culturii» nu putea să lase afară din amfiteatrul său cultural blocul Sfintei Scripturi, cel ce, cu altă lature a lui, formează perete în Biserica străbună. Aşteptăm cu bucurie acest dar august, dăruit neamului nostru şi menit să se răspândească şi în colibe şi în palate, şi pe mesele cărturarilor şi pe pupitrele studenţilor, şi printre iubitorii cucerniciei şi printre căutătorii poeziei.</p><p>Sarcina pe care ne-aţi dat-o şi care a însemnat o culminaţie în străduinţele noastre şi în munca noastră ştiută şi neştiută, începută de câteva decenii, ne-a pus statornic înainte problema limbii literare cuvenite unei traduceri a Sfintei Scripturi. Ne-am silit să ţinem, în traducerea aceasta, o cale mijlocie, nelăsăndu-ne înduplecaţi nici de cei ce doreau să regăsească în noua Biblie toate arhaismele şi tot graiul traducătorilor Bibliei de la 1688, nici de progresiştii şi neolatiniştii de azi, care ar voi să şteargă din limba noastră toate dovezile lungului nostru trai laolaltă cu alte neamuri fără de obârşie romană. Este un adevăr pe care îl întărim cu smerenie în faţa Majestăţii Voastre: graiul omului are în el nestatornicia şi fluiditatea a tot ce este omenesc şi pământesc. După cum în moravuri, în port, în traiul zilnic, în diferitele aspecte ale vieţii sociale, totul se mişcă şi se schimbă, cu paşi de ani sau de veacuri, după amestecate şi felurite înrâuriri şi după mersul vieţii universale, întocmai aşa este şi cu graiul dintre noi. Oamenii înţelepţi au observat şi au spus de mult că vorba omului îndeplineşte o slujbă în unele privinţe asemănătoare cu slujba îndeplinită de monetă. Cuvântul este un mijloc de contact, de schimb şi (ca şi la bani) de adunare de comori. Cui i-a trecut prin gând, vreodată, că s’ar putea înveşnici un sistem monetar? Care om cuminte poate să ne ceară să oprim în loc şi să proclamăm «Ne varietur» cutare vârstă sau cutare fază a unei limbi, încă vie şi în necontenită transformare?</p><p>Dar graiul nostru cel neodihnit şi evolutiv poate să fie oprit în loc şi lăsat moştenire celor ce ne vor urma: pe plăci de aramă, pe ziduri de temple şi de mausolee, în operele poeţilor de geniu şi în traducerile Sfintei Scripturi. Sfânta Scriptură are, de trei mii de ani, puterea să fixeze, pe calea popoarelor şi în viaţa limbilor, unele etape ale lexicului şi ale sintaxei. Când şi când, Biblia înscrie, prin traducerea ei, în istoria neamurilor iubitoare de Christos, mari momente religioase şi literare. Ne-am dat osteneala, Majestate, să umplem sacrele măsuri ale Cărţii Eterne cu lamura limbii româneşti, aşa cum am deprins-o din gura mamei, aşa cum am învăţat-o din cărţile clasicilor români şi aşa cum ne-o impune astăzi, către mijlocul secolului al XX-lea, treapta ei de dezvoltare şi de îmbogăţire. Pentru graiul pus de noi în Sfânta Carte, Vă aducem chezăşie, Majestate, unul: Vrancea tinereţii lui şi lunga lui deprindere cu limba cărţilor bisericeşti, iar celălalt: patruzeci de ani de activitate literară, încununată deunăzi chiar de mâna Majestăţii Voastre.</p><p>Cu voinţă rectilinie, necurmat aceeaşi de cel puţin paisprezece ani, Majestatea Voastră aţi voit, aţi poruncit, aţi făcut să crească din sârguinţa noastră de cărturari bisericeşti, profesori de Exegeza Vechiului şi Noului Testament, mobilizaţi la Fundaţia pentru Literatură şi Artă «REGELE CAROL II», această nouă traducere a Cărţii Eterne, îngăduiţi traducătorilor acestei Biblii să salute adânc steaua Voastră regală şi să fericească pe Majestatea Voastră că V’a ajutat Domnul şi Dumnezeul şi Mântuitorul nostru Iisus Christos să aşezaţi numele Vostru în rând cu numele Regilor de sfântă pomenire din Israil, cei ce ctitoreau şi împodobeau Casa Viului Dumnezeu, cei ce porunceau ca Legea-I Sfântă să fie împrospătată în inima poporului.</p><p>MAJESTATE,</p><p>Înaintea celor de faţă şi a celor viitori, daţi-ne Augusta Voastră împuternicire să chemăm Biblia aceasta, pentru ca astfel să-i rămână numele şi astfel să se pomenească, în neam de neamul nostru:</i><p align='center'>BIBLIA REGELE CAROL II.</p><p align='left'>Suntem, Majestate, ai Majestăţii Voastre<br>prea smeriţi ostenitori<br>Pr. VASILE RADU şi GALA GALACTION</p><p align='right'>Bucureşti, Octombrie 1937.</p></div>


# verses

text:
Şi pământul era fără chip şi pustiu şi întuneric era deasupra adâncului, iar Duhul lui Dumnezeu se purta pe deasupra apelor.


text:
Şi a numit Dumnezeu lumina ziuă şi întunericul l-a numit noapte. Şi a fost seară şi a fost dimineaţă: ziua întâia.


text:
Şi a făcut Dumnezeu tăria cerului şi a despărţit apele care sunt dedesubtul tăriei de apele care sunt deasupra tăriei. Şi s’a făcut aşa.


text:
Şi a zis Dumnezeu: «Să se adune apele cele de sub cer la un loc şi să se ivească uscatul». Şi s’a făcut aşa.


text:
Şi a numit Dumnezeu uscatul pământ, iar adunarea apelor a numit-o mări. Şi a văzut Dumnezeu că este bine.


text:
Şi a zis Dumnezeu: «Să odrăslească pământul pajişte verde, ierburi având sămânţă în ele şi pomi roditori, care să facă, după soiul lor, roade cu sămânţă în ele, pe pământ». Şi s’a făcut aşa.


text:
Şi pământul a odrăslit pajişte verde, ierburi având sămânţă în ele, după neamul lor, şi pomi roditori, cu rod care are sămânţă în el, după neamul lor. Şi a văzut Dumnezeu că este bine.


text:
Şi a zis Dumnezeu: «Să fie luminători pe bolta cerului, ca să despartă ziua de noapte şi să fie semne ale anotimpurilor, ale zilelor şi ale anilor.


text:
Deci a făcut Dumnezeu cei doi luminători mari: luminătorul cel mai mare, ca să stăpânească ziua, şi luminătorul cel mai mic, ca să stăpânească noaptea, precum şi stelele.


text:
Şi să stăpânească peste zi şi peste noapte şi să despartă lumina de întuneric. Şi a văzut Dumnezeu că este bine.


text:
Şi a zis Dumnezeu: «Să mişune apele de sumedenie de jivine cu viaţă în ele şi păsările să zboare pe pământ şi pe întinsul cerului».


text:
Şi a făcut Dumnezeu chiţii cei mari şi toate vietăţile viermuitoare de care mişună apele, după soiul lor, şi toate păsările zburătoare, după soiul lor. Şi a văzut Dumnezeu că este bine.


text:
Şi le-a binecuvântat Dumnezeu zicând: «Prăsiţi-vă şi vă înmulţiţi şi umpleţi apele mărilor şi păsările să se înmulţească pe pământ».


text:
Şi a zis Dumnezeu: «Să scoată pământul fiinţe vii după fel şi fel: dobitoace, târîtoare şi fiare, după soiul lor». Şi s’a făcut aşa.


text:
Şi a făcut Dumnezeu fiarele pământului, după soiul lor, şi dobitoacele după soiul lor şi toate târîtoarele de pe pământ, după soiul lor. Şi a văzut Dumnezeu că este bine.


text:
Şi a zis Dumnezeu: «Să facem om, după chipul nostru şi după asemănarea noastră, care să aibă stăpânire peste peştii mării şi peste păsările cerului şi peste dobitoace şi peste tot pământul şi peste toate jivinele care se târăsc pe pământ.


text:
Şi a făcut Dumnezeu pe om, după chipul său, după chipul lui Dumnezeu l-a făcut, bărbat şi femeie i-a făcut.


text:
Şi i-a binecuvântat pe ei Dumnezeu şi le-a zis lor Dumnezeu: «Fiţi roditori şi vă înmulţiţi, şi umpleţi pământul şi supuneţi-l, şi stăpâniţi peste peştii mării şi peste păsările cerului şi peste toate vietăţile care se mişcă pe pământ».


text:
Şi a zis Dumnezeu: «Iată, vă dau vouă toate ierburile care au sămânţă în ele, de pe toată faţa pământului, şi toţi pomii care au roade cu sămânţă în ele. Acestea să fie hrana voastră.


text:
Şi tuturor dobitoacelor pământului şi tuturor păsărilor cerului şi tuturor jivinelor care se târăsc pe pământ şi care au în ele suflare de viaţă, le dau ca hrană toată iarba şi toată buruiana.» Şi s’a făcut aşa.


text:
Şi a privit Dumnezeu la toate câte le făcuse şi iată erau bune foarte. Şi a fost seară şi a fost dimineaţă: ziua a şasea.


text:
Şi a sfârşit Dumnezeu în ziua a şaptea lucrarea sa pe care o făcuse şi s’a odihnit în ziua a şaptea de toată lucrarea sa pe care o făcuse.


text:
Şi a binecuvântat Dumnezeu ziua a şaptea şi a sfinţit-o, căci întru ea s’a odihnit de toată lucrarea sa pe care a făcut-o Dumnezeu.


text:
Iată obârşiile cerului şi ale pământului, atunci când au fost zidite. În vremea când Domnul Dumnezeu a făcut pământul şi cerul,


text:
Nici un copăcel nu era pe pământ şi nici o buruiană nu răsărise, căci Domnul Dumnezeu nu slobozea ploaie pe pământ şi nu era nici un om ca să-l lucreze,


text:
Atunci a zidit Domnul Dumnezeu pe om din ţărâna pământului şi a suflat în nările lui suflare de viaţă, şi s’a făcut Adam, fiinţă vie.


text:
Şi a sădit Domnul Dumnezeu o grădină, în Eden, spre Răsărit, şi a sălăşluit acolo pe omul pe care îl zidise.


text:
Apoi Domnul Dumnezeu a poruncit să răsară din pământ tot felul de pomi, frumoşi la vedere şi buni la mâncare; iar în mijlocul grădinii erau pomul vieţii şi pomul cunoştinţei binelui şi răului,


text:
Şi numele fluviului al treilea este Tigru, care curge la răsăritul Asiriei. Iar al patrulea fluviu este Eufratul.


text:
Dar din pomul cunoştinţei binelui şi răului să nu mănânci, fiindcă în ziua când vei mânca din el, vei muri!»


text:
Apoi a zis Domnul Dumnezeu: «Nu este bine să fie omul singur. Îi voi face lui un ajutor de potriva lui.»


text:
Căci Domnul Dumnezeu făcuse din pământ toate vieţuitoarele câmpului şi toate păsările cerului şi le adusese la Adam, ca să vază cum le va numi; şi pe fiecare vietate, cum era s’o numească Adam, aşa era să fie numele ei.


text:
Şi a pus Adam nume tuturor dobitoacelor şi tuturor păsărilor cerului şi tuturor fiarelor câmpiei, dar pentru Adam nu s’a aflat un ajutor de potriva lui.


text:
Atunci Domnul Dumnezeu a adus un somn greu peste Adam şi el a adormit, iar Domnul a luat una din coastele lui şi a strâns carnea la loc.


text:
Atunci Adam a grăit: «Aceasta este acum os din oasele mele şi carne din carnea mea. Aceasta se va chema femeie, căci din bărbat a fost luată.»


text:
Pentru aceea, va lăsa omul pe tatăl său şi pe mama sa şi se va lipi de femeia sa, şi vor fi amândoi un trup.


text:
Ci şarpele era cel mai viclean dintre toate fiarele câmpului pe care le făcuse Domnul Dumnezeu. Şi el a zis către femeie: «Adevărat este că a spus Dumnezeu să nu mâncaţi din toţi pomii grădinii?»


text:
Dar din rodul pomului care este în mijlocul grădinii, a spus Dumnezeu: «Să nu mâncaţi din el, nici să vă atingeţi de el, ca să nu muriţi!»


text:
Dar Dumnezeu ştie că în ziua când veţi mânca din el, deschide-se-vor ochii voştri şi veţi fi ca Dumnezeu, cunoscând binele şi răul.»


text:
Şi femeia, văzând că rodul pomului este bun de mâncare şi ispititor la vedere şi de dorit, ca unul care dă înţelepciune, a luat din roadele lui şi a mâncat şi a dat şi bărbatului ei care era cu ea, şi a mâncat şi el.


text:
Atunci li s’au deschis ochii la amândoi şi şi-au dat seama că sunt goi şi au cusut frunze de smochin şi şi-au făcut pestelci.


text:
Şi au auzit umbletul Domnului Dumnezeu, care se plimba în adierea serii prin grădină, şi s’au ascuns Adam şi femeia lui, de faţa Domnului Dumnezeu printre pomii grădinii.


text:
Atunci el a răspuns: «Auzit-am paşii tăi în grădină, şi m’am temut, fiindcă sunt gol, şi m’am ascuns».


text:
Şi a zis Domnul: «Cine ţi-a spus ţie că eşti gol? Nu cumva ai mâncat din pomul din care ţi-am poruncit să nu mănânci?»


text:
Atunci Adam a zis: «Femeia pe care mi-ai dat-o să fie cu mine, ea mi-a dat din pom şi eu am mâncat!»


text:
Şi a întrebat-o Domnul Dumnezeu pe femeie: «Pentru ce ai făcut aceasta?» Iar femeia a răspuns: «Şarpele m’a amăgit şi eu am mâncat».


text:
Zis-a Domnul Dumnezeu către şarpe: «Pentru că ai făcut aceasta, blestemat să fii tu între toate dobitoacele şi între toate fiarele câmpului; pe pântece să te târăşti şi pulbere să mănânci, în toate zilele vieţii tale!


text:
Duşmănie voi pune între tine şi femeie, între seminţia ta şi seminţia ei; aceasta îţi va zdrobi capul, iar tu îi vei împunge călcâiul.»


text:
Apoi a zis femeii: «Voi înmulţi foarte suferinţele sarcinii tale! Întru dureri vei naşte fii; şi dorul tău va fi după bărbatul tău şi el te va stăpâni.»


text:
Iar lui Adam i-a zis: «Pentru că ai ascultat de îndemnul femeii tale şi ai mâncat din pomul din care ţi-am poruncit: «Să nu mănânci din el!» – blestemat să fie pământul din pricina ta! Cu trudă să te hrăneşti din el, în toate zilele vieţii tale!


text:
Întru sudoarea feţei tale să mănânci pâine, până când te vei întoarce în pământ, căci din el ai fost luat. Căci pulbere eşti şi în pulbere te vei întoarce!»


text:
Şi a zis Domnul Dumnezeu: «Iată Adam s’a făcut ca unul dintre noi, cunoscând binele şi răul. Şi acum, să nu întindă mâna şi să ia şi din pomul vieţii şi să mănânce şi să trăiască în veci!»


text:
Şi l-a gonit pe Adam, şi l-a aşezat la răsăritul grădinii Edenului. Apoi a pus heruvimi cu sabie de flacără, ca să păzească drumul spre pomul vieţii.


text:
Şi Adam a cunoscut pe Eva femeia sa. Şi ea a zămislit şi a născut pe Cain şi a zis: «Dobândit-am un om de la Dumnezeu».


text:
Apoi, a doua oară, a născut pe fratele său, Abel. Şi Abel era păstor de oi, iar Cain era muncitor de pământ.


text:
Şi Abel a adus şi el din cele întâi născute ale oilor sale şi din grăsimea lor. Iar Dumnezeu a privit cu îndurare pe Abel şi jertfa lui,


text:
Oare dacă ţi-e bună inima, nu ţii fruntea sus? Iar dacă ţi-e inima haină, păcatul stă la pândă, la uşa ta. Şi pofta lui dă năvală spre tine, dar tu pune stăpânire pe el!»


text:
Şi a zis Cain lui Abel, fratele său: «Să mergem pe câmp!» Iar când erau pe câmp, Cain a tăbărît pe Abel, fratele sau, şi l-a omorît.


text:
Atunci a grăit Domnul către Cain: «Unde este Abel, fratele tău?» Iar el a răspuns: «Nu ştiu! Nu cumva sunt paznicul fratelui meu?»


text:
Şi acum blestemat să fii tu pe pământul care şi-a deschis gura ca să primească sângele fratelui tău, din mâna ta!


text:
Iată, astăzi tu mă alungi de pe faţa acestui pământ şi trebue să mă ascund de tine. Rătăcitor şi fugar voi fi pe pământ, iar cine va da peste mine, mă va ucide!»


text:
Ci i-a răspuns Dumnezeu: «Nu aşa! Oricine va ucide pe Cain va cădea sub înşeptită răzbunare!» Şi a pus Dumnezeu lui Cain un semn, ca nimeni care-l va găsi să nu-l omoare.


text:
Şi a cunoscut Cain pe femeia sa, şi a zămislit şi a născut pe Enoh. Şi s’a apucat şi a zidit o cetate şi cetăţii i-a pus numele Enoh, după numele fiului său.


text:
Iar lui Enoh i s’a născut Irad. Şi Irad a fost tatăl lui Mehuiael şi Mehuiael a fost tatăl lui Metuşael, iar Metuşael a fost tatăl lui Lameh.


text:
Iar numele fratelui său a fost Iubal; acesta a fost părintele tuturor celor ce cântă din chitară şi din flaut.


text:
Şi Ţila a născut şi ea pe Tubal-cain, făurar de unelte de aramă şi de fier, iar sora lui Tubalcain a fost Naama.


text:
Ci Lameh zis-a către femeile sale: «Ada şi Ţila, ascultaţi de glasul meu! Femei ale lui Lameh, luaţi aminte la spusa mea: Am ucis un om pentru rana mea şi un băietan pentru vânătaia mea!


text:
Şi Adam a cunoscut iarăşi pe femeia sa şi ea a născut un fiu şi i-a pus numele Set, «căci – a zis ea – mi-a dat Dumnezeu altă odraslă, în locul lui Abel, pe care l-a omorît Cain».


text:
Şi lui Set de asemeni i s’a născut un fiu, căruia i-a pus numele Enoş. Atunci au început oamenii să cheme numele Domnului.


text:
Iată izvodul neamurilor lui Adam. În ziua când l-a făcut Dumnezeu pe om, l-a făcut după asemănarea lui Dumnezeu.


text:
Bărbat şi femeie făcutu-i-a şi i-a binecuvântat pe ei şi le-a pus numele Om, în ziua când i-a făcut.


text:
Şi Adam era în vârstă de o sută treizeci de ani şi i s’a născut un fiu, după asemănarea şi după chipul său, şi i-a pus numele Set.


text:
Şi a mai trăit Enoş, după ce i s’a născut Chenan, opt sute cincisprezece ani, şi a avut fii şi fiice.


text:
Şi a mai trăit Chenan, după ce i s’a născut Mahalaleel, opt sute patruzeci de ani, şi a avut fii şi fiice.


text:
Şi a mai trăit Mahalaleel, după ce i s’a născut Iared, opt sute treizeci de ani, şi a avut fii şi fiice.


text:
Şi Enoh a umblat în căile Domnului, după ce i s’a născut Matusalem, trei sute de ani, şi a avut fii şi fiice.


text:
Şi a mai trăit Matusalem, după ce i s’a născut Lameh, şapte sute optzeci şi doi de ani şi a avut fii şi fiice.


text:
Şi i-a pus numele Noe, zicând: «Acesta ne va mângâia de munca şi de truda mâinilor noastre, căşunate de pământul pe care l-a blestemat Dumnezeu!»


text:
Şi a inai trăit Lameh, după ce i s’a născut Noe, cinci sute nouăzeci şi cinci de ani, şi a avut fii şi fiice.


text:
Atunci au văzut fiii lui Dumnezeu că fetele oamenilor sunt frumoase şi şi-au luat de neveste, din toate, pe acelea pe care şi le-au ales.


text:
Şi a zis Domnul: «Nu va rămânea Duhul meu în oameni pururea, fiindcă sunt trup. Drept aceea zilele lor să fie o sută douăzeci de ani!»


text:
Iar în vremea aceea erau pe pământ Uriaşii, mai ales după ce fiii lui Dumnezeu intrară la fiicele oamenilor şi le născură fii. Aceştia sunt vitejii cei vestiţi din vechime.


text:
Şi când a văzut Domnul că s’a înmulţit răutatea oamenilor pe pământ şi că toată închipuirea cugetelor inimii lor este numai şi numai spre răutate, în toată vremea,


text:
Atunci a rostit Domnul: «Nimici-voi, de pe faţa pământului, pe omul pe care l-am zidit, şi pe om şi dobitoacele şi târîtoarele şi păsările cerului, căci îmi pare rău că le-am zidit».


text:
Iată istoria vieţii lui Noe. Noe era om drept şi fără prihană în veacul său şi Noe umbla cu Dumnezeu.


text:
Şi s’a uitat Dumnezeu pe pământ şi iată se stricase, fiindcă tot trupul îşi stricase rostul său pe pământ.


text:
Atunci a grăit Dumnezeu către Noe: «Sfârşitul a toată făptura stă gata, în faţa mea, căci pământul s’a umplut de silnicie. Deci iată, eu îi voi nimici o dată cu pământul.


text:
Fă-ţi o corabie din lemn de chiparos. Corabia s’o faci cu cămăruţe şi s’o ungi pe dinăuntru şi pe dinafară cu smoală.


text:
Iată şi măsura după care s’o faci: trei sute de coţi să fie lungimea corăbiei, cincizeci de coţi lărgimea şi treizeci de coţi înălţimea ei.


text:
Să faci corăbiei răsuflători şi să le croieşti la un cot de la acoperiş în jos, iar uşa corăbiei s’o pui într’o lăture. S’o faci cu trei rânduri de cămări: rândul de jos, al doilea şi al treilea.


text:
Şi eu iată voi aduce potopul apelor pe pământ, ca să prăpădesc tot trupul de sub cer, care are în el duh de viaţă, şi tot ce se află pe pământ să piară.


text:
Şi din toate vieţuitoarele, din toată făptura, câte două din toate să bagi în corabie, ca să rămână în viaţă, cu tine; parte bărbătească şi parte femeiască să fie!


text:
Din tot soiul de păsări şi de dobitoace, şi din tot soiul de târîtoare ale pământului: câte o pereche din toate să vie la tine, ca să rămâie în viaţă.


text:
Iar tu ia cu tine din orice fel de hrană care e bună de mâncat şi adun’o în corabie, ca să aveţi de mâncare voi şi dobitoacele.»


text:
Şi a zis Domnul lui Noe: «Intră tu şi toată casa ta în corabie, căci numai pe tine te-am cunoscut drept, înaintea mea, în neamul acesta.


text:
Din toate dobitoacele cele curate ia cu tine câte şapte perechi, parte bărbătească şi parte femeiască, iar din dobitoacele necurate câte o pereche, parte bărbătească şi parte femeiască.


text:
Aşijderea şi din păsările cerului câte şapte perechi, bărbătuşul şi găinuşa, ca să le dăinuiască sămânţa pe toată faţa pământului.


text:
Căci peste şapte zile eu voi slobozi ploaie pe pământ, timp de patruzeci de zile şi patruzeci de nopţi, şi voi şterge de pe faţa pământului toate făpturile pe care le-am zidit.»


text:
Şi au intrat Noe şi feciorii săi şi femeia sa şi nurorile sale, cu el în corabie, din pricina apelor potopului.


text:
Două câte două veniră la Noe în corabie, parte bărbătească şi parte femeiască, aşa cum îi poruncise Dumnezeu lui Noe.


text:
În anul şase sute al vieţii lui Noe, în luna a doua, în ziua a şaptesprezecea a lunii, în ziua aceea ţâşniră toate izvoarele marelui adânc şi stăvilarele cerului se crăpară.


text:
În ziua aceea a intrat Noe în corabie şi împreună cu el: Sem, Ham şi Iafet, feciorii lui Noe, femeia lui Noe şi cele trei femei ale fiilor săi,


text:
Apoi tot felul de fiare şi tot felul de dobitoace şi tot soiul de târîtoare, care se târăsc pe pământ, şi tot felul de păsări şi tot felul de păsărele şi de zburătoare.


text:
Şi veneau, veneau parte bărbătească şi parte femeiască, din toată făptura, precum poruncise Dumnezeu lui Noe. Apoi Dumnezeu a închis uşa după el.


text:
Şi a stăruit potopul patruzeci de zile pe pământ şi au crescut apele şi au ridicat corabia, şi ea plutea pe deasupra pământului.


text:
Şi apele au crescut uriaşe pe pământ, afară din cale, încât toţi munţii cei mai înalţi, de sub tot cerul, fură acoperiţi.


text:
Atunci pieri toată făptura care se mişcă pe pământ: păsări, dobitoace şi fiare, cât şi toate vietăţile care mişună pe pământ, precum şi toţi oamenii.


text:
Astfel au fost stârpite toate făpturile de pe faţa pământului, de la om până la dobitoc, până la târîtoare, până la păsările cerului; stârpite au fost de pe pământ şi au rămas numai Noe şi cu cei ce se aflau cu el în corabie.


text:
Şi Dumnezeu şi-a adus aminte de Noe şi de toate fiarele şi de toate dobitoacele care erau cu el în corabie, şi Dumnezeu a lăsat să bată vânt pe pământ şi apele au început să scadă.


text:
Şi apele de pe pământ au dat înapoi, puţin câte puţin, şi după o sută şi cincizeci de zile au scăzut de tot.


text:
Şi apele au scăzut mereu, mereu, până în luna a zecea, iar în luna a zecea, în cea dintâi zi a lunii, s’au arătat vârfurile munţilor.


text:
Şi a dat drumul unui corb. Acesta a ieşit, ducându-se şi întorcându-se, până ce s’au uscat apele de pe pământ.


text:
Şi după şapte zile Noe a dat drumul unui porumbel din corabie, ca să se încredinţeze dacă s’au scurs apele de pe faţa pământului,


text:
Ci porumbelul n’a găsit unde să-şi odihnească talpa piciorului, şi s’a întors la Noe în oorabie, căci apele erau pe toată faţa pământului. Atunci Noe şi-a întins mâna şi a apucat porumbelul şi l-a băgat la sine în corabie.


text:
Şi a venit la el porumbelul, în faptul serii, şi iată avea în ciocul său o frunză de măslin ruptă atunci. Şi Noe a priceput că apele au scăzut de pe pământ.


text:
Iar în anul şase sute şi unul al vieţii lui Noe, în ziua întâia din luna întâia, apele de pe pământ se uscară şi Noe dădu la o parte acoperişul corăbiei şi se uită: şi iată se zbicise faţa pământului.


text:
Toate vieţuitoarele care sunt cu tine, din toată făptura, şi păsări, şi dobitoace şi tot felul de târîtoare, care se târăsc pe pământ, scoate-le cu tine, ca să mişune pe pământ şi să se prăsească şi să se înmulţească pe pământ!»


text:
Toate vieţuitoarele, toate târîtoarele şi toate păsările şi tot ce se mişcă pe pământ, după soiurile lor.


text:
Şi a zidit Noe un jertfelnic lui Dumnezeu şi a luat din toate vieţuitoarele curate şi din toate păsările curate şi le-a adus, ardere de tot, pe jertfelnic.


text:
Şi a mirosit Dumnezeu mirosul cu bună mireazmă şi a zis Dumnezeu în cugetul său: «De acum înainte nu voi mai blestema pământul din pricina omului, pentru că plăsmuirile inimii omului sunt rele din tinereţea lui şi nu voi mai nimici toate vieţuitoarele precum am făcut.


text:
De aci înainte, cât va dăinui pământul, semănatul şi secerişul, frigul şi căldura, vara şi iarna, ziua şi noaptea nu vor mai conteni!»


text:
Şi Dumnezeu a binecuvântat pe Noe şi pe feciorii lui şi le-a zis: «Fiţi roditori şi vă înmulţiţi şi umpleţi pământul,


text:
Şi teamă de voi şi groază de voi să domnească peste toate vieţuitoarele pământului şi peste toate păsările cerului. Tot ce mişcă pe pământ şi toţi peştii mării sunt daţi în mâna voastră.


text:
Şi negreşit, pentru sângele vostru, pentru viaţa voastră, voi cere răzbunare; de la oricare fiară voi cere acest sânge, chiar şi din mâna omului, din mâna fratelui său, cu răzbunare voi cere viaţa omului.


text:
Cine varsă sânge omenesc, prin mână de om sângele lui se va vărsa, căci după chipul său a făcut Dumnezeu pe om.


text:
Şi cu toate făpturile vii care sunt cu voi: cu păsările, cu dobitoacele şi cu toate vieţuitoarele pământului, care sunt cu voi, cu toate câte au ieşit din corabie, cu toate jivinele pământului.


text:
Deci voi încheia legământul meu cu voi: Nici o făptură nu va mai fi stârpită de apele potopului şi nu va mai fi potop ca să prăpădească pământul.»


text:
Şi a adăogat Dumnezeu: «Acesta este semnul legământului pe care îl statornicesc între mine şi voi, şi toate vieţuitoarele care sunt cu voi, spre veacuri şi veacuri:


text:
Atunci îmi voi aduce aminte d legământul care este între mine şi voi şi toate vieţuitoarele de tot soiul, şi apele nu se vor mai aduna în potop, ca să nimicească toată făptura;


text:
Curcubeul se va arăta în nori şi mă voi uita la el, ca să-mi aduc aminte de legământul veşnic dintre Dumnezeu şi toate vieţuitoarele cu viaţă în ele, din toate felurimile de pe pământ!»


text:
Apoi, a zis Dumnezeu lui Noe: «Acesta este legământul pe care l-am aşezat între mine şi toată făptura de pe pământ!»


text:
Şi feciorii lui Noe, care au ieşit din corabie au fost: Sem, Ham şi Iafet; iar Ham este tatăl lui Canaan.


text:
Şi a văzut Ham, tatăl lui Canaan, goliciunea părintelui său şi s’a dus să le spună celor doi fraţi ai săi, care erau afară.


text:
Atunci au luat Sem şi Iafet o mantie şi punând-o amândoi pe umerii lor, au mers deandăratele şi au acoperit goliciunea părintelui lor, iar feţele lor erau întoarse, aşa încât n’au văzut goliciunea părintelui lor.


text:
Dumnezeu să dea întindere lui Iafet şi să locuiască în corturile lui Sem, iar Canaan să fie robul lui!»


text:
De la aceştia s’au despărţit locuitorii din ostroavele neamurilor. Aceştia sunt fiii lui Iafet după ţările lor, după limbile lor, după familiile lor şi după noroadele lor.


text:
El a fost vajnic vânător înaintea Domnului. Pentru aceea se zice: «ca Nimrod – vajnic vânător înaintea Domnului».


text:
Şi ţara Canaaniţilor se întindea de la Sidon, cum vii spre Gherar, până la Gaza; cum mergi spre Sodoma, Gomora, Adma şi Ţeboim, până la Laşa.


text:
Aşijderea şi Sem, părintele tuturor fiilor lui Eber, fratele lui Iafet cel mai mare, a avut aceşti fii:


text:
Iar Eber a avut doi fii: pe unul îl chema Peleg, pentru că în zilele lui s’a împărţit pământul, iar pe fratele lui îl chema Ioctan.


text:
Aceştia sunt fiii lui Sem, după familiile lor, după limbile lor, după ţările lor şi după noroadele lor.


text:
Acestea sunt familiile fiilor lui Noe, după spiţele lor şi după noroadele lor, iar din ei se trag neamurile care s’au împrăştiat după potop, pe pământ.


text:
Şi s’a întâmplat că, pornind oamenii din răsărit, au găsit un şes în ţinutul Şinear şi s’au sălăşluit în el.


text:
Şi şi-au zis ei între ei: «Veniţi încoace! Să facem cărămizi şi să le ardem în foc!» Şi s’au slujit de cărămizi în loc de piatră şi de catran în loc de muruială.


text:
Şi au zis: «Haidem să ne clădim o cetate şi un turn al cărui vârf să ajungă până la cer, şi să ne facem vestiţi, ca să nu mai fim împrăştiaţi pe toată faţa pământului!»


text:
Şi a zis Domnul: «Iată ei sunt un singur popor şi o singură limbă au cu toţii. Şi acesta e numai începutul lucrărilor, dar nimic nu le va rămânea nefăcut din toate câte îşi vor pune în minte să facă.


text:
Haidem să ne pogorîm şi să amestecăm pe loc graiul lor, astfel ca să nu se mai înţeleagă în limbă unii cu alţii!»


text:
Şi i-a împrăştiat Dumnezeu pe ei de acolo pe toată faţa pământului şi ei au contenit cu ziditul cetăţii.


text:
De aceea i s’a pus numele Babel, de vreme ce acolo amestecat-a Dumnezeu graiul a tot pământul şi de acolo i-a risipit Dumnezeu pe faţa pământului întreg.


text:
Iată care sunt urmaşii lui Sem: Sem era în vârstă de o sută de ani şi i s’a născut Arpacşad, la doi ani după potop.


text:
Şi a mai trăit Arpacşad, după ce i s’a născut Şelah, patru sute şi trei ani, şi a avut fii şi fiice.


text:
Iar Avram şi Nahor şi-au luat soţii. Pe femeia lui Avram o chema Sarai, şi pe femeia lui Nahor o chema Milca, fiica lui Haran – tatăl Milcăi şi tatăl Iscăi.


text:
Şi Terah a luat pe Avram, fiul său, şi pe Lot, fiul lui Haran, nepotul său, şi pe Sarai, nora sa, femeia lui Avram, fiul său, şi a plecat cu ei din cetatea Ur a Caldeilor, ca să se ducă în pământul Canaan; dar ajungând în Haran, s’au aşezat acolo.


text:
Şi Dumnezeu a zis lui Avram: «Ieşi din ţara ta şi din nemetul tău şi din casa tatălui tău, şi du-te în ţara pe care ţi-o voi arăta.


text:
Şi voi face din tine popor mare şi te voi binecuvânta şi voi mări numele tău. încât vei fi binecuvântare şi pentru alţii.


text:
Şi voi binecuvânta pe cei ce te binecuvintează, iar pe cine te blestemă îi voi blestema, şi se vor binecuvânta întru tine toate neamurile pământului.»


text:
Deci a plecat Avram, după cum îi vorbise Domnul, şi cu el a pornit şi Lot. Iar Avram era în vârstă de şaptezeci şi cinci de ani când a purces din Haran.


text:
Şi a luat Avram pe Sarai, femeia sa, şi pe Lot, nepotul său, şi toată agonisita pe care o agonisiseră şi slugărimea pe care o dobândiseră în Haran, şi au purces în ţara Canaanului şi au ajuns în Canaan.


text:
Şi a străbătut Avram ţara pe îndelete până la vatra Sihemului, până la stejarul More. Iar în acele zile locuiau în ţară Canaaniţii.


text:
Şi Domnul i s’a arătat lui Avram şi i-a zis: «Urmaşilor tăi dărui-voi această ţară!» Şi a clădit Avram acolo un jertfelnic Domnului, care i se arătase.


text:
Şi a purces de acolo către munte, spre răsărit de Betel, şi şi-a întins cortul, având Betelul spre apus şi Ai spre răsărit. Şi a clădit pe locul acela Domnului un jertfelnic şi s’a închinat Domnului.


text:
Şi s’a iscat foamete în ţară; şi s’a pogorît Avram în Egipt ca să se aşeze acolo vremelnic, căci în ţară era foamete grea.


text:
Iar pe când se apropia ca să intre în Egipt, zis-a către Sarai, femeia sa «Ascultă, eu ştiu că tu eşti femeie frumoasă la chip,


text:
Iar când te-or vedea Egiptenii vor spune: «Asta e femeia lui!» Şi pe mine mă vor omori, iar pe tine te vor lăsa cu viaţă.


text:
Spune deci că eşti soră-mea, ca să-mi meargă bine, în hatârul tău, şi să scap cu viaţă, mulţămită ţie!»


text:
Şi au văzut-o dregătorii lui Faraon şi au lăudat-o înaintea lui, şi femeia a fost luată în casa lui Faraon.


text:
Iar pe Avram l-au încărcat de daruri, în hatârul ei, şi i-au dat turme şi cirezi, asini, robi şi roabe, asine şi cămile.


text:
Atunci a chemat Faraon pe Avram si i-a zis: «Ce este aceasta ce mi-ai făcut? De ce nu mi-ai spus că ea este femeia ta?


text:
De ce ai rostit: «Este sora mea»? Şi eu era s’o iau de soţie! Şi acum iată-ţi femeia! Ia-o şi du-te!»


text:
Şi i-a dat Faraon oameni care să-l petreacă şi l-au petrecut afară din Egipt, pe el şi pe femeia lui şi toată averea lui.


text:
Şi a mers din popas în popas, dinspre miază-zi până la Betel, până la locul unde fusese cortul său la început, între Betel şi Ai,


text:
Şi nu-i încăpea ţinutul ca să locuiască împreună, căci averea lor era mare şi nu puteau să mai locuiască împreună.


text:
Şi s’a iscat ceartă între ciobanii turmelor lui Avram şi ciobanii turmelor lui Lot. Iar Canaaniţii şi Pereziţii locuiau pe vremea aceea în ţară.


text:
Atunci Avram a zis lui Lot: «Să nu fie ceartă între mine şi tine, şi între ciobanii mei şi ciobanii tăi, căci suntem fraţi!


text:
Iată tot ţinutul stă înaintea ta! Desparte-te, te rog, de mine! Dacă tu apuci la stânga, eu apuc la dreapta, iar dacă tu apuci la dreapta, atunci eu apuc la stânga!»


text:
Şi Lot şi-a ridicat ochii şi a privit toată câmpia Iordanului, care, mai înainte ca să fi prăpădit Dumnezeu Sodoma şi Gomora, era toată adăpată, până la Ţoar, ca grădina lui Dumnezeu ori ca ţara Egiptului.


text:
Atunci Lot şi-a ales toată câmpia Iordanului şi a pornit spre răsărit; şi aşa s’au despărţit frate de frate.


text:
Avram s’a sălăşluit în pământul Canaan şi Lot s’a aşezat printre cetăţile din valea Iordanului şi şi-a întins corturile până la Sodoma.


text:
Şi Domnul a grăit lui Avram, după ce Lot s’a despărţit de el: «Ridică ochii tăi şi te uită, din locul unde stai, către miază-noapte, către miază-zi, către răsărit şi către apus,


text:
Şi voi înmulţi pe urmaşii tăi ca pulberea pământului, aşa încât, dacă cineva ar putea să numere pulberea pământului, şi pe urmaşii tăi îi va număra.


text:
Şi Avram ridicându-şi corturile a venit şi s’a sălăşluit la stejarul Mamre, care este lângă Hebron. Şi acolo a clădit Domnului un jertfelnic.


text:
Şi s’a întâmplat în zilele lui Amrafel, regele Şinearului, Arioc, regele Elasarului, Chedarlaomer, regele Elamului, şi Tidal, regele din Gutim,


text:
Că aceştia au pornit război împotriva lui Bera, regele Sodomei, şi a lui Birşa, regele Gomorei, şi a lui Şinab, regele din Adma, şi a lui Şemeber, regele din Ţeboim, şi a regelui din Bela sau Ţoar.


text:
Timp de doisprezece ani, cei din urmă fuseseră supuşi lui Chedarlaomer, iar în anul al treisprezecelea s’au răsculat.


text:
Şi în anul al paisprezecelea, a venit Chedarlaomer şi regii cei dimpreună cu el şi au bătut pe Refaiţi la Aştarot-Carnaim şi pe Zuziţi la Ham, pe Emiţi în câmpia Chiriataim,


text:
Apoi au luat-o înapoi şi au venit la En-Mişpat sau Cadeş, şi au bătut tot ţinutul Amaleciţilor, ca şi pe Amoriţii care locuiau în Haţaţon-Tamar.


text:
Au ieşit atunci regele Sodomei şi regele Gomorei şi regele din Adma şi regele din Ţeboim şi regele din Bela, adică Ţoar, şi s’au pus în rând de bătălie în valea Sidim, împotriva celorlalţi:


text:
Împotriva lui Chedarlaomer, regele Elamului, şi a lui Tidal, regele din Gutim, şi a lui Amrafel, regele Şinearului, şi a lui Arioc, regele Elasarului. Patru regi în luptă cu cinci regi.


text:
Dar valea Sidim era plină cu puţuri de smoală. Şi au împuns la fugă regii Sodomei şi Gomorei şi au căzut în ele, iar câţi au mai rămas au fugit în munţi.


text:
Şi a venit unul din fugari şi a vestit pe Avram Evreul, care locuia la stejarul lui Mamre Amoritul, fratele lui Eşcol şi fratele lui Aner, căci şi aceştia făcuseră legământ cu Avram.


text:
Auzind Avram că nepotul său a fost luat prins de război, a înarmat pe oamenii săi încercaţi, născuţi în casă, trei sute optsprezece inşi, şi a urmărit pe duşmani până la Dan.


text:
Şi acolo, după ce şi-a împărţit oamenii în cete, noaptea el şi robii săi au izbit pe regi şi i-au fugărit până la Hoba, care vine la miază-noaptea Damascului.


text:
Şi au luat înapoi toată prada şi au luat înapoi şi pe Lot, nepotul său, şi tot avutul lui, aşijderea şi pe femei şi poporul.


text:
Atunci regele Sodomei a venit întru întâmpinarea lui Avram, după întoarcerea lui de la înfrângerea lui Chedarlaomer şi a regilor uniţi cu el, în valea Şave, adică în valea Regelui.


text:
Şi Melchisedec, regele Salemului, i-a ieşit înainte cu pâine şi vin; iar el era preot al Dumnezeului Celui Prea înalt.


text:
Şi l-a binecuvântat şi a zis: «Binecuvântat fie Avram de Dumnezeul Cel Prea înalt, făcătorul cerului şi al pământului!»


text:
Şi «binecuvântat fie Dumnezeul Cel Prea înalt, care a dat pe vrăjmaşii tăi în mâinile tale!» Şi i-a dat Avram zeciuială din toate.


text:
Dar Avram a răspuns regelui Sodomei: «Ridic mâna mea înaintea lui Dumnezeu, Dumnezeul Cel Prea înalt, făcătorul cerului şi al pământului, şi jur:


text:
Că nici un capăt de aţă, nici o curea de încălţăminte nu voi lua din tot ce este al tău, ca să nu zici: «L-am închiaburit pe Avram!»


text:
Numai atâta: ce au mâncat voinicii şi partea oamenilor care au mers cu mine: Aner, Eşcol şi Mamre. Aceştia să-şi ia partea lor!»


text:
După aceste întâmplări, cuvântul Domnului s’a descoperit lui Avram în vedenie şi i-a zis: «Nu te teme, Avrame! Eu sunt scutul tău şi răsplata ta va fi mare foarte!»


text:
Atunci Avram i-a răspuns: «Doamne Dumnezeule, ce-mi vei da tu mie, fiindcă eu mă trec din viaţă fără copii, iar sluga mea născută în casă, Eliezer din Damasc, va fi moştenitorul meu?»


text:
Dar iată cuvântul Domnului către Avram, şi i-a spus: «Nu acesta va fi moştenitorul tău, ci acel ce va ieşi din măruntaiele tale, acela va fi moştenitorul tău!»


text:
Şi l-a scos din cort afară şi i-a zis: «Ia uită-te la cer şi numără stelele, dacă poţi să le numeri!» Şi a mai zis: «Atât de mulţi vor fi urmaşii tăi!»


text:
Apoi a zis către el: «Eu sunt Domnul, cel ce te-a scos pe tine din Ur, cetatea Caldeilor, ca să-ţi dau ţara aceasta de moştenire».


text:
Atunci i-a zis Domnul: «Adu-mi o junică de trei ani, o capră de trei ani, un berbec de trei ani, o turturea şi un porumbel!»


text:
Şi i-a adus toate acestea şi le-a spintecat în două şi a pus fiecare jumătate faţă în faţă cu cealaltă, dar păsările nu le-a spintecat.


text:
Iar când a fost la scăpătatul soarelui, un somn greu a dat peste Avram şi iată spaimă şi întuneric mare au căzut peste el.


text:
Şi Domnul a grăit lui Avram: «Cu adevărat să ştii că urmaşii tăi vor locui vremelnic îutr’o ţară străină, unde vor fi robi, şi aceia îi vor asupri vreme de patru sute de ani.


text:
Dar şi pe poporul la care ei vor fi robi, eu îl voi judeca; iar după aceea ieşi-vor cu mari bogăţii.


text:
Şi în al patrulea vac do oameni, urmaşii tăi se vor întoarce aici, căci nu s’a împlinit până acum măsura fărădelegii Amoriţilor!»


text:
Iar după ce a asfinţit soarele şi s’a făcut întuneric, iată un cuptor fumegând şi o văpaie de foc, care au trecut printre acele ciozvârţi.


text:
În ziua aceea, a încheiat Dumnezeu legământ cu Avram şi a zis: «Urmaşilor tăi voi da pământul acesta, de la fluviul Egiptului până la fluviul cel mare, al Eufratului:


text:
Şi Sarai i-a zis lui Avram: «Iată Dumnezeu m’a îngrădit ca să nu nasc; intră deci la roaba mea. Poate că voi avea copii de la ea». Şi Avram a ascultat de îndemnul femeii sale Sarai.


text:
Deci Sarai, femeia lui Avram, a luat pe Agar Egipteanca, roaba sa, când se împliniseră zece ani de când Avram locuia în pământul Canaan, şi a dat-o bărbatului ei Avram, ca soţie.


text:
Şi a intrat la Agar şi ea a zămislit. Când a văzut că a rămas grea, stăpână-sa a scăzut în cinste, în ochii ei.


text:
Atunci Sarai a zis către Avram: «Ocara mea să cadă asupra ta! Eu însumi am pus pe roaba mea la sânul tău, şi dacă a văzut că a rămas grea, eu am ajuns de nimica toată în ochii ei! Dumnezeu să fie judecător între mine şi tine!»


text:
Dar Avram i-a răspuns femeii sale Sarai: «Iată roaba ta e în mâna ta! Fă cu ea cum crezi că e mai bine!» Şi Sarai a strunit-o aspru şi ea a fugit din faţa ei.


text:
Şi a întrebat-o: «Agar, roaba stăpânei tale Sarai, dincotro vii şi unde te duci?» Şi ea a răspuns: «Sunt fugară din faţa stăpânei mele, Sarai!»


text:
Şi i-a mai zis îngerul Domnului: «Voi înmulţi cu prisos sămânţa ta, încât să nu se poată număra, de multă ce va fi!»


text:
Şi a zis iarăşi îngerul Domnului: «Iată tu porţi în sân şi vei naşte un fiu şi-i vei da numele Ismail, fiindcă auzit-a Domnul necazul tău.


text:
Şi el va fi ca un asin sălbatic: mâna lui va lovi în toţi şi mâna tuturor va lovi în el! Şi va sta dârz în faţa tuturor fraţilor săi.»


text:
Şi Agar a chemat numele Domnului, care vorbise cu ea: «Tu eşti Dumnezeul Atotvăzător». Şi zicea Agar: «L-am văzut aici pe Dumnezeu şi am rămas cu viaţă, după ce l-am văzut!»


text:
Şi când Avram a fost în vârstă de nouăzeci şi nouă de ani, i s’a arătat Dumnezeu şi i-a grăit: «Eu sunt Dumnezeul cel Atotputernic; umblă întru lumina feţei mele şi fii fără prihană!


text:
Şi de aci înainte nu te va mai chema Avram, ci va fi numele tău Avraam, căci ţi-am hărăzit să fii părintele a o mulţime de popoare.


text:
Şi-ţi voi da ţie roadă trupului numeroasă foarte şi voi ridica din tine noroade, şi regi vor ieşi din coapsele tale.


text:
Şi voi statornici legământul meu. între mine şi tine şi urmaşii tăi de după tine, în vacurile lor, spre veşnic legământ, ca eu să fiu Dumnezeul tău şi al seminţiei tale de după tine.


text:
Şi-ţi voi da ţie şi urmaşilor tăi, ţara pribegiei tale, tot pământul Canaan, în stăpânire veşnică, şi eu voi fi Dumnezeul lor!»


text:
Acesta este legământul meu, între mine şi voi şi urmaşii tăi de după tine, pe care să-l păstraţi: toată partea bărbătească să se taie împrejur.


text:
Când va fi de opt zile, orice prunc de partea bărbătească, dintre voi, să fie tăiat împrejur, în neam de neam, atât robul născut în casă cât şi cel cumpărat cu argint din orice neam străin şi care nu este din seminţia ta:


text:
Să fie tăiat împrejur robul născut în casa ta ca şi cel cumpărat cu argintul tău. Astfel semnul legământului meu să fie pe trupul vostru semn al unui legământ veşnic.


text:
Iar bărbatul netăiat împrejur, care nu şi-a tăiat împrejur trupul său – acest suflet să fie stârpit din poporul său, ca unul care a stricat legământul meu!»


text:
Şi a zis iarăşi Domnul către Avraam: «Sarai, femeia ta, să nu se mai cheme Sarai, ci Sara să fie numele ei.


text:
Şi eu voi binecuvânta-o, şi-ţi voi da, din ea, un fecior; voi binecuvânta-o şi va fi matcă de noroade, şi stăpânitori de neamuri vor odrăsli din ea!»


text:
Atunci Avraam a căzut cu faţa la pământ, a zâmbit şi a zis în inima sa: «Oare cuiva de o sută de ani să-i mai vie fecior, şi Sara, la nouăzeci de ani, o să mai fie mamă?»


text:
Dar Domnul i-a răspuns: «Cu adevărat, Sara, femeia ta, îţi va naşte un fiu şi-i vei pune numele Isaac şi eu voi încheia legământul meu cu el, legământ veşnic, pentru urmaşii lui de după el.


text:
Şi cu Ismail te-am ascultat! Iată, l-am binecuvântat şi-i voi da roadă trupului, şi-l voi înmulţi peste măsură; şi va odrăsli doisprezece voevozi şi voi face din el un popor mare.


text:
Atunci a luat Avraam pe Ismail, fiul său, şi pe toţi robii născuţi la el în casă şi pe toţi cei cumpăraţi cu argintul său, toată partea bărbătească din gloata casei lui Avraam, şi a tăiat împrejur trupul lor, chiar în ziua aceea, precum vorbise Dumnezeu cu el.


text:
Şi toţi bărbaţii casei sale, robi născuţi în casă sau robi cumpăraţi cu argint de prin străini, au fost tăiaţi împrejur împreună cu el.


text:
Domnul s’a arătat iarăşi lui Avraam, la stejarul Mamre, pe când el stătea la uşa cortului, sub zapuşala zilei.


text:
Şi ridicându-şi ochii şi privind, iată trei bărbaţi stăteau înaintea lui; şi când i-a văzut, a alergat din uşa cortului întru întâmpinarea lor şi s’a închinat până la pământ,


text:
Iar eu vă voi aduce un codru de pâine ca să vă întăriţi inimile; pe urmă vedeţi-vă de drum. Altfel, de ce v’aţi fi abătut pe la robul vostru?» Iar ei au răspuns: «Aşa să faci precum ai zis».


text:
Şi Avraam a intrat în sârg în cort la Sara şi i-a grăit: «Ia de grabă trei sea de lamură de făină, frământă şi fă turte!»


text:
Apoi Avraam a alergat la cireadă, a luat un viţel tânăr şi gras şi l-a dat slugii ca să dea zor să-l pregătească;


text:
A luat unt şi lapte şi viţelul pe care-l gătise şi le-a pus înaintea prumeţilor, iar el a stat în picioare în faţa lor, sub copac, pe când ei mâncau.


text:
Atunci a zis unul: «Voi veni negreşit iar la tine, când va fi anul, şi iată Sara femeia ta va avea un fiu». Dar Sara asculta din uşa cortului, în dosul lui.


text:
Şi Sara a râs în inima ei şi a zis: «După ce am ajuns bătrână, să-mi mai fie a zburda? Iar stăpânul meu e un moşneag!»


text:
Atunci Domnul a grăit lui Avraam: «Pentru ce a râs Sara şi a zis: «Cu adevărat naşte-voi eu un fiu, aşa bătrână cum sunt?»


text:
Este la Dumnezeu vre-un lucru cu neputinţă? Pe vremea aceasta, când se va împlini anul, voi veni iar la tine, şi Sara va avea un fiu!»


text:
Apoi acei oameni se sculară de acolo şi-şi îndreptară ochii în partea Sodomei, iar Avraam mergea cu ei, ca să-i petreacă.


text:
O dată ce Avraam va fi negreşit un popor mare şi vajnic şi întru el binecuvânta-se-vor toate popoarele pământului?


text:
Căci l-am ales anume ca să lase în grijă fiilor săi şi casei sale, în urma sa, ca ei să umble în căile Domnului îndeplinind dreptatea şi pravila, aşa încât Domnul să izbândească făgăduinţele făcute lui Avraam!»


text:
Atunci Domnul a grăit: «De vreme ce strigătul împotriva Sodomei şi Gomorei este mare şi păcatul lor grozav de greu.


text:
Mă pogor acum să văd dacă faptele lor sunt întocmai precum arată strigarea ajunsă până la mine, iar de nu, voi vedea!»


text:
De acolo, ceilalţi doi bărbaţi se îndreptară şi luară calea spre Sodoma. Dar Avraam mai rămase pe loc în faţa Domnului.


text:
Poate că se află cincizeci de drepţi înlăuntrul cetăţii; oare prăpădi-vei tu şi nu vei cruţa locul, pentru cei cincizeci de drepţi dinlăuntru?


text:
Departe de tine să faci un lucru ca acesta! Să ucizi pe cel drept de-a-valma cu cel rău şi să-i meargă celui drept la fel cu nelegiuitului! Departe de tine! Judecătorul a tot pământul oare nu va face dreptate?»


text:
Atunci Domnul a zis: «Dacă la Sodoma găsesc cincizeci de drepţi înlăuntrul cetăţii, eu voi cruţa tot ţinutul, în hatârul lor!»


text:
Dar Avraam a răspuns şi a zis: «Iată am cutezat să vorbesc cu Domnul, deşi nu sunt decât pulbere şi cenuşă!


text:
Poate că din cei cincizeci de drepţi vor lipsi cinci. Pierde-vei tu, pentru lipsa acestor cinci, toată cetatea?» Şi Domnul a grăit: «Nu o voi pierde, dacă găsesc în ea patruzeci şi cinci!»


text:
Atunci Avraam vorbi Domnului din nou şi zise: «Poate că se găsesc în ea patruzeci!» Răspuns-a Domnul: «Nu o voi pierde pentru cei patruzeci!».


text:
Şi a zis Avraam: «Să nu se mânie Domnul dacă mai vorbesc. – Poate se găsesc în ea treizeci!» Răspuns-a Domnul: «Nu o voi prăpădi dacă se află acolo treizeci».


text:
Şi iar a zis Avraam: «Iată-mă cutezând să mă întind la vorbă cu Stăpânul. Poate se găsesc în cetate douăzeci!» Răspuns-a Domnul: «Nu voi nimici-o pentru cei douăzeci!»


text:
Atunci a mai zis Avraam: «Să nu se întărâte Domnul meu, dar voi mai vorbi numai de data aceasta. – Poate că se vor găsi în ea zece drepţi!» Răspuns-a Domnul: «Nu o voi pierde pentru cei zece!»


text:
Şi cei doi îngeri au sosit în Sodoma către seară. Iar Lot şedea în poarta Sodomei. Cum i-a văzut, Lot s’a sculat ca să-i întâmpine şi s’a închinat până la pământ.


text:
Şi a grăit: «Rogu-vă, stăpânii mei, abateţi-vă în casa robului vostru şi mâneţi noaptea şi spălaţi-vă pe picioare, iar mâine sculaţi-vă şi mergeţi în calea voastră». Dar ei au zis: «Ba nu, ci vom mânea pe uliţă».


text:
Dar el a stăruit mult de ei, şi s’au abătut la el şi au găzduit în casa lui. Şi le-a pregătit cină şi le-a copt azime şi ei au ospătat.


text:
Nu apucaseră însă să se culce, când oamenii din cetate, adică din Sodoma, înconjurară casa de la tânăr până la bătrân, tot poporul, din toate fundurile.


text:
Şi au chemat pe Lot şi i-au spus: «Unde sunt oamenii care au venit la tine în gazdă, acum, noaptea? Adu-i la noi ca să-i cunoaştem!»


text:
Iată, am două fete care nu ştiu de bărbat. Pe ele le voi scoate la voi şi faceţi cu ele ce veţi vrea, numai nu pricinuiţi acestor oameni nici o supărare, o dată ce au venit la umbra acoperişului meu!»


text:
Iar ei strigară: «Dă-te înapoi!» Şi adăogară: «Acesta, singur, care s’a aciuat la noi ca venetic, vrea să ne fie judecător! Te vom struni mai zdravăn decât pe aceia!» Şi dădură buzna peste Lot şi se apropiară să spargă uşa.


text:
Iar pe cei dela uşa casei îi loviră cu orbire, de la cel mai mic până la cel mai mare, aşa încât ei se istoviră căutând uşa.


text:
Atunci cei doi bărbaţi grăiră către Lot: «Dacă mai ai pe cineva aici – vre-un ginere, fiii tăi şi fiicele tale şi pe câţi ai în cetate – scoate-i din acest loc,


text:
Căci noi vom nimici locul acesta, fiindcă strigătul împotriva locuitorilor lui s’a înteţit înaintea Domnului şi Domnul ne-a trimis ca să-l pierdem!»


text:
Şi a ieşit Lot şi a început să vorbească cu ginerii săi, care erau să ia pe fetele sale şi le-a spus: «Sculaţi! Ieşiţi din locul acesta, fiindcă Domnul e gata să prăpădească cetatea!» Dar ginerii săi credeau că Lot glumeşte.


text:
Ci când s’au revărsat zorile, îngerii dădură zor lui Lot zicând: «Scoală-te! Ia pe femeia ta şi pe cele două fiice ale tale, care se află aici, ca să nu pieri şi tu, pentru fărădelegea cetăţii!»


text:
Dar Lot zăbovindu-se, cei doi bărbaţi îl apucară de mână pe el şi pe femeia lui şi pe cele două fete ale lui, căci Dumnezeu voia să-l cruţe, şi-l scoaseră afară şi-l lăsară în faţa cetăţii.


text:
Iar după ce i-au scos afară, a zis unul: «Fugi ca să scapi cu viaţă! Nu te uita îndărăt şi nu te opri nicăieri în acest timp! Fugi la munte ca să nu pieri!»


text:
Iată a aflat robul tău har în ochii tăi şi tu ai mărit milostivirea ta, pe care mi-ai arătat-o mie, scăpându-mi viaţa, dar eu nu voi putea să fug la munte, fără să nu mă ajungă pieirea şi să nu mor.


text:
Ci iată! Cetatea aceasta aproape este ca să fug în ea, şi e foarte mică. Ingădueşte-mă să fug într’însa. Aşa e că e mică? Şi voi scăpa cu viaţă!»


text:
Şi i-a răspuns: «Iată că-ţi împlinesc şi această rugăminte, ca să nu prăpădesc cetatea de care mi-ai grăit.


text:
Dă zor şi fugi acolo, fiindcă nu pot să împlinesc porunca până când nu vei ajunge tu în cetate!» Pentru aceea s’a numit numele cetăţii: Ţoar.


text:
Atunci Domnul a turnat asupra Sodomei şi asupra Gomorei ploaie de pucioasă şi de foc, de la Domnul din cer.


text:
Şi a prăpădit cetăţile acelea şi tot ţinutul şi pe toţi locuitorii cetăţilor şi tot ce creştea pe câmpie.


text:
Şi a căutat spre Sodoma şi Gomora şi spre toată câmpia ţinutului şi a privit şi iată: fum gros se ridica de pe pământ, ca fumul dintr’un cuptor.


text:
Astfel Dumnezeu, nimicind cetăţile ţinutului, şi-a adus aminte de Avraam şi a scos pe Lot din mijlocul pieirii, când a fost să piarză aceste cetăţi în care sălăşluise Lot.


text:
Însă Lot a plecat din Ţoar şi s’a sălăşluit în munte, împreună cu cele două fiice ale sale, căci se temea să mai locuiască în Ţoar. Şi s’a aşezat într’o peşteră cu cele două fiice ale sale.


text:
Atunci fiica cea mai mare a zis către cea mai mică: «Tatăl nostru e bătrân şi nu e nici un bărbat în vecinătate, care să vie la noi, după obiceiul a tot pământul.


text:
Şi au îmbătat cu vin pe tatăl lor în noaptea aceea şi a intrat fata cea mare şi s’a culcat cu tatăl său şi el n’a ştiut nici când s’a culcat ea, nici când s’a sculat.


text:
Apoi, a doua zi, fata cea mare a zis către mezina ei: «Iată m’am culcat astă noapte cu tatăl meu. Să-l îmbătăm cu vin şi la noapte, şi intră şi tu şi culcă-te cu el, ca să avem de la tatăl nostru urmaşi.»


text:
Deci ele îmbătară cu vin şi în noaptea aceea pe tatăl lor şi s’a dus fata cea mai mică şi s’a culcat cu el şi el n’a ştiut nici când s’a culcat ea, nici când s’a sculat.


text:
Iar cea mai mică a născut şi ea un fiu şi i-a pus numele Amon. Acesta este părintele Amoniţilor de astăzi.


text:
Şi a pornit Avraam de acolo spre plaiurile din miază-zi şi s’a oprit între Cadeş şi Şur, şi vrpmelnic şi-a întins corturile în Gherar.


text:
Ci Avraam zicea despre Sara, femeia sa: «Ea este sora mea!» Atunci Abimelec, regele Gherarului, a trimis şi a luat-o pe Sara.


text:
Dar Dumnezeu a venit la Abimelec noaptea în vis şi i-a vorbit: «Iată tu vei muri, din pricina femeii pe care ai luat-o; că ea este legată cu bărbat!»


text:
Nu mi-a spus chiar el: Ea e sora mea, şi ea n’a zis aşijderea: El e fratele meu? Fără inimă vicleană şi cu mâini curate am făcut aceasta!»


text:
Atunci i-a răspuns Dumnezeu în vis. «Ştiu şi eu că fără inimă vicleană ai făcut-o, de aceea te-am păzit să nu păcătueşti împotriva mea şi nu te-am lăsat să te atingi de ea.


text:
Deci acum dă înapoi pe femeie bărbatului ei, căci el este prooroc şi se va ruga pentru tine ca să rămâi cu viaţă; iar dacă n’o vei da înapoi, să ştii că vei muri fără greş, tu şi toţi ai tăi.»


text:
Şi Abimelec s’a sculat dis-de-dimineaţă şi a chemat la sine pe toţi dregătorii săi şi a povestit, în auzul lor, toată această pricină. Iar aceşti oameni s’au spăimântat grozav.


text:
Apoi Abimelec a chemat pe Avraam şi i-a zis: «Ce treabă ne-ai făcut? Şi cu ce am păcătuit eu împotriva ta, ca să aduci asupra mea şi asupra stăpânirii mele o vină atât de mare? Fapte care nu se fac ai săvârşit faţă de mine!»


text:
Atunci a răspuns Avraam: «M’am gândit aşa: de bună seamă că frică de Dumnezeu nimeni nu are în ţinutul acesta şi mă vor omorî din pricina femeii mele.


text:
De altă parte, ea este cu adevărat sora mea, căci este fiica tatălui meu, dar nu şi fiica mamei mele; şi a putut să fie femeia mea.


text:
Iar când Dumnezeu m’a mânat să pribegesc, din casa tatălui meu, atunci i-am spus ei: «Fă pentru mine această bunătate şi pretutindeni pe unde vom ajunge, să zici despre mine: «El e fratele meu!»


text:
Şi a luat atunci Abimelec vite mici şi vite mari, şi robi şi roabe şi le-a dăruit – lui Avraam şi i-a dat înapoi pe Sara, femeia lui.


text:
Iar Sarei i-a spus: «Iată, dăruit-am fratelui tău o mie de sicli de argint; aceasta să-ţi fie despăgubire pentru toate câte ţi s’au întâmplat; şi faţă de toţi te-ai dovedit dreaptă!»


text:
Atunci Avraam s’a rugat lui Dumnezeu, şi Dumnezeu a tămăduit pe Abimelec şi pe femeia lui şi pe roabele lui; şi ele au avut copii.


text:
Fiindcă Dumnezeu oprise de istov orice zămislire în casa lui Abimelec, din pricina Sarei, femeia lui Avraam.


text:
Deci ea a zămislit şi i-a născut lui Avraam un fiu, la bătrâneţe, la vremea pe care i-o sorocise Dumnezeu.


text:
Şi Avraam a tăiat împrejur pe fiul său Isaac, când a fost în vârstă de opt zile, precum i-a fost poruncit Dumnezeu.


text:
Şi Sara a grăit: «Dumnezeu m’a făcut prilej de petrecere. Oricine va auzi va râde pe socoteala mea!»


text:
Şi a mai zis: «Cine ar fi putut să spue lui Avraam că Sara va mai alăpta copii? Şi totuşi i-am născut un fecior la bătrâneţe!»


text:
Şi pruncul a crescut şi a fost înţărcat. Iar Avraam a făcut un ospăţ mare în ziua când a fost înţărcat Isaac.


text:
Ci Sara a văzut pe fiul Agarei Egiptencei, pe care ea i-l născuse lui Avraam, cum se zbeguia cu fiul său Isaac,


text:
Şi a zis lui Avraam: «Izgoneşte pe roaba aceasta şi pe fiul ei, căci nu se cuvine ca fiul roabei acesteia să fie moştenitor împreună cu fiul meu, cu Isaac!»


text:
Însă Dumnezeu i-a vorbit lui Avraam: «Nu te amarî în tine din pricina băiatului şi a roabei tale. Tot ceea ce îţi va spune Sara, ascultă de glasul ei, căci numai cei din Isaac se vor socoti urmaşii tăi.


text:
Atunci s’a sculat Avraam dis-de-dimineaţă şi a luat pâine şi un burduf de apă şi i le-a dat Agarei, punându-le pe umărul ei, o dată cu copilul, şi a izgonit-o. Iar ea a plecat şi s’a rătăcit în pustiul Beerşeba.


text:
Şi a pornit şi s’a aşezat în preajma lui, depărtare ca la o bătaie de săgeată, fiindcă zicea ea: «Să nu văd cum moare copilul!» Şi stând în preajma lui, a ridicat glasul şi a plâns.


text:
Şi a auzit Dumnezeu durerea copilului şi îngerul lui Dumnezeu a strigat pe Agar din cer şi i-a zis: «Ce ai, Agar? Nu te teme! Căci a auzit Dumnezeu durerea copilului, acolo unde se află.


text:
Şi Dumnezeu deschise ochii ei şi văzu un izvor de apă. Şi ea se duse şi umplu burduful cu apă şi dădu copilului să bea.


text:
În vremea aceea, Abimelec împreună cu Picol, căpetenia oastei sale, a grăit către Avraam şi i-a spus: «Dumnezeu este cu tine în toate câte faci!


text:
Deci acum jură mie, aici pe Dumnezeu, că nu mă vei înşela nici pe mine, nici pe fiul meu, nici pe nepoţii mei. Cu aceeaşi prietenie cu care m’am purtat faţă cu tine, să te porţi şi tu faţă cu mine şi faţă cu ţara în care ai petrecut ca străin.»


text:
Dar Abimelec răspunsese: «Eu n’am ştiinţă cine a săvârşit isprava aceasta; nici tu nu mi-ai dat de veste şi nici eu n’am auzit până astăzi!»


text:
Răspuns-a el: «Aceste şapte mioare să le iei din mâna mea, anume ca să-mi fie mărturie cum că eu am săpat fântâna aceasta!»


text:
Deci făcut-au legământ la Beerşeba. Apoi s’au sculat Abimelec şi Picol, căpetenia oastei sale, şi s’au întors în ţara Filistenilor.


text:
Iar după acestea, Dumnezeu a pus la încercare pe Avraam şi i-a grăit: «Avraame!» Iar el a răspuns: «Iată-mă!»


text:
Şi a rostit Domnul: «Ia pe fiul tău, pe singurul tău fiu, acela pe care îl iubeşti, pe Isaac, şi du-te în ţinutul Moria şi adu-l acolo jertfă, ardere de tot, pe unul din munţii pe care ţi-l voi arăta».


text:
Şi s’a sculat Avraam în zorii zilei şi a pus samarul pe asinul său şi a luat pe doi robi ai săi şi pe Isaac, fiul său, şi a spart lemne pentru arderea de tot şi a pornit şi a venit la locul pe care i l-a arătat Dumnezeu.


text:
Şi a zis Avraam către oamenii săi: «Staţi voi aici, lângă asin, iar eu şi băiatul vom merge până acolo şi ne vom închina, apoi ne vom întoarce la voi!»


text:
Şi a luat Avraam lemnele pentru jertfă şi le-a pus în cârcă fiului său şi a luat în mâna sa focul şi cuţitul şi au pornit amândoi împreună.


text:
Atunci Isaac a deschis gura către Avraam, tatăl său, şi a zis: «Tată!» Şi el i-a răspuns: «Da, fiul meu!» Apoi a zis Isaac: «Văd focul şi lemnele, dar unde este oaia pentru jertfă?»


text:
Răspuns-a Avraam: «Dumnezeu va avea grijă de oaia pentru jertfă, copilul meu!» Şi au mers înainte, amândoi, împreună.


text:
Şi a ajuns la locul pe care i l-a arătat Dumnezeu; şi a clădit Avraam acolo jertfelnic şi a aşezat lemnele; apoi a legat pe Isaac, fiul său, şi l-a pus pe jertfelnic, deasupra lemnelor.


text:
Dar atunci îngerul Domnului a strigat către el din cer şi i-a zis: «Avraame! Avraame!» Şi el a răspuns: «Iată-mă!»


text:
Şi i-a grăit: «Nu întinde mâna ta asupra copilului şi nu-i face nici un rău! Căci acum ştiu că te temi de Dumnezeu şi n’ai cruţat, pentru mine, pe fiul tău, pe singurul tău fiu!»


text:
Atunci Avraam, ridicându-şi ochii s’a uitat şi iată în dosul său: un berbec, care se prinsese cu coarnele într’o leasă de mărăcini; şi s’a dus Avraam şi a luat berbecul şi l-a adus ardere de tot, în locul fiului său.


text:
Şi a numit Avraam locul acela: Iahveh-ire de unde se zice şi astăzi: «In muntele unde Domnul se arată».


text:
Şi i-a zis: «Mă jur pe mine însumi – grăit-a Domnul – de vreme ce tu ai făcut lucrul acesta şi n’ai cruţat pe fiul tău, pe singurul tău fiu:


text:
Te voi binecuvânta cu prisosinţa şi voi înmulţi peste măsură seminţia ta, ca stelele cerului şi ca nisipul de pe ţărmul mării, şi urmaşii tăi vor pune stăpânire pe porţile duşmanilor lor.


text:
Şi se vor binecuvânta întru seminţia ta toate popoarele pământului, pentru cuvântul că ai ascultat de glasul meu!»


text:
Apoi s’a întors Avraam la oamenii săi şi s’au sculat şi au plecat cu toţii până la Beerşeba. Şi a locuit Avraam în Beerşeba.


text:
Iar după aceste lucruri, i s’a adus lui Avraam această veste: «Iată, Milca a născut şi ea copii, fratelui tău Nahor:


text:
Şi a murit Sara la Chiriat-Arba, adică Hebron, în ţara Canaan. Şi a pornit Avraam să jelească pe Sara şi s’o plângă.


text:
«Eu sunt străin şi aciuat printre voi. Daţi-mi în stăpânire un loc de îngropăciune în mijlocul vostru, ca să îngrop pe moarta mea.»


text:
«Ascultă-ne, doamne! Tu eşti, în mijlocul nostru, un principe al lui Dumnezeu; îngroapă pe moarta ta în cel mai ales dintre mormintele noastre; nici unul dintre noi nu te va ţine de rău, ca să-ţi îngropi pe moarta ta, în mormântul lui.»


text:
Atunci s’a sculat Avraam şi s’a închinat până la pământ, înaintea norodului ţinutului, adică înaintea fiilor lui Het,


text:
Şi răspunzându-le le-a zis: «Dacă vreţi din toată inima să îngrop pe moarta din casa mea, daţi-mi ascultare şi rugaţi pentru mine pe Efron, fiul lui Ţohar,


text:
Ca să-mi dea mie peştera Macpela, care este a lui şi pe care o are la capătul ţarinii lui, şi să mi-o dea pe bani peşin, ca loc de îngropăciune în mijlocul vostru».


text:
Ci Efron era de faţă, între fiii lui Het. Atunci Efron Heteul i-a răspuns lui Avraam, în auzul tuturor fiilor lui Het, care veniseră în poarta cetăţii, şi i-a zis:


text:
«Nu aşa, doamne, ci ascultă-mă! Ţarina ţi-o dau ţie împreună cu peştera din ea, ţi-o dau ţie în faţa fiilor poporului meu, ca dar: îngroapă pe moarta ta!»


text:
Şi a rostit către Efron în auzul poporului de acolo, zicând: «O, te rog ascultă-mă: îţi dau preţul ţarinii; primeşte-l de la mine, ca să îngrop pe moarta mea acolo».


text:
«Nu, doamne! Ascultă-mă! O ţarină care preţueşte patru sute de sicli de argint, ce poate ea să însemneze pentru noi amândoi? Deci îngroapă pe moarta ta!»


text:
Atunci Avraam a ascultat de Efron şi a cântărit lui Efron câtimea de argint, pe care o spusese în auzul fiilor lui Het, adică patru sute de sicli de argint, dupa preţuirea neguţătorească.


text:
Astfel a ajuns ţarina lui Efron, cea din Macpela, la răsărit de Mamre, ţarina şi peştera din ea, precum şi toţi copacii care sunt în ţarină de jur-împrejur. în tot cuprinsul ei,


text:
În stăpânirea lui Avraam, cu ştiinţa fiilor lui Het, adică a tuturor care veniseră la poarta cetăţii.


text:
Iar după acestea, a îngropat Avraam pe Sara, femeia sa, în peştera din ţarina Macpela, la răsărit de Mamre, adică de Hebron, în ţara Canaanului.


text:
Astfel au trecut în stăpânirea lui Avraam ţarina şi peştera care este în ea, ca moşie de îngropare a lui Avraam, cumpărată de la Hetiţi.


text:
Şi Avraam a grăit către slujitorul sau, starostele casei sale şi care gospodarea toată avuţia sa: «Pune te rog mâna ta sub coapsa mea,


text:
Şi jură-mi pe Domnul Dumnezeul cerului şi Dumnezeul pământului, cum ca nu-i vei lua femeie fiului meu dintre fiicele Canaaniţilor, în mijlocul cărora salăşluesc,


text:
Şi robul i-a răspuns: «Poate că femeia nu va fi bucuroasă să vie după mine, în ţara aceasta. Să duc înapoi atunci pe fiul tău, în ţara din care tu ai purces?»


text:
Domnul Dumnezeul cerului – care m’a luat din casa tatălui meu şi din ţara mea de obârşie şi care a vorbit cu mine, şi care mi s’a jurat şi a spus: «Urmaşilor tăi da-voi ţara aceasta» – el va trimite pe îngerul său înaintea feţei tale şi vei peţi de acolo soţie fiului meu,


text:
Iar dacă femeia nu va fi bucuroasă să vie după tine, atunci slobod să fii tu de acest jurământ al meu. Numai să nu duci acolo, înapoi, pe fiul meu!»


text:
Apoi robul a luat zece cămile din cămilele stăpânului său şi a plecat, având cu el tot felul de odoare date de stăpânul său. Deci s’a sculat şi a luat drumul spre Mesopotamia, spre cetatea lui Nahor.


text:
Şi a poposit cu cămilele afară din cetate, lângă o fântână, în fapt de seară, când ies femeile să scoată apă.


text:
Şi el s’a rugat: «Doamne Dumnezeul stăpânului meu Avraam, adă-mi-o în cale şi fii milostiv cu stăpânul meu Avraam!


text:
Fie ca fata căreia voi zice: «Apleacă, te rog, ulciorul ca să beau!» şi ea îmi va răspunde: «Bea şi voi adăpa şi cămilele tale!», aceea să fie, pe care tu ai hărăzit-o robului tău Isaac. Şi întru aceasta voi cunoaşte că ai arătat îndurarea ta către stăpânul meu.»


text:
Dar mai înainte ca el să sfârşească cu rugăciunea lui, iată că Rebeca ieşea din cetate, şi ea era fata lui Betuel, feciorul Milcăi, soţia lui Nahor, fratele lui Avraam; şi ducea ulciorul pe umăr.


text:
Şi fata era foarte frumoasă la chip, fecioară şi nici un bărbat nu o cunoscuse; şi ea a coborît la fântână şi şi-a umplut ulciorul şi a dat să plece.


text:
Atunci robul a alergat întru întâmpinarea ei şi i-a spus: «Dă-mi să beau, te rog, puţină apă din ulciorul tău!»


text:
Iar după ce i-a dat să bea i-a zis: «Şi pentru cămilele tale voi scoate apă până când se vor sătura de băut».


text:
Şi sprintenă şi-a vărsat ulciorul ei în teica de adăpat şi a dat iar fuga la fântână, ca să scoată apă. Şi a scos apă pentru toate cămilele.


text:
Iar omul se uita înmărmurit la ea, fără să spună nici un cuvânt şi aşteptând să vază dacă Dumnezeu i-a dat izbândă în călătoria lui sau nu.


text:
Iar după ce cămilele au contenit să bea, omul a scos un inel de aur în greutate de o jumătate de siclu şi două brăţări, pentru mâinile ei, în greutate de zece sicli de aur.


text:
După aceea a întrebat-o: «A cui fiică eşti tu? Spune-mi te rog! Este în casa tatălui tău loc pentru noi ca să mânem la noapte?»


text:
Şi a grăit: «Binecuvântat să fie Domnul Dumnezeul stăpânului meu Avraam, care n’a depărtat mila sa şi credincioşia sa de la stăpânul meu, iar pe mine m’a dus Domnul până la casa fraţilor stăpânului meu».


text:
Şi Rebeca avea un frate, pe care-l chema Laban. Iar Laban a alergat la omul care era afară la fântână.


text:
Şi a văzut şi el inelul şi brăţările de la mâinile sorei sale şi a ascultat istorisirea Rebecăi, sora sa, care zicea: «Aşa a vorbit către mine omul acela!» Şi a ajuns Laban la el şi iată el stătea lângă cămile la fântână.


text:
Şi Laban i-a zis: «Intră în casă. tu cel ce eşti binecuvântat de Domnul! De ce stai afară? Fiindcă eu am pregătit casa şi avem loc pentru cămile.»


text:
Atunci omul a intrat în casă, iar Laban a descărcat cămilele şi a dat paie şi nutreţ cămilelor şi apă de spălat pe picioare, lui şi oamenilor care erau cu el.


text:
După aceea i-a pus înainte de-mâncare, dar el a zis: «Nu voi mânca până ce nu voi povesti pricina mea». Iar Laban i-a zis: «Spune!»


text:
Dumnezeu a binecuvântat cu prisos pe stăpânul meu şi l-a făcut mare şi i-a dat turme şi cirezi, şi argint şi aur, şi robi şi roabe, şi cămile şi asini.


text:
Iar Sara, femeia stăpânului meu, i-a născut un fecior în urmă, când era bătrână, şi i-a dat lui toată averea sa.


text:
Iar stăpânul meu m’a pus să-i jur şi mi-a zis: «Să nu iei fiului meu soţie din fetele Canaaniţilor, în ţara cărora eu locuesc,


text:
Atunci stăpânul meu mi-a zis: «Domnul, în faţa căruia mi-am petrecut viaţa, trimite-va pe îngerul său cu tine şi va da izbândă călătoriei tale, ca să iei femeie fiului meu din neamurile mele şi din casa tatălui meu.


text:
Atunci vei fi dezlegat de jurământul meu, dacă, ducându-te la rudele mele, nu vor voi să-ţi dea pe fată. Atunci tu vei fi slobod de jurământul meu.»


text:
Şi am sosit astăzi la fântână şi m’am rugat în gândul meu: «Doamne Dumnezeul stăpânului meu Avraam, fă să fie cu noroc calea pe care eu mă găsesc călător!


text:
Iată eu stau lângă această fântână; fă fecioara care va ieşi să scoată apă şi căreia eu îi voi zice: «Dă-mi să beau, te rog, puţină apă din ulciorul tău»,


text:
Iar ea îmi va răspunde: «Îţi voi da şi ţie apă şi voi scoate apă şi pentru cămilele tale», – aceea să fie femeia pe care Domnul a hărăzit-o fiului stăpânului meu!»


text:
Iar eu încă nu isprăvisem gândul acesta în inima mea şi iată Rebeca ieşea din cetate, cu ulciorul pe umăr; şi s’a pogorît la fântână şi a scos apă. Atunci am zis către ea: «Dă-mi să beau!»


text:
Iar ea, degrabă, a plecat în jos ulciorul de pe umăr şi mi-a zis: «Bea, şi voi adăpa şi cămilele tale!» Atunci eu am băut, iar ea a adăpat cămilele.


text:
Pe urmă am întrebat-o şi am zis: «A cui fată eşti tu?» Şi ea mi-a răspuns: «Sunt fata lui Betuel, feciorul lui Nahor, pe care i l-a născut lui Milca». Atunci ain pus inelul în nările ei şi brăţările în mâinile ei.


text:
Şi am plecat capul şi am căzut la pământ înaintea lui Dumnezeu şi am proslăvit pe Domnul Dumnezeul stăpânului meu Avraam, care m’a dus pe calea cea mai dreaptă ca să peţesc pe fiica fratelui stăpânului meu, pentru feciorul său.


text:
Şi acum, dacă vă este aminte să vă purtaţi cu milă şi cu credincioşie către stăpânul meu, spuneţi-mi-o; iar de nu, spuneţi-o iar, ca să ştiu cum să mă întorc: spre dreapta sau spre stânga!»


text:
Atunci Laban şi Betuel au răspuns şi au grăit: «De la Domnul a purces lucrul acesta; nu suntem în stare să-ţi vorbim nici rău, nici bine!


text:
Iată, Rebeca stă înaintea ta! Ia-o şi du-te şi să fie soţia fiului stăpânului tău, aşa precum a hotărît Domnul!»


text:
Iar robul lui Avraam, când a auzit aceste cuvinte ale lor, s’a închinat până la pământ înaintea Domnului.


text:
Apoi robul a scos odoare de argint şi odoare de aur şi veşminte şi le-a dat Rebecăi; şi alte scumpeturi le-a dăruit fratelui ei şi maică-si.


text:
Şi au băut şi au mâncat, el şi oamenii care erau cu el, şi au mas acolo. Iar dimineaţa, s’au sculat şi robul a zis: «Daţi-mi drumul să mă duc la stăpânul meu!»


text:
Atunci au zis fratele Rebecăi şi maică-sa: «Să mai stea fata cu noi câteva zile, aşa ca vreo zece zile; pe urmă să te duci.»


text:
Dar el le-a răspuns: «Nu mă zăboviţi! Căci Dumnezeu a dat izbândă călătoriei mele. Daţi-mi drumul să mă duc la stăpânul meu!»


text:
Deci au chemat-o pe Rebeca şi au întrebat-o: «Vrei să te duci cu omul acesta?» Iar ea a răspuns: «Mă duc!»


text:
Atunci au lăsat pe Rebeca, sora lor, şi pe doica ei să plece cu robul lui Avraam şi cu oamenii care erau cu el.


text:
Şi au binecuvântat pe Rebeca şi au zis ei: «Tu, sora noastră, să fii mama a mii de zeci de mii. Şi urmaşii tăi să stăpânească porţile vrăjmaşilor lor.»


text:
Atunci s’a sculat Rebeca şi roabele ei şi s’au suit pe cămile şi s’au dus după omul lui Avraam. Astfel robul a luat pe Rebeca şi a pornit la drum.


text:
Şi el ieşise la câmp, în faptul serii, ca să se roage; şi şi-a ridicat ochii şi s’a uitat: şi iată nişte cămile veneau spre el.


text:
Şi l-a întrebat pe rob: «Cine-i omul acela care vine pe câmp, întru întâmpinarea noastră?» Iar robul a răspuns: «Acesta e stăpânul meu!» Atunci ea a luat vălul şi s’a acoperit.


text:
Şi Isaac a dus-o pe Rebeca în cortul Sarei, maică-sa; şi a luat-o pe Rebeca şi a fost femeia lui, şi a iubit-o. Şi astfel s’a mângâiat Isaac, după moartea maicii sale.


text:
Şi Iocşan a fost părintele lui Şeba şi al lui Dedan. Iar urmaşii lui Dedan au fost Aşuriţii şi Letuşiţii şi Leumiţii.


text:
Şi feciorilor ţiitoarelor pe care le-a avut Avraam, el le-a dăruit daruri şi, fiind încă în viaţă, i-a depărtat de Isaac, fiul său, trimiţându-i spre răsărit, în ţinuturile de la Soare-Răsare.


text:
Şi acestea sunt zilele anilor vieţii lui Avraam, pe care i-a trăit: o sută şi şaptezeci şi cinci de ani.


text:
Şi s’a stins şi a murit Avraam la bătrâneţe fericite, bătrân şi sătul de zile, şi a fost adăogat la poporul său.


text:
Şi l-au îngropat Isaac şi Ismail, feciorii săi, în peştera Macpela, în siliştea lui Efron, fiul lui Ţohar Heteul, ia răsărit de Mamre,


text:
În siliştea pe care a cumpărat-o Avraam de la fiii lui Het, acolo îngropatu-s’a Avraam ca şi Sara, femeia sa


text:
Iar după moartea lui Avraam, Dumnezeu a binecuvântat pe Isaac, fiul lui, şi Isaac a locuit la Beer-Lahai-Roi.


text:
Iată urmaşii lui Ismail, fiul lui Avraam pe care i l-a născut lui Avraam Agar Egipteanca, roaba Sarei,


text:
Şi iată numele fiilor lui Ismail, după numele lor şi după şirul naşterii lor: întâiul născut al lui Ismail a fost Nebaiot, apoi Chedar, Abdeel şi Mibsam,


text:
Aceştia sunt fiii lui Ismail şi acestea sunt numele lor, după aşezările lor şi după taberile lor: douăsprezece căpetenii, după noroadele lor.


text:
Şi aceştia sunt anii vieţii lui Ismail: o sută treizeci şi şapte de ani; şi s’a stins şi a murit şi a fost adăogat la poporul său.


text:
Şi au locuit de la Havila până la Şur, la răsăritul Egiptului, când mergi către Asiria. Şi el a fost mai puternic decât toţi fraţii săi.


text:
Şi Isaac era în vârstă de patruzeci de ani când şi-a luat de soţie pe Rebeca, fiica lui Betuel Arameul din Me-sopotamia, sora lui Laban Arameul.


text:
Şi s’a rugat Isaac Domnului pentru femeia sa, căci era stearpă, şi Domnul i-a ascultat rugăciunea, lui şi Rebeca, femeia lui, a zămislit.


text:
Dar pruncii se împungeau în pântecele ei, şi ea a zis: «Dacă e aşa, de ce mi-a mai venit această sarcină?» Şi s’a dus să caute răspuns la Domnul.


text:
Atunci Domnul a grăit către ea: «Două neamuri sunt în pântecele tău şi două popoare despărţi-se-vor chiar din măruntaiele tale; şi unul din cele două popoare va fi mai zdravăn decât celălalt, iar cel mai mare va sluji celui mai mic!»


text:
Şi după aceea a ieşit fratele său care se ţinea cu mâna de călcâiul lui Esau, şi i-au pus numele Iacob. Iar Isaac era în vârstă de cincizeci de ani câud Rebeca i-a născut aceşti copii.


text:
Şi pruncii s’au făcut mari; şi a fost Esau meşter vânător, un răscolitor al câmpiei, pe când Iacob a fost om paşnic, locuitor în corturi.


text:
Atunci Esau a zis lui Iacob:«Dă-mi să mănânc, te rog, din această fiertură roşcata, caci sunt sfârşit de oboseala!» Pentru aceea s’a numit el Edom.


text:
I-a zis Iacob: «Fă-mi astăzi jurământ!» Şi el s’a jurat şi şi-a vândut dreptul său de întâi născut lui Iacob.


text:
Atunci Iacob i-a dat lui Esau pâine şi fiertură de linte. Şi el a mâncat şi a băut şi apoi s’a sculat şi a plecat. Astfel a dispreţuit Esau dreptul său de întâi născut.


text:
Şi s’a iscat foamete în ţară, afară de foametea cea dintâi, care a fost în zilele lui Avraam. Atunci Isaac s’a dus la Abimelec, regele Filistenilor, în Gherar.


text:
Iar Domnul i s’a arătat lui şi i-a zis: «Să nu te pogori în Egipt, ci locueşte în ţinutul pe care ţi-l voi arăta.


text:
Rămâi vremelnic în ţara aceasta şi eu voi fi cu tine şi te voi binecuvânta, pentru că ţie şi urmaşilor tăi dărui-voi aceste ţinuturi şi voi împlini jurământul cu care m’am jurat lui Avraam, părintele tău.


text:
Şi voi înmulţi seminţia ta ca stelele cerului şi voi da seminţiei tale toate aceste lucruri şi se vor binecuvânta întru seminţia ta toate noroadele pământului,


text:
Pentru cuvântul că Avraam a ascultat de glasul meu şi a păzit orânduielile mele, poruncile mele, legile mele şi învăţăturile mele!»


text:
Şi l-au întrebat oamenii din partea locului despre femeia sa, însă el a răspuns: «Ea este sora mea!», fiindcă se temea să spună: «Este femeia mea!», ca nu cumva – zicea el – oamenii locului să mă omoare din pricina Rebecăi. Pentru că ea era frumoasă la chip.


text:
Iar după ce a petrecut el acolo zile îndelungate, Abimelec. regele Filistenilor, s’a uitat afară pe fereastră şi iată că Isaac mângâia pe Rebeca, soţia sa.


text:
Atunci Abimelec a chemat pe Isaac şi i-a zis: «Fără îndoială, ea este soţia ta, atunci de ce mi-ai spus: Ea este sora mea? Dar Isaac i-a răspuns: «Fiindcă m’am gândit ca nu cumva să fiu ucis din pricina ei».


text:
Atunci i-a zis Abimelec: «De ce ne-ai făcut una ca aceasta? Puţin ar fi lipsit ca vreunul din popor să se culce cu femeia ta şi ai fi adus peste noi o vină grea!»


text:
Atunci Abimelec a dat întregului popor porunca aceasta: «Oricine se va atinge de omul acesta şi de femeia lui va fi pedepsit cu moartea.»


text:
Şi Isaac a sămănat în ţinutul acela şi a scos, în acel an, de o sută de ori mai mult, fiindcă Domnul îl binecuvântase.


text:
Avea turme de oi şi cirezi de vite şi multă slugărime, aşa încât Filistenii începuseră să-l pizmuiască.


text:
De aceea, toate fântânile pe care le săpaseră slugile tatălui său, în zilele lui Avraam, tatăl său, Filistenii le închiseră şi le umplură cu pământ.


text:
Şi Isaac a săpat din nou fântânile de apă, pe care le săpaseră robii tatălui său Avraam şi pe care Filistenii le astupaseră chiar după moartea lui Avraam; şi le-a dat iarăşi numele pe care le dăduse părintele său.


text:
Atunci ciobanii din Gherar s’au luat la ceartă cu ciobanii lui Isaac, zicând: «Izvorul de apă este al nostru». Pentru aceea, el a numit fântâna Esec, fiindcă s’au certat acolo cu Isaac.


text:
Apoi a plecat de acolo şi au săpat altă fântână şi nu s’au mai sfădit pentru ea; de aceea, i-a pus numele Rehobot, căci a zis el: «De acum Domnul ne-a scos la larg şi ne vom întinde în ţară».


text:
Iar Domnul i s’a arătat, în noaptea aceea, şi i-a zis: «Eu sunt Dumnezeul lui Avraam, tatăl tău! Nu te teme, căci eu sunt cu tine şi te voi binecuvânta şi voi înmulţi seminţia ta, pentru Avraam robul meu».


text:
Şi el a zidit acolo un jertfelnic şi a chemat numele Domnului şi şi-a întins acolo corturile, iar slugile lui Isaac au săpat o fântână.


text:
Atunci Abimelec a venit la el, din Gherar, cu Ahuzat, prietenul său, şi cu Picol, căpetenia oastei sale.


text:
Şi Isaac a zis către ei: «Pentru ce aţi venit la mine, o dată ce voi aveţi ură pe mine şi m’aţi gonit dela voi?»


text:
Dar ei au răspuns: «Noi am văzut prea bine că Domnul este cu tine şi ne-am gândit: să facem un jurământ între noi, între noi şi tine. Deci vrem să încheiem un legământ cu tine.


text:
Să nu ne faci nici un rău, precum nici noi nu ne-am atins de tine şi nu ţi-am făcut decât bine şi te-am lăsat să pleci de la noi în pace. Căci binecuvântat eşti tu de Domnul.»


text:
Iar dis-de-dimineaţă s’au sculat şi s’au legat cu jurământ unul faţă cu altul, şi Isaac i-a petrecut şi au plecat de la el în pace.


text:
Iar în ziua aceea, au venit oamenii lui Isaac aducându-i veste despre o fântână pe care o săpaseră şi spunân-du-i: «Am dat de apă!»


text:
Iar Esau, când a fost în vârstă de patruzeci de ani, şi-a luat de soţie pe Iudita, fiica lui Beeri Heteul, şi pe Basemat, fiica lui Elon Heteul.


text:
Isaac ajunsese la bătrâneţe şi ochii lui slăbiseră, că nu mai putea să vadă; atunci a chemat pe Esau, fiul său cel mare, şi i-a grăit: «Fiul meu!» Şi Esau i-a răspuns: «Iată-mă!»


text:
Deci acum ia-ţi armele tale, tolba ta cu săgeţi şi arcul tău şi ieşi pe câmp, şi vânează-mi ceva vânat,


text:
Şi fă-mi o mâncare gustoasă, cum îmi place mie şi adu-mi-o să mănânc, ca sufletul meu să te binecuvinteze mai nainte de a muri!»


text:
Şi Rebeca a auzit ce a vorbit Isaac cu Esau, fiul său. Şi Esau a pornit pe câmp, ca să vâneze vânat şi să-l aducă.


text:
Atunci Rebeca a zis lui Iacob, fiu-său: «Ascultă! Am auzit pe tatăl tău vorbind cu Esau, fratele tău, şi spunân-du-i aşa:


text:
«Adu-mi vânat şi pregăteşte-mi o mâncare gustoasă ca să mănânc şi să te binecuvintez, în faţa Domnului, mai nainte de a muri!»


text:
Du-te la turmă şi ia-mi de acolo doi iezi frumoşi din care să gătesc mâncare gustoasă tatălui tău, aşa cum îi place.


text:
Dar Iacob a răspuns maicii sale Rebeca: «Vezi că Esau, fratele meu, este păros, pe când eu sunt neted.


text:
Tatăl meu poate că mă va pipăi şi voi trece în ochii lui drept un înşelător şi voi aduce peste capul meu blestem şi nu binecuvântare».


text:
Dar maica lui i-a răspuns: «Blestemul tău să vie peste mine, fiule, tu numai ascultă de cuvântul meu şi du-te şi adu-mi!»


text:
Şi el s’a dus şi a luat iezii şi i-a adus maică-si. Iar maică-sa a gătit o mâncare gustoasă aşa cum îi plăcea lui Isaac.


text:
Apoi Rebeca a luat veşmintele cele mai bune ale fiului său mai mare, Esau, pe care le avea la ea în casă, şi a îmbrăcat cu ele pe Iacob, feciorul ei mai mic.


text:
Şi el s’a dus la tată-său şi i-a zis: «Tată!» Iar el i-a răspuns: «Iată-mă; cine eşti tu, fiul meu?»


text:
Răspuns-a Iacob tatălui său:«Eu sunt Esau, întâiul tău născut. Am făcut, precum mi-ai zis; scoală-te, acum, şi mănâncă din vânatul meu, ca să mă binecuvinteze sufletul tău!»


text:
Atunci Isaac a zis fiului său: «Cum de ai găsit aşa degrabă vânat, fiul meu?» Zis-a el: «Fiindcă Domnul Dumnezeul tău mi-a scos vânatul înainte!»


text:
Şi Isaac a zis lui Iacob: «Apropie-te să te pipăi, fiul meu. Oare tu, acesta, eşti fiul meu Esau sau nu?»


text:
Şi s’a apropiat Iacob de Isaac, tatăl său, iar el l-a pipăit şi a zis: «Glasul este glasul lui Iacob, dar mâinile sunt mâinile lui Esau!»


text:
Astfel el nu l-a cunoscut, fiindcă mâinile lui erau păroase ca mâinile fratelui său Esau. Atunci l-a binecuvântat.


text:
Apoi a zis: «Vino aproape de mine ca să mănânc din vânatul fiului meu şi ca să te binecuvinteze sufletul meu!» Şi s’a apropiat de el şi a mâncat. Şi i-a turnat lui vin şi a băut.


text:
Şi el s’a apropiat şi l-a sărutat. Şi Isaac a mirosit mirosul veşmintelor lui şi l-a binecuvântat şi a zis: «Iată, mirosul fiului meu este ca mirosul unei ţarine pe care a binecuvântat-o Dumnezeu.


text:
Noroadele să-ţi slujească ţie şi neamurile să se închine până la pământ înaintea ta. Să fii stăpân peste fraţii tăi şi să se închine ţie feciorii mamei tale. Blestemat să fie cel ce te va blestema şi binecuvântat să fie cel ce te va binecuvânta!»


text:
Când Isaac isprăvise cu binecuvântarea lui Iacob şi Iacob de-abia ieşise din faţa tatălui său Isaac, a sosit şi Esau, fratele său, de la vânătoare.


text:
Şi a făcut şi el o mâncare gustoasă şi a adus-o tatălui său şi i-a spus: «Să se scoale părintele meu şi să mănânce din vânatul fiului său, ca să mă binecuvinteze inima ta».


text:
Dar Isaac tatăl său l-a întrebat: «Cine eşti tu?» Iar el i-a răspuns: «Eu sunt feciorul tău, întâiul tău născut, Esau!»


text:
Atunci Isaac fu cuprins de spaimă şi de cutremur mare şi grăi: «Cine a fost atunci acela care a vânat vânatul şi mi l-a adus şi am mâncat din toate, mai înainte ca să vii tu, şi eu l-am binecuvântat? – Şi binecuvântat va rămânea!»


text:
Auzind Esau cuvintele tatălui său, a strigat cu strigăt mare şi amărît peste măsură şi a zis părintelui său: «Binecuvintează-mă, tată, şi pe mine!»


text:
Şi a zis Esau: «Cu drept cuvânt se numeşte el Iacob, căci m’a înşelat de două ori cu asta: mi-a luat dreptul de întâi născut şi iată, acum, mi-a luat binecuvântarea mea!» Apoi a întrebat: «N’ai păstrat şi pentru mine o binecuvântare?»


text:
Isaac i-a răspuns şi a zis lui Esau: «Iată, l-am pus stăpân peste tine şi pe toţi fraţii lui i-am făcut robii lui şi l-am dăruit cu grâu şi cu vin. Ţie acum ce pot să-ţi mai fac, fiul meu?»


text:
Dar Esau i-a răspuns tatălui său: «Oare numai această singură binecuvântare ai tu, tată? Binecuvintează-mă şi pe mine, părintele meu!» Şi Esau şi-a ridicat glasul şi a plâns.


text:
Atunci Isaac, tatăl său, i-a răspuns şi a grăit: «Iată, departe de ţarinile grase fi-va paloşul tău şi departe de roua cerului de sus;


text:
Cu sabia ta îţi vei agonisi traiul, şi vei fi rob fratelui tău; şi va veni o vreme când, adunându-ţi puterile, vei scutura jugul lui de pe grumazul tău».


text:
Deci Esau a prins ură pe Iacob din pricina binecuvântării cu care-l binecuvântase tatăl său, şi şi-a zis Esau în gândul său: «Curând veni-vor zilele de întristare pentru tatăl meu, atunci voi ucide pe fratele meu Iacob!»


text:
Şi i s’au spus Rebecăi vorbele fiului său celui mai mare, Esau; iar ea a trimis şi a chemat pe Iacob fiul său cel mic şi i-a zis: «Iată, fratele tău Esau umblă să se răzbune pe tine şi să te omoare.


text:
Până ce se va potoli urgia fratelui tău şi va uita ceea ce i-ai făcut. Atunoi eu voi trimite şi te va lua de acolo, căci de ce să rămân fără de voi amândoi, într’o singură zi?»


text:
Şi Rebeca a zis lui Isaac: «Mi s’a urît cu viaţa din pricina acestor fete ale lui Het. Dacă Iacob şi-ar lua soţie din fetele lui Het, ca aceste fete din ţinut, ce rost ar mai avea viaţa pentru mine?»


text:
După acestea, Isaac a chemat pe Iacob şi l-a binecuvântat şi i-a dat poruncă şi i-a zis: «Să nu-ţi iei femeie din fetele Canaanului.


text:
Scoală-te şi du-te în Mesopotamia, în casa lui Betuel, tatăl maicii tale, şi ia-ţi femeie de acolo, din fetele lui Laban, fratele maicii tale.


text:
Iar Dumnezeul Cel Atotputernic să te binecuvinteze şi să-ţi dea ţie rod şi să te înmulţească, şi să odrăslească din tine sumedenie de popoare.


text:
Şi să-ţi dea ţie binecuvântarea lui Avraam, ţie şi seminţiei tale, ca să stăpâneşti pământul în care eşti pribeag şi pe care Dumnezeu l-a dăruit lui Avraam.»


text:
Astfel a trimis Isaac pe Iacob, şi el a plecat în Mesopotamia, la Laban, fiul lui Betuel Arameul, fratele Rebecăi, mama lui Iacob şi a lui Esau.


text:
Deci a văzut Esau că Isaac a binecuvântat pe Iacob şi l-a trimis în Mesopotamia să-şi ia soţie de acolo, şi că binecuvântându-l i-a poruncit: «Să nu-ţi iei soţie dintre fetele Canaanului»,


text:
Atunci s’a dus Esau la Ismail şi a luat de soţie pe Mahalat, fiica lui Ismail, fiul lui Avraam, sora lui Nebaiot, peste celelalte femei pe care le avea.


text:
Şi a ajuns într’un loc şi a mas acolo, căci soarele asfinţise, şi a luat o stană de piatră din pietrele locului şi a pus-o căpătâi şi s’a culcat să doarmă în locul acela.


text:
Şi a visat un vis; şi iată, în visul său, o scară era proptită de pământ, iar cu vârful ei atingea cerul, iar îngerii Domnului se suiau şi se pogorau pe scară.


text:
Şi deodată Domnul a stat deasupra ei şi a grăit: «Eu sunt Domnul Dumnezeul lui Avraam, părintele tău. şi Dumnezeul lui Isaac. Pământul pe care tu stai culcat ţi-l voi da ţie şi seminţiei tale.


text:
Iar seminţia ta fi-va ca pulberea pământului şi te vei răspândi spre apus şi spre răsărit şi spre miază-noapte şi spre miaza-zi şi se vor binecuvânta întru tine şi întru seminţia ta toate neamurile pământului.


text:
Şi iată eu voi fi cu tine şi te voi păzi în toate căile tale şi te voi duce înapoi în ţinutul acesta şi nu te voi părăsi până ce nu voi împlini cele ce ţi-am făgăduit.»


text:
Şi s’a deşteptat Iacob din somnul său şi a zis: «Cu adevărat Domnul este în locul acesta şi eu n’am ştiut!»


text:
Şi s’a cutremurat Iacob şi a rostit: «Cât este de înfricoşat locul acesta! Aici este cu adevărat casa lui Dumnezeu şi aici este poarta cerului!»


text:
Iar dimineaţa Iacob s’a sculat şi a luat piatra care-i slujise de căpătâi şi a pus-o ca stâlp de pomenile şi a turnat untdelemn în vârful lui.


text:
Şi Iacob a făcut Domnului această juruinţă: «Daca Domnul Dumnezeu va fi cu mine şi ma va păzi pe calea aceasta pe care merg şi-mi va da pâine şi veşminte să mă îmbrac,


text:
Iar piatra aceasta pe care am înalţat-o stâlp de pomenire va ajunge locaşul lui Dumnezeu şi din toate cele co îmi vei da mie, îţi voi da zeciuială.»


text:
Şi uitându-se el, a văzut o fântână în câmpie şi acolo trei turme de oi care se odihneau alături, căci din fântâna aceea adăpau ciobanii turmele şi o piatră uriaşă astupa gura fântânii.


text:
Acolo se adunau toate turmele, şi ciobanii răsturnau piatra de pe gura fântânii şi adăpau oile, apoi puneau, pe gura fântânii, piatra la locul ei.


text:
Şi iar i-a întrebat: «Cunoaşteţi oare pe Laban, feciorul lui Nahor?» Şi ei au răspuns: «Il cunoaştem».


text:
Zis-a lor Iacob: «Ii merge bine?» Iară ei au răspuns: «Ii merge bine!» Şi tocmai iată Rahila, fata lui, vine cu oile.


text:
Şi Iacob zise iar: «Uitaţi-vă, e încă ziua mare; nu e vremea de adunat turmele; adăpaţi oile şi duceţi-vă de le paşteţi».


text:
Dar ei răspunseră: «Nu putem până ce nu se adună toate turmele; atunci ciobanii rostogolesc piatra de pe gura fântânii şi adăpăm oile!»


text:
Deci, când văzu Iacob pe Rahila, fata lui Laban, fratele mamei sale, şi oile lui Laban, fratele mamei sale, atunci el veni aproape şi rostogoli piatra de pe gura fântânii şi adapă oile lui Laban, fratele mamei sale.


text:
Şi Iacob spuse Rahilei că el este ruda tatălui ei, că el este fiul Rebecăi. Atunci fata a alergat şi a vestit pe tată-său.


text:
Iar Laban,. auzind această veste despre Iacob, fiul surorii sale, a alergat întru întâmpinarea lui şi l-a îmbrăţişat şi l-a sărutat şi l-a adus la el acasă. Atunci Iacob i-a istorisit lui Laban toate câte petrecuse.


text:
Ci Laban i-a spus: «Negreşit, tu eşti osul meu şi carnea mea». Şi a stat Iacob la el o lună de zile.


text:
Apoi Laban i-a grăit lui Iacob: «Oare, fiindcă eşti ruda mea, o să mă slujeşti degeaba? Spune-mi ce simbrie vrei?»


text:
Iar Iacob iubea pe Rahila. Deci el a răspuns: «Îţi voi sluji ţie şapte ani pentru Rahila, fata ta cea mai mică».


text:
Şi a slujit Iacob pentru Rahila şapte ani; şi au părut în ochii lui aceşti ani numai câteva zile, atât de mult o iubea.


text:
La urmă Iacob a zis lui Laban: «Dă-mi pe femeia mea, căci timpul meu s’a împlinit, ca să mă însor cu ea».


text:
Ci făcându-se ziuă, iată: era Lia. Atunci Iacob a zis lui Laban: «Ce e aceasta ce mi-ai făcut? Oare nu ţi-am slujit pentru Rahila? Atunci de ce m’ai înşelat?»


text:
Însă Laban i-a răspuns: «Aici la noi nu este obiceiul să mărităm pe mezina înaintea celei întâi născute.


text:
Implineşte această săptămână de nuntă şi îţi voi da şi pe cealaltă, pentru slujba pe care vei face-o la mine, încă şapte ani de aci nainte!»


text:
Şi Iacob a făcut aşa şi a împlinit acea săptămână de nuntă. Iar Laban i-a dat lui pe Rahila, fiică-sa, de femeie.


text:
Şi Iacob a intrat şi la Rahila şi a iubit-o pe Rahila mai mult decât pe Lia şi a slujit lui Laban încă alţi şapte ani.


text:
Deci Lia a zămislit şi a născut un fiu şi i-a pus numele Ruben, căci zicea ea: «Domnul a căutat la jalea mea, că de acum mă va iubi bărbatul meu».


text:
Şi iarăşi a zămislit şi a născut alt fiu şi a zis: «Auzit-a Domnul că sunt oropsită şi mi l-a dăruit şi pe acesta». De aceea i-a pus numele Simeon.


text:
Şi a zămislit încă o dată şi a născut un fiu şi a zis: «De astădată bărbatul meu se va lipi de mine, fiindcă i-am născut trei feciori». De aceea i-a pus numele Levi.


text:
Şi iarăşi a zămislit şi a născut încă un fiu şi a zis: «Astădată, lăuda-voi pe Domnul!» De aceea i-a pus numele Iuda. Apoi s’a oprit şi n’a mai născut.


text:
Iar când a văzut Rahila că nu face copii lui Iacob, ea a prins pizmă pe soră-sa şi a zis către Iacob: «Dă-mi copii, iar de nu, eu mor!»


text:
Atunci Iacob s’a aprins de mânie împotriva Rahilei şi a certat-o: «Sunt eu oare în locul lui Dumnezeu, care ţi-a oprit roada pântecelui?»


text:
Ci ea a zis: «Iată roaba mea Bilha. Intră la ea şi va naşte pe genunchii mei şi astfel voi avea şi eu copii de la ea.


text:
Atunci zis-a Rahila: «Dumnezeu mi-a dat dreptate şi a ascultat de glasul meu şi mi-a dăruit mie un fiu»; pentru aceea i-a pus numele Dan.


text:
Şi a zis Rahila: «Lupte pentru binecuvântarea lui Dumnezeu am dus cu soră-mea şi am biruit!» Şi i-a pus numele Naftali.


text:
Dar văzând Lia că a stat şi nu mai naşte, a luat pe Zilpa, roaba sa, şi a dat-o lui Iacob de femeie.


text:
Şi Ruben s’a dus la câmp, la secerişul grâului, şi a găsit merişoare de mandragoră şi le-a adus mamei sale Lia. Atunci Rahila a zis către Lia: «Dă-mi te rog din mandragorele aduse de fiul tău!»


text:
Ci Lia i-a răspuns: «Oare nu e destul că mi-ai luat pe bărbatu-meu? Acum vrei să iei şi mandragorele fiului meu?» Dar Rahila i-a zis: «Bine atunci: să doarmă cu tine în noaptea aceasta, în schimbul mandragorelor fiului tău!»


text:
Şi Iacob venind seara de la câmp, Lia i-a ieşit întru întâmpinare şi i-a spus: «Intră la mine, căci te-am cumpărat cu mandragorele fiului meu!» Şi el a dormit cu ea în noaptea aceea.


text:
Şi a zis Lia: «Dăruitu-mi-a Dumnezeu plata mea, fiindcă am dat bărbatului meu pe roaba mea». Şi i-a pus numele Isahar.


text:
Acum Lia a grăit: «Datu-mi-a Dumnezeu odor de mare preţ. De data aceasta, bărbatul meu va locui la mine, fiindcă i-am născut şase feciori»; de aceea i-a pus numele Zebulon.


text:
Iar dacă a născut Rahila pe Iosif, a grăit Iacob către Laban: «Dă-mi drumul să mă duc la locul meu, în ţara mea.


text:
Dă-mi femeile mele pentru care ţi-am slujit, şi copiii mei şi lasă-mă să mă duc, fiindcă tu bine ştii slujba cu care te-am slujit.»


text:
Dar Laban i-a răspuns: «De am aflat har în ochii tăi, mai rămâi! Căci eu am băgat de seamă că Domnul m’a binecuvântat în hatârul tău.»


text:
Căci puţin era ceea ce aveai mai nainte de venirea mea, şi acum s’a înmulţit peste măsură şi te-a binecuvântat Domnul pe tine, de când am venit eu. Şi acum când o să mai fac şi eu ceva pentru casa mea?»


text:
Ci Laban l-a întrebat: «Ce să-ţi dau?» Şi Iacob a zis: «Să nu-mi dai nimic, dar dacă îmi vei face lucrul pe care ţi-l voi spune eu, atunci iarăşi voi paşte oile tale şi le voi păzi.


text:
Voi trece azi prin toate turmele tale, despărţind din ele orice oaie brumărie şi tărcată şi orice miel sein dintre miei, şi tărcat şi brumăriu între capre; şi aceasta să fie simbria mea.


text:
Astfel cinstea mea se va dovedi mâine-poimâine în faţa ta, când vei veni să-mi dai simbria mea: tot ce nu va fi brumăriu şi tărcat între capre şi sein între miei să fie socotit de furat.»


text:
Şi a osebit Iacob, în ziua aceea, ţapii cei vărgaţi şi tărcaţi şi toate caprele cele bălţate şi pătate şi oricare capră care avea pe ea stropitură de alb şi tot ce era sein între miei, şi le-a dat în mâna fiilor săi.


text:
Şi Laban a pus cale de trei zile între turmele sale şi ale lui Iacob. Iar Iacob păştea oile care îi rămăseseră lui Laban.


text:
Atunci Iacob şi-a luat nuiele verzi de plop, de migdal şi de paltin şi a crestat pe ele crestături albe, jupuin-du-le de coaje până rămâneau albe.


text:
Apoi a pus nuielele pe care le jupuise, înaintea oilor, în teici, în adăpătoarele cu apă, unde veneau oile să se adape; şi ele se împerecheau când veneau să se adape.


text:
Iar Iacob osebea aceşti miei şi pe urmă punea oile din turma lui Laban cu faţa spre cele brumării şi seine; şi strângea la o parte oile sale şi nu le punea laolaltă cu turmele lui Laban.


text:
Apoi de câte ori se împerecheau oile voinice, Iacob punea nuielele crestate sub ochii oilor, în jghiaburi, ca să zămislească cu ochii la nuiele.


text:
Iar la oile cele slabe nu punea nuielele; aşa încât mieii plăpânzi erau ai lui Laban şi mieii cei zdraveni erau ai lui Iacob.


text:
Dar lui Iacob i-au ajuns la ureche cuvintele feciorilor lui Laban, care ziceau: «Iacob a luat tot ce a avut părintele nostru şi din averea părintelui nostru el şi-a înjghebat toată chiaburia aceasta».


text:
Atunci Domnul a zis lui Iacob: «Intoarce-te în ţara părinţilor tăi şi la rudeniile tale şi eu voi fi cu tine».


text:
Şi a zis către ele: «Eu văd, după faţa tatălui vostru, că el nu mai este prietenos cu mine ca mai daunăzi, însă Dumnezeul tatălui meu a rămas cu mine.


text:
Iar tatăl vostru m’a înşelat şi mi-a schimbat simbria de zece ori; dar nu l-a îngăduit Dumnezeu să mă păgubească.


text:
Când el zicea: «mieii brumării să fie simbria ta», atunci toate oile fătau miei brumării; iar când zicea: «mieii vărgaţi să fie simbria ta», atunci toate oile fătau miei vărgaţi.


text:
Şi odată, la vremea mârlitului oilor, am ridicat ochii şi m’am uitat – în vis – şi iată ţapii care săreau pe capre erau vărgaţi, brumării şi balţaţi.


text:
Atunci mi-a zis: «Ridică-ţi ochii şi te uită: toţi ţapii care sar pe capre sunt vărgaţi, brumării şi bălţaţi, căci am văzut toate câte Laban a făcut cu tine.


text:
Eu sunt Dumnezeul din Betel, unde tu ai uns stâlpul de pomenire şi unde te-ai legat cu juruinţă faţă cu mine! Acum scoală-te, ieşi din pământul acesta şi întoarce-te în ţara ta de obârşie.»


text:
Atunci au răspuns Rahila şi Lia şi i-au zis: «Mai avem noi parte de moştenire în casa tatălui nostru?


text:
Oare nu ne-a socotit el pe noi străine, o dată ce ne-a vândut şi a mâncat mult şi bine banii de pe vânzarea noastră?


text:
Negreşit, toată bogăţia pe care a smuls-o Dumnezeu de la tatăl nostru este a noastră şi a copiilor noştri. Deci acum fă tot ce ţi-a spus ţie Dumnezeu!»


text:
Şi a mânat din urmă toate turmele sale şi toată averea pe care şi-o agonisise – cirezile sale pe care le agonisise în Mesopotamia – ca să ajungă la Isaac, tatăl său, în ţara Canaanului.


text:
Deci a fugit Iacob cu tot ce era al lui; şi s’a sculat şi a trecut Eufratul şi şi-a îndreptat faţa spre muntele Galaad.


text:
Atunci el a luat cu sine pe rudele sale şi l-a urmărit pe Iacob cale de şapte zile şi l-a ajuns la muntele Galaad.


text:
Dar Dumnezeu veni la Laban Arameul noaptea în vis şi-i grăi: «Păzeşte-te ca nu cumva să vorbeşti cu Iacob altfel decât prieteneşte!»


text:
Şi a ajuns Laban pe Iacob, după ce Iacob îşi înfipsese corturile pe munte, iar Laban cu rudele sale le înfipsese pe muntele Galaad.


text:
Şi a zis Laban către Iacob: «Ce ispravă e asta că m’ai înşelat şi ai mânat din urmă pe fetele mele ca pe nişte robite cu sabia?


text:
Pentru ce ai fugit pe ascuns şi m’ai amăgit şi nu mi-ai dat de veste, ca eu să te fi petrecut cu bucurie şi cu cântece, din daira şi din harfă?


text:
Ba nici chiar nu mi-ai îngăduit să-mi sărut nepoţii şi fetele! De data asta te-ai purtat ca un nerod!


text:
Îmi stă în putere să vă asupresc, dar Dumnezeul părintelui tău mi-a vorbit noaptea trecută şi mi-a spus: «Păzeşte-te să vorbeşti cu Iacob altfel decât prieteneşte!»


text:
Şi a răspuns Iacob şi a zis lui Laban: «Fiindcă mă temeam şi mă gândeam ca nu cumva să smulgi de lângă mine pe fetele tale.


text:
La oricine vei găsi terafimii tăi, acela să nu mai trăiască! De faţă cu rudele noastre, caută ce este al tău între lucrurile mele şi ia-ţi-le!» Dar Iacob nu ştia că Rahila furase terafimii.


text:
Deci Laban a intrat în cortul lui Iacob şi în cortul Liei, şi în corturile celor două roabe, dar n’a găsit nimic; şi a ieşit din cortul Liei şi a intrat în cortul Rahilei.


text:
Ci Rahila luase idolii şi-i vârîse în şeaua unei cămile şi se aşezase pe ei. Şi Laban scotoci tot cortul, dar nu dădu de nimic.


text:
Şi ea zise către tată-său: «Să nu fie cu bănat în ochii domnului meu că nu pot să mă scol înaintea feţei tale, fiindcă tocmai acum mi-a sosit necazul obişnuit al femeilor». Şi el a căutat cu de-a-măruntul, dar n’a dat peste terafimi.


text:
Atunci Iacob se aprinse de mânie şi a început să se certe cu Laban şi i-a spus lui Laban: «Care este vina mea şi care este păcatul meu, că mă urmăreşti cu învierşunare?


text:
Acum, după ce ai răscolit toate lucrurile mele, ce ai găsit la mine, din toate odoarele casei tale? Pune-le aici în faţa rudelor mele şi rudelor tale şi ei să ne judece pe amândoi.


text:
Iată sunt douăzeci de ani de când stau la tine! Mioarele tale şi caprele tale n’au lepădat şi berbecii turmei tale nu i-am mâncat!


text:
Pe oaia sfâşiată de fiare nu ţi-am adus-o: eu am îndurat paguba; din mâna mea cereai orice se fura ziua şi orice se fura noaptea.


text:
Astfel eram: ziua mă topeam de arşiţă şi noaptea tremuram de frig; şi somnul nu se prindea de ochii mei.


text:
Am stat aceşti douăzeci de ani în casa ta: am slujit paisprezece ani pentru cele două fiice ale tale, iar şase ani pentru turmele tale; şi mi-ai schimbat simbria de zece ori.


text:
Dacă n’ar fi fost cu mine Dumnezeul părintelui meu, Dumnezeul lui Avraam şi de care se teme Isaac, negreşit că tu mi-ai fi dat drumul cu mâna goală. Dar Dumnezeu a văzut obida mea şi truda mâinilor mele şi te-a judecat astă noapte.»


text:
Atunci a răspuns Laban şi a zis lui Iacob: «Aceste fete sunt fetele mele şi aceşti copii sunt copiii mei şi aceste turme sunt turmele mele şi tot ceea ce vezi tu este al meu. Şi ce rău aş putea să fac azi fetelor mele, ori copiilor pe care ele i au născut?


text:
Apoi Iacob zise rudelor sale: «Adunaţi pietre», şi ei adunară pietre şi clădiră o măgură; şi mâncară acolo pe măgură.


text:
Şi Laban grăi: «Măgura aceasta să fie astăzi mărturie între mine şi tine». De aceea i-au zis Galaad,


text:
Şi Miţpa, fiindcă, a zis el, Dumnezeu să vegheze între mine şi tine, când ne vom despărţi unul de altul.


text:
Dacă vei asupri pe fetele mele, ori dacă vei lua alte femei peste fetele mele, deşi nimeni nu este lângă noi, totuşi cugetă că Dumnezeu este martor între mine şi tine.»


text:
Şi mai zise Laban lui Iacob: «Iată măgura aceasta şi iată acest stâlp pe care l-am ridicat între mine şi tine:


text:
Această măgură să fie mărturie şi acest stâlp să fie mărturie, că nici eu nu voi trece spre tine de măgura aceasta şi nici tu nu vei trece spre mine de această măgură şi de acest stâlp, cu gând de duşmănie.


text:
Dumnezeul lui Avraam şi Dumnezeul lui Nahor, Dumnezeul părinţilor lor să ne fie judecător!» Şi Iacob s’a jurat pe Dumnezeul de care se temea Isaac, tatăl său.


text:
Şi Iacob a adus jertfe pe munte şi a chemat pe rudele sale la ospăţ şi ei au ospătat şi au mas noaptea pe munte.


text:
Şi Laban s’a sculat dis-de-dimineaţă şi a sărutat pe nepoţii săi şi pe fetele sale şi i-a binecuvântat şi a plecat, şi s’a întors Laban la vatra sa.


text:
Şi a rostit Iacob, când i-a văzut: «Aceasta este tabăra lui Dumnezeu!» Deci a numit locul acela Mahanaim.


text:
Şi le-a dat lor porunca aceasta: «Aşa grăieşte robul tău Iacob: «Am petrecut vremelnic la Laban şi am stat până acum.


text:
Am agonisit boi şi asini şi turme şi robi şi roabe, şi trimit solie şi veste domnului meu, ca să găsesc har în ochii tăi!»


text:
Dar solii s’au întors la Iacob şi i-au spus: «Dusu-ne-am spre fratele tău Esau, dar el tocmai vine întru întâmpinarea ta şi împreună cu el sunt patru sute de oameni».


text:
Atunci Iacob s’a spăimântat foarte şi a stat în mare cumpănă. Şi a împărţit gloata care era cu el, turmele şi cirezile şi cămilele, în două tabere,


text:
Căci îşi zicea: «Dacă Esau năvăleşte împotriva unei tabere şi o sfărâmă, atunci tabăra care a rămas poate să scape!»


text:
Apoi Iacob s’a rugat: «Dumnezeul părintelui meu Avraam şi Dumnezeul părintelui meu Isaac! Doamne, care mi-ai zis: «Intoarce-te în patria ta şi în locul tău de naştere şi-ţi voi arăta bunătăţile mele»,


text:
Sunt prea mic faţă de toate îndurările şi faţă de toată credincioşia pe care ai dovedit-o cu robul tău, căci tre-cut-am Iordanul acesta numai cu toiagul meu şi acum am ajuns două tabere.


text:
Scapă-mă din mâna fratelui meu, din mâna lui Esau, căci mi-e frică de el, ca nu cumva să vie să mă răpună pe mine împreună cu copiii!


text:
Ci tu ai făgăduit: «Voi grămădi bunătăţile mele asupra ta şi voi înmulţi seminţia ta, ca nisipul mării, care nu se poate număra de mult ce este!»


text:
Şi a mas acolo în noaptea aceea şi a osebit din ce i-a venit sub mână un dar pentru Esau, fratele său:


text:
Treizeci de cămile mulgătoare cu puii lor; patruzeci de vaci şi zece tauri; douăzeci de măgăriţe şi zece măgăruşi.


text:
Şi a dat aceste vite în mâna robilor săi, fiecare turmă deosebit şi le-a poruncit astfel: «Treceţi înaintea mea şi lăsaţi ceva depărtare între turmă şi turmă».


text:
Apoi i-a poruncit celui din frunte şi i-a zis: «De te va întâlni Esau, fratele meu, şi te va întreba şi va zice: «Al cui eşti tu şi încotro te duci şi ale cui sunt aceste vite dinaintea ta?».


text:
Atunci tu să-i răspunzi: «Ale robului tău Iacob! Este un dar trimis domnului meu Esau; şi iată şi Iacob vine în urma noastră!»


text:
Tot aşa i-a poruncit şi celui de al doilea şi celui de al treilea şi tuturor celor ce veneau după turme, spunân-du-le: «Unele ca acestea să spuneţi lui Esau, când vă veţi găsi cu el;


text:
Şi veţi adăoga: «Şi iată şi robul tau Iacob vine în urma noastră!». Căci se gândea Iacob: «Il voi domoli prin acest dar care merge înaintea mea şi după aceasta voi da ochii cu el; poate că se va însenina faţa lui!»


text:
Dar s’a sculat noaptea şi a luat pe cele doua femei ale sale şi pe cele doua roabe ale sale şi pe cei unsprezcce copii ai sai şi i-a trecut prin vadul Iabocului.


text:
Şi dacă a văzut că nu poate să-l biruiască, atunci l-a lovit peste încheietura şoldului şi s’a scrântit încheietura şoldului lui Iacob, în luptă cu acel bărbat.


text:
Şi i-a zis acela: «Dă-mi drumul, căci se luminează de ziuă». Ci Iacob a răspuns: «Nu-ţi voi da drumul, până ce nu mă vei binecuvânta!»


text:
Zis-a acela: «Numele tău nu va mai fi Iacob, ci Israil, pentru că te-ai luptat cu Dumnezeu şi cu oamenii şi ai biruit!»


text:
Dar Iacob a întrebat şi a zis: «Spune-mi, te rog, numele tău!» Răspuns-a: «De ce întrebi de numele meu?» Şi l-a binecuvântat pe el, acolo.


text:
Atunci Iacob a pus acelui loc numele Peniel, fiindcă, zicea el: «Am văzut pe Dumnezeu faţă către faţă şi am scăpat cu viaţă!»


text:
De aceea fiii lui Israil, până în ziua de astăzi, nu mănâncă muşchiul de pe încheietura şoldului, pentru că omul acela a lovit pe Iacob peste muşchiul de la încheietura şoldului.


text:
Şi Iacob ridicându-şi ochii s’a uitat şi iată Esau venea împreună cu patru sute de inşi. Atunci Iacob şi-a împărţit copiii: ai Liei, ai Rahilei şi ai celor două roabe.


text:
Şi a pus pe roabe şi pe copiii lor în frunte, apoi pe Lia şi pe copiii ei, iar pe Rahila şi pe Iosif la urmă de tot.


text:
Şi Iacob a trecut înaintea lor şi s’a închinat până la pământ de şapte ori, până să ajungă la frate-său.


text:
Ci Esau a alergat întru întâmpinarea lui şi l-a îmbrăţişat şi a căzut pe grumajii lui şi l-a sărutat şi au plâns amândoi.


text:
Şi ridicându-şi ochii Esau, a văzut femeile şi copiii lui Iacob şi l-a întrebat: «Cine sunt aceştia care sunt cu tine?» Răspuns-a: «Sunt copiii cu care a miluit Dumnezeu pe robul tău!»


text:
Apoi s’a apropiat şi Lia cu copiii ei şi s’au închinat până la pământ, iar la urmă s’au apropiat Iosif şi Rahila şi s’au închinat până la pământ.


text:
Şi a întrebat Esau: «Ce voiai să faci cu toată turma aceea pe care am întâlnit-o?» Zis-a Iacob: «Să aflu har în ochii domnului meu!»


text:
Iacob însă a stăruit: «Nu aşa, te rog! Dacă am aflat har în ochii tăi, primeşte darul meu din mâna mea, căci am văzut faţa ta, ca şi cum aş fi văzut faţa lui Dumnezeu, atât de milostiv ai fost cu mine.


text:
Ia, te rog, prinosul meu, care ţi-a fost adus, fiindcă Dumnezeu mi-a fost mult milostiv şi am de toate!» Şi a stăruit de el până ce a primit.


text:
Şi Iacob a răspuns: «Stăpânul meu ştie că am copii plăpânzi şi mai am şi vaci fătate de curând; de le vor mâna slugile tare numai o zi, ele vor pieri.


text:
Să treacă deci stăpânul meu înaintea robului său, iară eu voi călători pe răgaz şi domol, după pasul turmelor de dinaintea mea şi după pasul copiilor, până ce voi ajunge la stăpânul meu, în Seir!»


text:
Şi a zis Esau: «Ingădueşte, atunci, să las cu tine câţiva oameni din ceata care mă însoţeşte!» Dar Iacob a răspuns: «Pentru ce aceasta, o dată ce am aflat har în ochii stăpânului meu?»


text:
Iar Iacob a pornit spre Sucot şi şi-a clădit locuinţă şi turmelor sale le-a făcut târle. Pentru aceea s’a numit locul acela Sucot.


text:
Şi a ajuns Iacob cu pace la Sihem, în ţara Canaanului, la venirea lui din Mesopotamia şi şi-a aşezat tabăra la răsăritul cetăţii.


text:
Iar petecul de pământ unde şi-a înfipt ţăruşii cortului, l-a cumpărat din mâna fiilor lui Hemor, părintele lui Sihem, pe preţ de o sută de chesite.


text:
Dina fata Liei, pe care ea o născuse lui Iacob, a ieşit într’o zi, ca să vază pe fetele din partea locului.


text:
Şi văzând-o Sichem, fiul lui Hemor Heveul, stăpânul ţinutului, a răpit-o şi s’a culcat cu ea şi a umilit-o.


text:
Şi inima lui s’a lipit de Dina, fata lui Iacob şi i-a căzut dragă fata şi i-a vorbit copilei de la inimă.


text:
Ci Iacob a auzit că Sichem a necinstit-o pe Dina, fata sa, dar fiindcă feciorii săi erau cu vitele pe câmp, el a tăcut din gură până la venirea lor.


text:
Iar feciorii lui Iacob venind de la câmp şi auzind vestea, s’au mâhnit oamenii şi s’au aprins groaznic de mânie, că acela făptuise aşa ocară în Israil, culcându-se cu fata lui Iacob, lucru care nu se cuvenea să-l săvârşească.


text:
Şi a intrat Hemor în vorbă cu ci şi le-a spus: «Sufletul fiului meu Sichem se sfârşeşte după fata voastră; daţi-i-o, vă rog, de femeie,


text:
Şi locuiţi cu noi! Şi pământul să fie la îndemâna voastră; sălăşluiţi-vă în el, faceţi negoţ în el şi câştigaţi în el moşii.»


text:
Atunci a grăit Sichem către tatăl fetei şi către fraţii ei: «De aş afla har în ochii voştri, şi orice îmi veţi spune vă voi da.


text:
Cereţi de la mine cât de mult preţ de răscumpărare şi daruri de nuntă şi eu vi le voi da, întocmai cum veţi spune. Însă daţi-mi pe fată de femeie!»


text:
Atunci fiii lui Iacob răspunsei ă cu vicleşug lui Sichem şi lui Hemor, tatăl său, vorbind aşa fiindcă Sichem necinstise pe Dina, sora lor.


text:
Deci ei au zis către aceia: «Noi nu putem să facem acest lucru ca să dăm pe sora noastră după un om netăiat împrejur, fiindcă ar fi o ruşine pentru noi.


text:
Numai într’un fel putem să ne învoim cu voi, daca veţi face ca noi şi veţi tăia împrejur pe toţi bărbaţii voştri.


text:
Atunci vă vom da pe fetele noastre, iar pe fetele voastre le vom lua noi şi vom locui împreună cu voi şi vom ajunge un singur popor.


text:
Iar de nu ne veţi da ascultare, ca să vă tăiaţi împrejur, noi vom lua pe fata noastră şi vom pleca.»


text:
Şi tânărul nu zăbovi să îndeplinească lucrul, căci iubea pe fata lui Iacob şi era cel mai cu vază din toată casa tatălui său.


text:
Deci Hemor şi Sichem, fiul său, au venit în poarta cetăţii lor şi au început să vorbească cu oamenii cetăţii spunându-le:


text:
«Oamenii aceştia au gând bun cu noi; să locuiască deci cu noi în ţară şi să neguţătorească în ea, căci ţara, cum vedeţi, este întinsă şi la dreapta şi la stânga, în faţa lor. Să ne însurăm cu fetele lor, iar pe fetele noastre să le mărităm cu ei!


text:
Însă aceşti oameni se învoiesc să locuiască împreună cu noi şi să facem un singur popor, numai dacă bărbaţii noştri se vor tăia împrejur, precum şi ei sunt tăiaţi împrejur.


text:
Turmele lor şi averea lor şi toate vitele lor nu vor fi oare ale noastre? Numai să ne învoim cu ei, şi ei se vor sălăşlui între noi!»


text:
Atunci toţi cei ce ieşeau la sfat în poarta cetăţii dădură ascultare lui Hemor şi lui Sichem, fiul său, şi se tăiară împrejur toţi bărbaţii, toţi câţi ieşeau la sfat în poarta cetăţii.


text:
Dar a treia zi, pe când ei se aflau în dureri, cei doi feciori ai lui Iacob, Simeon şi Levi, fraţii Dinei, puseră mâna pe sabie şi intrară cu îndrăzneală în cetate şi uciseră pe toţi bărbaţii,


text:
Iar pe Hemor şi pe Sichem, fiul său, îi trecură prin ascuţişul săbiei; apoi luară pe Dina din casa lui Sichem şi plecară.


text:
Deci luară turmele şi cirezile lor şi asinii lor şi tot ce găsiră în cetate şi tot ce găsiră în ţarină:


text:
Toata averea lor; şi pe toţi copiii lor şi pe femeile lor îi luară robi şi prădară tot ce era prin case.


text:
Atunci Iacob a zis lui Simeon şi lui Levi: «Aţi adus pe capul meu mare pacoste, făcându-mă urît locuitorilor acestui ţinut, Canaaniţilor şi Pereziţilor, iar eu am numai o mână de oameni! Şi dacă se vor aduna împotriva mea şi mă vor lovi, mă vor nimici pe mine şi casa mea.»


text:
Dar aceia au răspuns: «Iertat, oare, i-a fost lui să se poarte cu sora noastră cum s’ar fi purtat cu o desfrânată?»


text:
Şi a poruncit Dumnezeu lui Iacob: «Scoală-te, sue-te la Betel şi te aşează acolo şi fă acolo un jertfelnic Dumnezeului care ţi s’a arătat atunci când fugeai dinaintea lui Esau, fratele tău!»


text:
Şi Iacob a zis casnicilor săi şi tuturor celor ce erau cu el: «Lepădaţi pe dumnezeii cei străini, care sunt în mijlocul vostru, şi vă curăţaţi şi vă primeniţi veşmintele voastre.


text:
Apoi să ne sculăm şi să ne suim la Betel şi să facem acolo un jertfelnic Dumnezeului care m’a auzit în ziua strâmtorării mele şi a fost cu mine în călătoria pe care am săvârşit-o!»


text:
Atunci ei dădură lui Iacob pe toţi dumnezeii cei străini care erau în mâinile lor şi cerceii care erau în urechile lor, şi Iacob i-a îngropat sub un stejar de lângă Sihem.


text:
Şi au plecat la drum şi spaima lui Dumnezeu a căzut peste cetăţile care erau în jurul lor şi n’au urmărit pe fiii lui Iacob.


text:
Şi a clădit acolo un jertfelnic şi a pus locului numele El-Bet-El, fiindcă acolo i s’a descoperit Dumnezeu când fugea de dinaintea fratelui său.


text:
Atunci a murit Debora, doica Rebecăi, şi a fost îngropată mai jos de Betel, sub un stejar pe care l-au numit «Stejarul Plângerii».


text:
Şi Dumnezeu i s’a arătat lui Iacob, încă o dată, după venirea lui din Mesopotamia şi l-a binecuvântat,


text:
Şi i-a zis Dumnezeu: «Numele tău este Iacob; dar să nu te mai chemi Iacob, ci numele tău de aci nainte să fie Israil». Şi i-a pus numele Israil.


text:
Apoi a grăit Dumnezeu către Iacob: «Eu sunt Dumnezeul Cel Atotputernic! Fii rodnic şi te înmulţeşte. Un popor, ba chiar un divan de popoare vor înflori din tine, şi chiar regi vor ieşi din coapsa ta.


text:
Iar ţara pe care am dat-o lui Avraam şi lui Isaac, ţi-o voi da ţie şi o voi da şi seminţiei tale de după tine!»


text:
Iar Iacob a ridicat un stâlp cu pisanie pe locul unde vorbise Domnul cu el, un stâlp de piatră, şi a săvârşit deasupră-i jertfa de turnare şi a turnat peste el untdelemn.


text:
După aceea au purces de la Betel, şi când mai era o palmă de loc până să ajungă la Efrata, Rahila a născut şi a avut chinuri mari la facere.


text:
Iar când a fost să-şi dea sufletul, căci a murit, i-a pus numele: Ben-Oni. Dar tatăl său l-a numit Veniamin.


text:
Şi Iacob a ridicat un stâlp cu pisanie pe mormântul ei: stâlpul de la mormântul Rahilei, care se află şi în ziua de azi.


text:
Iar pe când Iacob locuia în ţinutul acela, s’a dus Ruben şi s’a culcat cu Bilha, ţiitoarea tatălui său. Şi aceasta a ajuns la urechile lui Israil. Ci fiii lui Iacob au fost doisprezece.


text:
Şi feciorii Zilpei, roaba Liei: Gad şi Aşer. Aceştia sunt fiii lui Iacob, care i s’au născut în Mesopotamia.


text:
Şi s’a dus Iacob la Isaac, părintele său, la Mamre în Chiriat-Arba, adică în Hebron, unde au vremelnicit Avraam şi Isaac.


text:
Şi s’a stins Isaac şi a murit şi a fost adăogat la poporul său, bătrân şi sătul de zile, şi l-au înmormântat feciorii săi Esau şi Iacob.


text:
Esau şi-a luat femeile sale dintre fetele Canaanului, pe Ada, fiica lui Elon Heteul, şi pe Ohohbama, fiica lui Ana, fiul lui Ţibeon Horitul,


text:
Iar Oholibama a născut pe Ieuş şi pe Ialam şi pe Core. Aceştia sunt fiii lui Esau pe care i-a avut în Canaan.


text:
Şi Esau a luat pe femeile sale, pe fiii şi pe fetele sale şi toate sufletele casei sale, şi turmele sale şi toate vitele sale şi toată averea sa, pe care o agonisise în Canaan, şi s’a dus în altă ţară razna de fratele său Iacob,


text:
Din pricină că averile lor erau prea multe ca să mai poată sta la un loc. şi ţara în care petreceau pribegi nu putea să-i mai încapă de multele lor cirezi.


text:
Acestea sunt numele feciorilor lui Esau: Elifaz, feciorul Adei, Boţia lui Esau; Reguel fiul Basematei, soţia lui Esau.


text:
Şi Timna a fost ţiitoarea lui Elifaz, feciorul lui Esau, şi i-a născut lui Elifaz pe Amalec. Aceştia sunt feciorii Adei, soţia lui Esau.


text:
Iată feciorii lui Reguel: Nahat, Zerah, Şama şi Miza; aceştia au fost feciorii Basematei, soţia lui Esau.


text:
Iată feciorii Oholibamei, fata lui Ana, fiul lui Ţibeon, femeia lui Esau, ea anume a născut lui Esau pe Ieuş, pe Ialam şi pe Core.


text:
Iată căpeteniile fiilor lui Esau. Fiii lui Elifaz, întâiul născut al lui Esau au fost principii: Teman, Omar, Ţefo, Chenaz,


text:
Apoi principii: Core, Gatam şi Amalec. Aceştia sunt principii pogorîtori din Elifaz în ţara Edomului. Aceştia sunt feciorii Adei.


text:
Aceştia sunt feciorii lui Reguel, fiul lui Esau: principii Nahat, Zerah, Şama şi Miza. Aceştia sunt principii pogorîtori din Reguel în ţara Edomului. Aceştia sunt fiii Basematei, soţia lui Esau.


text:
Iată şi fiii Oholibamei, soţia lui Esau: principii Ieuş, Ialam şi Core. Aceştia sunt principii pogorîtori din Oho-libama, fiica lui Ana, soţia lui Esau.


text:
Iată şi fiii lui Seir Horitul, care locuiau mai nainte în această ţară: Lotan, Şobal, Ţibeon şi Ana.


text:
Iar fii lui Ţibeon au fost: Aia şi Ana. Ana este acel care a găsit izvoare de apă caldă în pustie, pe când păştea asinii lui Ţibeon, părintele său.


text:
Principii Dişon, Eter, Rişon. Aceştia sunt principii Horiţilor, după voevodatele lor, în pământul Seir.


text:
Iată acum regii care au stăpânit ţara Edomului, mai nainte ca să fi stăpânit vre-un rege peste fiii lui Israil:


text:
După ce a murit Huşam, a domnit în locul său Hadad, fiul lui Bedad, care a bătut pe Madianiţi în ţara Moabului, iar numele cetăţii lui domneşti era Avit.


text:
Iar după ce a murit Baalhanan, feciorul lui Acbor, a domnit în locul său Hadar şi numele cetăţii lui era Pau. Şi numele soţiei lui era Mehetabeel, fiica lui Matred, fiica lui Mezahab.


text:
Iată acum numele căpeteniilor pogoritoare din Esau, după familiile lor, după ţinuturile lor, după numirile lor: principii Timna, Aleva, Ietet,


text:
Principii Magdiel şi Iram. Aceştia sunt voevozii Edomului, după aşezările lor, în ţara stăpânirii lor. Acesta este Esau, părintele Edomiţilor.


text:
Iată istoria urmaşilor lui Iacob: Iosif era în vârstă de şaptesprezece ani şi împreună cu fraţii săi păştea oile. Şi băieţandru cum era între feciorii Bilhei şi feciorii Zilpei, femeile lui Israil, el aducea tatălui lor ceea ce spunea lumea rău despre ei.


text:
Ci Israil iubea pe Iosif mai mult decât pe toţi fiii săi, căci el era feciorul bătrâneţelor sale, şi îi făcuse o tunică lungă cu mâneci.


text:
Iar fraţii săi, văzând că tatăl lor îl iubeşte pe el mai mult decât pe ei toţi, prinseră ură pe el şi nu puteau să mai aibă cu el vorbă bună.


text:
Se făcea că noi legam snopii în mijlocul ţarinii şi iată că snopul meu s’a ridicat şi a stat în picioare, iar snopii voştri, stând jur-împrejur, s’au închinat snopului meu»


text:
Atunci fraţii lui au întâmpinat: «Vrei cumva să te faci rege peste noi şi să ne stăpâneşti pe noi?» Deci ei îl urîră şi mai mult, din pricina viselor lui şi cuvintelor lui.


text:
Altădată a mai visat Iosif alt vis şi l-a povestit şi pe acesta fraţilor săi zicând: «Iată am visat încă un vis! Se făcea că soarele şi luna şi unsprezece stele se închinau înaintea mea!»


text:
Şi povestindu-şi visul, tatălui său şi fraţilor săi, tatăl său l-a certat şi i-a spus: «Ce vis este acesta pe care l-ai visat tu? Nu cumva veni-vom noi, eu şi maică-ta şi fraţii tăi, să ne închinăm ţie până la pământ?»


text:
Şi Israil a zis lui Iosif: «Vezi, fraţii tăi pasc turmele la Sihem. Vino, că vreau să te trimit la ei». Şi a răspuns Iosif: «Gata sunt!»


text:
Şi a mai zis Israil: «Du-te, rogu-te, de vezi dacă fraţii tăi sunt sănătoşi şi dacă turmelor le merge bine şi să-mi aduci răspuns!» Astfel, l-a mânat pe el din valea Hebronului. Şi s’a dus Iosif la Sihem.


text:
Spusu-i-a acel bărbat: «S’au dus de aici, că i-am auzit vorbind între ei: «Să mergem la Dotan!» Atunci Iosif a pornit după fraţii săi şi i-a aflat la Dotan.


text:
Şi l-au zărit de departe. Şi, mai nainte ca el să se apropie de ei, au uneltit împotriva lui să-l omoare.


text:
Veniţi acum să-l omorîm şi să-l aruncăm într’o fântână şi să spunem: «L-a mâncat o fiară sălbatică!» Şi vom vedea ce se va alege de visele lui!»


text:
Când Ruben a auzit de una ca asta, a căutat să-l scape din mâinile lor şi a zis: «Să nu-i luăm viaţa!»


text:
Apoi Ruben a căutat să-i înduplece şi le-a zis: «Să nu vărsaţi sânge! Aruncaţi-l în fântâna aceea din pustie, dar mâna să nu v’o întindeţi asupra lui!» Zicea aşa, ca să-l scape din mâna lor şi să-l aducă înapoi la tată-său.


text:
Deci, sosind Iosif la fraţii săi, ei l-au dezbrăcat de tunică – de tunica lui cea lungă şi cu mâneci pe care o avea –


text:
După aceea, au stat jos ca să mănânce şi ridicându-şi ei ochii, s’au uitat şi au văzut o caravană de Ismailiţi venind dinspre Galaad; iar cămilele lor erau încărcate cu tămâie, cu balsam şi cu zmirnă; şi mergeau, ducându-le de-vale spre Egipt.


text:
Atunci Iuda a grăit către fraţii săi: «Ce folos vom avea dacă vom ucide pe fratele nostru şi vom dosi sângele lui?


text:
Haideţi să-l vindem acestor Ismailiţi şi să nu ne atingem de el, fiindcă este fratele nostru şi carnea noastră este şi el.» Atunci fraţii lui s’au învoit.


text:
Deci trecând pe acolo neguţători madianiţi, ei l-au tras şi l-au scos afară pe Iosif din fântână şi l-au vândut Ismailiţilor pe douăzeci de arginţi. Iar neguţătorii l-au dus pe Iosif în Egipt.


text:
Când s’a întors Ruben la fântână, iată că Iosif nu mai era în fântână. Atunci Ruben şi-a sfâşiat veşmintele,


text:
Apoi au trimis tunica cea lungă şi cu mâneci la tatăl lor şi i-au spus: «Iată ce am găsit. Vezi dacă este tunica fiului tău sau nu!»


text:
Şi după ce s’a uitat la ea, el a rostit: «E tunica fiului meu! O fiară sălbatică l-a mâncat! Iosif a fost sfâşiat, a fost sfâşiat!…»


text:
Şi Iacob şi-a rupt veşmintele şi a pus sac în jurul coapselor sale şi a jelit pe fiul său zile multe.


text:
Şi s’au strâns toţi feciorii săi şi toate fetele sale ca «să-l mângâie, dar el n’a voit să primească mângâierile lor, ci le-a răspuns: «Voi plânge până mă voi pogorî la fiul meu, în Şeol!» Şi tatăl sau l-a plâns mereu.


text:
Iar Madianiţii vândură pe Iosif în Egipt, lui Putifar, dregătorul lui Faraon, căpetenia gărzii împărăteşti.


text:
În vremea aceea, Iuda s’a despărţit de fraţii săi şi în urmă s’a aciuat pe lângă un om din Adulam pe care îl chema Hira.


text:
Şi a mai născut încă un fiu şi ea l-a numit Şela. Şi Iuda, când femeia i-a născut acest fiu, era la Chezib.


text:
Atunci Iuda a zis lui Onan: «Intră tu la femeia fratelui tău şi o ia după datoria leviratului şi ridică urmaşi fratelui tău!»


text:
Dar Onan ştia că aceşti urmaşi nu vor fi ai lui, de aceea, de câte ori intra la femeia fratelui său, îşi risipea sămânţa pe pământ, ca să nu dea urmaşi fratelui său.


text:
Atunci Iuda a zis către Tamara, nora sa: «Rămâi văduvă în casa tatălui tău, până când se va face mare Şela, fiul meu!» Căci se gândea el:«Nu cumva să moară şi el ca fraţii săi!» Deci Tamara s’a dus şi a locuit în casa tatălui ei.


text:
Şi după ce a trecut multă vreme, a murit fata lui Şua, femeia lui Iuda; iar Iuda, mângâindu-se, s’a suit la Timna, la tunzătorii oilor sale, el şi Hira, prietenul său din Adulam.


text:
Atunci şi-a dezbrăcat veşmintele de văduvie şi s’a acoperit cu un văl şi s’a înfăşurat în el şi s’a aşezat la răspântia satului Enaim, care se află pe drumul spre Timna; căci ea văzuse că Şela s’a făcut mare şi ea nu i-a fost dată lui ca soţie.


text:
Şi el s’a abătut la ea din cale şi a zis: («Haide, vreau să intru la tine!» – fiindcă el nu ştia că este noră-sa. Dar ea i-a răspuns: «Ce-mi vei da mie, ca să intri la mine?»


text:
Atunci el a zis: «Îţi voi trimite un ied din caprele turmei mele». Ea a adăogat: «Dar să-mi laşi vre-un zălog, până ce-mi vei trimete».


text:
A întrebat Iuda: «Ce zălog să-ţi las?» Zis-a ea: «Inelul tău cu pecetie şi brâul tău şi toiagul tău din mâna ta». Şi el i le-a dat. Şi a intrat la ea şi ea a rămas grea cu el.


text:
Apoi ea s’a sculat şi s’a dus şi lepădându-şi vălul s’a îmbrăcat iarăşi în veşmintele ei de văduvie.


text:
Ci Iuda a trimis iedul dându-l în mâna prietenului său Hira din Adulam, ca să ia zălogul de la acea femeie. Dar el n’a găsit-o.


text:
Atunci el a întrebat pe oamenii locului zicând: «Unde este acea femeie desfrânată care şedea lângă Enaim, în drum?» Dar ei i-au spus: «Pe aici n’a fost nici o femeie desfrânată!»


text:
Atunci Hira Adulamitul s’a întors la Iuda şi i-a spus: «N’am găsit-o! Ba încă oamenii din partea locului m’au încredinţat că pe acolo n’a fost nici o femeie desfrânată!»


text:
Atunci a zis Iuda: «Să şi le ţie! Numai să nu mă facă de ocară, căci, iată, eu i-am trimis iedul acesta şi tu nu ai găsit-o!»


text:
Însă după vreo trei luni de zile, i s’a adus lui Iuda această veste: «Tamara, nora ta, a căzut în desfrânare. Şi iată a rămas grea din desfrânare.» Atunci a grăit Iuda: «Scoateţi-o afară, ca să fie arsă».


text:
Dar pe când ea era scoasă afară, a trimis socrului său această vorbă: «Eu am rămas grea, cu omul care este stăpânul acestor lucruri». Şi a mai zis: «Uită-te, te rog, bine ale cui sunt: acest inel şi acest brâu şi acest toiag!»


text:
Şi Iuda s’a uitat bine şi a rostit: «Ea este mai dreaptă decât mine, de vreme ce nu am dat-o de soţie lui Şela, fiul meu!» Însă el nu a mai cunoscut-o.


text:
Şi în ceasul naşterii, unul dintre gemeni şi-a scos mâna afară. Atunci moaşa a apucat-o şi a legat de ea un fir de aţă roşie zicând: «Acesta a ieşit cel dintâi».


text:
Iar după ce el şi-a tras mâna înapoi, iată că a ieşit şi frate-său. Atunci a zis moaşa: «Ce spărtură ai făcut!» Şi i-au pus numele Fares.


text:
Deci Iosif a fost dus în Egipt, şi Egipteanul Putifar, dregătorul lui Faraon, căpetenia gărzii împărăteşti, l-a cumpărat din mâna Ismailtenilor care îl aduseseră acolo.


text:
Şi stăpânul său vedea că Domnul este cu Iosif, căci orice începea el, Domnul prin mâna lui aducea la bun sfârşit.


text:
Deci Iosif a aflat har înaintea lui şi slujea pe lângă el, şi Putifar l-a făcut vechil peste casa sa şi toate câte avea le-a încredinţat în mâna lui.


text:
Iar din ceasul când l-a pus pe el vechil peste casa sa şi peste toate avuţiile sale, Domnul a binecuvântat casa egipteanului din pricina lui Iosif; şi binecuvântarea Domnului a fost peste toată averea lui, în casă şi în ţarină.


text:
Astfel el a lăsat pe mâna lui Iosif tot ce avea şi avându-l pe el nu se mai îngrijea de nimic altceva decât de mâncarea pe care o mânca. Iar Iosif era mândru la făptură şi frumos la chip.


text:
Şi după toate aceste fapte petrecute, femeia stăpânului său şi-a pus ochii pe Iosif şi i-a spus: «Culcă-te cu mine!»


text:
El însă n’a voit, ci i-a răspuns femeii stăpânului său: «Iată, stăpânul meu de când mă are pe mine, nu mai duce grijă de ce este în casa lui şi toate câte are le-a dat pe mâna mea.


text:
Nu este nimeni mai mare decât mine în casa aceasta şi nu m’a oprit de la nimic, doar numai de la tine, fiindcă eşti femeia lui. Deci cum să săvârşesc eu această mare nelegiuire şi să păcătuesc înaintea lui Dumnezeu?»


text:
Şi măcar că ea stăruia de Iosif, zi cu zi, el nu-i dădea ascultare să se culce lângă ea sau să stea cu ea.


text:
Iar într’o zi, intrând el în casă ca să-şi îndeplinească lucrul său şi fiindcă nimeni dintre oamenii casei nu era acolo, înlăuntru,


text:
Ea l-a apucat de haină şi i-a zis: «Culcă-te cu mine!» Atunci el a lăsat haina în mâna ei şi a fugit afară.


text:
A strigat pe casnicii casei şi le-a spus aşa: «Vedeţi, el ne-a adus în casă pe un evreu ca să-şi bată joc de noi, fiindcă a venit la mine să se culce cu mine! Atunci am strigat din răsputeri,


text:
Şi văzând el că ridic glasul şi chem într’ajutor, şi-a lăsat haina lângă mine, şi a luat-o la fugă şi a ieşit afară!»


text:
Atunci ea i-a povestit aceeaşi poveste şi i-a zis: «A venit peste mine robul evreu pe care ni l-ai adus în casă, voind să-şi bată joc de mine,


text:
Dar când am început să strig din răsputeri şi să chem ajutor, atunci el a lăsat haina lui lângă mine şi a fugit afară’.»


text:
Deci, auzind stăpânul lui Iosif cuvintele femeii sale, care-i spunea mereu şi zicea: «Astfel s’a purtat cu mine robul tău!», el s’a aprins de mânie.


text:
Şi a luat Putifar pe Iosif şi l-a băgat în temniţă, în locul unde erau închişi întemniţaţii împăratului. Aşa Iosif a ajuns în temniţă.


text:
Însă Dumnezeu era cu Iosif şi a revărsat asupră-i milostivirea sa şi-i dădu să afle har în ochii mai marelui închisorii,


text:
Astfel încât căpetenia închisorii încredinţa în mâna lui Iosif pe toţi osândiţii care se găseau în temniţă, şi nimic nu se făcea acolo decât cu voia lui.


text:
Iar mai marele închisorii nu mai cerceta nimic din câte treceau prin mâna lui Iosif, fiindcă Domnul era cu el, şi ceea ce Iosif lucra, Domnul sporea şi întărea.


text:
Iar după acestea, paharnicul împăratului Egiptului şi pitarul lui căzură în greşală faţă cu stăpânul lor, împăratul Egiptului.


text:
Atunci Faraon se mânie greu pe cei doi dregători ai lui, pe căpetenia paharnicilor şi pe căpetenia pitarilor,


text:
Şi-i puse sub pază în casa căpitanului gărzii împărăteşti, adică în temniţă, unde era şi Iosif închis.


text:
Atunci căpitanul gărzii împărăteşti le rândui lor pe Iosif, şi Iosif le slujea. Astfel, câtva timp statură în temniţă,


text:
Când, într’o noapte, pitarul şi paharnicul împăratului Egiptului, care se aflau închişi în închisoare, au visat amândoi câte un vis, dar fiecare vis era cu tâlcuirea lui.


text:
Atunci Iosif a întrebat pe dregătorii lui Faraon, care erau cu el sub pază în casa stăpânului său, şi le-a spus: «Pentru ce feţele voastre sunt triste astăzi?»


text:
Atunci ei i-au răspuns: «Am visat fiecare câte un vis şi nu e nimeni care să ni le tâlcuiască!» Dar Iosif a grăit către ei: «Oare tâlcuirile nu vin de la Dumnezeu? Spuneţi-mi visele voastre!»


text:
Atunci căpetenia paharnicilor povesti visul său lui Iosif vorbind aşa: «Se făcea, în visul meu, că în faţa mea era un butuc de vie,


text:
Şi butucul avea trei curpeni, şi mi se părea că înmugureşte şi dă floare, iar ciorchinii ajunseră struguri copţi.


text:
Şi se făcea că am în mână cupa lui Faraon şi luam struguri şi-i storceam în cupă şi dădeam cupa în mâna lui Faraon!»


text:
Peste trei zile Faraon va înălţa capul tău şi te va pune iar în dregătoria ta, şi vei da cupa lui Faraon în mâna lui, precum făceai mai nainte, când erai paharnicul lui.


text:
Ci tu adu-ţi aminte de mine, când îţi va merge iarăşi bine şi arată-mi-te milostiv, vorbind despre mine lui Faraon, şi scoate-mă din temniţa aceasta;


text:
Căci eu am fost furat din ţara Evreilor, iar aici n’am făcut nimic rău, deşi m’au vârît în această temniţă.»


text:
Şi văzând mai marele pitarilor că tâlcuirea era bună, a grăit lui Iosif: «Şi mie, în somnul meu, mi se părea că duc pe capul meu trei panere cu pâine albă.


text:
Iar în panerul de deasupra erau tot felul de lucruri de mâncare pentru Faraon, făcute de pitar, iar păsările ciuguleau din panerul de pe capul meu.»


text:
Peste trei zile, Faraon va înălţa capul tău, şi te va pune în spânzurătoare, iar păsările vor sfâşia carnea de pe tine!»


text:
Iar a treia zi, fiind ziua de naştere a lui Faraon, el a dat un ospăţ tuturor dregătorilor săi şi a înălţat capul marelui paharnic şi al marelui pitar, în mijlocul curtenilor săi:


text:
Şi se făcea că din Nil ieşeau şapte vaci, frumoase la vedere şi grase la trup, şi ele păşteau prin păpurişte.


text:
Dar iată că alte şapte vaci au ieşit din Nil, după cele dintâi, şi acestea erau urîte la vedere şi uscate la trup şi au stătut lângă celelalte pe ţărmul Nilului.


text:
Şi mâncară vacile cele urîte la vedere şi uscate la trup pe cele şapte vaci frumoase la vedere şi grase! – Şi Faraon se deşteptă.


text:
Dar adormi din nou şi visă al doilea vis, şi iată i se părea că vede şapte spice, crescând din acelaşi pai, pline şi frumoase,


text:
Şi înghiţiră spicele cele firave pe cele şapte spice grase şi pline. Atunci Faraon se deşteptă şi văzu că fusese vis.


text:
Iar a doua zi de dimineaţă, duhul lui fu în mare zbucium şi trimise să cheme pe toţi vracii Egiptului şi pe toţi înţelepţii şi Faraon le povesti visele sale, dar nimeni nu fu în stare să le tâlcuiască lui Faraon.


text:
Atunci marele paharnic vorbi către Faraon astfel: «Astăzi trebue să-mi aduc aminte de greşelile mele!


text:
Faraon se mâniase pe robii săi şi mă închisese în casa căpeteniei gărzii împărăteşti şi împreună cu mine şi pe marele pitar.


text:
Şi în aceeaşi noapte am visat eu şi el câte un vis; am visat fiecare câte un vis cu tâlcuirea lui deosebită.


text:
Şi se afla acolo cu noi un tânăr evreu, rob al căpeteniei gărzii împărăteşti. Şi i-am povestit ce visasem, iar el ne-a tâlcuit visele noastre dând visului fiecăruia tâlcul cuvenit.


text:
Şi s’a întâmplat că precum el ne-a tâlcuit, aşa a şi fost: pe mine m’a pus Faraon iarăşi în dregătoria mea, iar pe marele pitar l-a spânzurat!»


text:
Atunci Faiaon a trimis să cheme pe Iosif; şi l-au scos degrabă din închisoare; iar el s’a ras şi şi-a schimbat veşmintele şi a venit înaintea lui Faraon.


text:
Deci Faraon a grăit lui Iosif: «Am visat un vis şi nimeni nu poate să mi-l tâlcuiască, dar eu am auzit despre tine spunându-se că dacă auzi un vis, poţi să-l tâlcueşti».


text:
Atunci Iosif a răspuns lui Faraon şi i-a zis: «Nu eu! Dumnezeu va răspunde lui Faraon cele ce sunt de bine.»


text:
Atunci a început Faraon să istorisească lui Iosif: «Se făcea, în visul meu, că stăteam pe ţărmul Nilului,


text:
Şi am văzut ridicându-se din Nil şapte vaci grase la trup şi frumoase la făptură; şi ele păşteau prin păpu-rişte.


text:
Dar iată, alte şapte vaci au ieşit după ele şi acestea erau slabe şi foarte urîte la vedere şi atât de ogârjite, că n’am văzut mai rele decât ele în toată ţara Egiptului.


text:
Dar cu toate că le mâncaseră, nu se cunoştea deloc că au intrat în pântecele lor, fiindcă ele erau la înfăţişare tot atât de urîte ca şi mai nainte. Atunci m’am deşteptat.


text:
După aceea am văzut iar, în visul meu, şapte spice care se ridicau dintr’un singur pai, pline şi frumoase.


text:
Şi spicele cele seci înghiţiră pe cele şapte spice pline! Şi am spus visele mele vracilor, dar nici unul nu mi-a dat nici un răspuns!»


text:
Atunci Iosif a răspuns lui Faraon: «Visul lui Faraon este unul; Dumnezeu vesteşte lui Faraon ceea ce are de gând să facă.


text:
Cele şapte vaci frumoase însemnează şapte ani şi cele şapte spice pline însemnează tot şapte ani. Visul este unul singur.


text:
Apoi cele şapte vaci slabe şi urîte care au venit după cele dintâi sunt şi ele şapte ani şi, tot aşa, cele şapte spice seci, pârlite de vântul de răsărit: vor fi şapte ani de foamete.


text:
Acesta este cuvântul pe care i l-am spus lui Faraon! Ceea ce Dumnezeu are de gând să facă i-a arătat lui Faraon.


text:
Iar pe urmă, urma-vor după ei şapte ani de foamete şi tot belşugul va fi uitat în ţara Egiptului, fiindcă foametea va secătui toată ţara,


text:
Aşa încât, despre berechetul de mai nainte nu se va mai simţi nimic în ţară, faţă de foametea care va veni în urmă, căci ea va fi cumplită.


text:
Iar fiindcă visul s’a arătat de două ori lui Faraon, aceasta însemnează că lucrul este hotărît în faţa lui Dumnezeu şi că Dumnezeu va zori ca să-l îndeplinească.


text:
Deci acum Faraon să caute şi să aleagă un om priceput şi înţelept şi să-l pună peste ţara Egiptului.


text:
Aceasta să facă Faraon; şi să aşeze ispravnici în ţară şi să ia a cincea parte, din bucatele ţării, în cei şapte ani de belşug.


text:
Şi să adune toată pâinea acestor ani buni care vor veni, şi să strângă grâul sub mâna lui Faraon în jitniţele cetăţilor şi să-l pună sub pază.


text:
Şi aceste bucate vor fi strânsură în ţară în cei şapte ani secetoşi care vor veni în ţara Egiptului, aşa încât ţara să nu piară de foame!»


text:
Deci Faraon grăi către curtenii săi: «Putea-vom oare să găsim un alt bărbat la fel cu acesta, întru care sălăşlueşte Duhul lui Dumnezeu?»


text:
Şi s’a îndreptat Faraon către Iosif: «De vreme ce Dumnezeu ţi-a descoperit ţie toate aceste lucruri, nimeni nu este mai priceput şi mai înţelept decât tine!


text:
Tu să fii cârmuitor peste casa mea şi de porunca ta să asculte tot poporul meu; numai cu tronul împărătesc voi fi mai mare decât tine!»


text:
Atunci a scos Faraon inelul său din deget şi l-a pus în mâna lui Iosif şi a dat poruncă să-l îmbrace pe el în veşminte de vison şi i-a pus colan de aur împrejurul gâtului.


text:
După aceea, a poruncit să-l sue pe el în a doua trăsură a sa, iar oamenii lui Faraon strigau înaintea lui: «In genunchi!» Astfel l-a pus pe el stăpân peste toată ţara Egiptului.


text:
Şi a mai zis Faraon lui Iosif: «Eu sunt Faraon, însă fără voia ta nimeni să nu ridice mâna sa sau piciorul său în toată ţara Egiptului».


text:
Şi Faraon l-a numit pe Iosif: Ţaf-nat-Paneah, şi i-a dat lui de soţie pe Asineta, fiica lui Putifar, preotul cetăţii On. Şi a ieşit Iosif ca să cerceteze ţara Egiptului.


text:
Ci Iosif era în vârstă de treizeci de ani când se înfăţişă înaintea lui Faraon, împăratul Egiptului. Apoi Iosif purcese din faţa lui Faraon şi străbătu tot Egiptul.


text:
Deci Iosif strânse în cei şapte ani toate bucatele care se făcură în ţara Egiptului şi adună pâinea în jitniţele cetăţilor, anume grămădind pâinea holdelor din jurul fiecărei cetăţi acolo în cetate.


text:
Astfel Iosif adună grâu mult foarte, ca nisipul mării, încât nu-i mai ţinu socoteala, fiindcă nu se mai putea măsura.


text:
Şi mai nainte ca să vie întâiul an de foamete, lui Iosif i se născură doi fii, pe care îi născu Asineta, fata lui Putifar, preotul din cetatea On.


text:
Şi Iosif a pus celui dintâi născut al său numele Manase, căci, zicea el, Dumnezeu m’a ajutat să uit tot zbuciumul meu şi toată casa părintelui meu;


text:
Iar pe cel de al doilea fiu l-a numit Efraim, căci, a zis Iosif, Dumnezeu mi-a dat roadă în pământul obijduirii mele.


text:
începură cei şapte ani de secetă, după cum prevestise Iosif, şi foametea se înteţi în toate ţările, însă numai în tot ţinutul Egiptului era pâine.


text:
Dar când şi tot Egiptul începu să flămânzească, poporul începu să strige după pâine, înaintea lui Faraon. Iar Faraon zise către toţi Egiptenii: «Duceţi-vă la Iosif şi cum vă va porunci el, aşa faceţi!»


text:
În vremea aceea foametea bântuia pe toată faţa pământului. Atunci Iosif îşi deschise toate jitniţele şi vându bucate Egiptenilor. Şi foametea se înteţi şi mai mult în ţara Egiptului.


text:
Iar toată lumea porni înspre Egipt, la Iosif, ca să cumpere grâu, căci foametea bântuia crâncen peste tot pământul.


text:
Şi a aflat Iacob că în Egipt este grâu. Şi a zis Iacob feciorilor săi: «De ce vă uitaţi unul la altul?»


text:
Apoi adaogă: «Iată, am auzit că în Egipt este grâu de vânzare. Duceţi-vă acolo şi cumparaţi-ne bucate, ca să ne ţinem viaţa şi să nu murim de foame!»


text:
Dar pe Veniamin, fratele lui Iosif, nu l-a trimis Iacob cu fraţii ceilalţi, căci zicea el: «Să nu i se întâmple vre-o nenorocire!»


text:
Şi au sosit în Egipt fiii lui Israil, ca să cumpere grâu împreună cu alţii, care veneau ca şi ei, căci foamete bântuia în pământul Canaan.


text:
Ci Iosif, ca stăpânitor al ţării, el era cel ce vindea bucate la tot poporul ţării. Deci au venit fraţii lui Iosif şi i s’au închinat lui cu feţele la pământ.


text:
Şi Iosif văzând pe fraţii săi i-a cunoscut, dar el s’a făcut străin înaintea lor şi le-a vorbit cu asprime şi a întrebat: «De unde veniţi voi?» Iar ei au răspuns: «Din pământul Canaanului am venit să cumpărăm bucate!»


text:
Şi Iosif şi-a adus aminte de visele pe care le visase despre ei şi le-a zis: «Voi sunteţi iscoade şi aţi venit ca să iscodiţi părţile neapărate ale ţării!»


text:
Ci ei ziseră iar: «Noi robii tăi eram doisprezece fraţi, feciorii unui singur om, în ţara Canaanului. Şi iată cel mai mic este azi lângă părintele nostru, iar altul a murit!»


text:
De aceea veţi fi puşi la încercare. Pe viaţa lui Faraon, nu veţi ieşi de aici până ce fratele vostru cel mai mic nu va veni încoace!


text:
Trimiteţi dintre voi pe unul să aducă pe fratele vostru, iar voi rămâneţi aici închişi, ca astfel cuvintele voastre să fie puse la încercare, dacă este adevăr în voi; iar dacă nu, pe viaţa lui Faraon, voi sunteţi iscoade!»


text:
Dacă sunteţi oameni cinstiţi, unul dintre fraţii voştri să rămână închis în închisoarea voastră de până acum, iar voi plecaţi şi duceţi grâul, ca să potoliţi foamea familiilor voastre.


text:
Iar pe fratele vostru cel mai mic, aduceţi-l la mine, ca să se adeverească cuvintele voastre şi voi să nu muriţi.» Şi au făcut aşa.


text:
Şi ei ziceau unul către altul: «De bună seamă că noi ispăşim păcatul săvârşit faţă de fratele nostru, deoarece am văzut jalea sufletului lui, când se ruga stăruitor de noi şi nu l-am ascultat; pentru aceea a venit peste noi năpasta aceasta!»


text:
Atunci Ruben le-a răspuns şi a zis: «Nu v’am spus eu vouă, când vă ziceam să nu faceţi nici un păcat împotriva băiatului? Şi nu m’aţi ascultat! De aceea, iată că sângele lui cere răzbunare!»


text:
Iar Iosif s’a dosit de ei şi a plâns. Apoi venind, iar a vorbit cu ei şi a luat dintre ei pe Simeon şi l-a legat pe el sub ochii lor.


text:
Apoi Iosif a poruncit să umple sacii lor cu grâu şi să le dea înapoi argintul lor, fiecăruia în sacul lui, şi să le mai dea şi merinde ca să aibă pe drum. Şi au făcut aşa cu ei.


text:
Dar unul dintre ei, deslegându-şi sacul ca să dea nutreţ asinului său, la un han, a dat peste argintul său, care era în gura sacului.


text:
Atunci el a zis către fraţii săi: «Banii mi-au fost întorşi, căci iată sunt în sacul meu». Atunci le-a îngheţat inima şi, cuprinşi de spaimă, ziceau unul cătie altul: «Ce e năpasta aceasta pe care ne-a trimis-o Dumnezeu?»


text:
Şi au ajuns la Iacob, părintele lor, în ţara Canaanului şi i-au istorisit lui toate cele întâmplate şi i-au spus:


text:
Suntem doisprezece fraţi, feciorii părintelui nostru; unul a murit, iar cel mai mic este astăzi lângă tatăl nostru, în ţara Canaanului!»


text:
Atunci omul acela, stăpânitorul ţării, ne-a zis: «După aceasta voi şti că sunteţi oameni cinstiţi: lăsaţi pe unul din fraţii voştri la mine şi voi luaţi grâul ca să potoliţi foamea familiilor voastre şi plecaţi!


text:
Dar aduceţi-mi pe fratele vostru cel mai mic şi atunci voi cunoaşte că nu sunteţi iscoade, ci că sunteţi oameni cinstiţi. Atunci voi da drumul fratelui vostru şi veţi fi liberi să neguţătoriţi în ţară.»


text:
Însă când ei au deşertat sacii lor, iată că fiecare a găsit punga cu banii la el în sac; deci când ei şi tatăl lor văzură pungile cu banii lor, se spăimântară.


text:
Iar Iacob, tatăl lor, grăi: «Voi m’aţi sărăcit de copii: Iosif nu mai este şi Simeon nu mai este, şi voiţi să mi-l luaţi şi pe Veniamin. Toate au venit pe capul meu!»


text:
Dar Ruben a răspuns tatălui său şi a zis: «Să ucizi pe cei doi fii ai mei, dacă nu voi veni cu el la tine. Dă-mi-i în seama mea şi eu ţi-l voi aduce înapoi!»


text:
Dar Iacob a răspuns: «Nu se va pogorî cu voi fiul meu, căci fratele lui este mort şi acesta singur mi-a rămas; şi dacă i se întâmplă vre-o nenorocire în călătoria voastră, atunci voi veţi pogorî cărunteţele mele cu jale în Şeol!»


text:
Şi după ce au isprăvit de mâncat bucatele pe care le aduseseră din Egipt, tatăl lor le-a grăit: «Duceţi-vă înapoi şi cumpăraţi ceva bucate.»


text:
Atunci Iuda i-a răspuns şi a zis: «Acel om ne-a încredinţat cu toată tăria zicând: «Să nu daţi ochi cu mine, dacă fratele vostru nu va fi cu voi!»


text:
Iar dacă nu-l vei lăsa, nu ne vom duce, fiindcă omul acela ne-a spus: «Să nu daţi ochi cu mine, dacă fratele vostru nu va fi cu voi!»


text:
Şi Israil a întrebat: «De ce mi-aţi făcut acest neajuns şi aţi destăinuit acelui om că mai aveţi un frate?»


text:
Raspuns-au ei: «Acel om a întrebat amănunţit despre noi şi despre familia noastră, zicând: «Mai trăieşte tatăl vostru? Mai aveţi vre-un frate?» Iar noi i-am răspuns pe potriva acestor întrebări. De unde era să ştim noi că o să ne spună: «Aduceţi încoace pe fratele vostru?»


text:
Dar Iuda a zis către Israil, tatăl său: «Lasă pe băiat cu mine! Să ne sculăm deci şi să pornim la drum, ca să ne ţinem viaţa şi să nu murim, nici noi, nici tu, nici copiii noştri!


text:
Dau eu chezăşie pentru el. Din mâna mea să-l ceri! Dacă nu ţi-l voi aduce înapoi şi nu-l voi pune în faţa ta, păcat să am înaintea ta, în toate zilele vieţii mele!


text:
Atunci Israil, părintele lor, le-a răspuns: «Dacă este aşa, atunci faceţi astfel: luaţi din roadele cele mai de fală ale ţării, în sacii voştri şi duceţi acelui bărbat în dar: ceva balsam, ceva miere, tămâie şi zmirnă, fisticuri şi migdale.


text:
Argint luaţi cu voi de două ori atât, iar argintul adus înapoi în gura sacilor voştri, duceţi-l înapoi în mâinile voastre. Poate că a fost o greşală.


text:
Iar Dumnezeu Cel Atotputernic să vă dăruiască în faţa acelui om îndurare, ca să lase să vie cu voi celălalt frate al vostru cum şi Veniamin. Ci eu sunt ca unul care într’adevăr a rămas fără copii!»


text:
Deci oamenii au luat acele daruri, au luat de două ori pe atâta argint în mâinile lor, cum şi pe Veniamin, şi au purces şi s’au coborît în Egipt, şi acolo s’au înfăţişat înaintea lui Iosif.


text:
Şi Iosif, când a văzut cu ei pe Veniamin, a poruncit ispravnicului casei sale: «Du pe aceşti oameni acasă, taie ceva pentru masă şi găteşte, căci ei vor ospăta cu mine la amiază!»


text:
Însă ei, când s’au văzut duşi la Iosif acasă, s’au înfricoşat şi au început să zică: «Ne-a vârît în casă din pricina banilor puşi în sacii noştri, de data trecută; ei vor să ne scoată vinovaţi şi sa tabere pe noi, ca să ne ia pe noi robi, cu asini cu tot!»


text:
Şi s’a întâmplat că poposind la un han am deschis sacii noştri, şi iată că fiecare dintre noi am găsit banii în gura sacului, argintul nostru, întocmai după cântăreala lui, şi l-am adus înapoi.


text:
Dar am adus cu noi şi alte parale, ca să cumpărăm bucate. Noi nu suntem dumiriţi cine a pus atunci argintul nostru, în sacii noştri.»


text:
Însă omul le-a răspuns: «Fiţi pe pace, n’aveţi nici o teamă! Dumnezeul vostru şi Dumnezeul părintelui vostru v’a pus vouă o comoara în sacii voştri. Cât despre argintul vostru, el a venit în mâna mea!» Şi le-a scos lor pe Simeon.


text:
Astfel ispravnicul i-a băgat pe ei în casa lui Iosif şi le-a dat apă ca să se spele pe picioare şi a dat şi nutreţ asinilor lor.


text:
Iar ei au pregătit darul lor, până când să vie Iosif la amiază, căci ei aflaseră că acolo vor ospăta.


text:
Deci, când a venit acasă Iosif, atunci ei i-au înfăţişat, aci în casă, darul care era în mâna lor şi s’au închinat lui până la pământ.


text:
Şi Iosif i-a întrebat pe ei de sănătate şi a adăogat: «Tatăl vostru cel bătrân, despre care mi-aţi vorbit, o duce bine? Mai este el în putere?»


text:
Răspuns-au ei: «Părintele nostru, robul tău, e sănătos şi trăieşte!» Şi ei îşi plecară capetele şi se închinară.


text:
Şi Iosif ridicându-şi ochii a văzut pe Veniamin, fratele său, fiul maicii sale, şi a întrebat: «Acesta este fratele vostru cel mai mic, despre care mi-aţi vorbit?» Şi a adăogat: «Dumnezeu să-ţi fie milostiv, fiul meu!»


text:
Şi Iosif ieşi degrabă, căci inima lui era încinsă de duioşie pentru fratele său. Şi a căutat un loc unde să plângă, şi a intrat în iatacul său şi a plâns acolo.


text:
Şi i-au pus lui bucate deosebi şi lor deosebi şi Egiptenilor care mâncau cu el iarăşi deosebi, fiindcă Egiptenii nu pot să mănânce împreună cu Evreii, căci aceasta este urîciune la Egipteni.


text:
Deci au stat la masă în faţa lui Iosif, dela cel dintâi născut, cu cinstea lui de întâi născut, până la cel mai tânăr, după tinereţea lui, aşa încât oamenii aceia se uitau cu mirare unul la altul.


text:
Şi Iosif le făcea tain din bucatele care erau în faţa lui, însă partea lui Veniamin era de cinci ori mai mare decât ale tuturor celorlalţi. Astfel ei au ospătat şi s’au veselit cu Iosif.


text:
Şi Iosif a poruncit ispravnicului casei sale şi i-a spus: «Umple cu grâu sacii oamenilor, cât vor putea să ţină, şi pune banii fiecăruia în gura sacului.


text:
Iar cupa mea – cupa de argint – pune-o în gura sacului celui mai tânăr dintre ei, împreună cu banii pentru grâu.» Şi el a făcut întocmai după cuvântul lui Iosif.


text:
Dar abia ieşiseră din cetate şi nu erau prea departe, când Iosif a poruncit ispravnicului casei sale: «Scoală-te şi prinde din urmă pe acei oameni şi când îi vei ajunge să le vorbeşti aşa: «Pentru ce aţi răsplătit cu rău binele primit?


text:
De ce mi-aţi furat cupa de argint? Cupa din care bea stăpânul meu şi cu care el ghiceşte! Rău aţi făcut ce aţi făcut!»


text:
Atunci ei au răspuns: «De ce ne spune stăpânul meu nişte vorbe ca acestea? Ferească Domnul ca robii tăi să fi săvârşit o asemenea faptă!


text:
Iată, argintul pe care l-am găsit în gura sacilor noştri, ţi l-am adus înapoi din ţara Canaanului; atunci cum o să furăm noi, din casa domnului tău, argint sau aur?


text:
Iar el a răspuns: «Bine! Fie după cuvintele voastre! Acela la care se va găsi cupa să-mi fie rob; iar voi să fiţi fără nici o vină!»


text:
Iar acela porni să caute, începând de la cel mai mare şi sfârşind cu cel mai mic. Şi cupa fu găsită în sacul lui Veniamin.


text:
Şi au intrat Iuda şi fraţii săi în casa lui Iosif, şi el era tot acolo, şi s’au închinat în faţa lui până la pământ.


text:
Şi Iosif a rostit către ei: «Ce ispravă e aceasta pe care aţi făcut-o? Oare nu ştiaţi că un om ca mine ghiceşte fără greş?»


text:
Atunci Iuda a vorbit: «Ce să spunem domnului meu? Ce vorbe să alegem şi cum să ne dezvinovăţim? Dumnezeu a scos la iveală păcatul robilor tăi. Iată-ne, robi suntem domnului meu! Şi noi şi acela la care s’a găsit cupa!»


text:
Dar Iosif răspunse: «Ferească-mă Domnul să fac una ca aceasta! Omul la care s’a găsit cupa, acela îmi va fi rob. Cât despre voi, plecaţi în pace la părintele vostru!»


text:
Dar Iuda s’a apropiat de Iosif şi a grăit: «Rogu-te, doamne, îngădueşte să grăiască robul tău un cuvânt în auzul domnului meu şi să nu se aprindă mânia ta asupra robului tău, fiindcă tu eşti întocmai ca Faraon.


text:
Şi noi am răspuns stăpânului meu: «Noi avem pe bătrânul nostru tată şi un frate mai mic, copil al bătrâneţelor sale. Iar fratele drept al acestuia a murit şi a rămas el singur de la maică-sa, şi tată-său îl iubeşte.»


text:
Dar noi am răspuns domnului meu: «Băiatul nu poate să părăsească pe tată-său, căci, de l-ar părăsi pe tată-său, acesta ar muri!»


text:
Ci tu ai rostit către robii tăi: «Dacă fratele vostru cel mic nu va veni încoace cu voi, să nu mai daţi ochi cu mine!


text:
Dar noi i-am răspuns: «Nu putem să ne coborîm în Egipt. Dacă ne va însoţi fratele nostru cel mic, atunci ne vom pogorî, fiindcă nu putem să vedem faţa acelui om, până nu va fi cu noi fratele nostru cel mic.»


text:
Unul a plecat de lângă mine şi eu am zis: De bună seamă că el a fost sfâşiat de fiare, fiindcă nu l-am mai văzut până astăzi.


text:
Şi dacă îl veţi lua şi pe acesta din faţa mea şi i se va întâmpla vre-o nenorocire, atunci veţi pogorî cărunte-ţele mele cu durere în Şeol!


text:
Deci acum dacă mă voi duce la robul tău, tatăl meu, şi băiatul nu ar fi cu noi, fiindcă sufletul bătrânului este legat de sufletul băiatului,


text:
Când va vedea că băiatul lipseşte, se va întâmpla ca el să moară şi astfel robii tăi vor coborî cărunteţele robului tău, părintele nostru, cu jale în Şeol.


text:
Fiindcă eu, robul tău, am chezăşuit pentru băiat înaintea părintelui meu zicând: «Dacă nu-l voi aduce înapoi la tine, păcat să am înaintea părintelui meu, câte zile voi trăi»,


text:
Să rămână acum robul tău în locul băiatului, rob domnului meu, iar băiatul să se ducă acasă cu fraţii săi.


text:
Altfel, cum mă voi sui la părintele meu, fără ca băiatul să fie cu mine? Să nu mai apuc să văd sfâşierea care ar da peste părintele meu!»


text:
Dar Iosif, nemai putând să se stăpânească înaintea tuturor celor ce erau de faţă, a strigat: «Scoateţi-i afară pe toţi de lângă mine!» Şi n’a mai rămas lângă el nimeni, când Iosif s’a descoperit fraţilor săi.


text:
Şi Iosif grăi fraţilor săi: «Eu sunt Iosif! Aşa dar tatăl meu e încă în viaţă!» Dar fraţii lui nu putură să-i dea nici un răspuns, ci stăteau înmărmuriţi în faţa lui.


text:
Deci a zis Iosif către fraţii săi: «Apropiaţi-vă, vă rog, de mine!» Şi ei s’au apropiat. Şi a zis iar: «Eu sunt Iosif, fratele vostru, pe care l-aţi vândut, ca să fie dus în Egipt.


text:
Dar acum nu vă întristaţi, nici să vă fie necaz pe voi înşivă că m’aţi vândut aici, fiindcă Dumnezeu m’a trimis pe mine înaintea voastră, spre păstrarea vieţii.


text:
Căci iata, sunt doi ani de când seceta bântue în ţară şi mai sunt să vină încă cinci ani, în care nu vor fi nici arătură, nici seceriş.


text:
Iar Dumnezeu m’a trimis pe mine înaintea voastră, ca sa vă păstreze rămăşiţă pe pământ şi să vă scape viaţa, printr’o mântuire minunată.


text:
Deci nu voi m’aţi adus pe mine aici, ci Dumnezeu, care m’a pus părinte lui Faraon şi domn peste toată casa lui şi ocârmuitor peste toată ţara Egiptului.


text:
Grăbiţi-vă şi duceţi-vă la tatăl meu şi spuneţi-i: «Aşa grăieşte fiul tău Iosif: «Dumnezeu m’a făcut stăpân peste tot Egiptul. Vino la mine! Nu zăbovi!


text:
Şi vei locui în pământul Goşen şi vei fi aproape de mine, tu şi fiii tăi şi nepoţii tăi şi turmele tale şi cirezile tale şi toate câte sunt ale tale.


text:
Şi eu te voi hrăni pe tine acolo – căci vor mai veni încă cinci ani de foamete – ca să nu te sfârşeşti de foame, tu şi familia ta şi toate câte sunt ale tale.


text:
Şi iată că ochii voştri vad, şi ochii fratelui meu Veniamin tot aşa, că eu însumi sunt, cel care vorbesc cu voi.


text:
Deci spuneţi părintelui meu toată slava mea cea din Egipt şi toate câte aţi văzut; dar zoriţi-vă şi aduceţi pe tatăl meu aici!»


text:
Apoi Iosif căzând pe grumajii lui Veniamin, fratele său, a plâns şi Veniamin plânse şi el pe grumajii lui Iosif.


text:
Şi el sărută pe toţi fraţii săi şi plânse de gâtul lor. Şi abia la urmă vorbiră şi fraţii săi cu el.


text:
Şi s’a răspândit zvonul în casa lui Faraon că au venit fraţii lui Iosif. Şi lucrul fu bine primit de Faraon şi de curtenii lui.


text:
Şi Faraon zise lui Iosif: «Spune fraţilor tăi: «Faceţi astfel! încărcaţi dobitoacele voastre şi plecaţi şi vă duceţi în ţara Canaanului;


text:
Şi luaţi pe părintele vostru şi familiile voastre şi veniţi la mine, şi vă voi da vouă partea cea mai bună din pământul Egiptului şi veţi mânca grăsimea ţării.»


text:
Iar tu ai poruncă să le spui: «Lua-ţi-vă care din ţara Egiptului pentru copiii voştri şi pentru femeile voastre şi, luând pe părintele vostru, veniţi!


text:
Şi să nu vă pară rău după gospodăriile voastre, căci partea cea mai bună din toată ţara Egiptului va fi a voastră!»


text:
Deci fiii lui Israil făcură aşa. Şi Iosif le dădu lor care, după porunca lui Faraon, şi le dădu şi merinde pentru drum.


text:
Apoi le dădu tuturor şi fiecărui în parte veşminte de schimb, dar lui Veniamin îi dădu trei sute de arginţi şi cinci rânduri de haine.


text:
Apoi, tatălui său îi trimise de asemenea zece asini încărcaţi cu bunătăţile Egiptului şi zece asine încărcate cu grâu, cu pâine şi cu alte mâncări, ca să le aibă tatăl său pe drum.


text:
Astfel Iosif a dat drumul fraţilor săi şi ei au plecat, însă el le-a spus: «Să nu vă certaţi pe drum!»


text:
Şi i-au istorisit lui şi i-au spus: «Iosif este încă în viaţă şi el este ocârmuitor peste tot Egiptul». Însă inima lui Iacob ramase rece, fiindcă nu le dădea nici o crezare.


text:
Dar după ce i-au spus lui toate cuvintele pe care Iosif le rostise către ei şi a văzut carele pe care le trimesese Iosif ca să-l aducă, atunci duhul lui Iacob, tatăl lor, prinse viaţă.


text:
Deci a rostit Israil: «E destul; Iosif, fiul meu, încă trăieşte! Mă voi duce să-l văd înainte ca să mor!»


text:
Şi Israil a pornit la drum cu toate câte avea şi a ajuns la Beerşeba şi a adus jertfe Dumnezeului părintelui său Isaac.


text:
Şi Dumnezeu a grăit lui Israil, în vedenie, noaptea şi a zis: «Iacobe, Iacobe!» Iar el a răspuns: «Iată-mă!»


text:
Şi Domnul a rostit: «Eu sunt Domnul Dumnezeul părintelui tău! Nu te teme să te pogori în Egipt, căci eu te voi face, acolo, popor mare.


text:
Apoi Iacob a pornit din Beerşeba. Deci fiii lui Israil au dus pe Iacob, părintele lor, şi pe pruncii lor şi pe femeile lor, în carele pe care le trimisese Faraon ca să-l aducă.


text:
Şi ei au luat vitele lor şi agonisita lor pe care o agonisiseră în Canaan şi au venit în Egipt – Iacob şi toată seminţia lui cu el:


text:
Fiii săi şi nepoţii săi, împreună cu el, fiicele sale şi nepoatele sale şi toată seminţia sa o aduse cu sine în Egipt.


text:
Iată acum numele fiilor lui Israil care au venit în Egipt: Iacob şi fiii săi; întâiul născut al lui Iacob: Ruben.


text:
Şi fiii lui Iuda: Ir, Onan, Şela, Pereţ şi Zerah. Însă Ir şi Onan au murit în Canaan. Iar fiii lui Pereţ au fost: Heţron şi Hamul.


text:
Aceştia sunt fiii Liei, pe care i-a născut ea lui Iacob, în Mesopotamia, precum şi pe Dina, fata lui Iacob. Toţi împreună, fiii şi fiicele lui au fost treizeci şi trei de suflete.


text:
Şi fiii lui Aşer: Imna, Işva, Işvi, Beria şi Serah, sora lor. Iar fiii lui Beria: Heber şi Malchiel.


text:
Aceştia sunt fiii Zilpei, pe care o dăduse Laban fiicei sale Lia. Ea a născut pe aceştia lui Iacob – şaisprezece suflete.


text:
Şi i s’au născut lui Iosif, în ţara Egiptului: Manase şi Efraim pe care i-a născut Asineta, fiica lui Putifar, preotul din cetatea On.


text:
Aceştia sunt fiii Bilhei pe care Laban o dăduse fiicei sale Rahila; şi ea a născut aceşti fii lui Iacob; peste tot şapte suflete.


text:
Toate sufletele care au intrat cu Iacob în Egipt, urmaşii ieşiţi din coapsele lui Iacob, peste tot au fost şaizeci şi şase.


text:
Apoi fiii lui Iosif, care i s’au născut lui în Egipt, au fost două suflete. Toate sufletele casei lui Iacob care au intrat în Egipt au fost şaptezeci.


text:
Şi Iacob a trimis pe Iuda înaintea sa la Iosif, ca să-i deschidă calea către Goşen. Şi au intrat în ţinutul Goşen.


text:
Iar Iosif a pus să înhame caii la carul său şi a pornit întru întâmpinarea lui Israil, la Goşen, Şi s’a înfăţişat lui şi a căzut pe grumajii lui şi a plâns mult de gâtul lui.


text:
Atunci a rostit Israil către Iosif: «De acum pot să mor, după ce am văzut faţa ta şi ştiu că tu trăieşti!»


text:
Apoi Iosif grăi către fraţii săi şi către casa părintelui său: «Sui-mă-voi şi voi vesti pe Faraon şi-i voi zice: «Fraţii mei şi casa tatălui meu, care erau în ţara Canaan, au venit la mine!


text:
Şi aceşti oameni sunt păstori de oi, căci se îndeletnicesc cu creşterea vitelor; şi au adus turmele lor şi cirezile lor şi toate câte au.»


text:
Voi să răspundeţi: «Robii tăi sunt crescători de vite, din tinereţele noastre şi până acum, atât noi cât şi părinţii noştri» – ca voi să puteţi să locuiţi în pământul Goşen». Căci pentru Egipteni urîciune este orice cioban de oi.


text:
După aceea a venit Iosif şi a dat de veste lui Faraon şi i-a spus: «Părintele meu şi fraţii mei cu turmele lor şi cu cirezile lor şi cu toate ale lor au sosit din ţara Canaan şi iată-i poposiţi în ţinutul Goşen!»


text:
Şi Faraon a întrebat pe fraţii lui Iosif: «Care este îndeletnicirea voastră?» Iar ei au răspuns lui Faraon: «Robii tăi sunt păstori de oi! Aşa suntem noi şi aşa au fost părinţii noştri.»


text:
Apoi au grăit iar lui Faraon: «Am venit să stăm vremelnic în ţara aceasta, fiindcă nu mai este deloc păşune pentru turmele pe care le au robii tăi, căci cumplită este foametea în pământul Canaanului. Deci rugămu-te, îngădueşte ca robii tăi să se aşeze în pământul Goşen!»


text:
Pământul Egiptului stă înaintea ta. Sălăşlueşte în partea cea mai mănoasă a ţării pe tatăl tău şi pe fraţii tăi: sălăşluiască în ţinutul Goşen. Şi dacă ştii că se află între ei oameni destoinici, pune-i scutari peste turmele de pe moşiile mele!»


text:
Apoi Iosif a adus pe Iacob, părintele său, şi l-a înfăţişat lui Faraon. Iar Iacob a binecuvântat pe Faraon.


text:
Răspuns-a Iacob lui Faraon: «Zilele anilor pribegiei mele sunt o sută şi treizeci de ani. Puţine şi trudnice au fost zilele anilor vieţii mele şi n’au ajuns la zilele anilor vieţii părinţilor mei, în zilele pribegiei lor!»


text:
Astfel Iosif a aşezat pe tatăl său şi pe fraţii săi şi le-a dat lor stăpânire în ţara Egiptului, în partea cea mai mănoasă a ţării şi anume în ţinutul Rameses, precum poruncise Faraon.


text:
Şi Iosif hrănea pe tatăl său şi pe fraţii săi şi pe toată casa tatălui său, dându-le bucate după numărul copiilor lor.


text:
Însă bucatele se isprăviseră în toată ţara, fiindcă foametea era cumplită foarte, aşa încât ţara Egiptului, ca şi ţara Canaanului se istoveau de lipsă.


text:
Şi Iosif a adunat toţi banii care se găseau în ţara Egiptului şi în ţara Canaanului pe grâul pe care-l cumpăra lumea şi el a adus argintul în casa lui Faraon.


text:
Dar când banii din Egipt şi din Canaan s’au isprăvit, atunci au venit toţi Egiptenii la Iosif strigând: «Dă-ne pâine! De ce să murim în faţa ta? Fiindcă bani nu mai avem!»


text:
Dar Iosif le-a răspuns: «Aduceţi vitele voastre şi vă voi da vouă grâu pe vitele voastre, dacă banii s’au isprăvit!»


text:
Deci au adus vitele lor la Iosif şi Iosif le-a dat bucate drept preţul cailor şi al turmelor şi al cirezilor şi al asinilor. Astfel Iosif i-a ţinut cu pâine în anul acela, în schimbul vitelor lor.


text:
Iar când s’a sfârşit anul acela, au venit la el, în anul al doilea, şi au grăit către el: «Nu vom ascunde de stăpânul nostru că, o dată ce banii s’au isprăvit şi turmele şi cirezile au trecut în mâna stăpânului nostru, nu ne mai rămâne altceva în faţa lui decât trupurile noastre şi ogoarele noastre.


text:
De ce să pierim sub ochii tăi noi cu pământurile noastre? Cumpără-ne pe noi şi ogoarele noastre, pe bucate, aşa încât să fim cu ţarinile noastre robi ai lui Faraon, şi dă-ne sămânţă de sămănat, ca să trăim în loc să murim, iar ogoarele să ne rămână pustii!»


text:
Astfel Iosif a cumpărat pentru Faraon tot pământul Egiptului, căci Egiptenii vindeau fiecare ogorul său, deoarece foametea îi bântuia cumplit. Şi pământul a ajuns al lui Faraon.


text:
Numai moşiile preoţilor nu le-a cumpărat, căci preoţii aveau venituri rânduite de către Faraon şi se întreţineau din aceste venituri pe care le dăduse lor Faraon. Pentru aceea n’au vândut moşiile lor.


text:
Atunci Iosif a rostit către popor: «Iată, v’am cumpărat pe voi astăzi împreună cu ţarinile voastre, pentru Faraon. Iată la îndemâna voastră sămânţă; apucaţi-vă şi samănaţi ţarinile!


text:
Însă la seceriş să daţi a cincea parte lui Faraon, iar patru părţi să fie ale voastre, pentru sămănatul ogorului şi pentru demâncarea voastră şi a celor din gospodăriile voastre şi pentru hrana copiilor voştri!»


text:
Atunci ei au răspuns: «Tu ne-ai scăpat viaţa! De am găsit har în ochii stăpânului meu, să fim robii lui Faraon!»


text:
Şi Iosif a aşezat aceasta ca o pravilă, care şi până azi are putere în ţara Egiptului: să i se dea lui Faraon a cincea parte din rodul ţarinii. Numai moşiile preoţilor, ele singure, nu sunt în mâna lui Faraon.


text:
Astfel a ajuns Israil să sălăşluiască în Egipt, în ţinutul Goşen. Şi au câştigat stăpânire în el şi au odrăslit şi s’au înmulţit sumedenie mare.


text:
Iar Iacob a mai trăit în Egipt şaptesprezece ani şi zilele anilor vieţii lui au fost o sută patruzeci şi şapte de ani.


text:
Şi când i s’a apropiat lui Israil ceasul ca să moară, a chemat pe fiul său Iosif şi i-a zis: «De am aflat har în ochii tăi, pune te rog mâna ta sub coapsa mea şi arată-mi mie îndurare şi credinţă ca să nu mă îngropi în Egipt!


text:
Căci vreau să mă odihnesc lângă părinţii mei! De aceea să mă duci din Egipt şi să mă îngropi în mormântul lor.» Iar Iosif a răspuns: «Voi face după cuvântul tău!»


text:
Dar Iacob i-a răspuns: «Fă-mi jurământ!» Şi Iosif i-a făcut jurământ. Atunci Israil s’a aplecat, închinându-se, spre capătul toiagului său.


text:
Iar după aceste împrejurări i-a venit vorbă lui Iosif: «Iată părintele tău este bolnav!» Şi Iosif a luat cu sine pe cei doi fii ai săi, pe Manase şi pe Efraim.


text:
Deci l-au vestit pe Iacob şi i-au spus: «Iată că feciorul tău Iosif vine la tine!» Şi Israil, adunându-şi puterile, a şezut pe pat.


text:
Şi Iacob a zis lui Iosif: «Dumnezeul Cel Atotputernic mi s’a arătat mie la Luz, în ţara Canaanului, şi m’a binecuvântat.


text:
Şi mi-a grăit: «Iată eu îţi voi da roadă şi te voi înmulţi şi te voi face adunare de popoare şi voi dărui acest pământ seminţiei tale, de după tine, ca stăpânire veşnică.


text:
Şi acum cei doi feciori ai tăi – care ţi s’au născut ţie în Egipt, mai nainte de venirea mea în Egipt – sunt ai mei. Efraim şi Manase fi-vor ai mei, aşa cum sunt Ruben şi Simion.


text:
Iar copiii pe care îi vei avea după aceştia vor fi ai tăi; dar se vor numi cu numele celor doi fraţi ai lor, în partea lor de moştenire.


text:
Ci mie, când veneam din Mesopotamia, mi-a murit Rahila în ţara Canaanului, pe drum, când mai era o palmă de loc până la Efrata, şi am înmormântat-o acolo, pe drumul către Efrata, adică Bctleem.»


text:
Şi Iosif a răspuns părintelui său: «Aceştia simt fiii pe care mi i-a dăruit Dumnezeu, aici în Egipt!» Iar Iacob a zis: «Adu-i, te rog, la mine, ca să-i binecuvintez!»


text:
Ci ochii lui Israil erau împovăraţi de bătrâneţe şi el nu mai putea să deosebească. Şi Iosif i-a apropiat de el şi Iacob i-a sărutat pe ei şi i-a îmbrăţişat.


text:
Şi Iacob i-a spus lui Iosif: «Eu unul nu mai credeam că voi mai vedea faţa ta şi iată că Dumnezeu m’a învrednicit să văd şi pe urmaşii tăi!»


text:
Atunci Iosif i-a depărtat de la genunchii părintelui său şi ei s’au închinat în faţa lui până la pământ.


text:
Şi Iosif i-a luat pe amândoi, pe Efraim în dreapta sa, de-a-stânga lui Israil, şi pe Manase în stânga sa, de-a-dreapta lui Israil, şi i-a apropiat de el.


text:
Dar Israil şi-a întins mâna dreaptă şi a pus-o pe capul lui Efraim, care era cel mai tânăr, iar mâna stângă a pus-o pe capul lui Manase, puuându-şi astfel braţele în cruce, fiindcă Manase era întâiul născut.


text:
Şi a binecuvântat pe Iosif şi a rostit: «Dumnezeu, înaintea căruia au umblat părinţii mei Avraam şi Isaac, Dumnezeu, care a fost păstorul meu din tineietele mele şi până în ziua de azi,


text:
Îngerul care m’a izbăvit pe mine din toate nevoile să binecuvinteze pe aceşti copii, ca să se pomenească întru ei numele meu şi numele părinţilor mei Avraam şi Isaac şi să se înmulţească îmbelşugat pe pământ!»


text:
Deci, văzând Iosif că părintele său şi-a pus mâna dreaptă pe capul lui Efraim i-a părut rău şi a apucat mâna părintelui său ca s’o ia de pe capul lui Efraim şi s’o puna pe capul lui Manase;


text:
Şi a zis Iosif către tatăl său: «Nu aşa, tată; fiindcă acesta este întâiul născut, pune dreapta ta pe capul lui!»


text:
Dar tatăl său n’a voit şi i-a spus: «Ştiu, fiul meu, ştiu prea bine. Şi acesta fi-va un popor şi acesta va ajunge mare; totuşi fratele său cel mic va fi mai mare decât el şi seminţia lui fi-va sumedenie de popoare!»


text:
Astfel Iacob i-a binecuvântat în ziua aceea şi a rostit: «Cu numele tău poporul Israil va binecuvânta şi va zice: «Sa te facă Dumnezeu ca pe Efraim şi ca pe Manase!» Şi a pus pe Efraim înaintea lui Manase.


text:
După aceea, Israil a grăit lui Iosif: «Iată eu sunt la pragul morţii, dar Dumnezeu va fi cu voi şi vă va duce înapoi în ţara părinţilor voştri.


text:
Iar eu îţi dăruesc ţie mai mult decât fraţilor tăi, un umăr de munte pe care l-am luat din mâna Amoriţilor, cu sabia mea şi cu arcul meu.»


text:
Apoi Iacob a chemat pe fiii săi şi le-a zis: «Adunaţi-vă ca să vă vestesc ce vă va întâmpina pe voi în zilele care vor veni pe urmă.


text:
Ruben, tu eşti întâi născutul meu: mândria mea şi pârga puterii mele; cel dintâi în cinste şi cel dintâi în vârtute!


text:
Clocotitor ca marea, nu vei avea întâietatea, căci te-ai urcat în patul tatălui tău. Şi atunci l-ai pângărit! – S’a suit în aşternutul meu!


text:
Suflete al meu, nu te băga în punerile lor la cale! Nu te uni cu adunarea lor, tu slava mea! Căci în mânia lor ucis-au oameni şi ca să-şi facă cheful lor, au ologit tauri!


text:
Blestemată fie mânia lor, căci a fost vijelioasă, şi turbarea lor, căci a fost crâncenă! Împărţi-i-voi pe ei întru Iacob şi-i voi împrăştia întru Israil!


text:
Pe tine, Iudo, lăuda-te-vor fraţii tăi. Mâna ta va sta grea pe grumazul duşmanilor tăi. Iar fiii tatălui tău închina-se-vor ţie.


text:
Pui de leu eşti tu, Iudo, când te ridici de pe pradă, fiul meu! El îndoaie genunchii şi se culcă aidoma leului şi leoaicei. Cine îl va scula pe el!


text:
Schiptrul din Iuda nu va lipsi nici toiagul cârmuirii dintre picioarele sale, pâna ce nu va veni împăciuitorul şi de el asculta-vor popoarele.


text:
El va lega de butucul de viţă asinul său şi ele coarda viţei mânzul asinei sale; el va spăla în vin veşmântul său şi mantia sa în sângele ciorchinilor.


text:
Zebulon locui-va la ţărmul mării; el va da corăbiilor liman şi hotarele lui se vor întinde până la Sidon.


text:
Văzând că odihna este bună şi imaşul plăcut, el îşi încovoaie umărul la purtatul poverilor şi se face rob de corvezi.


text:
Dan fi-va, ca un şarpe în cale, ca o viperă în potecă, şi care înţeapă piciorul calului, aşa încât călăreţul cade peste cap!


text:
Iosif este un pom plin de roadă, un pom plin de roadă alături de un izvor, şi ramurile lui se revarsă peste zid.


text:
Totuşi arcul său a rămas neclintit şi braţele sale şi mâinile sale au fost întărite cu ajutorul Celui Puternic al lui Iacob, Cel Ce este păstorul şi stânca lui Israil.


text:
De la Dumnezeul părinţilor tăi – El să fie ajutorul tău! – şi de la Cel Atotputernic – El să te binecuvînteze! – veni-vor asupra ta binecuvântări din înaltele ceruri, binecuvântări din adâncul cel de desubt, binecuvântările sânilor şi ale pântecelui!


text:
Iar binecuvântările tatălui tău covârşesc binecuvântările strămoşilor mei, până la vârfurile colinelor celor veşnice! Fie ele asupra capului lui Iosif, asupra creştetului celui ce este principe între fraţii săi!


text:
Toţi aceştia sunt cele douăsprezece seminţii ale lui Israil şi acestea sunt cuvintele pe care le-a rostit către ei tatăl lor, când i-a binecuvântat pe ei, binecuvântându-l pe fiecare cu binecuvântarea cuvenită lui.


text:
Apoi le-a dat lor poruncă şi le-a spus: «În curând eu voi fi adăogat la poporul meu. Îngropaţi-mă lângă părinţii mei, în peştera din ţarina lui Efron Heteul,


text:
În peştera care este în siliştea Macpela la răsărit de Mamre, din ţara Canaan, şi pe care a cumpărat-o Avraam, împreună cu locul, de la Efron Heteul, ca moşioară de îngropăciune.


text:
Acolo au îngropat pe Avraam şi pe Sara, soţia lui. Acolo au îngropat pe Isaac şi pe Rebeca, soţia lui. Şi acolo am îngropat şi eu pe Lia!»


text:
Şi după ce a isprăvit Iacob aceste porunci către fiii săi, şi-a strâns picioarele în pat şi, dându-şi duhul, a fost adăogat la poporul său.


text:
Apoi Iosif a poruncit doftorilor care îl slujeau să îmbălsămeze pe tatăl său şi doftorii au îmbălsămat pe Israil.


text:
Şi după ce s’au împlinit patruzeci de zile, căci atâtea zile trobuesc pentru îmbălsămare, l-au plâns pe el Egiptenii şaptezeci de zile.


text:
Iar după ce au trecut zilele de jale, Iosif a vorbit către curtenii lui Faraon şi le-a zis: «Dacă am găsit har în ochii voştri, spuneţi, vă rog, aceste vorbe în auzul lui Faraon:


text:
«Tatăl meu m’a legat cu jurământ şi mi-a zis: «Iată, eu simt gata să mor În mormântul pe care mi l-am săpat în ţara Canaan, acolo să mă îngropi.» Şi acum îngădue-mă să mă duc şi si înmormântez pe părintele meu şi dupa aceea voi veni înapoi!»


text:
Atunci Faraon i-a răspuns: «Du-te şi înmormântează pe tatăl tău, după jurământul pe care ţi l-a cerut!»


text:
Deci Iosif s’a suit ca să îngroape pe tatăl său şi s’au suit cu el toţi curtenii lui Faraon, bătrânii casei lui şi toţi bătrânii din ţara Egiptului,


text:
Şi toată casa lui Iosif şi fraţii lui şi casa tatălui său. Numai pruncii lor şi turmele lor şi cirezile lor, le-au lăsat în ţinutul Goşen.


text:
Şi ajungând ei la Goren-Haatad, de cealaltă parte a Iordanului, au făcut acolo o jelanie mare şi de mare privelişte şi Iosif a ţinut acolo, tatălui său, tânguire de şapte zile.


text:
Iar locuitorii din ţară, Canaaniţii, când au văzut această jelanie la Goren-Haatad, au zis: «Iată o jale mare la Egipteni!» Pentru aceea s’a numit numele locului: Abel-Miţraim; şi locul este dincolo de Iordan.


text:
Şi l-au dus pe el fiii lui în ţara Canaan şi l-au înmormântat în peştera din siliştea Macpela, pe care o cumpărase Avraam împreună cu locul, ca moşie de îngropăciune, de la Efron Heteul şi care se află la răsărit de Mamre.


text:
Apoi Iosif, după înmormântarea tatălui său s’a întors în Egipt, el şi fraţii săi şi toţi cei ce veniseră cu el, ca să înmormânteze pe tatăl său.


text:
Iar fraţii lui Iosif, dacă au văzut că tatăl lor a murit, au zis: «Poate că Iosif ne va purta ură şi va căuta cu adevărat să ne răsplătească tot răul pe care noi i l-am făcut lui.»


text:
Atunci ei au trimis la Iosif pe unul cu această solie: «Tatăl tău, mai nainte de a muri, a poruncit şi a zis:


text:
«Aşa să vorbiţi lui Iosif: «Rogu-mă ţie iartă greşala fraţilor tăi şi păcatul lor, căci ei ţi-au făcut ţie mare neajuns; dar acum, mă rog ţie, iartă păcatul robilor Dumnezeului părintelui tău.» Dar Iosif a plâns când i-au vorbit acestea.


text:
Apoi au venit şi fraţii lui şi s’au închinat înaintea lui şi au rostit: «Iată-ne, stăm în faţa ta ca nişte robi!»


text:
E drept că voi aţi cugetat rele împotriva mea, însă Dumnezeu a potrivit aşa ca să iasă bine, pentru ca să se împlinească aceea ce se vede astăzi, adică: să mântuiască viaţa a mulţime de norod.


text:
Deci acum nu vă temeţi! Eu vă voi hrăni pe voi şi pe copiii voştri!» Şi Iosif i-a îmbunat pe ei şi a vorbit cu ei sufleteşte.


text:
Aşa încât Iosif a văzut pe urmaşii lui Efraim până la al treilea neam, şi fiii lui Machir, feciorul lui Manase, s’au născut pe genunchii lui Iosif.


text:
La urmă, Iosif a zis către fraţii săi: «Mă apropii de moarte. Însă Dumnezeu vă va cerceta negreşit şi vă va scoate din ţara aceasta ca să vă ducă în ţara pe care a făgaduit-o cu jurământ lui Avraam, lui Isaac şi lui Iacob!»


text:
Şi Iosif a luat acest jurământ de la fiii lui Israil: «Când Dumnezeu vă va cerceta pe voi, să duceţi cu voi oasele mele, de aici!»


text:
Şi Iosif a murit în vârstă de o sută şi zece ani şi l-au îmbălsămat şi l-au pus într’un sarcofag acolo în Egipt.


text:
Acestea sunt numele fiilor lui Israil, care au venit în Egipt, – fiecare cu familia lui împreună cu Iacob:


text:
Şi toţi care au fost purces din coapsele lui Iacob au fost şaptezeci de inşi, cu Iosif care era în Egipt de mai nainte.


text:
Iar fiii lui Israil s’au prăsit şi au sporit şi s’au înmulţit şi s’au făcut tari din ce în ce mai mult şi ţara s’a umplut de ei.


text:
Şi el a grăit către poporul său: «Uitaţi-vă, poporul fiilor lui Israil este mai numeros şi mai tare decât noi!


text:
Haidem să ne purtăm cu ei cu iscusinţă, ca să nu se înmulţească şi, când s’ar întâmpla vre-un război, să nu se dea şi ei de partea vrăjmaşilor noştri şi să lupte împotriva noastră şi să plece din ţară!»


text:
Deci au pus pe ei vătafi de corvadă, ca să-i împileze cu muncile lor grele. Şi Israil a zidit lui Faraon cetăţile-pătule: Pitom şi Rameses.


text:
Dar cu cât îl împilau, cu atâta el sporea şi se răspândea, astfel că Egiptenii ajunseră să urască pe fiii lui Israil,


text:
Şi le amărîră viaţa cu corvezi grele, la lut şi la cărămizi şi la tot felul de munci ale câmpului. Şi toată munca lor, pe care o robeau la ei, era cu harapnicul.


text:
Iar împăratul Egiptului a poruncit moaşelor evreice, – una cu numele Şifra şi a doua cu numele Pua, –


text:
Şi le-a zis: «Când veţi moşi femeile evreice şi când le veţi vedea, în scaunul de naştere, dacă va fi băiat, ucideţi-l, iar de va fi fată, lăsaţi-o să trăiască!»


text:
Dar moaşele, temându-se de Dumnezeu, n’au făcut precum le poruncise împăratul Egiptului, ci au lăsat cu viaţă pe băieţi.


text:
Atunci împăratul Egiptului a chemat pe moaşe şi le-a certat: «De ce aţi făcut isprava aceasta şi aţi lăsat cu viaţă pe băieţi?»


text:
Ci moaşele au răspuns lui Faraon: «Fiindcă femeile evreice nu sunt ca femeile egiptence, ele sunt zdravene: mai nainte ca să vie la ele moaşa, ele au şi născut».


text:
La urmă, Faraon a dat întregului său popor această poruncă: «Orice băiat de curând născut aruncaţi-l în Nil! Orice fată lăsaţi-o să trăiască!»


text:
Dar când n’a mai putut să-l ascundă, i-a făcut un paner de papură şi l-a smolit cu răşină şi cu smoală şi a pus în el pe copil şi l-a vârît în trestie, pe marginea Nilului,


text:
Atunci fiica lui Faraon s’a pogorît să se scalde în fluviu, şi fetele care o însoţeau mergeau de-a-lungul Nilului; şi ea a văzut panerul în mijlocul trestiilor şi a trimis pe o roabă ca să i-l aducă.


text:
Şi l-a deschis şi a văzut pruncul şi iată era un băiat care plângea, şi i s’a făcut milă de el şi a zis: «Acesta trebue să fie dintre copiii Evreilor!»


text:
A zis atunci sora lui către fiica lui Faraon: «Să mă duc să-ţi chem o doică din femeile Evreilor, care să-ţi alăpteze acest copil?»


text:
Şi fiica lui Faraon i-a zis: «Ia acest copil şi alăptează-mi-l, şi eu îţi voi da plata ce ţi se cuvine!» Şi femeia a luat copilul şi l-a alăptat.


text:
Şi când copilul s’a făcut mare, l-a adus la fiica lui Faraon, care şi l-a înfiat şi i-a pus numele Moise, căci zicea ea: «L-am scos din apă!»


text:
Şi s’a întâmplat în vremea aceea, când Moise se făcuse mare, că el a ieşit la fraţii săi şi s’a uitat la muncile lor cele grele şi a văzut pe un egiptean cum bătea pe un evreu, adică pe unul dintre fraţii săi.


text:
Atunci el, uitându-se în toate părţile şi văzând că nu e nici un om de faţă, a ucis pe egiptean şi l-a ascuns în nisip.


text:
Dar a ieşit şi a doua zi şi iată că doi evrei se sfădeau între ei! Şi a zis asupritorului: «De ce baţi pe aproapele tău?»,


text:
Dar acela i-a răspuns: «Cine te-a pus pe tine dregător şi judecător peste noi? Gândeşti oare să mă ucizi precum ai ucis pe egiptean?» Atunci Moise s’a înfricoşat şi şi-a zis: «Cu adevărat lucrul a ajuns cunoscut!»


text:
Deci Faraon, auzind de această pricină, a căutat să omoare pe Moise, dar Moise a fugit din faţa lui Faraon şi s’a oprit în ţara Madian şi a stat lângă o fântână.


text:
Şi preotul din Madian avea şapte fete şi ele au venit să scoată apă şi au umplut teicile, ca să adape turmele tatălui lor,


text:
Dar alţi păstori au venit şi le-au alungat. Atunci Moise s’a dus şi le-a dat ajutor şi a adăpat turmele lor.


text:
Ci ele au răspuns: «Un egiptean ne-a luat parte împotriva ciobanilor, ba încă a scos şi apă în locul nostru şi a adăpat oile noastre!»


text:
Atunci el a zis fiicelor sale: «Şi unde este el? De ce l-aţi lăsat aşa pe acel om? Chemaţi-l, să mănânce ceva.»


text:
Şi a născut un fiu şi el i-a pus numele Gherşom, căci zicea:«Ca un oaspe am fost eu în pământ străin!»


text:
Dar în această lungă vreme, a murit împăratul Egiptului, iar fiii lui Israil gemând de atâtea munci şi văitându-se, vaietul lor de atâtea munci s’a ridicat până la Dumnezeu.


text:
Şi a auzit Dumnezeu jelania lor şi şi-a adus aminte Dumnezeu de legământul său cu Avraam, cu Isaac şi cu Iacob.


text:
Şi Moise păştea oile socrului său Ietro, preotul din Madian, şi odată a mânat turma în fundul pustiei şi a ajuns la muntele lui Dumnezeu, adică la Horeb.


text:
Atunci îngerul Domnului i s’a arătat lui în flacăra de foc din mijlocul unui desiş de mărăcini: şi s’a uitat Moise şi iată mărăcinii ardeau cu flacără, dar nu se mistuiau.


text:
Şi Moise şi-a zis: «Să trec în partea aceea şi să privesc la această arătare năzdrăvană: de ce nu se mistueşte mărăcinele?»


text:
Şi văzând Domnul că el a pornit într’acolo ca să se uite, a strigat către el Dumnezeu din mijlocul desişului şi i-a zis: «Moise! Moise!» Iar el a răspuns: «Iată-mă!»


text:
Şi a zis Domnul: «Nu te apropia până aici! Descalţă-te de sandalele tale, fiindcă locul pe care stai tu, în faţa mea, este pământ sfânt!»


text:
Şi a zis iar: «Eu sunt Dumnezeul părintelui tău, Dumnezeul lui Avraam, Dumnezeul lui Isaac şi Dumnezeul lui Iacob!» Atunci Moise şi-a ascuns faţa sa, căci s’a temut să caute la Dumnezeu.


text:
Rostit-a Domnul: «Am văzut prea bine obida poporului meu care este în Egipt şi am auzit strigătul lor împotriva celor ce-i împilează, aşa că ştiu nevoia lor.


text:
Deci m’am pogorît, ca să-i mântuesc din mâna Egiptenilor şi să-i strămut din ţara aceea, într’o ţară roditoare şi largă, într’o ţară unde curge lapte şi miere, în ţara Canaaniţilor, a Hetiţilor, a Amoriţilor, a Pereziţilor, a Heviţilor şi a Iebusiţilor.


text:
Căci acum iată strigătul fiilor lui Israil a ajuns până la mine şi am văzut destul împilarea cu care-i împilează Egiptenii.


text:
Ci Moise a răspuns lui Dumnezeu: «Cine sunt eu, ca să mă duc la Faraon Şi să scot pe fiii lui Israil din Egipt?»


text:
Atunci a zis Domnul: «Dar eu voi fi cu tine! Şi acesta îţi va fi semnul că eu te-am trimis: după ce vei scoate pe poporul meu din Egipt, vă veţi închina lui Dumnezeu pe muntele acesta!»


text:
Şi Moise a grăit către Dumnezeu: «Iată, eu mă voi duce la fiii lui Israil şi le voi spune: «Dumnezeul părinţilor voştri m’a trimis la voi»; şi dacă mă vor întreba: «Care este numele lui?» – eu ce să le răspund?»


text:
Atunci Dumnezeu a rostit către Moise: «Eu sunt cel ce sunt». Apoi a adăugat: «Aşa să spui fiilor lui Israil: Cel ce se numeşte «Eu sunt» m’a trimis la voi.»


text:
Şi a zis iarăşi Dumnezeu către Moise: «Aşa să spui fiilor lui Israil: «Domnul Dumnezeul strămoşilor voştri, Dumnezeul lui Avraam, Dumnezeul lui Isaac şi Dumnezeul lui Iacob, m’a trimis la voi. Acesta este numele meu în veci şi acesta este numele cu care mă veţi chema în neam de neam!»


text:
Du-te şi strânge laolaltă pe bătrânii lui Israil şi spune-le: «Domnul Dumnezeul strămoşilor voştri mi s’a arătat mie, Dumnezeul lui Avraam, al lui Isaac şi al lui Iacob, şi mi-a zis: «V’am cercetat pe voi de aproape şi am văzut câte vi se fac vouă în Egipt.


text:
Drept aceea am hotărît să vă scot pe voi din jalea Egiptului şi să vă duc în ţara Canaaniţilor, a Hetiţilor, a Amoriţilor, a Pereziţilor, a Heviţilor şi a Iebusiţilor, într’o ţară unde curge lapte şi miere.


text:
Şi dacă vor asculta de glasul tău, să te duci tu şi bătrânii lui Israil la împăratul Egiptului şi să-i vorbeşti aşa: «Domnul Dumnezeul Evreilor ni s’a arătat nouă, deci acum îngădue-ne să mergem în pustie cale de trei zile, ca să aducem jertfe Domnului Dumnezeului nostru.»


text:
Pentru aceea, eu voi întinde mâna mea şi voi bate Egiptul cu tot felul de minuni pe care le voi face în mijlocul lui şi numai după aceea vă va da vouă drumul.


text:
Şi eu voi da acestui popor har în ochii Egiptenilor, aşa încât veţi pleca, dar nu veţi pleca cu mâinile goale,


text:
Ci fiecare femeie să ceara de la vecina sa şi de la aceea cu care petrece în casă, odoare de argint, şi odoare de aur, şi îmbrăcăminte cu care să îmbrăcaţi, pe fiii voştri şi pe fiicele voastre, şi aşa sa prădaţi pe Egipteni!»


text:
Atunci Moise a răspuns şi a zis: «Dar iată, ei nu mă vor crede şi nu vor asculta de cuvântul meu, ci îmi vor spune: «Nu ţi s’a arătat ţie Dumnezeu!»


text:
Zis-a Domnul: «Aruncă-l jos!» Şi el l-a aruncat jos şi toiagul s’a prefăcut în şarpe şi Moise a fugit din faţa lui.


text:
Dar Domnul i-a zis lui Moise: «întinde mâna şi apucă-l de coadă». Şi el şi-a întins mâna şi l-a apucat şi s’a făcut iarăşi toiag, în mâna lui.


text:
«Acum vor crede că ţi s’a arătat ţie Domnul Dumnezeul strămoşilor lor, Dumnezeul lui Avraam, Dumnezeul lui Isaao şi Dumnezeul lui Iacob!»


text:
Şi a zis iarăşi Dumnezeu lui Moise: «Vâra mâna ta în sân!» Şi Moise a vârît mâna în sân, iar când a scos-o afară, iată mâna lui era albă de lepra, ca zăpada.


text:
Apoi zise Domnul: «Vâră încă o dată mâna ta în sân!» Şi el îşi vărî iară mâna în sân, iar când o scoase afară din sân, ea era din nou sănătoasă.


text:
«Deci, dacă nu te vor crede şi nu-ţi vor da ascultare după semnul cel dintâi, atunci ei vor crede în puterea semnului al doilea.


text:
Iar dacă nu vor crede nici după aceste două semne şi nu vor da ascultare cuvântului tău, atunci să iei apă din Nil şi s’o verşi pe uscat şi apa aceea pe care o vei lua din Nil, pe uscat se va preface în sânge.»


text:
Şi Moise a zis către Domnul: «O, Doamne! Eu nu sunt om meşter la cuvânt; n’am fost nici altădată, mai nainte, nici de când ai început să vorbeşti cu robul tău, căci sunt greoi la vorbă şi greoi la limbă.»


text:
Însă Domnul i-a răspuns: «Cine i-a dat omului gură, sau cine face pe om mut, sau surd, sau cu vedere, sau orb?… Oare nu eu, Domnul?


text:
Atunci s’a aprins mânia Domnului împotriva’lui Moise şi a rostit Domnul: «Aaron levitul nu este el fratele tău? Eu ştiu că el grăieşte cu îndemânare şi tocmai el iată-l că iese întru întâmpinarea ta şi când te va vedea se va bucura din toată inima.


text:
Şi tu vei vorbi cu el şi vei pune aceste cuvinte în gura lui, iar eu voi fi într’ajutorul gurii tale şi într’ajutorul gurii lui şi vă voi învăţa pe voi ceea ce trebue să faceţi.


text:
Şi el va vorbi în locul tău către popor şi va fi aşa că el va fi gura ta şi tu vei fi ca Dumnezeul lui.


text:
Şi s’a dus Moise înapoi la Ietro, socrul său, şi i-a spus lui: «Îngădue-mă să plec, te rog, şi să mă întorc la fraţii mei care sunt în Egipt şi să văd dacă mai sunt în viaţă!» Atunci Ietro i-a răspuns lui Moise: «Du-te cu sănătate!»


text:
Ci Domnul i-a zis lui Moise, în Madian: «Du-te înapoi în Egipt, căci au murit toţi acei oameni care căutau să-ţi ridice viaţa!»


text:
Atunci Moise a luat pe femeia sa şi pe fiii săi şi i-a suit călare pe asin şi astfel s’a întors în ţara Egiptului. Şi Moise ţinea toiagul lui Dumnezeu în mâna sa.


text:
Şi a vorbit iarăşi Domnul cu Moise: «Când vei ajunge iarăşi în Egipt, ia aminte să faci înaintea lui Faraon toate minunile pe care le-am pus în mâna ta. Dar eu voi împietri inima lui şi el nu va da drumul poporului să plece.


text:
Deci eu îţi poruncesc: Dă drumul fiului meu, ca să mi se închine, iar dacă tu nu vei vrea să-l laşi să plece, iată, eu voi ucide pe fiul tău, întâiul tău născut.»


text:
Atunci Sefora a luat o piatră ascuţită şi a tăiat împrejur pe fiul său şi atingând picioarele lui Moise, i-a zis: «Cu adevărat, tu eşti pentru mine un soţ de sânge».


text:
După aceea, Domnul a zis lui Aaron: «Du-te întru întâmpinarea lui Moise, în pustie!» Şi el a pornit şi s’a întâlnit cu el în muntele lui Dumnezeu şi l-a sărutat.


text:
Atunci i-a istorisit Moise lui Aaron toate cuvintele Domnului cu care îl trimisese şi toate minunile pe care i le poruncise să le facă.


text:
Iar Aaron le-a spus lor toate cuvintele pe care le grăise Domnul către Moise şi a săvârşit minunile acelea înaintea norodului.


text:
Şi poporul a crezut. Iar când a auzit că Dumnezeu a cercetat pe fiii lui Israil şi că a luat aminte la obida lor, au căzut la pământ şi s’au închinat.


text:
După acestea, Moise şi Aaron au venit şi au grăit lui Faraon: «Aşa zice Domnul Dumnezeul lui Israil: «Dă drumul poporului meu ca să mă prăznuiască în pustie.»


text:
Dar Faraon a răspuns: «Cine este oare Domnul, ca să ascult de porunca lui şi să slobozesc pe Israil? Nu cunosc pe Domnul şi nici pe Israil nu-l voi lăsa să plece.»


text:
Zis-au ei către Faraon: «Dumnezeul Evreilor ne-a întâmpinat pe noi! Lasă-ne, te rugăm, să mergem în pustie cale de trei zile şi să aducem jertfe Domnului Dumnezeului nostru, ca să nu trimită asupra noastră ciumă sau sabie!»


text:
Atunci împăratul Egiptului le-a spus: «Pentru ce voi, Moise şi Aaron, stingheriţi pe popor de la lucrul său? Căutaţi-vă de treabă!»


text:
Şi a mai zis Faraon: «Iată, poporul s’a înmulţit acum în ţară şi voi îl opriţi de la corvezile lui.»


text:
Atunci Faraon a poruncit, chiar în ziua aceea, ispravnicilor poporului şi vătafilor lui şi le-a zis:


text:
«Să nu mai daţi poporului paie, pentru facerea cărămizilor, ca mai dăunăzi, ci să se ducă ei să-şi adune.


text:
Totuşi numărul cărămizilor pe care le făceau ei până acum să-l ţineţi acelaşi şi să nu li-l micşoraţi, pentru că sunt leneşi; de aceea strigă şi zic: «Să mergem şi să aducem jertfe Dumnezeului nostru!»


text:
Să apese din greu munca pe aceşti oameni, ca să se trudească cu ea şi să nu se mai ia după vorbe goale!»


text:
Atunci ispravnicii poporului şi vătafii lui au ieşit şi au zis norodului: «Aşa porunceşte Faraon: Paie nu vă mai dau!


text:
Ci vătafii fiilor lui Israil, pe care îi pusese peste ei ispravnicii lui Faraon, erau bătuţi şi dojeniţi: «Pentru ce n’aţi împlinit sarcina voastră, nici ieri, nici astăzi, făcând atâtea cărămizi ca mai nainte?»


text:
Atunci ispravnicii fiilor lui Israil veniră şi strigară înaintea lui Faraon, zicând: «De ce te porţi aşa cu robii tăi?


text:
Paie nu mai dau deloc robilor tăi şi totuşi ne poruncesc: «Faceţi cărămizi!» Şi iată că robii tai sunt bătuţi, dar vina este a oamenilor tăi.»


text:
Faraon însă le-a răspuns: «Leneşi sunteţi, leneşi! De aceea spuneţi: «Să mergem şi să aducem jertfe Domnului!»


text:
Şi vătafii fiilor lui Israil se văzură la grea strâmtoare, fiindcă li se poruncea: «Să nu micşoraţi numărul cărămizilor rânduite zi cu zi!»


text:
Atunci au zis către ei: «Dumnezeu să vă vadă şi să vă judece, pe voi care ne-aţi făcut urîţi înaintea lui Faraon şi a dregătorilor lui şi le-aţi dat sabie în mână, ca să ne ucidă,»


text:
Atunci Moise s’a întors la Domnul şi a zis: «Doamne, pentru ce aduci năpastă peste poporul acesta şi de ce m’ai trimis pe mine?


text:
Căci de când am intrat la Faraon, ca să-i vorbesc în numele tău, el asupreşte şi mai rău acest popor şi de mântuit poporul tău, tu nu l-ai mântuit!»


text:
Şi Domnul i-a răspuns lui Moise: «Acum vei vedea ce-i voi face eu lui Faraon, căci silit de mână puternică le va da drumul şi strâns cu mână tare chiar îi va izgoni din ţara sa!»


text:
Dumnezeul Cel Atotputernic care m’am arătat lui Avraam, lui Isaac şi lui Iacob, iar cu numele meu de Domnul, lor nu m’am descoperit.


text:
Şi am încheiat legământul meu cu ei, ca să le dau lor Canaanul, ţara pribegiei lor, în care ei au petrecut vremelnic.


text:
De asemenea am auzit şi tânguirea fiilor lui Israil, pe care Egiptenii îi ţin în sabie, şi mi-am adus aminte de legământul meu.


text:
Drept aceea spune fiilor lui Israil: «Eu sunt Domnul şi vă voi scoate pe voi din împilarea Egiptenilor şi vă voi izbăvi din robia lor şi vă voi mântui pe voi cu braţ înalt şi cu mari arătări ale dreptăţii mele.


text:
Şi vă voi lua pe voi ca popor al meu şi eu vă voi fi Dumnezeu şi veţi cunoaşte că eu sunt Domnul Dumnezeul vostru, izbăvitorul vostru de sub împilarea Egiptenilor.


text:
Apoi vă voi duce pe voi în pământul acela pentru care am ridicat mâna mea cu jurământ că-l voi da lui Avraam, lui Isaac şi lui Iacob şi-l voi da vouă ca moştenire, căci eu sunt Domnul!»


text:
Când Moise a spus acestea fiilor lui Israil, ei n’au dat ascultare lui Moise din pricina desnădejdii şi a crâncenei lor robii.


text:
Atunci Moise a răspuns în faţa Domnului şi a zis: «Dacă nici măcar fiii lui Israil n’au vrut să mă audă, cum îmi va da ascultare Faraon? Şi apoi, eu sunt gângav la vorbă.»


text:
Însă Domnul a grăit cu Moise şi cu Aaron şi le-a poruncit să se ducă la fiii lui Israil şi la Faraon, împăratul Egiptului, ca să scoată pe fiii lui Israil din Egipt.


text:
Iată care sunt capii familiilor lor: Fiii lui Ruben, întâiul născut al lui Israil: Enoh, Palu, Heţion şi Cârmi. Acestea sunt neamurile lui Ruben.


text:
Şi fiii lui Simeon: Nemuel, Iamin, Ohad, Iachin, Ţohar şi Saul, fiul canaanencei. Acestea sunt neamurile lui Simeon.


text:
Iată şi numele fiilor lui Levi după naşterile lor: Gherşon, Cahat şi Merari; iar vârsta lui Levi a fost o sută şi treizeci şi şapte de ani.


text:
Iar fiii lui Cahat au fost: Amram, Iţhar, Hebron şi Uziel. Şi vârsta lui Cahat a fost o sută şi treizeci şi trei de ani.


text:
Iar Amram a luat de soţie pe Iochebed, mătuşa sa, şi ea i-a născut lui pe Aaron şi pe Moise. Şi vârsta lui Amram a fost o sută treizeci şi şapte de ani.


text:
Iar Aaron şi-a luat de soţie pe Elisabeta, fiica lui Aminadab, soia lui Naason, şi ea i-a născut lui pe Nadab, pe Abiu, pe Eleazar şi pe Itamar.


text:
Şi Eleazar, fiul lui Aaron, şi-a luat de femeie pe una din fiicele lui Putiel şi ea i-a născut lui pe Fineas. Aceştia sunt capii familiilor Leviţilor după neamurile lor.


text:
Aşa dar aceştia sunt Aaron şi Moise, cărora le-a zis Domnul: «Scoateţi oştirile fiilor lui Israil din Egipt!»


text:
Şi ei sunt care au vorbit lui Faraon, împăratul Egiptului, ca să scoată pe fiii lui Israil din Egipt; aceştia sunt Moise şi Aaron.


text:
Zis-a lui Moise Domnul: «Eu sunt Domnul! Grăieşte lui Faraon, împăratul Egiptului, toate cele ce eu voi rosti către tine!»


text:
Atunci a zis Moise înaintea Domnului: «Iată eu sunt un om trudnic la vorbă, deci cum va sta cu mine de vorbă Faraon?»


text:
Ci Domnul a răspuns lui Moise: «Iată, te pun să fii Dumnezeu lui Faraon, şi Aaron, fratele tău, să fie profetul tău.


text:
Tu spune-i toate câte ţi le voi porunci, şi Aaron, fratele tău, să le spună lui Faraon, ca să dea drumul fiilor lui Israil, din ţara sa.


text:
Dar eu voi împietri inima lui Faraon şi voi înmulţi minunile şi faptele mai presus de fire în ţara Egiptului.


text:
Şi Faraon de nu va asculta de voi, eu voi întinde mâna împotriva Egiptului şi voi scoate oştirile mele, pe poporul meu, pe fiii lui Israil din ţara Egiptului prin mari arătări ale dreptăţii mele.


text:
Atunci Egiptenii vor cunoaşte că eu sunt Domnul, când voi întinde mâna mea împotriva Egiptului şi voi scoate pe fiii lui Israil din mijlocul lor.»


text:
Iar Moise era în vârstă de optzeci de ani şi Aaron de optzeci şi trei de ani, când au stat de vorbă cu Faraon.


text:
«De vă va spune Faraon: «Arătaţi-ne nouă o minune!», atunci tu să grăieşti lui Aaron: «Ia toiagul tău şi aruncă-l înaintea lui Faraon» – şi el se va preface în şarpe!»


text:
Şi au intrat Moise şi Aaron la Faraon şi au făcut aşa precum le-a fost poruncit Domnul, şi a aruncat Aaron toiagul său înaintea lui Faraon şi înaintea dregătorilor săi şi s’a prefăcut în şarpe.


text:
Atunci a chemat şi Faraon pe înţelepţi şi pe vrăjitori şi făcură şi ei, vracii Egiptului, la fel, cu vrăjile lor:


text:
Şi-şi aruncară jos toiegele lor şi ele se prefăcură în şerpi, dar toiagul lui Aaron înghiţi toiegele lor.


text:
Atunci Domnul a zis lui Moise: «Împietritu-s’a inima lui Faraon şi nu vrea să lase poporul să plece,


text:
Deci du-te la Faraon mâine dimineaţă, când tocmai iese la Nil, şi stai în calea lui, pe ţărmul fluviului şi ia în mâna ta toiagul care s’a prefăcut în şarpe,


text:
Şi spune-i: «Domnul Dumnezeul Evreilor m’a trimis la tine ca să-ţi spun: «Lasă poporul meu să mă prăznuiască în pustie, dar iată că până acum n’ai vrut să asculţi!»


text:
Aşa zice Domnul: «Intru aceasta vei cunoaşte că eu sunt Domnul! Iată eu voi lovi cu toiagul pe care-l ţin în mâna mea apele Nilului şi ele se vor preface în sânge.


text:
Şi peştii din fluviu vor muri şi fluviul va fi puturos şi Egiptenii se vor îngreţoşa să mai bea apă din fluviu!»


text:
Şi Domnul a poruncit lui Moise: «Zi lui Aaron: «Ia toiagul tău şi întinde mâna ta peste apele Egiptului, peste râurile lor, peste fluviile lor, peste heleştaele lor şi peste toate ochiurile lor de apă, ca să se prefacă în sânge. Şi va fi sânge în tot Egiptul, până şi în vasele lor de lemn şi în chipurile lor de piatră!»


text:
Şi Moise şi Aaron au făcut aşa precum le-a poruncit Domnul. Şi Aaron, ridicând toiagul, a lovit apa Nilului înaintea ochilor lui Faraon şi înaintea ochilor dregătorilor lui, şi toată apa Nilului s’a prefăcut în sânge.


text:
Şi peştii care erau în fluviu au murit şi Nilul s’a împuţit, aşa încât Egiptenii nu mai putură să bea apa din fluviu şi sânge fu în tot Egiptul.


text:
Dar vrăjitorii Egiptului făcură la fel, cu farmecele lor, si inima lui Faraon se învârtoşă şi el rămase neînduplecat, întocmai cum le spusese Domnul.


text:
Şi toţi Egiptenii din preajma Nilului s’au pus să sape, ca să dea de apă de băut, fiindcă nu mai puteau să bea din apa Nilului.


text:
După aceea, a zis Domnul lui Moise: «Intră la Faraon şi spune-i: «Aşa grăieşte Domnul! Dă drumul poporului meu ca să mi se închine!


text:
Şi Nilul va mişuna de broaşte care se vor sui şi vor intra în palatul tău şi în iatacul tău de dormit, şi în patul tău, şi în casele dregătorilor tăi, şi ale norodului tău, şi în cuptoarele tale şi în căpisterele tale!


text:
Şi Domnul a grăit lui Moise: «Zi lui Aaron: «Întinde mâna ta, cu toiagul tău peste fluvii, peste canale şi peste heleştae şi adu broaşte în ţara Egiptului!»


text:
Deci Aaron şi-a întins mâna peste apele Egiptului şi s’au stârnit broaşte şi au acoperit ţara Egiptului.


text:
Atunci Faraon a chemat pe Moise şi pe Aaron şi le-a zis: «Rugaţi-vă Domnului să ducă departe broaştele de la mine şi de la norodul meu şi eu voi da drumul norodului vostru ca să aducă jertfe Domnului!»


text:
Ci Moise i-a răspuns lui Faraon: «Porunceşte-mi când să mă rog Domnului pentru tine şi pentru robii tăi, şi pentru norodul tău, să nimicească broaştele de la tine şi din casele tale şi să rămână numai în Nil?»


text:
Zis-a Faraon: «Mâine!» Răspuns-a Moise: «Fie după cuvântul tău, ca să cunoşti că nu este altul ca Domnul Dumnezeul nostru!


text:
Atunci depărta-se-vor broaştele de la tine şi din casele tale şi de la dregătorii tăi şi de la poporul tău şi numai în Nil vor rămânea!»


text:
Apoi Moise şi Aaron au ieşit de la Faraon, şi Moise a strigat către Domnul să ia broaştele pe care le adusese peste Faraon.


text:
Iar Domnul a făcut precum l-a rugat Moise şi au murit broaştele de prin case, de prin curţi şi de prin ţarini.


text:
Ci Faraon văzând că este la larg, şi-a lăsat inima grea şi nu le-a dat ascultare, aşa precum spusese de mai nainte Domnul.


text:
Atunci a zis Domnul lui Moise: «Spune lui Aaron:«Întinde toiagul tău şi loveşte pulberea pământului ca să se prefacă în ţânţari, în tot Egiptul.»


text:
Şi ei au făcut aşa. Şi Aaron a întins mâna sa ţinând toiagul şi a lovit pulberea pământului şi au năvălit ţânţarii pe oameni şi pe vite; toată pulberea pământului s’a prefăcut în ţânţari, în tot Egiptul.


text:
Atunci vrăjitorii cu farmecele lor încercară să facă la fel, să scoată ţânţari, dar nu putură. Iar ţânţarii învăluiau pe oameni şi pe vite.


text:
Deci vrăjitorii au grăit lui Faraon: «Acesta este degetul lui Dumnezeu!» Dar inima lui Faraon s’a împietrit şi nu i-a ascultat, aşa precum spusese mai nainte Domnul.


text:
Şi iarăşi a grăit Domnul către Moise: «Scoală-te mâine dis-de-dimineaţă şi stai în drumul lui Faraon, căci el iată va ieşi la Nil şi vorbeşte-i: «Aşa rosteşte Domnul: «Dă drumul poporului meu ca să mi se închine!


text:
Iar de nu vei vrea să slobozeşti pe poporul meu, iată voi trimite peste tine şi peste slujitorii tăi şi peste poporul tău şi în casele tale roiuri de tăuni.


text:
Ci voi osebi, în ziua aceea, ţinutul Goşen, în care locueşte poporul meu, ca să nu fie acolo roiuri de tăuni, iar tu să cunoşti că eu Domnul sunt în acel ţinut.


text:
Iar Domnul a făcut întocmai şi s’au stârnit roiuri dese de tăuni, în palatul lui Faraon şi în casele dregătorilor săi şi în toată ţara Egiptului, încât s’a pustiit ţara de mulţimea tăunilor.


text:
Atunci a chemat Faraon pe Moise şi pe Aaron şi le-a zis: «Duceţi-vă şi jertfiţi Dumnezeului vostru aici în ţară!»


text:
Şi Moise a grăit «Nu este cu cale să facem aşa, pentru că jertfele pe care le aducem noi Domnului Dumnezeului nostru sunt grozăvie pentru Egipteni. Şi iată, dacă vom jertfi înaintea ochilor lor ceea ce pentru ei este urîciune, nu ne vor ucide oare cu pietre?


text:
Ne vom înfunda cale de trei zile în pustie şi vom aduce jertfe Domnului Dumnezeului nostru, precum ne-a dat poruncă.»


text:
Răspuns-a Faraon: «Eu vă voi slobozi pe voi, ca să aduceţi jertfe Domnului Dumnezeului vostru, în pustie, numai să nu vă duceţi prea departe. Rugaţi-vă pentru mine!»


text:
Şi Moise a zis: «Iată, îndată ce voi ieşi de la tine, mă voi ruga Domnului să plece mâine roiurile de tăuni de la Faraon şi de la dregătorii lui şi de la poporul său. Numai că Faraon să nu ne mai înşele încă o dată, nelăsând poporul să aducă jertfe Domnului!»


text:
Iar Domnul a făcut după rugăciunea lui Moise şi roiurile de tăuni au plecat de la Faraon, de la dregătorii lui şi de la poporul lui şi n’a mai rămas nici unul.


text:
După acestea Domnul a grăit lui Moise: «Intră la Faraon şi vorbeşte-i: «Aşa rosteşte Domnul Dumnezeul Evreilor! Dă drumul poporului meu să-mi slujească!


text:
Iată mâna Domnului va fi peste vitele tale, care sunt pe câmp: peste cai, peste asini, peste cămile, peste cirezi şi peste turme, şi va fi o ciumă cumplită.


text:
Dar Domnul va face osebire între vitele lui Israil şi vitele Egiptenilor şi nu va muri nici una din toate câte sunt ale fiilor lui Israil.»


text:
Şi Domnul a făcut întocmai a doua zi şi au murit toate vitele Egiptenilor, iar dintre vitele fiilor lui Israil n’a murit nici una.


text:
Şi Faraon a trimis să-i aducă ştire şi iată nu murise dintre vitele lui Israil nici măcar una. Dar inima lui Faraon se împietri şi nu a dat drumul poporului.


text:
Şi iarăşi a zis Domnul către Moise şi către Aaron: «Luaţi din cuptor un pumn de funingine şi Moise s’o zvârle spre cer, înaintea lui Faraon.


text:
Şi se va întinde ca un colb subţire, peste tot Egiptul, care va stârni pe oameni şi pe dobitoace arsuri pricinuitoare de buboaie, în toată ţara Egiptului!»


text:
Deci ei au luat funingine din cuptor şi au venit înaintea lui Faraon, iar Moise a zvârlit-o spre cer şi ea a stârnit pe oameni şi pe vite arsuri, care căşunau buboaie.


text:
Iar vrăjitorii n’au mai putut să se înfăţişeze lui Moise din pricina buboaielor, căci şi vrăjitorii aveau bube, ca şi toţi Egiptenii.


text:
Ci Domnul a învârtoşat inima lui Faraon şi nu i-a ascultat, aşa precum Domnul spusese de mai nainte lui Moise.


text:
Şi iarăşi a grăit Domnul către Moise: «Scoală-te mâine dis-de-dimineaţă şi stăi înaintea lui Faraon şi spune-i: «Aşa zice Domnul Dumnezeul Evreilor: Dă drumul poporului meu, ca să mă prăznuiască!


text:
Căci, de nu, voi trimite toate pedepsele mele peste tine şi peste dregătorii tăi şi peste poporul tău, ca să cunoşti că nu este altul ca mine, în tot pământul.


text:
Că şi acum, dacă mi-aş fi întins mâna mea şi te-aş fi lovit pe tine şi pe poporul tău cu ciumă, ai fi pierit de pe faţa pământului.


text:
Ba dimpotrivă! De aceea te-am lăsat să trăieşti anume ca să-mi arat vârtutea mea şi să se vestească numele meu în tot pământul.


text:
Iată eu, mâine pe vremea aceasta, voi porni o grindină atât de tare, cum n’a mai fost la fel în Egipt, din ziua descălecatului şi până azi.


text:
Deci, acum, trimite să adune vitele tale şi tot ce ai pe câmp, fiindcă toţi oamenii şi toate vitele care se vor găsi pe câmp şi nu vor fi aciuate pe la odăi, vor fi lovite de grindină şi vor muri!»


text:
Cei care dintre dregătorii lui Faraon s’au temut de ameninţarea Domnului, au aciuat pe la odăi slugile şi vitele,


text:
Şi Domnul a grăit lui Moise: «Întinde mâna ta spre cer şi va cădea grindină în toată ţara Egiptului, peste oameni, peste dobitoace şi peste toate fâneţele de pe câmp, în ţara Egiptului!


text:
Şi a întins Moise toiagul său spre cer şi Domnul a slobozit tunete şi grindină, şi fulgere cutreerau pământul; astfel Domnul a plouat cu grindină pe pământul Egiptului.


text:
Era grindină şi foc şi fulgere necontenite printre grindină, atât de crâncenă, cum nu mai fusese alta la fel în tot Egiptul, de când se înjghebase acolo un popor.


text:
Şi a bătut grindina în toată ţara Egiptului, tot ce se găsea pe câmp, de la oameni şi până la dobitoace; de asemeni a bătut grindina toate fâneţele şi a dejghinat toţi pomii de prin livezi.


text:
Atunci a trimis Faraon şi a chemat pe Moise şi pe Aaron şi a rostit: «De rândul acesta am păcătuit; Domnul este drept, dar eu şi poporul meu suntem vinovaţi.


text:
Rugaţi-vă Domnului, căci acum este destul, ca să nu mai fie tunete şi grindină, iar eu vă voi lăsa să plecaţi şi nu vă voi mai ţine în loc!»


text:
Atunci Moise i-a răspuns: «îndată ce voi ieşi din cetate, voi întinde mâinile mele către Domnul şi tunetele se vor curma şi grindina nu va mai cădea, ca să cunoşti că pământul este al Domnului.


text:
Deci Moise, ieşind de la Faraon şi afară din cetate, şi-a întins mâinile către Domnul şi tunetele au contenit şi grindina la fel şi ploaia nu s’a mai vărsat peste pământ.


text:
Dar când Faraon a văzut că ploaia şi grindina şi tunetele au contenit, el a păcătuit înainte şi şi-au împietrit inima, el şi sfetnicii lui.


text:
Astfel Faraon a stăruit în învârtoşarea inimii lui şi n’a dat drumul fiilor lui Israil, precum vestise Dumnezeu prin gura lui Moise.


text:
Şi iarăşi a grăit Domnul către Moise: «Intră la Faraon, că eu am împietrit inima lui şi inima sfetnicilor lui, ca să săvârşesc în mijlocul lor minunile mele,


text:
Şi ca să povestiţi, în auzul fiilor voştri şi al nepoţilor voştri, cele ce am săvârşit în Egipt şi minunile mele pe care le-am făcut cu ei şi să cunoaşteţi că eu sunt Domnul!»


text:
Atunci Moise şi Aaron au intrat la Faraon şi i-au spus: «Aşa zice Domnul Dumnezeul Evreilor: Cât vei stărui să nu te smereşti înaintea mea? Dă drumul poporului meu ca să mă prăznuiască!


text:
Iar dacă nu vei voi să slobozeşti poporul meu, eu voi aduce mâine stoluri de lăcuste în cuprinsul ţării tale,


text:
Şi vor acoperi toată faţa pământului, aşa încât pământul nu se va mai vedea şi ele vor mânca rămăşiţa care a scăpat şi v’a rămas de la bătaia grindinei şi vor mânca şi toţi copacii, care vă cresc pe câmp.


text:
Şi ele vor umplea palatele tale şi casele tuturor robilor tăi şi casele tuturor Egiptenilor, lucru pe care nu l-au văzut nici părinţii tăi, nici strămoşii tăi, de când au venit pe pământ până în ziua de astăzi.» Şi s’au întors şi au ieşit de la Faraon.


text:
Atunci dregătorii lui Faraon au grăit către el: «Până când omul acesta va fi nouă piază rea? Dă-le drumul acestor oameni ca să se închine Domnului Dumnezeului lor. Oare tu tot nu-ţi dai seama că Egiptul stă să piară?»


text:
Atunci au fost aduşi înapoi Moise şi Aaron înaintea lui Faraon şi el le-a zis: «Duceţi-vă şi vă închinaţi Domnului Dumnezeului vostru. Dar cine anume sunt aceia care vor să meargă?»


text:
Atunci a răspuns Moise: «Vom pleca cu flăcăii şi cu bătrânii noştri, cu feciorii şi cu fetele noastre. Vom merge cu turmele noastre şi cu cirezile noastre, căci prăznuim praznicul Dumnezeului nostru!»


text:
Zis-a Faraon către ei: «Domnul să fie cu voi, precum vă voi lăsa eu pe voi şi pe copiii voştri. Vedeţi că aveţi gânduri rele!


text:
Nu aşa! Ci mergeţi voi bărbaţii şi-i slujiţi Domnului, căci aceasta a fost şi vrerea voastră.» Şi i-au gonit pe ei de dinaintea lui Faraon.


text:
Atunci Domnul i-a poruncit lui Moise: «Întinde mâna ta peste ţara Egiptului, ca să vie stoluri de lăcuste şi să năvălească asupra ţării Egiptului şi să roadă toate fâneţele şi tot ce a mai rămas de pe urma grindinei.»


text:
Deci Moise a întins toiagul său peste ţara Egiptului şi atunci Domnul a pornit un vânt de la răsărit, care a bătut toată ziua aceea şi toată noaptea; iar când s’a luminat de ziuă, vântul de la răsărit a adus stoluri de lăcuste.


text:
Şi au năvălit stolurile de lăcuste în tot Egiptul şi s’au aşezat în tot cuprinsul peste măsură de multe, cum n’au mai fost niciodată înaintea lor atâtea lăcuste şi nu vor mai fi în viitor niciodată atâtea.


text:
Şi ele au acoperit toată faţa pământului de s’a întunecat tot locul şi au mâncat toate fâneţele şi toată roada pomilor, pe care o mai lăsase grindina, încât n’a mai rămas nici o frunză verde în copaci şi nici un fir de iarbă pe ogoare, în toată ţara Egiptului.


text:
Atunci Faraon a chemat în grabă pe Moise şi pe Aaron şi le-a zis: «Păcătuit-am înaintea Domnului Dumnezeului vostru şi înaintea voastră!


text:
Ci acum, te rog, iartă greşala mea numai această dată şi rugaţi-vă Domnului Dumnezeului vostru ca să alunge de la mine acest prăpăd de moarte!»


text:
Şi Domnul întoarse vântul, aducând un vânt de la apus, puternic foarte, care ridică stolurile de lăcuste şi le aruncă în Marea Roşie, aşa încât nu mai rămase nici o lăcustă în tot cuprinsul Egiptului.


text:
Şi iar a poruncit lui Moise Domnul: «Întinde mâna ta spre cer şi să fie întuneric în ţara Egiptului, atât de des încât să-l pipăi cu mâna.»


text:
Şi Moise a întins mâna sa spre cer şi s’a făcut întuneric beznă în toată ţara Egiptului timp de trei zile,


text:
Aşa încât nu se mai vedea om cu om şi nimeni nu s’a mai clintit din locul său trei zile; însă toţi fiii lui Israil avură lumină în casele lor.


text:
Atunci Faraon chemă pe Moise şi zise: «Duceţi-vă şi-i slujiţi Domnului numai voi, iar turmele voastre şi cirezile voastre să rămână pe loc. Să meargă cu voi şi pruncii voştri.»


text:
Însă Moise a răspuns: «Nu numai că tu însuţi trebue să ne dărueşti jertfe şi arderi de tot ca să le aducem Domnului Dumnezeului nostru,


text:
Dar şi vitele noastre trebue să vie cu noi, fără să rămână aici nici măcar o unghie de-a lor, fiindcă din ele vom lua jertfe ca să cinstim pe Domnul Dumnezeul nostru; însă noi nu ştim în ce chip ne vom închina Domnului, până ce nu vom ajunge în locul acela.»


text:
Deci Faraon zise către Moise: «Fugi de dinaintea mea şi fereşte-te să mai dai ochi cu mine, fiindcă în ziua când vei vedea faţa mea, vei muri!»


text:
Apoi Domnul a grăit către Moise: «Aduce-voi încă o plagă asupra lui Faraon şi asupra Egiptului; după aceea el vă va da drumul de aici. Dar când vă va lăsa să plecaţi de-a-binelea, el vă va goni de aici cu îndârjire.


text:
Ci îndeamnă acum, în auzul poporului, ca fiecare om să ceară cu împrumut de la vecinul său şi fiecare femeie de la vecina sa scule de argint şi scule de aur.»


text:
Şi Domnul a dat poporului har în ochii Egiptenilor, iar însuşi Moise ajunsese la mare vază în pământul Egiptului, atât în faţa dregătorilor lui Faraon, cât şi în faţa poporului.


text:
Şi vor muri toţi întâii născuţi din ţara Egiptului, de la întâiul născut al lui Faraon care stă pe tronul lui şi până la întâiul născut al roabei care stă în dosul râşniţei şi toţi întâii născuţi ai dobitoacelor.


text:
Şi va fi jelanie mare în toată ţara Egiptului, cum n’a mai fost la fel înainte şi cum nu va mai fi la fel în viitor.


text:
Dar împotriva tuturor fiilor lui Israil nici un câine nu va mârâi, nici la oameni, nici la dobitoace, ca să cunoaşteţi ce osebire va face Domnul între Egipteni şi Israil.


text:
Iar toţi aceşti dregători ai tăi vor veni la mine şi se vor închina până la pământ înaintea mea şi vor zice: «Ieşi tu şi tot poporul care stă la picioarele tale şi după aceea eu voi ieşi.» Şi astfel Moise a plecat aprins de mânie din faţa lui Faraon,


text:
Căci Domnul zisese către Moise: «Faraon nu vă va asculta pe voi, ca minunile mele să se înmulţească în ţara Egiptului!»


text:
Deci Moise şi Aaron au făcut toate aceste minuni înaintea lui Faraon, însă Domnul împietrise inima lui Faraon, ca să nu dea drumul din ţara sa fiilor lui Israil.


text:
Spuneţi la toată obştia lui Israil şi grăiţi: «În ziua a zecea a acestei luni să-şi ia fiecare câte un miel de fiecare familie, câte un miel de fiecare casă.


text:
Şi dacă o casă va fi prea mică pentru un miel întreg, atunci capul familiei să se întovărăşească cu vecinul său cel mai apropiat de ţinând socoteală de câte suflete sunt şi de cât poate să mănânce fiecare. Aşa să vă socotiţi la un miel.


text:
Şi să-l păstraţi până în a paisprezecea zi a acestei luni şi atunci toată adunarea obştiei lui Israil să-l înjunghie între cele două seri.


text:
Apoi să ia din sângele mielului şi să ungă amândoi uşorii uşii şi pragul cel de sus, în casele în care îl vor mânca.


text:
Şi să mănânce în noaptea aceea carnea mielului friptă pe foc şi anume cu azime şi cu ierburi amare, aşa să-l mănânce!


text:
Şi să nu-l mâncaţi nici crud, nici fiert în apă, ci fript pe foc, capul, ciozvârţile şi măruntaiele lui.


text:
Şi să nu lăsaţi nimic din el pe a doua zi, şi dacă va rămânea ceva din el pe a doua zi, să-l ardeţi în foc.


text:
Şi să-l mâncaţi astfel: anume având coapsele voastre încinse, încălţaţi cu încălţămintele voastre şi cu toiegele în mâna voastră şi să-l mâncaţi în toată graba, fiindcă este Paştele Domnului.


text:
Şi în noaptea aceea voi trece prin ţara Egiptului şi voi ucide pe toţi întâii născuţi din ţara Egiptului de la om şi până la dobitoc şi voi judeca pe toţi dumnezeii Egiptului, căci eu sunt Domnul.


text:
Şi sângele acela va fi vouă semn la casele în care locuiţi, iar când voi vedea sângele voi trece pe lângă voi şi nu vă va ajunge plaga ucigaşă, când voi lovi ţara Egiptului.


text:
Iar această zi să vă fie vouă spre pomenire, ca s’o prăznuiţi ca sărbătoare a Domnului; ca pravilă veşnică s’o prăznuiţi în neam de neam.


text:
Şapte zile să mâncaţi azime, însă cu o zi înainte să daţi la o parte din casele voastre orice dospitură, pentru că oricine va mânca pâine dospită din ziua întâia până în ziua a şaptea, sufletul acela să fie stârpit din Israil.


text:
Apoi în ziua cea dintâi să ţineţi adunare sfântă şi în ziua a şaptea să ţineţi iarăşi adunare sfântă; nici o muncă să nu faceţi în acele zile, fără numai ceea ce trebue să mănânce fiecare om, numai atâta, să fie munca voastră.


text:
Voi deci să păziţi praznicul azimelor, fiindcă eu în această zi am scos oştirile voastre din ţara Egiptului, şi să păziţi ziua aceasta pentru neamurile viitoare ca pravilă veşnică.


text:
În luna întâia, în ziua a paisprezecea a lunii, începând de cu seară, să mâncaţi azime până în seara din ziua a douăzeci şi una a acestei luni.


text:
Şapte zile să nu se afle aluat în casele voastre, fiindcă oricine va mânca dospitură, sufletul acela să fie stârpit din obştia lui Israil, fie străin, fie băştinaş.


text:
Apoi Moise a chemat pe toţi bătrânii lui Israil şi le-a zis: «Grăbiţi-vă şi luaţi-vă câte un miel pentru fiecare din familiile voastre şi junghiaţi Pastele.


text:
Apoi luaţi un mănunchi de isop şi muiaţi-l în sângele mielului, adunat într’un blid şi ungeţi pragul de sus şi cei doi uşori ai uşii, cu sângele din blid, iar voi să nu ieşiţi nici unul din uşa casei lui, până dimineaţa,


text:
Căci Domnul va trece, ca să lovească pe Egipteni. Şi când va vedea sângele la pragul de sus şi la cei doi uşori, Domnul va trece pe lângă uşă şi nu va îngădui ca îngerul pierzător să intre în casele voastre şi să vă lovească.


text:
Iar după ce veţi intra în ţara pe care Domnul va dărui-o vouă. Precum a făgăduit, voi să păziţi rânduiala aceasta.


text:
Voi să le răspundeţi: «Aceasta este jertfa pentru Paştele Domnului, care» a trecut în Egipt pe lângă casele fiilor lui Israil, când a lovit el Egiptul, iar casele noastre le-a cruţat.» Atunci poporul a căzut la pământ şi s’a închinat.


text:
Şi s’au dus fiii lui Israil şi au făcut precum a poruncit Domnul lui Moise şi lui Aaron, aşa au făcut.


text:
Iar la miezul nopţii, Domnul a lovit pe toţi întâi născuţii din ţara Egiptului, de la întâi născutul lui Faraon, stătător pe tronul lui, până la întâinăscutul întemniţatului, care stă în temniţă, şi toată pârga dobitoacelor.


text:
Şi s’a sculat noaptea Faraon, el şi toţi sfetnicii săi şi toţi Egiptenii, şi a fost jelanie mare în Egipt, căci nu era nici o casă în care să nu fie un mort.


text:
Şi a chemat Faraon pe Moise şi pe Aaron, atunci noaptea, şi a rostit: «Sculaţi-vă! Ieşiţi din norodul meu! Şi voi şi fiii lui Israil! Duceţi-vă şi slujiţi Domnului, precum aţi zis!


text:
Luaţi-vă şi turmele şi cirezile voastre, cum aţi cerut, dar duceţi-vă! Şi mă binecuvântaţi şi pe mine!»


text:
Şi poporul a luat, pe umeri, frământătura sa, mai înainte ca să se dospească, în căpisterele înfăşurate în hainele lor.


text:
Pe de altă parte, fiii lui Israil făcură după cuvântul lui Moise; cerură cu împrumut de la Egipteni vase de argint şi vase de aur şi veşminte.


text:
Iar Domnul a dat poporului har în ochii Egiptenilor, ca să le dea ce au cerut. Şi astfel au jefuit pe Egipteni.


text:
Şi au pornit fiii lui Israil din Rameses spre Sucot, ca la şase sute de mii de piotaşi, afară de copii.


text:
Şi din aluatul pe care l-au scos din Egipt, au copt turte de azimă, căci n’apucase să dospească, iar ei fiindcă erau goniţi de Egipteni n’au putut să zăbovească şi nici de merinde n’au putut să facă rost.


text:
Şi când s’au încheiat cei patru sute şi treizeci de ani şi anume chiar în ziua aceea, au ieşit din ţara Egiptului toate oştirile Domnului.


text:
Şi aceasta a fost o noapte de veghe pentru Domnul, când i-a scos pe ei din pământul Egiptului; este noaptea pe care toţi fiii lui Israil cuvine-se s’o petreacă în veghe în neam şi în neam.


text:
Apoi a zis Domnul lui Moise şi lui Aaron: «Aceasta este rânduiala Paştelui; nici un străin să nu se înfrupte din Paşte;


text:
În aceeaşi familie să fie mâncat; să nu scoţi din casă afară nimic din carnea mielului şi os din el să nu zdrobiţi.


text:
Iar dacă vre-un străin va locui cu tine şi va voi să prăznuiască Paştele Domnului, să se taie împrejur toţi bărbaţii din familia lui şi atunci să se apropie ca să prăznuiască Paştele şi să fie ca unul dintre băştinaşi, însă nici un netăiat împrejur să nu mănânce Paştele.


text:
«Să-mi sfinţeşti pe tot întâiul născut din fiii lui Israil care va deschide întâi pântecele, de la om până la dobitoc, căci întâiul născut este al meu!»


text:
Iar Moise a zis către popor: «Aduceţi-vă aminte de ziua aceasta în care aţi ieşit din Egipt, din casa robiei, căci Domnul cu mână tare v’a scos pe voi de acolo; în această zi să nu mâncaţi nimic dospit.


text:
Iar când te va duce pe tine Domnul în ţara Canaaniţilor, a Hetiţilor, a Amoriţilor, a Heviţilor şi a Iebusiţilor, pe care el cu jurământ a făgăduit-o părinţilor tăi, că ţi-o va da ţie, adică ţara în care curge lapte şi miere, atunci tu să păzeşti această rânduiala în această lună:


text:
Azime să mâncaţi în cele şapte zile şi să nu se găsească la tine pâine dospită şi nici măcar aluat dospit să nu se găsească în tot cuprinsul ţării tale.


text:
Şi tu să lămureşti pe fiul tău în ziua aceea şi să-i spui: această datină este spre pomenirea celor ce a făcut Domnul pentru mine, când am ieşit din Egipt.


text:
Şi aceasta să fie ca un semn pe mâna ta şi ca amintire înaintea ochilor tăi, pentru ca legea Domnului să fie în gura ta, căci cu mână tare te-a scos pe tine Domnul din Egipt.


text:
Iar când te va duce Domnul în pământul Canaan, precum ţi-a jurat ţie şi părinţilor tăi, că ţi-l va da ţie,


text:
Atunci să pui de o parte, pentru Domnul, pe toţi întâii născuţi care vor deschide pântecele: toată pârga pe care vei avea-o de la vitele tale, partea bărbătească să fie a Domnului.


text:
Şi orice întâi născut al asinei să-l răscumperi cu un miel; şi de nu-l vei răscumpăra, să-i frângi gâtul; şi pe toţi întâii născuţi din oameni, între fiii tăi, să-i răscumperi!


text:
Şi în viitor, când te va întreba fiul tău şi va zice: «Ce înseninează aceasta?», tu să-i răspunzi: «Cu mână tare Domnul ne-a scos pe noi din Egipt, din casa robiei.


text:
Şi pentru că Faraon se împotrivea să ne dea drumul, atunci Domnul a ucis pe toţi întâii născuţi din ţara Egiptului, de la întâiul născut al omului, până la întâiul născut al vitelor; pentru aceea jertfesc eu Domnului tot ce este parte bărbătească şi deschide întâi pântecele. Iar pe toţi întâii născuţi între fiii mei îi răscumpăr!


text:
Şi să fie aceasta ca un semn pe mâna ta şi ca un talisman între ochii tăi, căci cu mână tare ne-a scos pe noi Domnul din Egipt!»


text:
Iar după ce Faraon a dat drumul poporului, Dumnezeu nu l-a îndrumat pe calea ţării Filistenilor, deşi ar fi fost mai aproape, căci a zis Dumnezeu: «Nu cumva poporul, când va vedea războiul, să-i pară rău şi iarăşi să se întoarcă în Egipt».


text:
Deci Dumnezeu a dus poporul împrejur pe calea pustiului, spre Marea Roşie. Iar fiii lui Israil au ieşit oameni liberi din ţara Egiptului.


text:
Atunci Moise a fost luat cu sine osemintele lui Iosif, fiindcă Iosif legase cu jurământ pe fiii lui Israil şi le spusese: «Dumnezeu vă va cerceta pe voi, deci să luaţi cu voi de aici osemintele mele!»


text:
Iar Domnul mergea înaintea lor, ziua în chip de stâlp de nour, ca să le arate calea, iar noaptea în chip de stâlp de foc, ca să le lumineze, aşa încât ei să poată să meargă, ziua şi noaptea.


text:
Nu se depărta stâlpul de negură în timpul zilei, iar în timpul nopţii nu se depărta stâlpul de foc de dinaintea poporului.


text:
«Spune fiilor lui Israil să se întoarcă înapoi şi să-şi aşeze tabăra înaintea Pi-hahirotului, între Migdal şi Mare, la răsărit de Baalţefon: «Tăbărîţi în dreptul lui, lângă mare!»


text:
Eu atunci voi învârtoşa inima lui Faraon şi el va porni în urmărirea lor. Iar eu îmi voi arăta slava mea împotriva lui Faraon şi împotriva întregii lui oştiri, şi Egiptenii vor cunoaşte că eu sunt Domnul!» Şi fiii lui Israil au făcut aşa.


text:
Când i s’a dat de ştire împăratului Egiptului că poporul a fugit, inima lui Faraon şi a dregătorilor lui se schimbă în privinţa poporului şi ziseră:«Ce ispravă făcurăm noi de am dat drumul lui Israil din robia noastră!»


text:
Şi mai luă şase sute de care alese precum şi toate celelalte care ale Egiptului şi în toate erau luptători viteji.


text:
Iar Domnul învârtoşă inima lui Faraon, împăratul Egiptului, şi porni pe urma fiilor lui Israil. Însă fiii lui Israil ieşiseră ocrotiţi de mână înaltă.


text:
Astfel Egiptenii îi urmăriră cu toţi caii şi carele lui Faraon şi cu toţi călăreţii şi armata lui şi îi ajunseră acolo unde erau tăbărîţi aproape de Pi-hahirot, lângă mare, în faţa Baalţefonului.


text:
Iar când Faraon se apropie, fiii lui Israil îşi ridicară ochii şi văzură că Egiptenii veneau în urma lor. Atunci se spăimântară groaznic fiii lui Israil şi strigară către Domnul,


text:
Apoi ziseră către Moise: «Oare nu mai erau morminte în Egipt de ne-ai scos pe noi ca să murim în pustie? Ce ai făcut tu cu noi, că ne-ai scos din Egipt?


text:
Nu este acesta cuvântul pe care ţi l-am spus ţie în Egipt, când îţi ziceam: «Lasă-ne în pace ca să slujim Egiptenilor? Căci ar fi fost mai bine pentru noi să slujim pe Egipteni decât să murim în pustia aceasta!»


text:
Dar Moise a rostit către popor: «Nu vă fie frică, staţi locului şi priviţi mântuirea cea de la Domnul, pe care vă va face-o vouă astăzi, fiindcă aceşti Egipteni, pe care îi vedeţi astăzi, nu-i veţi mai vedea în veci!


text:
Iar tu ridică toiagul tău şi întinde mâna ta deasupra mării şi despică-o în două, ca fiii lui Israil să treacă prin mijlocul mării pe pământ uscat.


text:
Iar eu, iată voi învârtoşa inima Egiptenilor, ca să se ia după voi. Şi eu îmi voi arăta slava mea împotriva lui Faraon şi împotriva întregii lui oştiri şi împotriva carelor lui şi călăreţilor lui.


text:
Atunci vor cunoaşte Egiptenii că eu sunt Domnul, când îmi voi arăta slava mea, împotriva lui Faraon şi a carelor lui şi a călăreţilor lui.»


text:
Şi îngerul lui Dumnezeu, care mergea înaintea taberei lui Israil, a purces şi a mers în urma lor şi stâlpul de nour s’a ridicat de dinaintea lor şi s’a aşezat în urma lor.


text:
Deci a venit între tabăra Egiptenilor şi tabăra lui Israil. Şi era nour şi întuneric pentru unii, iar pentru ceilalţi noaptea era luminată, şi aşa nu s’au apropiat unii de alţii toată noaptea.


text:
Şi Moise întinse mâna sa peste mare şi Domnul a împins marea înapoi printr’un vânt puternic de la răsărit, care, bătând toată noaptea, a prefăcut marea în uscat. Atunci apele s’au despicat,


text:
Şi fiii lui Israil au intrat prin mijlocul mării ca pe uscat, iar apele se ridicau ca un zid, de-a-dreapta şi de-a-stânga.


text:
Atunci Egiptenii, urmărindu-i, au intrat după ei cu toţi caii lui Faraon şi cu carele lui şi cu călăreţii lui, în mijlocul mării.


text:
Iar când a fost în straja dimineţii, Domnul a căutat, din stâlpul de foc şi de nour, spre tabăra Egiptenilor şi a umplut oastea lor de spaimă.


text:
Şi le-a scos roatele de la care, încât le duceau cu mare greutate. Atunci Egiptenii au început să zică: «Să fugim din faţa lui Israil, pentru că Domnul se luptă pentru ei împotriva Egiptenilor!»


text:
Domnul atunci a poruncit lui Moise: «Întinde mâna ta asupra mării, ca apele să se întoarcă peste Egipteni, peste carele lor şi peste călăreţii lor».


text:
Şi Moise a întins mâna sa deasupra mării, iar marea, în faptul dimineţii, a năvălit puternic înapoi la locul ei, iar Egiptenii în fuga lor au intrat în ea; astfel Domnul i-a aruncat pe Egipteni în mijlocul mării,


text:
Iar apele venind înapoi au acoperit carele şi pe călăreţi şi toată oastea lui Faraon, care intrase după Israil în mare, şi din ei toţi n’a mai rămas nici unul.


text:
Ci fiii lui Israil au trecut ca pe uscat prin mijlocul mării şi apele stăteau ca un zid de-a-dreapta şi de-a-stânga lor.


text:
Aşa a mântuit Domnul în ziua aceea pe Israil din mâna Egiptenilor, iar Israil i-a văzut pe Egipteni morţi pe ţărmul mării.


text:
Şi Israil a văzut minunea cea mare pe care a săvârşit-o Domnul împotriva Egiptenilor şi s’a temut de Domnul şi a crezut în Domnul şi în Moise, slujitorul său.


text:
Atunci Moise şi fiii lui Israil au cântat Domnului cântarea aceasta şi au grăit cântând: «Să cântăm Domnului că întru slavă s’a proslăvit! Pe cal şi pe călăreţ i-a aruncat în mare!


text:
Vârtutea mea şi psalmul meu este Domnul, căci el este izbăvirea mea. El este Dumnezeul meu şi-l voi preamări, Dumnezeul părintelui meu şi-l voi prea-înălţa!


text:
Carele lui Faraon şi oştirea lui le-a aruncat în mare şi cei mai aleşi din vitejii săi s’au cufundat în Marea Roşie.


text:
Dreapta ta, Doamne, este prea măreaţă prin puterea ei, mâna ta cea dreaptă, Doamne, a sfărâmat pe vrăjmaş,


text:
Şi cu mulţimea slavei tale ai doborît pe protivnicii tăi. Tu dai drumul mâniei tale care-i mistueşte ca pe o mirişte.


text:
La suflarea nărilor tale, apele s’au ridicat grămadă si valurile au încremenit ca un zid şi puhoaiele s’au închegat în inima mării.


text:
Duşmanul zicea: «Îi voi urmări şi-i voi ajunge, voi împărţi prada, pofta mea se va sătura cu ei, voi trage sabia mea, mâna mea îi va stârpi!»


text:
Doamne, cine este asemenea cu tine între dumnezei, cine e la fel cu tine: măreţ întru sfinţenie, înfricoşat întru fapte slăvite şi făcător de minuni?


text:
Călăuzit-ai cu mila ta acest popor pe care l-a mântuit; îndreptatu-l-ai cu puterea ta, către sfântul tău locaş.


text:
Spăimântatu-s’au atunci căpeteniile Edomului; cutremur i-a cuprins pe voevozii Moabului; toţi locuitorii Canaanului şi-au pierdut cumpătul.


text:
Groază şi frică mare căzut-au peste ei; înaintea măreţiei braţului tău au stat muţi ca piatra, până ce era să treacă poporul tău, o, Doamne, până ce era să treacă poporul pe care tu l-ai câştigat.


text:
Duce-l-vei pe el şi-l vei sădi în muntele moştenirii tale, în locul pe care l-ai gătit ţie spre locuinţă, Doamne, în locaşul sfânt, pe care, Doamne, mâinile tale l-au zidit.


text:
Căci au intrat în mare caii lui Faraon, cu carele şi cu călăreţii lor; întors-a Domnul valurile mării asupra lor, în vreme ce fiii lui Israil au umblat pe pământ uscat, în mijlocul mării.»


text:
Iar Maria proorocita, sora lui Aaron, a luat dairaua in mână, şi toate femeile au ieşit după ea cu dairale şi dănţuind.


text:
Şi Maria le dădea răspuns: «Cântaţi Domnului că s’a proslăvit întru slavă! Pe cal şi pe călăreţ i-a aruncat în mare!»


text:
Apoi Moise a pornit cu fiii lui Israil de la Marea Roşie şi au intrat în pustiul Sur şi au mers prin pustiu trei zile, dar n’au dat de apă.


text:
Şi ajungând la Mara, n’au putut să bea din apa de la Mara, fiindcă apele erau amare; pentru aceea s’a numit numele locului Mara.


text:
Atunci el a strigat către Domnul, şi Domnul i-a arătat un lemn şi Moise l-a aruncat în apă şi apele s’au îndulcit. Acolo, Domnul a dat poporului rânduieli şi porunci, şi acolo l-a pus la încercare.


text:
Şi a rostit: «Dacă vei asculta cu luare aminte de glasul Domnului Dumnezeului tău şi vei face ceea ce este drept în ochii lui, şi vei asculta de poruncile lui şi vei păzi toate legile lui, eu nu voi aduce asupra ta nici una din bătăile pe care le-am adus asupra Egiptului, căci eu sunt Domnul, cel ce te vindecă pe tine.»


text:
Şi au ajuns la Elim şi erau acolo douăsprezece izvoare de apă şi şaptezeci de palmieri. Şi ei şi-au aşezat tabăra acolo lângă apă.


text:
După aceea au pornit din Elim, şi toată obştia fiilor lui Israil a ajuns în pustiul Sin, care este între Elim şi Sinai, în ziua a cincisprezecea a lunii a doua, de la ieşirea lor din ţara Egiptului.


text:
Astfel fiii lui Israil ziceau către ei: «Mai bine muream de mâna Domnului, în ţara Egiptului, când şedeam lângă oalele cu carne şi mâncam pâine de ne săturam! Dar voi ne-aţi adus în pustietatea aceasta, ca să moară de foame toată gloata.»


text:
Atunci Domnul rostit-a către Moise: «Iată eu voi ploua peste voi pâine din cer, iar poporul să iasă zilnic să-şi adune cât îi trebue pentru o zi, căci voiesc să-i pun la încercare, dacă au să umble în legea mea. ori nu.


text:
Iar în ziua a şasea, să măsoară ceea ce au adunat, şi se va afla de două ori mai mult decât ce adunau în fiecare zi.»


text:
Şi Moise şi Aaron au grăit către toţi fiii lui Israil: «Astă seară veţi cunoaşte că Domnul este cel ce v’a scos pe voi din ţara Egiptului,


text:
Iar mâine de dimineaţă veţi vedea slava Domnului, fiindcă el a auzit cârtirea împotriva Domnului! Iar noi ce suntem, de cârtiţi împotriva noastră?»


text:
Şi Moise adăogă: «Vedea-veţi mărirea Domnului, când astă seară Domnul vă va da carne să mâncaţi şi mâine dimineaţă pâine să vă săturaţi, fiindcă Domnul a auzit cârtirile pe care voi le rostiţi împotriva lui. Dar noi ce suntem? Murmurele voastre nu sunt împotriva noastră, ci împotriva Domnului!»


text:
Apoi Moise zise lui Aaron: «Spune tare către toată obştia fiilor lui Israil: «Apropiaţi-vă de Domnul, că el a auzit cârtirea voastră».


text:
Iar pe când vorbea Aaron către toată obştia fiilor lui Israil, au căutat spre pustie şi iată mărirea lui Dumnezeu s’a arătat în nour.


text:
«Auzit-am cârtirea fiilor lui Israil! Vorbeşte cu ei şi le spune: «În faptul serii mânca-veţi carne şi dimineaţa vă veţi sătura de pâine, şi astfel veţi cunoaşte că eu sunt Domnul Dumnezeul vostru».


text:
Iar când s’a înserat, au venit prepeliţe şi au acoperit tabăra, iar a doua zi dimineaţa, împrejurul taberei căzuse un strat de rouă.


text:
Ci, după ce s’a ridicat stratul de rouă, iată pe faţa pustiei ceva mărunţel şi grăunţos, mărunţel ca chiciura, când este pe pământ.


text:
Deci, văzând-o fiii lui Israil, au zis unii către alţii: «Ce e aceasta?», căci nu ştiau ce este. Dar Moise le-a răspuns: «Aceasta este pâinea pe care Dumnezeu v’a dat-o vouă s’o mâncaţi!


text:
Şi acesta e cuvântul pe care-l porunceşte Domnul: «Strângeţi din ea fiecare cât îi trebue pentru hrana sa, câte un omer de cap de om, după numărul sufletelor voastre, câte are fiecare în cortul său, atâta să strângeţi!»


text:
Dar când au măsurat cu omerul, nici cel ce strânsese mai mult n’a avut de prisos, nici cel ce strânsese mai puţin n’a avut lipsă, ci fiecare adunase pe potriva nevoii lui.


text:
Dar n’au ascultat de îndemnul lui Moise, ci unii au păstrat din ea pe a doua zi, dar a făcut viermi şi a început să pută. Şi Moise s’a mâniat pe ei.


text:
Deci ei au strâns mană în fiecare dimineaţă, fiecare după gurile ce avea de săturat; dar când soarele începea să dogorească ea se topea.


text:
Iar când a fost ziua a şasea, le-a ieşit la măsurătoare până de două ori mai mult, câte două omere de fiecare. Şi au venit toţi voevozii obştiei să-l înştiinţeze pe Moise,


text:
Şi Moise le-a răspuns: «Iată ceea ce porunceşte Domnul: Mâine este zi de odihnă, odihna cea sfântă în cinstea Domnului; coaceţi ce aveţi de copt şi fierbeţi ce aveţi de fiert, şi tot ceea ce va prisosi puneţi de o parte, la păstrare, până mâine dimineaţă!»


text:
Şi ei au pus prisosul lor la o parte până a doua zi, precum le poruncise Moise, şi nu s’a stricat şi nici n’a făcut viermi.


text:
Atunci Moise le-a zis: «Mâncaţi mana astăzi, căci azi e Sâmbătă, în cinstea Domnului, căci azi nu o veţi găsi pe câmpie.


text:
Atunci grăit-a Domnul către Moise: «Până când vă veţi încăpăţâna să nu ascultaţi poruncile mele şi orânduielile mele?


text:
Vedeţi că Domnul v’a dăruit ziua Sâmbetei; pentru aceea el vă dă în ziua a şasea demâncare pentru două zile. Fiecare să stea acasă; să nu iasă nimeni din cortul său în ziua a şaptea!»


text:
Şi fiii lui Israil i-au pus numele «mană», şi ea semăna cu sămânţa de coriandru: era albă şi avea gust de turtă cu miere.


text:
Şi Moise a grăit iar: «Iată ceea ce porunceşte Domnul:«Umpleţi un omer cu mană, ca să se păstreze pentru urmaşii voştri, să vază ei pâinea cu care v’am hrănit în pustie, când v’am scos pe voi din ţara Egiptului.»


text:
Şi a rostit Moise către Aaron: «Ia un vas şi pune în el un omer plin, de mană, şi aşează-l înaintea Domnului, spre păstrare urmaşilor voştri!»


text:
Şi precum a poruncit Domnul lui Moise, astfel l-a pus Aaron înaintea chivotului legii să se păstreze.


text:
Iar fiii lui Israil mâncară mană patruzeci de ani, până ce au ajuns în ţară locuită; mâncară mană până ce au sosit la hotarele Canaanului.


text:
Apoi, după porunca Domnului, toată obştia fiilor lui Israil a pornit din pustiul Sin, mergând din popas în popas, şi a tăbărît la Rafidim. Dar poporul nu avea apă de băut.


text:
Şi poporul a prins a se certa cu Moise şi-i zicea: «Dă-ne apă să bem!» Iar Moise le răspundea: «De ce vă certaţi cu mine? De ce ispitiţi pe Dumnezeu?»


text:
Deci, fiindcă poporul însetoşa aci după apă, cârti împotriva lui Moise şi-i zise: «De ce ne-ai luat din Egipt, ca să ne omori de sete pe noi şi pe copiii noştri şi vitele noastre?»


text:
Atunci Moise a strigat către Domnul şi a grăit: «Ce să mă fac cu poporul acesta? Că puţin a lipsit să nu mă ucidă cu pietre!»


text:
Atunci Domnul a răspuns lui Moise: «Treci pe dinaintea poporului şi ia cu tine câţiva din bătrânii lui Israil, iar toiagul tău cu care ai lovit Nilul ia-l în mână şi pleacă!


text:
Şi iată eu voi sta în faţa ta, acolo pe stânca Horebului, iar tu loveşte stânca! Şi din ea va ţâşni apa şi se va adăpa poporul.» Şi Moise făcu întocmai, în văzul bătrânilor lui Israil.


text:
Deci s’a numit numele locului acela Masa şi Meriba, din pricina gâlcevei fiilor lui Israil şi din pricina ispitirii Domnului când au zis: «Este oare Domnul în mijlocul nostru sau nu?».


text:
Şi Moise a zis lui Iosua: «Alege-ţi bărbaţi şi ieşi de te luptă cu Amaleciţii! Mâine eu voi sta pe vârful dealului cu toiagul Domnului în mână!»


text:
Şi Iosua a făcut precum i-a zis Moise şi a intrat în luptă cu Amaleciţii; iar Moise, Aaron şi Hur s’au suit pe deal.


text:
Şi aşa era: când Moise îşi ridica mâinile, biruia Israil, iar când îşi lăsa mâinile în jos, biruiau Amaleciţii.


text:
Dar obosind mâinile lui Moise, au luat o lespede şi au pus-o sub el şi el a şezut pe ea, iar Aaron şi Hur îi sprijineau mâinile, unul de o parte şi altul de alta, astfel că mâinile lui stătură neclintite, până la apusul soarelui.


text:
Apoi Domnul a rostit către Moise: «Scrie aceasta într’o carte spre pomenire şi vâră-i în urechi lui Iosua că voi şterge cu totul pomenirea Amaleciţilor, de sub cer!»


text:
Şi a zis: «Luaţi în mână flamura Domnului! Domnul se luptă împotriva Amaleciţilor, din neam în neam!»


text:
Ci auzind Ietro, preotul din Madian, socrul lui Moise, despre toate câte săvârşise Dumnezeu pentru Moise şi pentru Israil, poporul său, cum îl scosese Domnul pe Israil din Egipt,


text:
Şi pe cei doi fii ai ei; unul se numea Gherşom, căci Moise zisese: «Ca un oaspe am fost în ţară străină!»,


text:
Iar celalalt se numea Eliezer, căci zisese Moise: «Dumnezeul părintelui meu mi-a fost într’ajutor şi m’a scăpat de sabia lui Faraon!» –


text:
Şi a venit Ietro, socrul lui Moise, cu fiii şi cu femeia lui Moise, în pustiul unde îşi aşezase tabăra, adică lângă muntele lui Dumnezeu.


text:
Şi i-a trimis vorbă lui Moise: «Eu, socrul tău Ietro, am venit la tine cu femeia ta şi cu cei doi fii ai ei!»


text:
Atunci a ieşit Moise întru întâmpinarea socrului său şi i s’a închinat până la pământ şi l-a sărutat şi, după ce s’au întrebat unul pe altul de sănătate, au intrat în cort.


text:
Apoi Moise a istorisit socrului său toate câte Domnul făcuse lui Faraon şi Egiptenilor din pricina lui Israil şi toate necazurile care au dat peste ei în drum şi de care Domnul i-a izbăvit.


text:
Şi Ietro s’a bucurat de tot binele pe care Domnul îl făcuse lui Israil, scăpându-l din mâna Egiptenilor.


text:
Atunci a rostit Ietro: «Binecuvântat fie Domnul care v’a scăpat pe voi din mâna Egiptenilor şi din mâna lui Faraon şi care a scos acest popor de sub împilarea Egiptenilor!


text:
Acum cunosc şi eu că Domnul este mai mare decât toţi Dumnezeu, precum s’a dovedit acuma, când Egiptenii s’au purtat trufaş cu Israil.»


text:
Apoi Ietro, socrul lui Moise, aduse lui Dumnezeu arderi de tot şi jertfe. Şi au venit Aaron şi toţi bătrânii lui Israil să ospăteze cu socrul lui Moise, înaintea lui Dumnezeu.


text:
Iar a doua zi a stat Moise să împartă dreptate poporului şi poporul a stat în faţa lui Moise de dimineaţa până seara.


text:
Deci văzând socrul lui Moise toată strădania lui cu poporul, i-a grăit: «Ce e aceasta ce faci tu cu poporul? Pentru ce stai tu singur, şi tot poporul tău stă împrejurul tău de dimineaţa şi până seara?»


text:
Când s’a iscat vre-o pricină între ei, ei vin la mine şi eu judec între parte şi parte şi le fac cunoscute poruncile lui Dumnezeu şi legile sale!»


text:
Te istoveşti din cale afară şi tu şi poporul acesta de lângă tine, căci sarcina aceasta este prea grea pentru tine şi nu vei putea s’o scoţi la capăt tu singur.


text:
Ascultă acum ce-ţi grăesc eu: eu îţi voi da un sfat şi Dumnezeu să fie cu tine! Fii poporului mijlocitor la Dumnezeu şi adu înaintea lui Dumnezeu pricinile lor;


text:
Învaţă-i poruncile şi legile Domnului, arată-le calea pe care să meargă şi faptele pe care să le facă.


text:
Iar tu alege-ţi, din tot poporul, oameni de nădejde, temători de Dumnezeu, oameni de credinţă, care să urască lăcomia, şi pune-i pe ei căpetenii peste mii, căpetenii peste sute, căpetenii peste cincizeci şi căpetenii peste zeci!


text:
Ei să împartă dreptatea poporului în toată vremea; şi numai pricinile grele să le aducă la tine, iar pe cele mai mici să le descurce ei. Astfel povara ta va fi mai uşoară, căci ei vor purta-o împreună cu tine.


text:
Dacă vei face aşa şi Dumnezeu îţi va da deslegare, atunci vei putea să rămâi teafăr şi tot poporul acesta va pleca mulţumit la casa sa!»


text:
Astfel Moise alese din tot Israilul bărbaţi destoinici şi i-a pus căpetenii peste popor: căpetenii peste mii, căpetenii peste sute, căpetenii peste cincizeci şi căpetenii peste zeci.


text:
Şi aceştia judecau poporul în toată vremea şi aduceau pricinile cele mai grele la Moise, iar pe toate cele mici le judecau ei.


text:
În luna a treia de la ieşirea fiilor lui Israil din ţara Egiptului, chiar în aceeaşi zi, au ajuns în pustiul Sinai.


text:
Ci ei plecaseră din Rafidim şi au ajuns în pustiul Sinai şi au tăbărît în pustiu; tăbărît-a Israil acolo, în faţa muntelui.


text:
Şi Moise s’a suit în muntele lui Dumnezeu, iar Domnul l-a strigat din munte şi i-a zis: «Aşa să vorbeşti casei lui Iacob şi să dai în ştire fiilor lui Israil:


text:
Voi aţi văzut cele ce am făcut Egiptenilor şi cum v’am purtat pe voi ca pe aripi de vultur şi v’am adus la mine!


text:
Acum, de veţi asculta întocmai de glasul meu şi de veţi păzi descoperirile legământului meu, dintre toate neamurile voi veţi fi norodul meu, căci al meu este tot pământul!


text:
Şi voi îmi veţi fi mie împărăţie preoţească şi neam sfânt!» Acestea sunt cuvintele pe care să le spui fiilor lui Israil.»


text:
Şi după ce s’a dat jos, Moise a chemat pe bătrânii poporului şi le-a împărtăşit lor toate poruncile pe care le poruncise Domnul.


text:
Atunci tot poporul a răspuns într’un glas şi a zis: «Tot ceea ce ne-a grăit Domnul vom face». Şi Moise a adus Domnului cuvintele poporului.


text:
Apoi Domnul a rostit către Moise: «Iată eu voi veni la tine în nour des, ca să audă poporul când voi vorbi cu tine şi aşijderea să aibă credinţă în tine pururea.» Iar Moise a spus Domnului cuvintele poporului.


text:
Zis-a Domnul lui Moise: «Du-te la popor şi poartă de grijă ca azi şi mâine să se sfinţească şi să-şi spele veşmintele,


text:
Şi să fie gata pe poimâine, căci poimâine se va pogorî Domnul, în văzul poporului întreg, pe muntele Sinai.


text:
Şi să pui poporului hotar împrejurul muntelui şi să-i spui: «Feriţi-vă să nu vă suiţi pe acest munte, nici să vă atingeţi de poalele lui! Oricine se va atinge de munte să moară!


text:
Să nu puneţi mâna pe el! Cel care se va atinge de el să fie ucis cu pietre sau să fie străpuns cu săgeata: nici dobitoc, nici om să nu mai trăiască! Numai când cornul va suna prelung, să se urce pe munte!»


text:
Iar a treia zi, când s’a făcut ziuă, s’au pornit tunete şi fulgere şi nouri grei au acoperit muntele şi sunetul cornului a clocotit vajnic; iar tot poporul care era în tabără tremura de spaimă.


text:
Atunci Moise scoase poporul din tabără, întru întâmpinarea lui Dumnezeu, şi ei rămaseră la poalele muntelui.


text:
Iar muntele Sinai fumega tot, căci Domnul se pogorîse în foc pe munte şi fum se ridica de pe el, ca fumul dintr’un cuptor, şi tot muntele se cutremura grozav.


text:
Şi sunetul cornului răzbătea şi clocotea puternic! Moise vorbea, iar Dumnezeu îi răspundea cu glas de tunet.


text:
Astfel Domnul s’a pogorît pe muntele Sinai, pe vârful muntelui; şi Domnul a chemat pe Moise pe vârful muntelui şi Moise s’a suit la el.


text:
Iar Domnul a rostit către Moise: «Pogoară-te şi îndeamnă stăruitor poporul să nu năvălească spre Domnul să-l vadă, ca să nu piară cu grămada!


text:
Chiar şi preoţii care se apropie de Domnul să se sfinţească pe sine, ca nu cumva Domnul să facă prăpăd printre ei!»


text:
Şi Moise a grăit către Domnul: «Poporul nu poate să se sue pe muntele Sinai, căci tu ne-ai pus opreală şi ne-ai spus: «Pune hotar în jurul muntelui, ca să nu se poată apropia nimeni de el!»


text:
Atunci răspunsu-i-a Domnul: «Du-te, coboară-te şi apoi urcă-te, tu şi cu Aaron; iar preoţii şi poporul să nu dea năvală să se sue la Domnul, ca să nu facă prăpăd în ei!»


text:
Să nu-ţi faci ţie chip cioplit şi nici un fel de asemănare cu cele ce sunt în cer, sus, sau pe pământ, jos, sau în apele de sub pământ.


text:
Să nu te închini lor, nici să slujeşti lor; căci eu sunt Domnul Dumnezeul tău, Dumnezeu râvnitor, care pedepsesc păcatele părinţilor care mă urăsc pe mine, în copiii lor, până la al treilea şi al patrulea neam,


text:
Să nu iei în deşert numele Domnului Dumnezeului tău, căci Domnul nu va cruţa pe acela care va lua numele său în deşert.


text:
Iar ziua a şaptea este Sâmbăta, ziua Domnului Dumnezeului tău. Să nu lucrezi în ea, nici un lucru, nici tu, nici fiul tău, nici fiica ta, nici robul tău, nici roaba ta, nici dobitocul tău, nici străinul tău care locueşte înlăuntrul cetăţilor tale,


text:
Că în şase zile făcut-a Domnul cerul şi pământul, marea şi toate câte sunt, iar în ziua a şaptea s’a odihnit. De aceea a binecuvântat Domnul ziua a şaptea şi a sfinţit-o.


text:
Cinsteşte pe tatăl tău şi pe mama ta, ca să-ţi fie ţie bine şi să trăieşti zile multe pe pământul pe care ţi-l va da Domnul Dumnezeul tău.


text:
Să nu pofteşti casa aproapelui tău, nu pofteşti femeia aproapelui tău, nici pe robul lui, nici pe roaba lui, nici boul lui, nici asinul lui şi nimic din toate câte sunt ale aproapelui tău!


text:
Şi tot poporul era martor la tunetele şi la fulgerele şi la sunetul cornului şi la priveliştea muntelui fumegând, şi privea poporul şi se cutremura şi stătea departe.


text:
Şi au zis către Moise: «Vorbeşte tu cu noi şi noi te vom asculta, dar să nu vorbească Dumnezeu cu noi, că ne e teamă că murim.»


text:
Ci Moise a rostit către popor: «Nu vă temeţi, căci Dumnezeu a venit tocmai ca să vă pună la încercare şi ca frica de el să fie mereu în faţa voastră şi să nu păcătuiţi!»


text:
Şi a rostit Domnul către Moise: «Spune aşa fiilor lui Israil: «Voi aţi văzut că eu am vorbit cu voi din cer.


text:
Să-mi faci jertfelnic de pământ şi să jertfeşti pe el arderile de tot ale tale, jertfele tale de pace din turmele şi din cirezile tale. În orişice loc unde te vei închina mie, voi veni la tine şi te voi binecuvânta.


text:
Iar dacă îmi vei face jertfelnic de piatră, să nu-l clădeşti din pietre cioplite, căci dacă întrebuinţezi la ele dălţi de fier, le pângăreşti.


text:
De vei cumpăra rob evreu, el să-ţi slujească şase ani, iar în al şaptelea an să iasă slobod, fără răscumpărare.


text:
Dacă stăpânul lui i-a dat femeie şi aceasta i-a născut lui fii sau fiice, femeia şi copiii să fie ai stăpânului ei, iar el să iasă singur.


text:
Iar dacă robul va zice sus şi tare: «Iubesc pe stăpânul meu, pe femeia şi pe copiii mei şi nu vreau să mă liberez»,


text:
Atunci să-l ducă stăpânul său înaintea lui Dumnezeu şi să-l pună lângă uşă, sau lângă uşor şi stăpânul său să-i găurească urechea cu o sulă; iar el să-i fie rob deapururi.


text:
Dacă nu va fi pe placul stăpânului ei, după ce şi-a făcut-o soţie, să-i încuviinţeze să se răscumpere, dar să n’aibă dreptul s’o vânză la neam străin, după ce i-a fost necredincios.


text:
Dacă însă îşi va lua altă soţie, el să nu-i scadă nimic nici din hrana ei, nici din îmbrăcămintea ei, nici din traiul împreună.


text:
Iar când aceste trei lucruri nu i le va împlini, atunci să iasă de la el, în dar, fără răscumpărare.


text:
Dacă însă cineva se înverşunează împotriva aproapelui său şi-l ucide cu vicleşug, să-l smulgi chiar de la jertfelnicul meu şi să-l dai morţii.


text:
Dacă se vor certa doi oameni şi unul va lovi pe celălalt cu o piatră sau cu pumnul, şi acesta nu va muri, Ci va cădea la pat,


text:
Şi când se va scula, va umbla pe afară rezemându-se în cârjă, cel ce l-a lovit să rămână nepedepit, dar să-l despăgubească de timpul zăcut şi să-i poarte de grijă până ce se va însănătoşi.


text:
Iar de va lovi careva pe robul sau pe roaba sa cu toiagul şi va muri sub mâna lui, fapta trebue negreşit răzbunată.


text:
Dacă se vor bate doi oameni şi vor lovi pe o femeie însărcinată şi ea va lepăda pruncul, fără altă vătămare, vinovatul să fie silit să dea ispaşa pe care i-o va cere bărbatul femeii, şi aşa sa plătească lepădarea pruncului.


text:
Şi de va lovi cineva în ochi pe robul său sau va lovi în ochi pe roaba sa, şi-i va prăpădi ochiul, să-l lase liber ca despăgubire pentru ochi.


text:
Şi de va sări dintele robului său sau dintele roabei sale, să-l lase liber ca despăgubire pentru dinte.


text:
Dacă un bou va împunge un om sau o femeie şi va muri, boul să fie ucis cu pietre şi carnea lui să nu se mănânce, iar stăpânul boului să rămână nepedepsit.


text:
Iar dacă boul era nărăvaş de mai nainte şi i s’a adus la cunoştinţă stăpânului şi el nu l-a păzit, şi boul a ucis bărbat sau femeie, boul să fie ucis cu pietre, dar şi stăpânul lui să fie dat morţii.


text:
Dacă este silit numai să plătească ispaşă, el trebue să dea răscumpărare pentru viaţa sa, atât la cât îl vor pune.


text:
Şi dacă boul va împunge un rob sau o roabă să se plătească stăpânului lor treizeci de sicli de argint, iar boul să fie ucis cu pietre.


text:
Dacă va lăsa cineva o fântână descoperită, sau dacă va săpa cineva o fântână şi nu va acoperi-o şi va cădea în ea un bou sau un asin,


text:
Stăpânul fântânii să dea ispaşă; să despăgubească cu bani pe stăpânul vitei, iar vita moartă să-i rămână lui.


text:
Şi dacă boul cuiva va împunge boul altuia şi boul va muri, stăpânii să vândă boul cel viu şi preţul să-l împartă în două şi tot aşa să împartă şi boul ucis.


text:
Sau de s’a ştiut că boul este nărăvaş de mai nainte şi stăpânul său nu l-a păzit, el să dea ispaşă bou pentru bou, iar cel ucis să-i rămână lui.


text:
De va fura cineva un bou sau o oaie şi o va junghia sau o va vinde, să dea ispaşă cinci boi pentru bou şi patru oi pentru oaie.


text:
Dacă furul va fi prins la o spargere şi lovit aşa încât să i se tragă moartea, nu e la mijloc vărsare de sânge.


text:
Iar dacă soarele era răsărit când l-au prins, atunci este vărsare de sânge. Furul trebue să dea aspră ispaşă. Şi dacă nu are avere, să fie vândut el pentru plata celor furate.


text:
Şi dacă dobitocul furat, fie bou, fie asin, fie oaie, se va afla încă viu în mâna furului, el să dea ispaşă îndoită.


text:
Dacă cineva va strica vre-o ţarină sau vre-o vie, lăsând vitele slobode să pască ţarina altuia, să dea ispaşă ce e mai bun în ţarina sa şi ce e mai bun în via sa.


text:
De va izbucni foc, care să cuprindă spinii şi să mistuiască grâul clădit în clăi, sau încă nesecerat sau un câmp întreg, să dea despăgubire cel ce a aprins pârjolul.


text:
De va da careva vecinului său argint sau odoare ca să le păstreze, şi au fost furate din casa omului, dacă furul se va afla, să dea îndoită ispaşă.


text:
Iar de nu se va afla furul, atunci stăpânul casei să se înfăţişeze înaintea lui Dumnezeu, ca să se lămurească dacă nu cumva şi-a întins mâna asupra lucrului aproapelui său.


text:
În orice împrejurare de furtişag, fie bou, fie asin, fie oaie, fie veşmânt, fie orice lucru pierdut, despre care va zice cineva: «Acesta e al meu!» – pricina celor două părţi să fie adusă înaintea lui Dumnezeu, şi acela pe care Dumnezeu îl va osândi să dea îndoită ispaşă aproapelui său.


text:
Dacă cineva încredinţează aproapelui său, spre pază, asin, sau bou, sau oaie, sau orice altă vită, şi ea va muri sau se va schilodi, sau va fi hrăpită şi nimeni n’a fost martor,


text:
Atunci, între cele două părţi să hotărască jurământul Domnului, ca să se ştie dacă nu cumva păzitorul şi-a întins mâna asupra avutului aproapelui său. Stăpânul să primească jurământul, iar păzitorul să nu dea nici o ispaşă,


text:
Dacă va lua cineva cu împrumut o vită de la vecinul său şi ea va rămânea schiloadă sau va muri, fără ca stăpânul ei să fie de faţă, atunci cel ce a luat-o cu împrumut să dea ispaşă.


text:
Iar dacă stăpânul a fost de faţă, să nu dea ispaşă. Iar dacă vita fusese luată cu chirie, paguba intră în preţul chiriei.


text:
Dacă cineva va amăgi o fecioară încă nelogodită şi se va culca cu ea, să-i facă zestre şi s’o ia de soţie.


text:
Iar dacă tatăl ei nu voeşte cu nici un preţ să i-o dea lui, atunci el să plătească aţâţi bani cât este hotărît pentru zestrea fetelor.


text:
Şi mânia mea se va aprinde şi pe voi vă voi ucide cu sabia, iar femeile voastre rămânea-vor văduve şi fiii voştri orfani.


text:
De vei da bani cu împrumut poporului meu, adică săracului care stă lângă tine, să nu te porţi cu el ca un cămătar şi să nu-i pui nici o dobândă.


text:
Căci acesta este singurul lui acoperământ, singura haină pentru goliciunea lui, şi atunci în ce va dormi? Iar dacă va striga către mine, eu îl voi auzi, căci milostiv sunt eu.


text:
Pârga de la aria ta şi de la teascul tău să nu întârziezi să mi le aduci, iar pe întâiul născut dintre fiii tăi să mi-l hărăzeşti mie.


text:
Cu vitele tale mari şi cu vitele mici aşa să faci: şapte zile să stea cu mama lor, iar în a opta zi să mi le dai mie!


text:
Iară voi să-mi fiţi mie popor sfânt şi carnea vitei sfâşiate pe câmp să n’o mâncaţi, ci s’o aruncaţi la câini.


text:
Să nu porţi din loc în loc zvonuri mincinoase; să nu dai mâna cu cel vinovat, ca să fii martor mincinos.


text:
Să nu te dai de partea celor mulţi la vre-o faptă rea; şi la judecător să nu mărturiseşti pe placul celor mulţi, ca să strâmbezi dreptatea.


text:
Dacă vei vedea asinul duşmanului tău doborit de povară, fereşte-te să-l năpusteşti, ci ajută-i ca să-l scoale de jos.


text:
Fereşte-te de orice vorbă mincinoasă; pe cel nevinovat şi drept să nu-l dai morţii, iar pe cel vinovat să nu-l laşi nepedepsit.


text:
Daruri să nu primeşti, căci darurile orbesc pe cei ce văd şi strâmbează pricina celor care au dreptate.


text:
Pe cel străin să nu-l asupreşti, că ştiţi ce simte sufletul străinului, căci străini aţi fost şi voi în ţara Egiptului.


text:
Iar în anul al şaptelea s’o laşi să se odihnească şi să rămână pârloagă; şi să mănânce din ea săracii poporului tau, iar ce va mai rămânea, să mănânce fiarele sălbatice; tot aşa să faci cu via ta şi cu măslinii tăi.


text:
În şase zile să-ţi faci munca ta, iar în ziua a şaptea să te odihneşti, ca să se odihnească şi boul tău şi asinul tău, şi ca să răsufle fiul roabei tale şi străinul care e cu tine.


text:
Păziţi toate câte v’am poruncit vouă, iar numele altor dumnezei să nu le pomeniţi şi să nu se audă din gura voastră.


text:
Să ţii sărbătoarea azimelor. Şapte zile să mănânci azime, în timpul lunii Abib, aşa cum ţi-am poruncit, căci atunci ai ieşit din Egipt, şi nimeni să nu vie înaintea mea cu mâna goală.


text:
Să prăznueşti şi sărbătoarea secerişului, adică a pârgei roadelor muncii tale din câte ai semănat pe câmp; şi sărbătoarea culesului, la sfârşitul anului, când ţi-ai cules roadele tale de pe câmp.


text:
De trei ori pe an să se înfăţişeze toţi cei de parte bărbătească, ai tăi, înaintea Domnului Dumnezeului tău.


text:
Când îmi vei aduce o jertfă, să nu-mi aduci sângele ei cu pâine dospită şi să nu rămână până a doua zi grăsimea jertfei aduse la praznicul meu.


text:
Fruntea pârgei din ţarina ta s’o aduci la casa Domnului Dumnezeului tău. Să nu fierbi iedul în laptele mumă-si.


text:
Iată, eu voi trimite înaintea ta pe îngerul meu, ca să te păzească pe tine în cale şi să te ducă în pământul pe care l-am pregătit.


text:
Fii cu pază în faţa lui şi ascultă de glasul lui, nu fi îndărătnic faţă de el, căci nu va ierta fărădelegile tale, de vreme ce numele meu este întru el.


text:
Iar de vei asculta de glasul lui şi vei face toate câte am poruncit eu, atunci voi fi duşman duşmanilor tăi şi protivnic protivnicilor tăi.


text:
Căci îngerul meu va merge înaintea ta şi te va duce pe tine la Amoriţi, la Hetiţi, la Pereziţi, la Canaaniţi, la Heviţi şi la Iebusiţi, şi-i voi stârpi pe ei.


text:
Să nu te închini la dumnezeii acestora şi să nu le slujeşti lor şi să nu faci după faptele lor, ci să-i sfărâmi cu hotărîre şi să nimiceşti stâlpii lor cu pisanii.


text:
Ci să slujiţi pe Domnul Dumnezeul vostru şi el va binecuvânta pâinea ta şi apa ta şi va îndepărta molima din mijlocul vostru.


text:
Şi atunci nu va fi femeie care să lepede, sau femeie stearpă în pământul tău, şi numărul zilelor vieţii tale îl voi împlini.


text:
Voi trimite frica mea înaintea ta şi voi turbura pe toate popoarele împotriva cărora veţi merge şi voi pune pe fugă pe toţi protivnicii tăi.


text:
Dar nu-i voi alunga dinaintea ta într’un singur an, ca ţara să nu ajungă pustie şi să nu se înmulţească împotriva ta fiarele sălbatice.


text:
Încetul cu încetul îi voi alunga de dinaintea ta, până ce tu te vei înmulţi şi vei lua ţara în stăpânire,


text:
Şi voi statornici hotarele tale, de la Marea Roşie până la marea Filistenilor şi de la marginea pustiei până la Eufrat, iar eu voi da în mâinile tale pe locuitorii ţării şi-i voi goni de dinaintea ta.


text:
Să nu locuiască mai departe în ţara ta, ca să te tragă pe tine la păcat, împotriva mea, căci de vei sluji dumnezeilor lor, ei îţi vor fi ţie cursă.


text:
Şi Domnul a zis către Moise: «Sue-te la Domnul tu şi Aaron şi Nadab şi Abiu şi şaptezeci dintre bătrânii lui Israil, şi închinaţi-vă de departe!


text:
Şi Moise să se apropie singur către Domnul, iar aceia să nu se apropie şi poporul să nu se sue împreună cu el!»


text:
Atunci a venit Moise şi a spus pe şir poporului toate cuvintele Domnului şi toate legile; iar tot poporul a răspuns într’un glas şi a zis: «Toate poruncile pe care le-a rostit Domnul, le vom împlini!»


text:
Şi Moise a scris toate cuvintele Domnului şi s’a sculat dis-de-dimineaţă şi a zidit un jertfelnic la poalele muntelui şi doisprezece stâlpi, după cele douăsprezece seminţii ale lui Israil.


text:
Şi a trimis tineri dintre fiii lui Israil, care aduseră arderi de tot şi jertfiră Domnului tauri drept jertfă de pace.


text:
Apoi Moise luă jumătate din sânge şi-l puse în vase, iar cu cealaltă jumătate din sânge stropi jertfelnicul.


text:
A luat, după aceea, cartea legământului şi a rostit-o în auzul poporului. Iar ei au zis: «Toate câte a grăit Domnul, le vom face şi le vom urma!»


text:
În sfârşit, Moise a luat sângele şi a stropit poporul zicând: «Acesta este sângele legământului pe care îl încheie Domnul cu voi pe temeiul tuturor acestor cuvinte.»


text:
După aceea Moise şi Aaron, Nadab şi Abiu şi şaptezeci dintre bătrânii lui Israil s’au suit în munte.


text:
Şi au văzut pe Dumnezeul lui Israil; şi sub picioarele lui era ca un pod de strălucitoare safire şi ca inima cerului celui mai senin.


text:
Însă asupra acestor aleşi dintre fiii lui Israil, Domnul nu şi-a întins mâna lui, ci ei priviră pe Dumnezeu, iar după aceea au mâncat şi au băut.


text:
Apoi Domnul a zis către Moise: «Sue la mine în munte şi stai acolo şi-ţi voi da table de piatră, adică legea şi poruncile, pe care le-am scris pentru învăţătura lor!»


text:
Iar bătrânilor le-a zis: «Rămâneţi aici până ce ne vom întoarce la voi, şi iată Aaron şi Hur sunt cu voi; de va avea cineva vre-o pricină, să se ducă la ei.»


text:
Şi slava Domnului s’a pogorît pe muntele Sinai, iar nourii l-au acoperit şase zile. Iar în ziua a şaptea l-a strigat Domnul pe Moise din mijlocul nourilor.


text:
Iar înaintea ochilor fiilor lui Israil, chipul slavei Domnului pe vârful muntelui era ca un foc mistuitor.


text:
Şi Moise a intrat în mijlocul nourilor şi s’a urcat pe munte şi a stat Moise în munte patruzeci de zile şi patruzeci de nopţi.


text:
«Spune fiilor lui Israil să-mi aducă daruri; de la tot omul pe care-l îndeamnă inima să dea, să primiţi daruri pentru mine.


text:
Întocmai cum îţi voi arăta eu: chipul locaşului şi chipul tuturor odoarelor lui întocmai să le faci.


text:
Aşa dar să-mi faci un chivot de lemn de salcâm; lungimea lui să fie de doi coţi şi jumătate, lăţimea de un cot şi jumătate şi înălţimea lui tot de un cot şi jumătate.


text:
Şi să-l fereci cu aur curat, şi pe dinăuntru şi pe dinafară să-l fereci, iar sus să-i faci o ghirlandă de aur de jur-împrejur.


text:
Şi să torni pentru chivot patru verigi de aur şi să le prinzi la cele patru colţuri de jos ale lui, două verigi de o parte şi două verigi de cealaltă lăture.


text:
Şi să vâri pârghiile prin verigile de pe laturile chivotului, aşa încât să se poată duce chivotul cu ele.


text:
Să faci pe urmă un capac de aur curat: lungimea lui să fie de doi coţi şi jumătate, iar lăţimea lui de un cot şi jumătate.


text:
Să mai faci doi heruvimi de aur şi sări faci din aur cecănit, răsărind din cele două capete ale capacului.


text:
Să faci să iasă un heruvim din capătul acesta şi un heruvim din capătul celălalt; din capacul de aur să faci să iasă heruvimii la cele două capete ale lui.


text:
Iar heruvimii să fie cu aripile întinse şi ridicate acoperind cu ele capacul chivotului, şi să stea unul în faţa altuia, cu feţele înspre capacul chivotului.


text:
Şi acolo mă voi descoperi ţie şi voi grăi cu tine de sus de pe chivot, dintre cei doi heruvimi care stau pe chivotul legii, toate câte îţi voi porunci cu privire la fiii lui Israil.


text:
După aceea să faci o masă de lemn de salcâm, lungă de doi coţi, lată de un cot şi înaltă de un cot şi jumătate.


text:
Să mai faci împrejurul ei un pervaz lat de o palmă şi pe pervaz, de jur-împrejur, să împleteşti o cunună de aur.


text:
Şi să faci şi patru verigi de aur şi să le prinzi în cele patru colţuri unde sunt cele patru picioare ale mesei.


text:
Şi să faci pentru masă talgere, năstrape, potire şi cupe ca să torni cu ele, şi să le faci anume din aur curat.


text:
Şi să faci un candelabru de aur curat. Acest candelabru, cu piciorul şi cu fusul lui, sa fie din aur cecănit; iar cupele lui cu caliciurile şi cu florile lor să fie trup cu el.


text:
Şase braţe să se desfacă din laturile lui, trei braţe ale candelabrului să fie pe o parte şi trei să fie pe cealaltă parte.


text:
Candelabrul să aibă la un braţ trei cupe în chipul florii de migdal, cu caliciurile şi cu florile lor, şi la alt braţ, tot aşa, trei cupe în chipul florii de migdal, cu caliciurile şi cu florile lor; aşa să fie lucrat fiecare din cele şase braţe care se desfac din fusul candelabrului.


text:
Un caliciu să fie sub întâia pereche de braţe care ies din candelabru, un caliciu să fie sub a doua pereche şi un caliciu să fie sub a treia pereche de braţe. Aşa să fie lucrate cele şase braţe care se desfac din fusul candelabrului.


text:
Caliciurile şi braţele să fie dintr’o bucată cu candelabrul şi tot candelabrul să fie lucrat din ciocan, dintr’o singură bucată, de aur curat.


text:
Şi pe urmă să-i faci şapte candele şi să le aşezi într’însul, aşa ca ele să arunce lumina lor înaintea candelabrului.


text:
«Iar cortul să-l faci din zece covoare de vison şi de porfiră violetă, stacojie şi vişinie, cu heruvimi; lucru de meşter ţesător, să le faci pe ele.


text:
Lungimea unui covor să fie de douăzeci şi opt de coţi, iar lăţimea lui să fie de patru coţi, şi toate covoarele să aibă aceeaşi măsură.


text:
Cinci covoare să fie încheiate într’o făşie mare şi celelalte cinci covoare să fie iarăşi încheiate într’o altă făşie mare.


text:
Apoi să pui cheotori de porfiră violetă pe marginea covorului, de la capătul celei dintâi făşii şi tot aşa să pui cheotori la capătul celei de-a doua făşii.


text:
Să pui cincizeci de cheotori la întâiul covor şi cincizeci la capătul celui din urmă covor din făşia a doua, aşa ca cheotorile să vină una în dreptul alteia.


text:
Să faci cincizeci de copci de aur şi să închei cele două făşii una cu alta, cu copci, ca astfel cortul să fie o singură bucată.


text:
Şi să mai faci şi covoare din păr de capră pentru acoperişul cortului, şi anume să faci unsprezece covoare.


text:
Lungimea unui covor să fie de treizeci de coţi şi lăţimea de patru coţi; cele unsprezece covoare să aibă aceeaşi măsură.


text:
Să coşi împreună cinci covoare de o parte şi celelalte şase covoare de altă parte şi să îndoieşti pe cel de al şaselea covor în partea de dinainte a cortului.


text:
Şi să faci cincizeci de cheotori pe marginea covorului de la capătul întâii făşii şi cincizeci de cheotori pe marginea covorului de la capătul celei de a doua fâşii.


text:
Să mai faci cincizeci de copci de aramă şi să pui copcile în cheotorile lor şi să închei cele două făşii, ca astfel cortul să fie unul singur.


text:
Iar ceea ce întrece din covoarele cortului – jumătatea covorului care întrece – să acopere partea de dinapoi a cortului.


text:
Şi coţii de la o lăture şi de la cealaltă lăture, care vor fi de prisos din lungimea covoarelor cortului, să cadă pe cele două laturi ale cortului, într’o parte şi într’alta, ca să-l acopere.


text:
Şi să mai faci peste cort un alt acoperiş de piei roşii de berbec şi încă un acoperiş, pe deasupra, de piei de viţel de mare.


text:
Lungimea fiecărei scânduri să fie de zece coţi şi lăţimea fiecărei scânduri să fie de un cot şi jumătate.


text:
Şi fiecare scândură să aibă câte doi cepi care să prindă scândurile de tălpile lor; aşa să faci la toate scândurile locaşului.


text:
Şi să faci patruzeci de tălpi de argint de pus sub cele douăzeci de scânduri, câte două tălpi sub o scândură, pentru cei doi cepi ai ei, şi două tălpi sub altă scândură, iarăşi pentru cei doi cepi ai ei.


text:
Tot aşa şi pentru laturea a doua a locaşului, cea dinspre miază-noapte, să faci douăzeci de scânduri,


text:
Cu cele patruzeci de tălpi de argint ale lor, câte două tălpi sub o scândură şi două tălpi sub o altă scândură,


text:
Ele să fie încheiate de jos şi până sus, până la întâia scoabă, şi amândouă aşa să fie puse, ca să facă cele două unghiuri.


text:
Să fie deci opt scânduri, şi cele şaisprezece tălpi de argint ale lor, câte două tălpi sub fiecare scândură.


text:
Cinci manele pentru scândurile de pe cealaltă lăture a locaşului şi cinci manele pentru scândurile din partea dinapoi a locaşului, care vine spre asfinţit.


text:
Şi scândurile să le îmbraci cu aur şi scoabele lor prin care vei petrece manelele să le faci de aur şi manelele să le îmbraci tot cu aur.


text:
Să faci o perdea de porfiră violetă, stacojie şi vişinie şi din vison, ţesătură măiastră, cu heruvimi cusuţi pe ea.


text:
Şi să aşezi perdeaua pe patru stâlpi de lemn de salcâm, îmbrăcaţi cu aur, care să aibă cârlige de aur şi să stea pe patru tălpi de argint.


text:
Şi să prinzi perdeaua de cârlige. Chivotul legii să-l pui în dosul perdelei şi perdeaua aceea să fie pentru voi ca un perete despărţitor între Sfânta şi Sfânta Sfintelor.


text:
Şi să pui masa dincoace de perdea, iar candelabrul să-l pui în faţa mesei, în partea de miază-zi a cortului, iar masa s’o pui în partea de miază-noapte a cortului.


text:
Iar la uşa cortului să faci o perdea de porfiră violetă, stacojie şi vişinie şi de vison, ţesută cu alesături.


text:
Iar perdelei să-i faci cinci stâlpi din lemn de salcâm şi să-i îmbraci în aur, şi cârligele să fie tot de aur şi să torni pentru stâlpi cinci tălpi de aramă.»


text:
«Să faci un jertfelnic din lemn de salcâm, lung de cinci coţi şi lat de cinci coţi. Jertfelnicul să fie pătrat şi înălţimea lui să fie de trei coţi.


text:
Şi să-i faci patru coarne la cele patru colţuri ale lui; coarnele să fie dintr’o bucată cu el şi să-l îmbraci în aramă.


text:
Apoi să-i faci cenuşare de pus cenuşa, lopeţi, talgere, furculiţe şi lighene pentru jăratic; toate uneltele lui să le faci de aramă.


text:
Să faci împrejurul jertfelnicului o gratie de aramă în chip de reţea şi la această gratie să faci patru verigi de aramă, la cele patru colţuri ale ei.


text:
Şi să pui gratia aceasta jos la temelia jertfelnicului, iar gratia să ajungă până la jumătatea înălţimii jertfelnicului.


text:
Şi pârghiile să le vâri prin verigi şi pârghiile să fie de amândouă laturile jertfelnicului, ca să poată fi dus.


text:
Şi jertfelnicul să-l faci din scânduri şi gol pe dinăuntru, precum ţi s’a arătat ţie în munte, aşa să-l alcătueşti.


text:
După aceea să-i faci locaşului o curte. Pe partea dinspre miază-zi a curţii să-i pui perdele de vison, şi lungimea unei laturi să fie o sută de coţi.


text:
Apoi douăzeci de stâlpi, cu douăzeci de tălpi de aramă, iar cârligele la stâlpi şi vergelele să fie de argint.


text:
Tot fie laturea dinspre miazănoapte: să pui perdele de o sută de coţi, apoi douăzeci de stâlpi cu tălpi de aramă, iar cârligele la stâlpi şi vergelele lor să fie de argint.


text:
Iar în lat, în partea dinspre apus a curţii, să pui perdele de cincizeci de coţi lungime, agăţate pe zece stâlpi şi stâlpii întăriţi pe zece tălpi.


text:
Şi anume: de o parte a uşii să agaţi cincisprezece coţi de perdele, cu trei stâlpi şi cu trei tălpi,


text:
Iar la poarta curţii să fie o perdea de douăzeci de coţi de porfiră violetă, stacojie şi vişinie şi de vison, lucru de meşter ţesător, cu patru stâlpi, sprijiniţi pe patru tălpi.


text:
Toţi stâlpii de jur-împrejurul curţii să aibă vergele de argint, cârligele să fie de argint şi tălpile de aramă.


text:
Lungimea curţii să fie de o sută de coţi şi lărgimea de cincizeci de coţi. Iar înălţimea ei să fie de cinci coţi, şi anume din perdele de vison, atârnate pe stâlpi cu tălpi de aramă.


text:
Iar toate odoarele locaşului, pentru toată slujba lui, şi toţi ţăruşii lui şi toţi ţăruşii curţii să fie de aramă.


text:
Şi tu porunceşte fiilor lui Israil să-ţi aducă, pentru candelabru, untdelemn curat, stors din măsline, ca să ardă candelele pururea.


text:
În cortul descoperirii, dincoace de perdeaua care ascunde chivotul legii, Aaron şi fiii săi să aşeze candelabrul care să ardă de seara până dimineaţa, înaintea Domnului. Aceasta să fie pravilă veşnică, în neam de neamul lor, pentru fiii lui Israil.»


text:
Iar tu ia lângă tine pe Aaron, fratele tău şi pe fiii lui împreună cu el, din mijlocul fiilor lui Israil, ca să-mi fie mie preoţi, adică Aaron, Nadab şi Abiu, Eleazar şi Itamar, fiii lui Aaron.


text:
Şi tu să vorbeşti cu toţi cei ce au inimă înţeleaptă, pe care eu i-am umplut cu duhul înţelepciunii, ca să-i facă lui Aaron veşminte pentru ziua sfinţirii lui, când va fi să-mi slujească mie ca preot.


text:
Şi acestea sunt veşmintele pe care să le facă: hoşen, efod, mantie, tunică, mitră şi brâu; deci să le facă aceste sfinte odăjdii lui Aaron, fratelui tău şi fiilor lui, ca să-mi slujească mie ca preoţi.


text:
Şi să facă efodul din aur, din porfiră violetă, stacojie şi vişinie şi din vison ţesut cu măiestrie.


text:
Şi brâul care va trece peste efod, ca să-l strângă, să fie lucrat ca şi efodul dintr’o bucată cu el; să fie din aur, din porfiră violetă, stacojie şi vişinie şi din vison.


text:
Aşa cum fac săpătorii în piatră, ca o scriptură pe pecetie, aşa să sapi numele fiilor lui Israil pe cele două pietre, şi pe urmă să fereci pietrele în ferecătură de aur.


text:
După aceea să pui aceste două pietre pe umerarii efodului ca pietre care să amintească pe fiii lui Israil; iar Aaron să poarte numele lor pe cei doi umeri ai săi, înaintea Domnului, spre neîntreruptă pomenire.


text:
Şi două lănţujele de aur cuiat şi să le faci ca o sfoară, adică împletite, şi aceste lănţujele împletite să le pui în sponci.


text:
Să faci după aceea hoşenul judecăţii, ţesut cu măiestrie, la fel cu efodul, din fire de aur, din porfiră violetă, stacojie şi vişinie şi din vison.


text:
Şi să-l acoperi cu o podoabă de pietre scumpe aşezate în patru şiruri. În şirul întâi să fie un rubin, un topaz şi un sinaragd; acesta este şirul întâi.


text:
Iar în al patrulea şir să fie un beril, un onix şi un jaspis. Aceste pietre să fie legate în ferecaturi de aur.


text:
Şi pietrele acestea să fie în număr de douăsprezece, după numele fiilor lui Israil; la fel cu săpăturile de pe peceţi, fiecare cu numele său, după cele douăsprezece seminţii.


text:
Să mai faci pentru hoşen două verigi de aur şi să le prinzi de cele două colţuri de sus ale hoşenului.


text:
Şi celelalte două capete ale lănţujelelor împletite, să le prinzi de cele două sponci şi pe acestea de umerarele efodului, în partea lui de dinainte.


text:
Şi să mai faci două verigi de aur ca să le prinzi de colţurile de jos ale hoşenului, pe marginea dinlăuntru, întoarsă spre efod.


text:
Să mai faci, iară, două verigi de aur şi să le prinzi de cele două umerare ale efodului, dedesubt şi în partea de dinainte, chiar la locul lor de legătură, deasupra brâului efodului.


text:
Iar verigile hoşenului să le prindă cu un şnur de porfiră violetă de verigile efodului, ca să stea ţapăn pe brâul efodului, aşa încât hoşenul să nu se mişte de pe efod.


text:
Şi Aaron să poarte, când va intra în cortul descoperirii, pe hoşenul judecăţii, deasupra inimii sale, numele fiilor lui Israil, spre neîntreruptă amintire, înaintea Domnului.


text:
Apoi să pui în hoşenul judecăţii: Urim şi Tumim, care să stea pe inima lui Aaron, când va intra în cortul descoperirii, înaintea Domnului. Astfel Aaron să poarte neîncetat pe inima sa judecata fiilor lui Israil, înaintea Domnului.


text:
Şi mantia să aibă la mijloc o gură pe unde să intre capul şi gura să aibă de jur-împrejur o tivitură trainic ţesută, ca gura unei platoşe, aşa încât mantia să nu se sfâşie.


text:
Iar la poalele mantiei, să pui de jur-împrejur canafi de porfiră violetă, vişinie şi stacojie, şi între ei clopoţei de aur de jur-împrejur.


text:
Să pui deci un clopoţel de aur şi un canaf, un clopoţel de aur şi un canaf, pe poalele mantiei de jur-împrejur.


text:
Aaron să se îmbrace cu ea când va sluji, ca să se audă sunetul clopoţeilor când va intra în cortul sfânt, înaintea Domnului, şi aşijderea când va ieşi, ca să nu moară.


text:
După aceea să faci o tăbliţă de aur curat şi să sapi pe ea, cum ai face o săpătură pe pecetie: «Sfinţit Domnului».


text:
Şi tăbliţa să stea pe fruntea lui Aaron, şi Aaron să ia asupra lui toate greşelile săvârşite de fiii lui Israil, la aducerea darurilor sfinte şi la toate sfintele prinoase, şi tăbliţa să stea necontenit pe fruntea lui, ca ei să afle îndurare de la Domnul.


text:
Să faci de asemenea pentru fiii lui Aaron tunici şi brâe, asemeni şi mitre să le faci spre cinste şi podoabă.


text:
Şi să-i îmbraci cu ele pe Aaron fratele tău şi pe fiii lui, apoi să-i ungi cu mir şi să-i pui în slujbă şi să-i sfinţeşti, ca să-mi fie mie preoţi.


text:
Şi să le faci lor pantaloni de in, ca să acopere goliciunea trupului lor şi să fie lungi de la coapse la genunchi.


text:
Şi să-i poarte şi Aaron şi fiii lui când vor intra în cortul descoperirii, sau când se vor apropia de jertfelnic, ca să slujească în locul sfânt, aşa încât să nu se încarce de păcate şi să moară. Aceasta să le fie pravilă veşnică, pentra el şi pentru urmaşii lui.»


text:
«Iată ce trebue să săvârşeşti asupra lor, când îi vei sfinţi pe ei ca să-mi fie mie preoţi: Să iei un viţel şi doi berbeci fără cusur.


text:
Apoi, pâini nedospite, azime frământate cu untdelemn şi turte iarăşi nedospite unse cu untdelemn. Toate acestea să le faci din lamură de făină.


text:
Şi ia odajdiile şi îmbracă pe Aaron, cu tunica şi cu mantia efodului şi cu efodul şi cu hoşenul, şi-l încinge cu brâul efodului.


text:
Şi să încingi cn brâe pe Aaron şi pe fiii săi şi să le pui mitre în cap, şi preoţia să fie a lor ca o pravilă veşnică. Şi pune pe Aaron şi pe fiii săi în slujbă.


text:
După aceea să aduci viţelul înaintea cortului descoperirii şi să-şi pună Aaron şi fiii săi mâinile lor pe capul viţelului.


text:
Şi să iei din sângele viţelului şi să pui, cu degetul tău, pe coarnele jertfelnicului, iar sângele tot să-l verşi la temelia lui.


text:
Să iei apoi toată grăsimea care acopere măruntaiele şi praporul de pe mai şi amândoi rărunchii, cu grăsimea lor, şi să le arzi pe jertfelnic.


text:
Însă carnea viţelului, pielea lui şi necurăţenia lui să le arzi pe foc, afară din tabără, căci e jertfă pentru păcat.


text:
Apoi să tai berbecul în bucăţi şi să-i speli măruntaiele şi picioarele şi să le pui lângă celelalte bucăţi şi lângă căpăţână.


text:
Şi să arzi berbecul întreg pe jertfelnic, căci este ardere de tot a Domnului, jertfă cu miros de bună mireazmă, adusă Domnului.


text:
Şi junghiind berbecul să iei din sângele lui şi să ungi sfârcul urechii drepte a lui Aaron şi sfârcul urechii drepte a fiilor săi şi degetul cel mare de la mâna lor dreaptă şi degetul cel mare de la piciorul lor drept, iar cu sângele rămas să stropeşti jertfelnicul de jur-împrejur.


text:
Şi să iei apoi din sângele de pe jertfelnic şi din mir şi să stropeşti pe Aaron şi veşmintele lui şi pe fiii lui şi veşmintele fiilor lui, ca el şi veşmintele lui şi fiii lui şi veşmintele fiilor lui să se sfinţească.


text:
Pe urmă să iei grăsimea berbecului, şi anume coada lui şi grăsimea care acopere măruntaiele şi grăsimea de pe mai şi amândoi rărunchii, cu grăsimea de pe ei, şi şoldul drept – căci acesta este berbecul de înscăunare şi de sfinţire în slujba preoţiei –


text:
Iar din panerul cu azime, care este înaintea Domnului, să mai iei o pâine, o azimă frământată cu untdelemn şi o turtă,


text:
Şi pe toate acestea să le pui în mâinile lui Aaron şi în mâinile fiilor lui şi să le legeni ca prinos legănat înaintea Domnului.


text:
Şi să iei acestea din mâinile lor şi să le arzi pe jertfelnic, lângă arderea de tot, întru miros de bună mireazmă, înaintea Domnului, căci acesta este prinos adus Domnului.


text:
Să iei pe urmă şi pieptul berbecului de înscăunare şi sfinţire, care este pentru sfinţirea lui Aaron, şi să-l legeni ca jertfă legănată înaintea Domnului. Aceasta să fie partea ta.


text:
Şi să socoteşti ca sfinte pieptul legănat şi şoldul ridicat, care au fost legănate şi au fost ridicate din berbecul de înscăunare şi de sfinţire, adus pentru Aaron şi pentru fiii săi.


text:
Şi acestea să fie pentru Aaron şi pentru fiii săi, din partea fiilor lui Israil, dajdie întărită prin lege veşnică, fiindcă este jertfă ridicată; şi jertfa ridicată, pe care au adus-o fiii lui Israil din jertfele lor de pace, se cade să fie a Domnului.


text:
Iar veşmintele sfinte ale lui Aaron, să fie ale fiilor lui, după el, ca să se îmbrace cu ele când vor fi unşi si înscăunaţi şi sfinţiţi preoţi.


text:
Timp de şapte zile să stea îmbrăcat cu ele acela dintre fiii lui care va fi preot în locul lui, şi va intra în cortul descoperirii, ca să slujească în locul sfânt.


text:
Şi Aaron şi fiii lui să mănânce carnea berbecului precum şi pâinea din paner, la uşa cortului descoperirii.


text:
Să le mănânce acestea, prin care s’a făcut ispăşirea când au fost înscăunaţi şi au fost sfinţiţi, si nici un străin să nu mănânce din ele, pentru că sunt lucruri sfinte.


text:
Şi de va rămânea ceva din această carne de sfinţire şi din pâine, până a doua zi, să arzi rămăşiţele pe foc şi să nu se mănânce, că este lucru sfânt.


text:
Aşa dar să faci cu Aaron şi cu fiii lui întocmai după cele ce ţi-am poruncit; timp de şapte zile să ţie sfinţirea lor.


text:
De asemenea să aduci în fiecare zi jertfă pentru păcat un viţel, ca ispăşire, ridicând astfel păcatul jertfelnicului; apoi unge-l cu mir ca să-l sfinţeşti.


text:
Şapte zile să aduci jertfe de ispăşire pentru jertfelnic si să-l sfinţeşti ca astfel jertfelnicul să fie lucru prea sfânt şi tot ce se va atinge de el să se sfinţească.


text:
Iată acum şi ceea ce trebue să jertfeşti pe jertfelnic: doi miei de câte un an, zi de zi, jertfă necontenită.


text:
Şi să adăogi la întâiul miel a zecea parte dintr’o efă de frunte de făină, frământată cu a patra parte dintr’un hin de untdelemn, stors din măsline, iar ca jertfă de turnare, a patra parte dintr’un hin de vin.


text:
Iar pe al doilea miel să-l aduci în faptul serii, tot cu prinos de făină ca şi pe cel de dimineaţă şi tot cu turnare de vin, să-l aduci jertfă Domnului, întru miros cu bună mireazmă.


text:
Şi aceasta să fie jertfă veşnică în neam de neamul vostru, la uşa cortului descoperirii, înaintea Domnului, unde mă voi descoperi ţie pentru ca să-ţi dau acolo poruncile mele.


text:
Şi voi sfinţi cortul descoperim şi jertfelnicul şi pe Aaron şi pe fiii săi sfinţi-i-voi, ca să-mi fie mie preoţi şi să-mi slujească


text:
Iar ei vor cunoaşte că eu sunt Domnul Dumnezeul lor care i-am scos pe ei din ţara Egiptului, ca să locuesc în mijlocul lor, eu, Domnul Dumnezeul lor!»


text:
Să fie lung de un cot, să fie lat de un cot, să fie pătrat şi înalt de doi coţi, iar coarnele lui să iasă din trupul lui.


text:
Şi să-l îmbraci cu aur curat, atât partea de sus cât şi pereţii de jur-împrejur şi coarnele lui; şi să-i împleteşti împrejur o cunună de aur.


text:
Apoi să-i pui sub cunună două verigi de aur pe cele două laturi, adică în două părţi, ca să slujească de toarte, pentru pârghiile cu care va fi dus.


text:
Şi să pui jertfelnicul tămâierii înaintea perdelei care acoperă chivotul legii, înaintea capacului care stă pe chivotul legii, acolo unde mă voi descoperi ţie.


text:
Iar Aaron să ardă pe altar tămâie bine mirositoare; şi în fiecare dimineaţă când va aprinde candelele să ardă tămâie.


text:
De asemenea, când Aaron va aprinde candelele în faptul serii, să ardă şi tămâie: jertfă veşnică de tămâie înaintea Domnului, în neam de neam.


text:
Pe acest jertfelnic să nu ardeţi tămâie străină, nici ardere de tot, nici prinos de pâine, nici jertfă de turnare să nu turnaţi pe el.


text:
Ci numai o dată pe an, Aaron să săvârşească asupra coarnelor lui jertfa de ispăşire; cu sângele jertfei pentru păcat să-l cureţe o dată pe an. Aşa să faceţi din neam în neam. Acest jertfelnic este prea sfânt pentru Domnul.»


text:
«Când vei face numărătoarea fiilor lui Israil, a acelor care trebue să fie număraţi, să dea fiecare Domnului răscumpărare pentru sufletul său, aşa ca numărătoarea lor să nu le căşuneze lor vre-o nenorocire.


text:
Fiecare din cei care vor veni la numărătoare să dea câte o jumătate de siclu, după siclul sfânt, care arc douăzeci de ghere, o jumătate de siclu, dajdie pentru Domnul,


text:
Orice ins care vine la numărătoare, în vârstă de douăzeci do ani şi mai în sus, să dea dajdie Domnului.


text:
Cel bogat să nu dea mai mult şi cel sărac să nu dea mai puţin decât o jumătate de siclu, când veţi da dajdie Domnului pentru răscumpărarea sufletelor voastre.


text:
Deci să iei argintul de răscumpărare de la fiii lui Israil şi să-l dai pentru trebuinţele cortului descoperirii, ca să fie fiilor lui Israil spre pomenire înaintea Domnului şi spre răscumpărarea sufletelor voastre!»


text:
«Să-mi faci o baie de aramă şi scaunul ei să fie de aramă, pentru spălat, şi s’o aşezi între cortul descoperirii şi jertfelnic şi să torni apă în ea.


text:
Când vor intra în cortul descoperirii să se spele cu apă, ca să nu-i lovească moartea, sau când se vor apropia de jertfelnic, ca să slujească şi ca să ardă jertfe înaintea Domnului.


text:
Atunci ei trebue să-şi spele mâinile şi picioarele, ca să nu-i lovească moartea. Şi aceasta să le fie lor pravilă veşnică, lui Aaron şi seminţiei lui, în neam de neam!»


text:
«Ia-ţi din mirodeniile de frunte cinci sute de sicli de smirnă aleasă; pe jumătate, adică două sute cincizeci de sicli scorţişoară mirositoare şi două sute cincizeci de sicli trestie cu bun miros.


text:
Şi să faci din acestea mir pentru ungere sfântă, mir alcătuit după meşteşugul făcătorilor de aromate; acesta să fie mirul pentru sfânta ungere.


text:
Apoi să vorbeşti cu fiii lui Israil şi să le spui: «Acesta să fie pentru voi mirul sfintei ungeri în neam de neamul vostru.


text:
Peste nici un om de rând să nu turnaţi din el şi nici după cum este el pregătit să nu faceţi vre-un mir la fel, căci el este sfânt şi sfânt să fie pentru voi.


text:
Oricine va face vre-un mir la fel sau oricine va da din el unui străin, acela să fie stârpit din poporul meu!»


text:
Apoi Domnul a grăit lui Moise: «Ia-ţi mirodenii bine mirositoare: balsam, unghişoară cu bun miros, galbanum, şi pe lângă aceste mirodenii: tămâie curată, din toate aceeaşi măsură,


text:
Şi din ele toate fă tămâie de tămâiat, un amestec precum îl face meşterul de mirezme, cu adaos de sare, curat şi pentru sfântă întrebuinţare.


text:
Şi o parte din această tămâie s’o pisezi mărunt şi să pui din ea înaintea chivotului, în cortul descoperirii, acolo unde mă voi descoperi ţie. Şi ea să fie prea sfântă pentru voi.


text:
Iar tămâie pregătită după amestecătura aceasta, să nu vă faceţi pentru voi, ci s’o socoteşti lucru sfânt al Domnului.


text:
Şi cine-şi va face asemenea tămâie, ca să se bucure de mireazmă ei, acela să fie stârpit din neamul său.»


text:
Şi l-am umplut pe el cu duh dumnezeesc, dându-i înţelepciune, iscusinţă şi ştiinţă şi tot felul de îndemânare,


text:
Ca să şlefuiască pietre scumpe şi să le ferece şi ca să sape în lemn, alcătuind tot felul de lucruri.


text:
Şi iată eu i-am dat lui ca ajutor pe Oholiab, fiul lui Ahisamac, din seminţia Dan, şi în inimile tuturor celor cu inimă înţeleaptă am pus pricepere, ca să aducă la îndeplinire toate câte ţi-am poruncit ţie:


text:
Anume, cortul descoperirii şi chivotul legii şi capacul cu heruvimi de deasupra şi toate odoarele cortului,


text:
Masa cu toate sculele ei şi candelabrul cel din aur curat şi toate cele de trebuinţă ale lui şi altarul tămâierii,


text:
Şi veşmintele de slujbă, adică odăjdiile sfinte ale lui Aaron, arhiereul, şi veşmintele fiilor lui, cele pentru slujba preoţească,


text:
Şi mirul pentru ungere şi tămâia bine mirositoare pentru locaşul sfânt. Pe toate să le facă aşa precum ţi-am poruncit ţie!»


text:
«Vorbeşte cu fiii lui Israil şi spune-le: «Luaţi aminte să păziţi zilele de Sâmbătă ale mele, căci ele sunt semn între mine şi voi în neam de neam, ca să ştiţi că eu sunt Domnul care vă sfinţeşte.


text:
Aşa dar păziţi ziua Sâmbetei, fiindcă ea este sfântă pentru voi; oricine va pângări-o să fie pedepsit cu moartea, fiindcă oricine va săvârşi într’însa vre-o lucrare, acela trebue să fie stârpit din mijlocul poporului său!


text:
Şase zile să fie zile de lucru, iar ziua a şaptea este Sâmbăta, zi de odihnă sfântă pentru Domnul. Oricine va face vre-o muncă în ziua Sâmbetei să fie pedepsit cu moartea.


text:
Şi să fie aceasta între mine şi fiii lui Israil, semn veşnic, fiindcă Domnul a făcut în şase zile cerul şi pământul, iar în ziua a şaptea a contenit şi s’a odihnit!»


text:
Şi Domnul a dat lui Moise, după ce a sfârşit vorbirea cu el, pe muntele Sinai. cele două table ale legii, table de piatră, scrise cu degetul lui Dumnezeu.


text:
Iar poporul văzând că Moise zăboveşte să se coboare din munte, s’a adunat în preajma lui Aaron şi i-a grăit: «Scoală-te şi ne fă dumnezei, care să meargă înaintea noastră, căci lui Moise acesta, omul care ne-a scos din ţara Egiptului, nu ştim ce i s’a întâmplat.


text:
Atunci Aaron a rostit către ei: «Scoateţi cerceii de aur din urechile femeilor voastre şi ale feciorilor voştri şi ale fetelor voastie şi aduceţi-i la mine.»


text:
Şi Aaron a luat acest aur din mâinile lor şi după ce a închipuit chipul cu dalta, le-a făcut lor un viţel turnat. Atunci ei au strigat: «Iată, Israile, dumnezeul tău, care te-a scos din ţara Egiptului!»


text:
Şi Aaron, văzând idolul, a clădit un jertfelnic în faţa lui, şi a strigat Aaron şi a zis: «Mâine va fi sărbătoare în cinstea Domnului.»


text:
Şi s’au sculat a doua zi dimineaţa şi au adus arderi de tot şi au jertfit jertfe de pace şi apoi poporul s’a pus jos ca să mănânce şi să bea, apoi s’a sculat ca să se zbenguiască.


text:
Atunci Domnul a grăit lui Moise: «Coboară-te degrabă, căci poporul tău, pe care l-ai scos din ţara Egiptului, a apucat pe drum greşit.


text:
Degrabă s’au abătut din calea pe care le-am fost poruncit-o eu; şi şi-au făcut un viţel turnat şi i s’au închinat şi i-au adus jertfe şi au zis: «Acesta este, Israile, dumnezeul tău, care te-a scos din pământul Egiptului!»


text:
Şi tu, acum lasă-mă ca mânia mea să izbucnească împotriva lor şi să-i prăpădească. Iar pe tine te voi face popor mare!»


text:
Atunci Moise s’a rugat de Domnul Dumnezeul său şi i-a zis: «De ce, Doamne, sa se aprindă mânia ta împotriva poporului tău, pe care l-ai scos din ţara Egiptului, cu putere mare şi cu braţ vânjos?


text:
De ce să zică Egiptenii: «I-a scos din ţară cu gând rău, anume ca să-i prăpădească în munţi şi să-i şteargă de pe faţa pământului»? Întoarce-te de la aprinderea mâniei tale şi schimbă gândul de prăpăd cu care ameninţi poporul tău.


text:
Adu-ţi aminte de Avraam, de Isaac şi de Israil, robii tăi, cărora le-ai jurat pe tine însuţi şi le-ai făgăduit: «Înmulţi-voi seminţia voastră ca stelele cerului, iar tot acest pământ despre care ţi-am vorbit, îl voi da urmaşilor tăi, ca să-l stăpânească pururea!»


text:
După acestea, Moise se întoarse şi se pogorî de pe munte având în mână cele două table ale legii, scrise pe amândouă părţile; căci erau scrise şi pe o parte şi pe alta.


text:
Şi auzind Iosua zarva poporului, pe când striga, a zis către Moise: «În tabără e strigăt de război!»


text:
Ci Moise i-a răspuns: «Nu e nici glasul celor ce strigă că au biruit, nu e nici glasul celor ce strigă că au fost înfrânţi; ce aud eu e glasul unora care zbiară.»


text:
Iar când s’au apropiat de tabără şi a văzut viţelul şi danturile, atunci a izbucnit mânia lui Moise şi a zvârlit din mână tablele şi le-a făcut ţăndări, la poalele muntelui.


text:
Apoi a luat viţelul pe care-l făcuseră şi l-a ars în foc şi l-a sfărâmat până l-a făcut pulbere; după aceea l-a risipit în apă şi cu apa aceea a adăpat pe fiii lui Israil.


text:
În sfârşit, Moise a zis către Aaron: «Ce ţi-a făcut ţie acest popor de l-ai vârît într’un păcat atât de mare?»


text:
Atunci Aaron a răspuns: «Să nu se aprindă mânia domnului meu; tu ştii că poporul acesta este pornit spre rele.


text:
Căci ei mi-au cerut: «Fă-ne dumnezei, care să meargă înaintea noastră, căci acest Moise, omul care ne-a scos din ţara Egiptului, nu ştim ce a păţit.»


text:
Atunci eu le-am spus: «Cine are aur să-l scoată afară.» Şi ei mi l-au adus şi eu l-am turnat în foc şi a ieşit viţelul acesta.»


text:
Atunci Moise, văzând că poporul este fără frâu, fiindcă Aaron îi slăbise frâul, spre batjocura protivnicilor săi,


text:
S’a dus Moise în poarta taberei şi a rostit: «Cine este cu Domnul să vină lângă mine!» Şi s’au adunat la el toţi fiii lui Levi.


text:
Şi Moise le-a grăit: «Aşa porunceşte Domnul Dumnezeul lui Israil: «Fiecare din voi să-şi pună sabia la şold şi să străbateţi şi să vă învârtiţi prin tabără, de la o poartă până la cealaltă, şi să ucidă fiecare pe fratele său şi fiecare pe aproapele său, fiecare pe ruda sa!»


text:
Iar fiii lui Levi făcură după cuvântul lui Moise, şi căzură din popor, în ziua aceea, ca la trei mii de oameni.


text:
După aceea a zis Moise: «Intraţi astăzi în slujba Domnului, ca preoţi ai lui, ca astăzi să vă dea binecuvântare, caci fiecare a fost împotriva fiului sau şi a fratelui său.»


text:
Iar a doua zi Moise a vorbit poporului: «Voi aţi săvârşit un păcat mare; ci eu acum mă voi sui la Domnul, poate voi dobândi iertare pentru păcatul vostru!»


text:
Apoi Moise s’a întors la Domnul şi a grăit: «O, poporul acesta a săvârşit păcat greu, căci şi-a făcut un dumnezeu de aur.


text:
Şi acum, te rog, iartă păcatul lor! Iar de nu, te rog, şterge-mă din cartea ta, din cartea pe care ai scris-o!»


text:
Dar Domnul i-a răspuns lui Moise: «Pe acela care a păcătuit împotriva mea, pe acela îl voi şterge din cartea mea.


text:
Iar acum du-te şi călăuzeşte poporul spre locul ce ţi-am poruncit ţie! Iată, îngerul meu va merge înaintea ta, însă în ziua în care îi voi cerceta, atunci voi pedepsi nelegiuirea lor!»


text:
După acestea, Domnul a zis lui Moise: «Haide, porneşte de aici, tu şi poporul pe care l-ai scos din ţara Egiptului, spre pământul pe care l-am făgăduit cu jurământ lui Avraam, lui Isaac şi lui Iacob, când le-am spus: «Îl voi dărui seminţiei tale.»


text:
Şi eu voi trimite înger înaintea ta şi voi alunga pe Canaaniţi, pe Amoriţi şi pe Hetiţi şi pe Pereziţi şi pe Heviţi şi pe Iebusiţi.


text:
Şi te voi aduce în ţara unde curge lapte şi miere; dar eu nu voi mai merge în mijlocul vostru, ca să nu vă nimicesc pe cale, pentru că voi sunteţi un popor taie la cerbice!»


text:
Şi auzind poporul acest cuvânt cumplit, s’a umplut de jale şi nimeni n’a mai pus pe sine podoabele ce avea.


text:
Căci Domnul zisese lui Moise: «Spune fiilor lui Israil: «Voi sunteţi un popor tare la cerbice; o singură clipă, dacă aş mai veni în mijlocul vostru, v’aş prăpădi. Şi acum, aruncaţi de pe voi podoabele voastre şi voi vedea ce am de făcut cu voi!»


text:
Şi Moise a luat cortul şi şi l-a întins afară din tabără, departe de tabără şi i-a zis «Cortul descoperirii», şi oricine voia să afle poruncile Domnului se ducea la cortul descoperirii, care era afară din tabără.


text:
Iar când Moise ieşea să se ducă la cort, tot norodul se scula în picioare şi stătea fiecare la uşa cortului său şi se uita după Moise, până când intra în cortul descoperirii.


text:
Şi după ce Moise intra în cort, stâlpul de nour se pogora şi stătea la uşa cortului; iar în vremea aceasta, Domnul vorbea cu Moise.


text:
Şi tot poporul ţinea ochii la stâlpul de nour care stătea la uşa cortului, apoi tot poporul se scula în picioare şi se închina până la pământ, fiecare la uşa cortului său.


text:
Şi Domnul vorbea cu Moise faţă către faţă, precum vorbeşte un om cu prietenul său. Şi pe urmă Moise se întorcea în tabără. Dar Iosua cel tânăr, fiul lui Nun, slujitorul lui Moise, nu se depărta de cort.


text:
După aceasta Moise a zis către Domnul: «Iată, tu mi-ai poruncit mie: «Du pe poporul acesta!» Însă tu nu mi-ai descoperit pe acela, pe care l-ai hărăzit să mă însoţească. Şi iarăşi tu ai mai zis: «Te ştiu bine şi ai aflat har în ochii mei!»


text:
Şi acum, dacă am aflat har în ochii tăi, descopere-mi ţelurile tale ca să te pricep şi ca să aflu har înaintea ta; şi ia aminte că această gloată este norodul tău!»


text:
Căci după ce oare se va cunoaşte că am aflat har în ochii tăi, eu şi poporul tău, dacă nu după aceasta, că tu ne vei însoţi pe noi, şi numai aşa ne vom osebi, eu şi poporul tău, dintre popoarele de pe faţa pământului!»


text:
Atunci Domnul i-a răspuns lui Moise: «Şi lucrul acesta pe care mi-l ceri, ţi-l voi face, căci tu ai aflat har în ochii mei şi te cunosc prea bine!»


text:
Domnul l-a întâmpinat cu vorba: «Desfăşura-voi măreţia mea în faţa ta şi voi striga numele Domnului înaintea ta, căci sunt îndurător cu cine vreau să fiu îndurător şi miluesc pe cel pe care vreau să-l miluesc.»


text:
Apoi a zis Domnul: «Tu nu poţi să vezi faţa mea, căci nu se poate om care să mă vază şi să rămână viu.»


text:
Şi când va trece slava mea, te voi pune în crăpătura unei stânci şi voi pune mâna mea în dreptul tău, până ce voi trece.


text:
Iar după ce voi lua mâna mea, atunci tu mă vei vedea din spate, dar faţa mea nu poate s’o vază nimeni.»


text:
Şi a grăit Domnul către Moise: «Ciopleşte-ţi două table de piatră asemeni celor dintâi şi eu voi scrie pe aceste tabie cuvintele care erau pe cele dintâi, pe care tu le-ai sfărâmat.


text:
Şi fii gata mâine dimineaţă, ca să te urci în faptul zilei pe muntele Sinai şi să te înfăţişezi înaintea mea, acolo pe vârful muntelui.


text:
Însă nimeni să nu se urce împreună cu tine, ba chiar nimeni să nu se ivească în tot cuprinsul muntelui; şi nici turmă, nici cireadă să nu pască în preajma acestui munte!»


text:
Şi Moise a cioplit două table de piatră, la fel cu cele dintâi şi s’a sculat dis-de-dimineaţă şi s’a suit pe muntele Sinai, după porunca Domnului, şi a luat în mâna sa cele două table de piatră.


text:
Şi Domnul a trecut pe dinaintea lui şi a strigat: «Domnul! Domnul este Dumnezeul îndurător şi milostiv, zăbavnic la mânie şi bogat în bunătate şi credincioşie,


text:
El păstrează mila lui la mii de neamuri; iartă greşala, păcatul şi nelegiuirea, dar nu cruţă pe nimeni, ci pedepseşte fărădelegea părinţilor în fii şi în nepoţi, până la al treilea şi al patrulea neam!»


text:
Apoi a grăit: «Dacă am aflat har în ochii tăi, o, Doamne, binevoiască Domnul meu să vină în mijlocul nostru, căci suntem un popor tare la cerbice; ci tu ne iartă fărădelegile noastre şi păcatele noastre şi ne fă pe noi moştenirea ta!»


text:
Atunci Domnul a zis: «Iată, voi face cu tine legământ. De faţă cu tot poporul tău, voi săvârşi minuni care nu s’au mai săvârşit în tot pământul şi la nici un alt neam, ca tot norodul, în mijlocul căruia eşti tu, să vază lucrările Domnului, căci înfricoşat este ceea ce eu voi săvârşi cu tine!


text:
Păzeşte ceea ce ţi-am poruncit astăzi; iată eu voi alunga de dinaintea ta pe Amoriţi şi pe Canaaniţi, şi pe Hetiţi, şi pe Pereziţi, şi pe Heviţi şi pe Iebusiţi.


text:
Fereşte-te ca nu cumva să faci legământ cu locuitorii ţării aceleia în care tu vei intra, ca să nu fie o cursă în mijlocul vostru,


text:
Că tu nu trebue să te închini la alt Dumnezeu, fiindcă Domnul care se cheamă «Râvnitorul» într’adevăr este Dumnezeu râvnitor.


text:
Nu cumva să faci vre-un legământ cu locuitorii acelei ţări, fiindcă ei, desfrânând după dumnezeii lor şi jertfind dumnezeilor lor, te vor chema şi pe tine să mănânci din jertfele lor.


text:
Iar dacă ai lua din fetele lor femei pentru fiii tăi, fetele lor, desfrânând după dumnezeii lor, ar aduce şi pe fiii tăi ca să desfrâneze şi ei după aceiaşi dumnezei.


text:
Să ţii sărbătoarea azimelor; şapte zile să mănânci azime, aşa precum ţi-am poruncit, la vremea rânduită în luna Abib, fiindcă în luna Abib ai ieşit din Egipt.


text:
Orice întâi născut, de parte bărbătească, este al meu; şi tot aşa cel dintâi născut de parte bărbătească din turmele şi cirezile tale, fie bou, fie oaie.


text:
Iar întâiul născut al asinului să-l răscumperi cu un miel, iar dacă nu-l vei răscumpăra, să-i frângi gâtul. Pe orice întâi născut dintre fiii tăi, trebue să-l răscumperi şi nimeni să nu se înfăţişeze înaintea mea cu mâna goală.


text:
Şase zile lucrează, iar în ziua a şaptea odihneşte-te; chiar în vremea aratului şi a seceratului să te odihneşti.


text:
Să ţii de asemenea şi sărbătoarea săptămânilor, sărbătoarea pârgăi, la secerişul grâului, şi sărbătoarea culesului, la sfârşitul anului.


text:
De trei ori pe an să se înfăţişeze, înaintea Domnului Dumnezeului lui Israil, toţi cei de parte bărbătească din norodul tău,


text:
Căci eu voi goni neamurile dinaintea feţei tale şi voi largi hotarele tale, şi nimeni nu va pofti ţara ta, când te vei sui ca să te înfăţişezi înaintea Domnului Dumnezeului tau, la cele trei răstimpuri de peste an.


text:
Să nu aduci sângele jertfei mele cu pâine dospită şi să nu fie păstrată de seara până dimineaţa jertfa sărbătorii Paştelui.


text:
Fruntea pârgăi din ţarina ta să o aduci în casa Domnului Dumnezeului tău. Să nu fierbi iedul în laptele mamei sale.»


text:
Apoi Domnul a vorbit iarăşi lui Moise: «Scrie cuvintele acestea, căci pe temeiul acestor cuvinte am încheiat eu legământ cu tine şi cu Israil!»


text:
Şi Moise a rămas acolo cu Domnul patruzeci de zile şi patruzeci de nopţi; şi pâine n’a mâncat şi apă n’a băut. Şi a scris pe table de piatră cuvintele legământului: cele zece porunci.


text:
Iar când Moise s’a pogorît din muntele Sinai şi cele două table ale legii erau în mâna lui, pogorîndu-se din munte Moise, el nu ştia că obrazul lui străluceşte, fiindcă vorbise Dumnezeu cu el.


text:
Deci văzându-l pe Moise Aaron şi toţi fiii lui Israil, iată ca obrazul lui strălucea. Atunci ei s’au temut să se apropie de el.


text:
Dar Moise i-a chemat şi atunci Aaron şi toţi fruntaşii obştiei s’au întors la el şi Moise a început să vorbească cu ei.


text:
Şi s’au apropiat toţi fiii lui Israil şi Moise le-a poruncit tot ceea ce îi orânduise Domnul, în muntele Sinai.


text:
Şi ori de câte ori Moise intra înaintea Domnului ca să vorbească cu el, lepăda zăbranicul până când ieşea din faţa Domnului, şi după ce ieşea, împărtăşea fiilor lui Israil ceea ce i se poruncise.


text:
Şi fiii lui Israil vedeau că obrazul lui Moise străluceşte. Iar el îşi punea vălul la loc pe obraz, până când venea vremea să intre iar, să vorbească cu Domnul.


text:
După acestea Moise a strâns toată obştia fiilor lui Israil şi le-a zis: «Iată ceea ce a poruncit Dumnezeu să faceţi:


text:
Şase zile să lucraţi, iar ziua a şaptea să o sfinţiţi, că este Sâmbăta, zi de odihnă întru cinstea Domnului. Oricine va lucra ceva în ea, să fie dat morţii.


text:
Iarăşi a grăit Moise către toată obştia fiilor lui Israil şi a spus: «Iată ceea ce a poruncit Domnul şi ce a zis.


text:
Aduceţi din averile voastre prinos Domnului, fiecare cât îl va lăsa inima să aducă prinos Domnului, fie aur, fie argint, fie aramă,


text:
Şi untdelemn pentru candelabru şi mirezme pentru mir şi pentru pregătit tămâia cea bine mirositoare,


text:
Adică locaşul sfânt, cortul lui şi acoperământul lui, verigile lui şi scândurile lui, pârghiile, stâlpii şi tălpile lui;


text:
Şi jertfelnicul tămâierii şi pârghiile lui şi untdelemnul ungerii şi tămâia bine mirositoare şi perdeaua de la intrare pentru uşa locaşului.


text:
Apoi jertfelnicul arderilor de tot şi gratia de aramă care-l înconjoară, şi pârghiile lui şi toate uneltele lui, baia de spălat şi temelia ei;


text:
Odăjdiile scumpe, pentru slujba din locaşul sfânt, şi veşmintele sfinte pentru Aaron, arhiereul, şi veşmintele fiilor săi, pentru slujba preoţească!»


text:
Şi a venit fiecare pe care-l îndemna inima şi fiecare pe care-l îmbia cugetul, aducând daruri Domnului, pentru clădirea cortului descoperirii şi pentru orânduirea tuturor slujbelor lui ca şi pentru facerea sfintelor veşminte.


text:
Şi au venit bărbaţi ca şi femei, toţi pe care îi lăsa inima, şi aduceau agrafe cercei, inele, sălbi şi tot felul de lucruri de aur; fiecare care voia să afierosească un dar de aur Domnului, îl aducea.


text:
Şi toţi la care se găsea porfiră violetă, stacojie şi vişinie, ori vison, ori păr de capră, ori piei de berbec vopsite roşu, ori piei de viţel de mare, le aduceau.


text:
Toţi cei ce voiau să aducă în dar argint sau aramă, aduceau darul lor Domnului; şi toţi la care se afla lemn de salcâm pentru făcut vre-unul din lucrurile de trebuinţă, îl aduceau.


text:
Şi toate femeile meştere torceau cu mâinile lor şi aduceau ceea ce ţesuseră: porfiră violetă, stacojie şi vişinie şi trâmbe de vison.


text:
Astfel toţi bărbaţii şi femeile din fiii lui Israil, pe care i-a îndemnat inima să dea câte ceva pentru săvârşirea celor ce Domnul poruncise să se facă prin mâna lui Moise, au adus daruri de bună voie Domnului.


text:
Pe urmă, Moise a grăit către fiii lui Israil: «Vedeţi, Domnul a chemat anume pe Beţaleel, fiul lui Uri, fiul lui Hur din seminţia lui Iuda,


text:
Şi l-a umplut pe el cu Duhul lui Dumnezeu, dându-i înţelepciune şi isteţime şi ştiinţă, pentru tot felul de lucrări,


text:
Şi să şlefuiască pietrele scumpe pentru încrustat; ca să sape în lemn şi să înfiripeze tot felul de lucruri iscusit lucrate.


text:
Şi a mai pus în inima lui şi darul de a învăţa pe alţii, atât lui cât şi lui Oholiab, fiul lui Ahisamac din seminţia lui Dan.


text:
Umplutu-i-a pe ei cu măiastră iscusinţă ca să săvârşească toate lucrările, ale şlefuitorului, ale ţesătorului în gherghef, ale izvoditorului de alesături pe porfiră violetă, stacojie şi vişinie şi pe vison, ca şi ale ţesătorului de rând, ca unii ce sunt meşteri să săvârşească orice fel de lucru şi să întruchipeze iscusite zămisliri.


text:
Deci Beţaleel şi Oholiab şi toţi cei pricepuţi, cărora Domnul le-a dat înţelepciune şi îndemânare ca să ştie să facă toate lucrările de trebuinţă pentru sfântul locaş, să săvârşească toate, aşa cum a poruncit Domnul!»


text:
Deci Moise a chemat pe Beţaleel şi pe Oholiab şi pe toţi bărbaţii iscusiţi, în a căror inimă Dumnezeu pusese deşteptăciune şi pe toţi aceia pe care îi îmbia cugetul să păşească la lucru şi să-l împlinească,


text:
Şi au luat de la Moise toate acele prinoase pe care le aduseseră fiii lui Israil pentru lucrul sfântului locaş. Şi poporul le aducea mereu daruri de bună voie, în fiecare dimineaţă.


text:
Atunci toţi iscusiţii meşteri, care se îndeletniceau cu felurite lucrări la locaşul sfânt, lăsară fiecare îndeletnicirea cu care se nevoia,


text:
Şi grăiră către Moise, spunându-i: «Poporul aduce mai mult decât trebue pentru săvârşirea lucrului pe care a poruncit Domnul să-l facem!»


text:
Deci Moise a poruncit şi ei au purtat porunca în tabără zicând: «Nimeni, bărbat ori femeie, să nu mai lucreze nici un lucru de dăruială pentru sfântul locaş!» Astfel poporul a contenit cu adusul prinoaselor,


text:
Fiindcă ceea ce se strânsese era destul pentru toate lucrurile ce trebuiau făcute, ba încă şi prisosea.


text:
Atunci toţi acei meşteri iscusiţi, printre cei ce săvârşiseră lucrarea, au alcătuit sfântul locaş din zece covoare de vison şi de porfiră violetă, stacojie şi vişinie, ţesând în ele heruvimi, cu meşteşug de ţesător.


text:
Lungimea unui covor era de douăzeci şi opt de coţi, iar lărgimea lui era de patru coţi; toate covoarele erau de aceeaşi măsură.


text:
Şi cinci covoare le-au încheiat într’o făşie mare şi cinci covoare le-au încheiat iarăşi într’o făşie.


text:
Apoi au făcut cheotori de porfiră violetă, pe marginea celui din urmă covor din întâia făşie şi tot aşa au făcut, pe marginea celui din urmă covor din a doua făşie.


text:
Cincizeci de cheotori au făcut pe marginea întâiului covor şi cincizeci de cheotori pe marginea celui din urmă covor, din a doua făşie, aşa încât cheotorile răspundeau una cu alta.


text:
Au făcut apoi cincizeci de copci de aur, şi cu copcile au încheiat fâşiile de covoare una cu alta, astfel că tot acoperişul s’a făcut o bucată.


text:
Au mai făcut apoi cortului covoare de păr de capră, de pus deasupra sfântului locaş, anume au făcut unsprezece covoare.


text:
Lungimea unui covor era de treizeci de coţi, iar lărgimea unui covor de patru coţi, cele unsprezece covoare aveau aceeaşi măsură.


text:
Şi au făcut cincizeci de cheotori pe marginea celui din urmă covor din întâia făşie şi cincizeci de cheotori pe marginea celui din urmă covor din a doua făşie.


text:
Au mai făcut apoi şi cincizeci de copci de aramă cu care să se încheie acoperişul cortului ca să fie unul singur.


text:
Pe urmă. au făcut cortului un acoperiş de piei de berbec vopsite roşu şi alt acoperiş din piei de viţel de mare, ca să-l pună pe deasupra.


text:
Şi fiecare scândură avea jos doi cepi, aşezaţi unul în dreptul celuilalt. Aşa au făcut la toate scândurile locaşului sfânt.


text:
Şi au făcut patruzeci de tălpi de argint ca să le pună sub cele douăzeci de scânduri, câte două tălpi sub o scândură, pentru cei doi cepi ai ei şi iarăşi două tălpi sub scândura următoare, pentru cei doi cepi ai ei.


text:
Tot aşa, pentru cealaltă lăture a locaşului, cea dinspre miază-noapte, au făcut douăzeci de scânduri,


text:
Precum şi patruzeci de tălpi de argint ale lor, câte două tălpi sub o scândură şi două tălpi sub scândura următoare.


text:
Şi ele erau, atât jos cât şi sus, deopotrivă întregi până la prima scoabă; astfel au făcut cu amândouă, la cele două unghiuri.


text:
Erau deci opt scânduri cu cele şaisprezece tălpi de argint ale lor, câte două tălpi sub fiecare scândură.


text:
Şi cinci manele pentru scândurile celei de a doua laturi a locaşului şi cinci manele pentru scândurile laturii dinspre apus a locaşului.


text:
Iar manela de la mijloc au făcut-o aşa ca să treacă pe la mijlocul scândurilor peretului de la un capăt la celălalt.


text:
Şi scândurile le-au îmbrăcat cu aur şi scoabele lor le-au făcut tot din aur, ca să se petreacă manelele prin ele, şi manelele le-au îmbrăcat de asemenea cu aur.


text:
Apoi au făcut perdeaua: de porfiră violetă, stacojie şi vişinie şi de vison, izvodind pe ea alesătură de heruvimi.


text:
Iar pentru agăţat perdeaua, au făcut patru stâlpi din lemn de salcâm şi i-au îmbrăcat cu aur şi cârligele lor erau de aur şi au turnat pentru ei patru tălpi de argint.


text:
Apoi, la uşa cortului, au făcut o perdea de porfiră violetă, stacojie şi vişinie şi de vison, lucrată cu alesături.


text:
Iar pentru agăţatul perdelei au făcut cinci stâlpi cu cârligele lor şi au îmbrăcat capetele lor şi vergelele lor cu aur; iar tălpile lor, cele cinci, le-au făcut de aramă.


text:
După aceea, Beţaleel a făcut chivotul din lemn de salcâm; lungimea lui era de doi coţi şi jumătate, lăţimea lui de un cot şi jumătate şi înălţimea lui iarăşi de un cot şi jumătate.


text:
Şi l-a îmbrăcat cu aur curat pe dinăuntru şi pe dinafară şi l-a încins cu o cunună de aur de jur-împrejur.


text:
Şi i-a turnat patru verigi de aur şi i le-a pus la cele patru picioruşe: două verigi pe o parte şi două verigi pe cealaltă parte.


text:
A făcut apoi capacul chivotului, din aur curat, cu o lungime de doi coţi şi jumătate şi cu o lăţime de un cot şi jumătate.


text:
A făcut apoi doi heruvimi de aur, lucraţi din ciocan şi răsărind din cele două capete ale capacului,


text:
Un heruvim la un capăt şi un heruvim la celălalt capăt, aşa încât, la cele două capete, heruvimii să facă una cu capacul.


text:
Iar heruvimii aveau aripile ridicate în sus, acoperind cu aripile capacul chivotului şi stând unul în faţa celuilalt, dar cu feţele înspre capac.


text:
A făcut, pe urmă, masa din lemn de salcâm; lungimea ei era de doi coţi şi lăţimea ei de un cot şi înălţimea de un cot şi jumătate,


text:
A turnat, pentru masă, patru verigi de aur şi a prins verigile la cele patru colţuri, deasupra celor patru picioare ale mesei.


text:
A făcut apoi şi lucrurile trebuincioase mesei: talgerele, cupele si năstrapele şi ibricele pentru turnat, toate din aur curat.


text:
După aceea, a făcut candelabrul din aur curat; din aur cecănit, cu piciorul lui şi cu fusul lui, iar cupele lui, cu caliciurile şi cu florile lui, făceau trup cu el.


text:
Şi din laturile lui ieşeau şase braţe: trei braţe ale candelabrului dintr’o lăture a lui şi trei braţe ale candelabrului din cealaltă lăture a lui.


text:
La un braţ erau trei cupe în chip de floare de migdal, cu caliciurile şi cu florile lor, şi la alt braţ iar trei cupe în chip de floare de migdal, cu caliciurile şi cu florile lor; aşa era la câte şase braţele care ieşeau din candelabru.


text:
Pe fusul candelabrului erau patru cupe în chip de floare de migdal, cu caliciurile şi cu florile lor.


text:
Venea un caliciu sub întâile două braţe ale lui, alt caliciu sub celelalte două braţe ale lui şi alt caliciu sub cele din urmă două braţe ale lui; aşa era la câte şase braţele care ieşeau din el.


text:
Caliciurile lui şi braţele lui creşteau din el şi el întreg era dintr’o bucată lucrat din aur curat şi cecănit.


text:
Şi i-a făcut şi candelele, şapte la număr, cu mucările lor şi cu tăviţele lor pentru scrum, din aur curat.


text:
A făcut, după acestea, jertfelnicul tămâierii, din lemn de salcâm; lungimea lui era de un cot şi lăţimea lui de un cot, adică era pătrat, iar înălţimea lui era de doi coţi şi coarnele lui erau una cu el.


text:
Şi le-a îmbrăcat cu aur curat, partea de deasupra şi pereţii lui de jur-împrejur, cum şi coarnele lui, şi l-a încins cu o ghirlandă de aur;


text:
I-a mai făcut şi două verigi de aur, dedesubtul ghirlandei, la cei doi pereţi, de cele două părţi ale lui, verigi de petrecut pârghiile, ca să-l poată duce.


text:
A făcut mirul ungerii sfinte şi tămâia curată cea cu bun miros, după meşteşugul spiţerului de mirodenii.


text:
După aceea, a făcut jertfelnicul arderilor de tot din lemn de salcâm; lungimea lui era de cinci coţi, şi lăţimea lui de cinci coţi, era în patru colţuri şi înălţimea lui era de trei coţi.


text:
Şi i-a făcut coarne la cele patru colţuri ale lui şi aceste coarne erau din el; apoi l-a îmbrăcat cu aramă.


text:
Şi a făcut şi toată văsăria jertfelnicului, oalele, lopăţelele, lighenele, furculiţele şi tigăile pentru cărbuni, toate uneltele lui le-a făcut de aramă.


text:
A mai făcut pentru jertfelnic o gratie, ca o reţea de aramă, care îmbrăca partea lui de jos până la mijloc.


text:
A turnat apoi patru verigi de aramă pentru cele patru colţuri ale gratiei de aramă ca să petreacă pârghiile prin ele,


text:
Şi petrecea pârghiile prin verigile de pe laturile jertfelnicului şi-l ducea aşa cu ele. Jertfelnicul l-a făcut de scânduri, iar pe dinăuntru era gol.


text:
După aceea a făcut spălătorul de aramă şi temelia lui tot din aramă şi anume din oglinzile femeilor slujitoare, care făceau slujbă la uşa cortului descoperirii.


text:
Apoi a făcut curtea; în partea dinspre miază-zi, curtea avea perdele de vison în lungime de o sută de coţi.


text:
Perdelele se agăţau de douăzeci de stâlpi cu douăzeci de tălpi de aramă ale lor; iar cârligele lor şi vergelele lor erau de argint.


text:
La fel, în partea de miază-noapte, a făcut perdele lungi de o sută de coţi agăţate pe douăzeci de stâlpi cu douăzeci de tălpi de aramă, având cârligele şi vergelele lor de argint.


text:
În partea dinspre asfinţit, a făcut perdele lungi de cincizeci de coţi, agăţate pe zece stâlpi cu zece tălpi de aramă, având cârligele şi vergelele lor de argint.


text:
Tot aşa de cealaltă lăture; aşa dar de amândouă laturile, erau agăţate perdele lungi de cincisprezece coţi, pe trei stâlpi şi cu tălpile lor.


text:
Tălpile stâlpilor erau de aramă şi cârligele şi vergelele lor erau de argint şi capetele lor erau îmbrăcate cu argint şi toţi stâlpii curţii de argint.


text:
Iar perdeaua de la poarta curţii era ţesută cu alesături din porfiră violetă, stacojie şi vişinie şi din vison, lungimea ei era de douăzeci de coţi şi înălţimea ei, adică lăţimea ei era de cinci coţi, după măsura perdelelor curţii.


text:
Şi stâlpii lor cei patru şi cu cele patru tălpi ale lor erau de aramă, iar cârligele lor erau de argint şi tot de argint era îmbrăcătura capetelor şi vergelele stâlpilor.


text:
Acesta este izvodul lucrurilor sfântului locaş, locaşul descoperirii înjghebat după porunca lui Moise, prin osârdia leviţilor şi cu îndrumarea lui Itamar, fiul lui Aaron, arhiereul.


text:
Iar Beţaleel, fiul lui Uri, fiul lui Hur, din seminţia lui Iuda, a săvârşit toate câte poruncise lui Moise Domnul.


text:
Cu ajutorul lui Oholiab, fiul lui Ahisamac, din seminţia lui Dan, ca săpător în pietre scumpe, meşter în gherghef şi ţesător de flori în porfiră violetă, stacojie şi vişinie şi în vison.


text:
Tot aurul întrebuinţat pentru lucrări, pentru toate cele făcute sfântului locaş, a fost aur dăruit şi anume douăzeci şi nouă de talanţi şi şapte sute treizeci de sicli, după siclul sfânt.


text:
Iar argintul dăruit de cei număraţi ai obştiei a fost o sută de talanţi şi o mie şapte sute şaptezeci şi cinci de sicli, după siclul sfânt.


text:
Câte o beca de cap de om, adică o jumătate de siclu, după siclul sfânt, a fost birnic fiecare cap care a trecut prin numărătoare, de la douăzeci de ani în sus, şi ei au fost şase sute trei mii şi cinci sute cincizeci de oameni.


text:
Şi acei o sută de talanţi de argint s’au întrebuinţat la turnarea tălpilor cortului şi a tălpilor perdelei, o sută de tălpi dintr’o sută de talanţi, câte un talant de talpă.


text:
Iar din cei o mie şapte sute şaptezeci şi cinci de sicli au făcut cârligele stâlpilor, au îmbrăcat capitelurile lor şi au făcut vergelele stâlpilor.


text:
Şi din ea au făcut tălpile stâlpilor de la poarta cortului descoperirii şi jertfelnicul de aramă cu gratia lui de aramă şi toate uneltele jertfelnicului.


text:
Asemenea şi tălpile stâlpilor din jurul curţii şi tălpile stâlpilor de la intrarea curţii şi toţi ţăruşii sfântului locaş şi toţi ţăruşii curţii, de jur-împrejur.


text:
Iar din porfiră violetă stacojie şi vişinie, au făcut odăjdii ţesute măiastru, pentru slujit în sfântul locaş, şi odăjdii sfinte pentru Aaron, aşa precum poruncise lui Moise Domnul.


text:
Au bătut aurul în foi subţiri şi le-au tăiat în fire, ca să le ţeasă printre firele de porfiră violetă, stacojie şi vişinie şi printre firele de vison, într’o iscusită ţesătură.


text:
Iar brâul efodului care vine deasupra lui ieşea din el şi era lucrat la fel, din fire de aur, din porfiră violetă, stacojie şi vişinie şi din vison, aşa cum poruncise Domnul lui Moise.


text:
Au pregătit apoi cele două pietre de onix, prinse în ferecături de aur şi săpate, cu săpătură ca de pecetie, după numele fiilor lui Israil.


text:
Şi au înscăunat aceste pietre pe umerarele efodului, întru pomenirea fiilor lui Israil, aşa precum poruncise lui Moise Domnul.


text:
Au făcut apoi hoşenul, din ţesătură cu alesături, lucrat ca şi efodul, adică din fire de aur şi din porfiră violetă, stacojie şi vişinie şi din vison.


text:
Hoşenul era pătrat şi l-au îndoit în două şi, aşa îndoit cum era, lungimea lui era de o palmă şi lăţimea lui tot de o palmă.


text:
Şi l-au înstelat cu patru rânduri de pietre scumpe, un rând: un rubin, un topaz şi un smaragd; acesta era primul rând.


text:
Şi al patrulea rând: un beril, un onix şi un jaspis. Aceste pietre erau ferecate în ferecături de aur, puse în rosturile lor.


text:
Şi aceste pietre, cu numele fiilor lui Israil, erau douăsprezece după numele lor şi săpate ca o scriptură de pecetie, fiecare cu numele ei, după cele douăsprezece seminţii.


text:
Au mai făcut două sponci şi două verigi de aur şi au cusut cele două verigi la cele două colţuri ale hoşenului.


text:
După aceea au prins cele două lănţujele împletite de aur de cele două verigi din colţurile de sus ale hoşenului,


text:
Iar celelalte două capete ale lănţujelelor împletite le-au agăţat de cele două sponci, legându-le astfel de partea dinainte a umerarelor efodului.


text:
Au făcut apoi încă două verigi de aur, pe care le-au prins la cele două colţuri de jos ale hoşenului, pe marginea de dinlăuntru întoarsă spre efod,


text:
Apoi iarăşi două verigi de aur pe care le-au prins de cele două umerare ale efodului, dedesubt şi în partea dinainte, chiar la locul lor de legătură, deasupra brâului efodului.


text:
Iar hoşenul cu verigile lui l-au legat cu un şnur de porfiră violetă de verigile efodului, ca să stea ţapăn pe brâul efodului şi ca hoşenul să nu se mişte de pe efod, aşa cum poruncise lui Moise Domnul.


text:
Mantia avea la mijloc o gură asemenea cu gura unei platoşe şi de jur-împrejurul gurii o tivitură tare, ca mantia să nu se sfâşie.


text:
Au mai făcut şi clopoţei de aur curat şi au pus clopoţeii printre canafi, pe poalele mantiei de jur-împrejur:


text:
Un clopoţel şi un canaf, un clopoţel şi un canaf, pe poalele mantiei de jur-împrejur, pentru slujba preoţească, aşa precum îi poruncise lui Moise Domnul.


text:
Apoi brâu de vison şi de porfiră violetă, stacojie şi vişinie, ţesut cu alesături, precum poruncise lui Moise Domnul.


text:
După aceea au făcut o tăbliţă, ca diademă sfântă, de aur curat şi au scris pe ea, ca o scriptură pe pecetie: «Sfinţit Domnului».


text:
Şi au prins de tăbliţă un şnur de porfiră violetă, ca s’o lege peste mitră, aşa precum poruncise lui Moise Domnul.


text:
Aşa s’a sfârşit toată lucrarea la sfântul locaş al cortului descoperirii, iar fiii lui Israil făcură toate întocmai cum poruncise lui Moise Domnul.


text:
După acestea, au adus la Moise sfântul locaş: cortul şi toate uneltele lui, cârligele lui şi scândurile lui, pârghiile lui, stâlpii lui şi tălpile lui;


text:
Acoperământul de piei de berbec vopsite roşu, acoperământul de piei de viţel de mare şi perdeaua din mijloc;


text:
Candelabrul cel de aur curat, cu candelele lui, candelele puse la rând şi toate cele ce mai erau de trebuinţă, precum şi untdelemnul cel de ars;


text:
Jertfelnicul cel de aur, mirul pentru ungere, mirezmele pentru tămâiere şi perdeaua de la uşa cortului;


text:
Jertfelnicul de aramă cu gratia lui de aramă, pârghiile lui şi toate cele trebuitoare pentru el, baia şi temelia ei;


text:
Perdelele curţii, stâlpii ei şi tălpile lor, perdeaua de la poarta curţii, frânghiile, ţăruşii şi toate sculele trebuitoare pentru slujba din locaşul cortului descoperirii.


text:
Veşmintele scumpe pentru slujba preoţească în sfântul locaş, odăjdiile lui Aaron arhiereul şi veşmintele fiilor lui, pentru slujba preoţească.


text:
După acestea, a privit Moise toate cele lucrate şi iată ei le făcuseră aşa cum poruncise Domnul, întocmai aşa le făcuseră. Atunci Moise i-a binecuvântat pe ei.


text:
Apoi să aduci masa şi să orândueşti pe ea lucrurile care stau pe ea; după aceea să aduci candelabrul şi să pui candelele într’însul.


text:
Şi jertfelnicul de aur pentru tămâiere să-l aşezi înaintea chivotului legii şi să atârni perdeaua la uşa locaşului,


text:
Apoi să iei mirul ungerii şi să mirueşti locaşul şi toate câte sunt în el şi astfel să-l sfinţeşti pe el şi toate lucrurile lui, ca sfânt să fie.


text:
Să mirueşti apoi jertfelnicul arderilor de tot şi toate sculele lui şi astfel să sfinţeşti jertfelnicul, ca jertfelnicul prea sfânt să fie.


text:
Pe urmă să-l aduci aproape pe Aaron şi pe fiii lui la intrarea cortului descoperirii şi să-i îmbăiezi,


text:
Şi să-l îmbraci pe Aaron cu sfintele odăjdii şi să-l mirueşti şi să-l sfinţeşti, ca să-mi fie mie preot.


text:
Şi să-i mirueşti precum ai miruit pe tatăl lor, ca să fie preoţi ai mei, şi această miruire a lor să le dea vrednicia preoţească în vecii vecilor şi în neam de neam!»


text:
Moise a aşezat sfântul locaş şi i-a pus tălpile, i-a aşezat scândurile, i-a petrecut manelele şi i-a înfipt stâlpii.


text:
A întins apoi cortul deasupra locaşului, punând acoperămintele cortului, cum poruncise lui Moise Domnul.


text:
A luat şi a pus legea în chivot, a petrecut pârghiile prin verigile chivotului şi a pus capacul deasupra chivotului.


text:
A băgat chivotul în locaş şi a atârnat perdeaua care a acoperit chivotul legii, precum îi poruncise lui Moise Domnul.


text:
După aceea a pus masa în cortul descoperirii, în laturea dinspre miazănoapte a locaşului, dincoace de perdea;


text:
A mai pus în cortul descoperirii candelabrul şi anume în faţa mesei, în laturea locaşului cea dinspre miază-zi.


text:
Iar jertfelnicul arderilor de tot l-a aşezat la uşa locaşului cortului descoperirii şi a adus pe el arderi de tot şi prinoase, aşa precum poruncise lui Moise Domnul.


text:
A aşezat baia de spălat între cortul descoperirii şi jertfelnic şi a turnat în ea apă pentru spălat,


text:
Când intrau ei în cortul descoperirii şi când se apropiau de jertfelnic; se spălau aşa precum poruncise lui Moise Domnul.


text:
La urmă, el a ridicat împrejurul locaşului şi împrejurul jertfelnicului împrejmuirea curţii şi a atârnat perdeaua la poarta ei. Astfel a sfârşit Moise toată lucrarea.


text:
Aşa încât Moise nu putea să intre în cortul descoperirii, căci norul odihnea peste el şi slava Domnului umplea sfântul locaş.


text:
Iar când norul se ridica deasupra locaşului, fiii lui Israil porneau din loc şi aşa au făcut în toată călătoria lor.


text:
Căci norul Domnului stătea ziua deasupra sfântului locaş, iar noaptea lumina în el foc, înaintea ochilor întregii case a lui Israil, în tot timpul cât a călătorit.


text:
«Vorbeşte fiilor lui Israil şi le spune: «Dacă cineva dintre voi vrea să aducă Domnului jertfă din dobitoace, să aducă jertfa din cireada sau din turma voastră.


text:
Dacă darul lui va fi ardere de tot, din cireada, să-l aducă la uşa cortului descoperirii; să fie parte bărbătească şi fără cusur, să-l aducă la uşa cortului descoperirii ca să fie bine primit înaintea Domnului.


text:
Şi să-şi pună mâna pe capul jertfei pentru ardere de tot, ca să-i fie bine primită şi să i se ierte păcatele.


text:
Apoi să junghie juncul înaintea Domnului, iar preoţii, fii lui Aaron, să aducă sângele lui şi să stropească cu el de jur-împrejur jertfelnicul cel de la uşa cortului descoperirii,


text:
Pe urmă preoţii, fiii lui Aaron, să aşeze bucăţile, capul şi grăsimea, pe lemnele aprinse care ard pe jertfelnic,


text:
Iar măruntaiele şi picioarele jertfei să le spele cu apă şi preotul să ardă totul pe jertfelnic, ca ardere de tot, jertfă cu miros de bună mireazmă, adusă Domnului.


text:
Iar dacă darul pentru arderea de tot va fi din turmă, din oi sau din capre, atunci să aducă parte bărbătească, fără meteahnă,


text:
Şi să junghie jertfa înaintea Domnului, în partea dinspre miază-noapte a jertfelnicului şi fiii lui Aaron, preoţii, să stropească jertfelnicul cu sângele ei de jur-împrejur.


text:
Apoi s’o taie în bucăţi şi preotul să le aşeze împreună cu capul şi cu grăsimea pe lemnele aprinse de pe jertfelnic,


text:
Iar măruntaiele şi picioarele să le spele cu apă şi preotul să aducă toate acestea şi să le ardă pe jertfelnic, ca ardere de tot, jertfă cu miros de bună mireazmă, adusă Domnului.


text:
Dacă însă darul ce aduce Domnului ca ardere de tot este din păsări, atunci să aducă darul lui din turturele sau din pui de porumbel,


text:
Şi preotul să aducă jertfa la jertfelnic, să-i frângă gâtul şi s’o ardă pe jertfelnic, iar sângele să-l stoarcă pe peretele jertfelnicului.


text:
Şi guşa şi penele să le scoată şi să le arunce lângă jertfelnic, în partea dinspre răsărit, unde e mormanul de cenuşă.


text:
După aceea să-i dezbârneze aripile, dar fără să i le desprindă cu totul, şi preotul s’o ardă pe jertfelnic, pe lemnele ce sunt pe foc, ca ardere de tot, jertfă cu miros de bună mireazmă, adusă Domnului.


text:
Şi dacă cineva va aduce Domnului în dar prinos de pâine, să fie darul lui din frunte de făină şi să toarne peste ea untdelemn şi să adaoge tămâie.


text:
Şi s’o aducă la fiii lui Aaron, la preoţi, şi preotul să ia un pumn de făină amestecată cu untdelemn şi toată tămâia s’o ardă pe jertfelnic, spre pomenire ca jertfă cu miros de bună mireazmă, adusă Domnului,


text:
Iar ceea ce rămâne din prinos să fie partea lui Aaron şi a fiilor săi, ca lucru prea sfânt între jertfele arse aduse Domnului.


text:
Iar dacă vei aduce Domnului prinos de pâine care a fost coaptă în cuptor, să fie turte nedospite din frunte de făină, frământate cu untdelemn sau turte azime unse cu untdelemn.


text:
Şi dacă prinosul tău va fi prinos de pâine copt în tavă, să fie din frunte de făină, nedospit, frământat cu untdelemn.


text:
Iar dacă prinosul tău va fi prinos de pâine prăjit în tigaie, să fie din frunte de făină, pregătit cu untdelemn.


text:
Deci darul pregătit din acestea să-l aduci Domnului şi să-l dai în mâna preotului ca să-l aducă pe jertfelnic;


text:
Şi preotul să ia din prinosul de pâine, partea spre pomenire şi s’o ardă pe jertfelnic: prinos ars în foc întru miros de bună mireazmă, Domnului.


text:
Iar ce a rămas din prinosul de pâine, să fie partea lui Aaron şi a fiilor săi, ca lucru prea sfânt între jertfele arse aduse Domnului.


text:
Nici un prinos de pâine pe care-l veţi aduce Domnului, să nu-l faceţi din pâine dospită, căci nimic dospit şi nimic cu miere să nu ardeţi ca jertfă înaintea Domnului.


text:
Ca prinos de pârgă puteţi să aduceţi şi de acestea Domnului, dar să nu le înălţaţi pe jertfelnic, ca jertfă cu miros de bună mireazmă.


text:
Toate prinoasele tale de pâine sară-le cu sare, să nu laşi să lipsească sarea legământului tău cu Dumnezeu de pe prinoasele tale; la toate prinoasele tale să aduci şi sare.


text:
Iar dacă vei aduce Domnului prinos din cele dintâi roade ale tale, atunci să aduci, din spicele coapte, boabe prăjite la foc şi sfărâmate, ca prinos din pârga ta,


text:
Şi preotul să ardă partea de pomenire din boabe şi din untdelemn şi toată tămâia, ca jertfă arsă Domnului.


text:
Iar dacă prinosul lui va fi jertfă de pace şi dacă o va aduce din cireada, fie parte bărbătească, fie parte femeiască, s’o aducă fără cusur, în faţa Domnului.


text:
Să-şi pună mâna sa pe capul jertfei şi s’o junghie la uşa cortului descoperirii, şi fiii lui Aaron, preoţii, să stropească jertfelnicul cu sângele ei de jur-împrejur.


text:
Şi din această jertfă de pace, jertfă arsă în foc Domnului, să aducă grăsimea care acoperă măruntaiele şi toată grăsimea dinlăuntru;


text:
Şi cei doi rărunchi cu grăsimea de pe ei, grăsimea de pe coapse, pătura de grăsime de pe mai, pe care să o desprindă o dată cu rărunchii.


text:
Iar fiii lui Aaron, preoţii, să le ardă pe jertfelnic, lângă arderea de tot, care este pusă pe lemnele aprinse, jertfă arsă întru miros de bună mireazmă adusă Domnului.


text:
Iar dacă darul pe care-l va aduce Domnului, ca jertfă de pace, este din turmă, fie parte bărbătească, fie parte femeiască, să-l aducă fiind fără nici o meteahnă.


text:
Şi să-şi pună mâna sa pe capul jertfei şi s’o junghie înaintea cortului descoperirii, iar fiii lui Aaron, preoţii, să stropească cu sângele ei jertfelnicul de jur-împrejur.


text:
Şi din această jertfă de pace să aducă ardere Domnului, grăsimea ei şi toată coada, retezând-o chiar din osul spinării, grăsimea de pe măruntaie şi toată grăsimea dinlăuntru,


text:
Apoi amândoi rărunchii, grăsimea de pe ei şi cea de pe coapse, pătura de grăsime de pe mai, pe care să o desprindă o dată cu rărunchii.


text:
Şi să pună mâna pe capul jertfei şi s’o junghie înaintea cortului descoperirii, iar fiii lui Aaron, preoţii, să stropească cu sângele ei jertfelnicul de jur-împrejur.


text:
Iar din ea să aducă prinos ars în foc Domnului grăsimea care acoperă măruntaiele precum şi toată grăsimea dinlăuntru.


text:
Şi cei doi rărunchi cu grăsimea lor şi grăsimea de pe coapse şi cea care acoperă maiul, pe care o va scoate o dată cu rărunchii.


text:
Şi preotul să le arză pe acestea pe jertfelnic, jertfă de bucate arse în foc cu miros de bună mireazmă. Toată grăsimea este a Domnului.


text:
Pravilă veşnică să vă fie aceasta în neam de neamul vostru, în toate aşezările voastre: să nu mâncaţi deloc nici grăsime, nici sânge.


text:
«Grăieşte către fiii lui Israil şi spune-le: «Dacă va păcătui cineva din neştiinţă, împotriva vre-uneia din poruncile Domnului şi va călca una din ele, iată pravila de urmat:


text:
Dacă însuşi arhiereul miruit a păcătuit şi a băgat pe popor în păcat, el, pentru păcatul ce l-a săvârşit, să aducă Domnului, ca jertfă pentru păcat, un viţel fără cusur.


text:
Şi să aducă viţelul la uşa cortului descoperirii, înaintea Domnului şi să pună mâna pe capul viţelului şi să junghie viţelul înaintea Domnului.


text:
Şi preotul să-şi moaie degetul în sânge şi să stropească cu sânge de şapte ori, înaintea Domnului, înaintea perdelei sfântului locaş.


text:
După aceea preotul să ungă cu sânge înaintea Domnului, coarnele jertfelnicului tămâierii bine mirositoare, care se află în cortul descoperirii, iar tot sângele care a mai rămas să-l toarne la temelia jertfelnicului arderilor de tot, aflător la uşa cortului descoperirii.


text:
Iar toată grăsimea viţelului adus ca jertfă pentru păcat să o scoată din el: grăsimea care acoperă măruntaiele şi toată grăsimea dinlăuntru.


text:
Aşijderea cei doi rărunchi, cu grăsimea de pe ei, grăsimea de pe coapse şi cea care atârnă pe mai, împreună cu rărunchii, să le scoată,


text:
La fel cum le-a scos din viţelul jertfei de pace, şi preotul să le ardă pe jertfelnicul arderilor de tot.


text:
Ci pielea viţelului şi toată carnea lui împreună cu capul şi cu picioarele, lui măruntaiele lui şi cu necurăţenia lui,


text:
Aşa dar tot viţelul rămas: să-l scoată afară din tabără, la un loc curat, acolo unde se aruncă cenuşa, şi să-l ardă pe foc de lemne. Să-l ardă acolo unde se aruncă cenuşa.


text:
Dacă însă toată obştia lui Israil va păcătui din neştiinţă şi fapta va rămânea tăinuită de ochii obştiei, şi va călca vre-una din poruncile Domnului, şi se va face vrednică de osândă,


text:
Când se va afla de păcatul săvârşit împotriva poruncii, atunci obştia să aducă un viţel ca jertfă pentru păcat, să-l aducă înaintea cortului descoperirii.


text:
Iar bătrânii obştiei să-şi pună mâinile pe capul viţelului, înaintea Domnului, şi să înjunghie viţelul, înaintea feţei Domnului.


text:
Şi preotul să-şi moaie degetul în sânge şi să stropească de şapte ori, înaintea Domnului, înaintea perdelei sfinte.


text:
Şi pe urmă să ungă cu sânge coarnele jertfelnicului, care este înaintea Domnului, în cortul descoperirii, iar tot sângele ce a mai rămas să-l toarne la temelia jertfelnicului arderilor de tot, de la uşa cortului descoperirii.


text:
Deci să facă cu viţelul întocmai cum a făcut cu viţelul adus jertfă pentru păcatul arhiereului, aşa să facă şi cu acesta; astfel preotul să facă ispăşire pentru obştie şi păcatul li se va ierta.


text:
După acestea, să care afară din tabără viţelul şi să-l ardă aşa precum a ars viţelul cel dintâi. Aceasta este jertfă pentru păcatul obştiei.


text:
Iar dacă vre-o căpetenie va păcătui şi va călca din neştiinţă vre-una din poruncile Domnului Dumnezeului său şi prin aceasta s’a făcut vrednic de osândă,


text:
Dacă păcatul pe care l-a săvârşit i se va da pe faţă, atunci să aducă drept jertfă a lui pentru păcat, un ţap fără nici o meteahnă.


text:
Şi să-şi pună mâna sa pe capul ţapului şi să-l junghie în locul unde se junghie arderile de tot înaintea Domnului. Aceasta este jertfă pentru păcat.


text:
Şi preotul să ia cu degetul din sângele jertfei pentru păcat şi să ungă coarnele jertfelnicului arderilor de tot, iar sângele care a rămas, să-l toarne la temelia jertfelnicului arderilor de tot.


text:
Şi toată grăsimea ţapului s’o ardă pe jertfelnic întocmai ca grăsimea jertfei de pace şi aşa preotul să facă ispăşire pentru păcatul lui, şi i se va ierta.


text:
Iar dacă cineva din poporul de rând va păcătui din neştiinţă şi va călca vre-una din poruncile Domnului şi se va face astfel vrednic de osândă,


text:
Dacă păcatul pe care l-a săvârşit i se va da pe faţă, atunci el să aducă o capră fără cusur, ca jertfă, pentru păcatul pe care l-a săvârşit,


text:
Şi să-şi pună mâna sa pe capul jertfei pentru păcat şi să înjunghie jertfa la locul arderilor de tot.


text:
Iar preotul să ia cu degetul din sângele jertfei şi să ungă coarnele jertfelnicului arderilor de tot, iar tot sângele care a mai rămas, să-l toarne la temelia jertfelnicului.


text:
Şi toată grăsimea jertfei s’o scoată precum s’a scos grăsimea de la jertfa de pace şi s’o ardă preotul pe jertfelnic ca miros de bună mireazmă Domnului. Astfel preotul să facă ispăşire şi păcatul i se va ierta.


text:
Iar dacă cineva vrea să aducă o oaie ca jertfă pentru păcat, atunci să aducă o mioară fără de cusur,


text:
Şi să-şi pună mâna sa pe capul jertfei pentru păcat şi să înjunghie jertfa la locul unde se înjunghie arderile de tot.


text:
Apoi preotul să ia cu degetul din sângele jertfei şi să ungă coarnele jertfelnicului arderilor de tot, iar tot sângele care a mai rămas, să-l toarne la temelia jertfelnicului.


text:
Şi toată grăsimea jertfei s’o dea la o parte, precum a scos grăsimea mielului pentru jertfa de pace şi preotul s’o ardă pe jertfelnic, alături de celelalte jertfe arse în cinstea Domnului. Astfel preotul să facă ispăşire pentru păcatul pe care l-a săvârşit şi i se va ierta lui.


text:
Când cineva, chemat fiind martor, a auzit cuvintele jurământului şi a căzut în păcat, fiindcă n’a mărturisit ce a văzut sau ce a ştiut, el îşi va purta vinovăţia sa.


text:
Sau dacă cineva se va atinge de vre-un lucru spurcat, fie stârvul unei fiare necurate, fie stârvul unui dobitoc necurat, fie stârvul unei târîtoare necurate, şi el nu şi-a dat seama, totuşi el va fi necurat şi vinovat.


text:
Sau dacă se va atinge cineva de spurcăciune omenească şi de orice fel de spurcăciune care spurcă şi el nu şi-a dat seama, dar pe urmă a prins de veste, el va fi vinovat;


text:
Sau dacă cineva, în aprinderea mâniei, se va jura cu gura sa să facă rău sau să facă bine şi orice ar putea să spună un om la mânie, cu jurământ, fără să-şi dea seama, iar mai pe urmă îşi vine în fire, în toate aceste împrejurări el va fi vinovat.


text:
Deci dacă el a căzut în păcat prin vre-unul din aceste chipuri, atunci să mărturisească păcatul săvârşit,


text:
Şi să aducă Domnului ca ispaşă pentru păcatul săvârşit, o mioară, din turmă, sau o capră, ca jertfă pentru păcat, şi preotul să facă ispăşirea păcatului şi păcatul îi va fi iertat.


text:
Iar daca nu-i va da mâna să aducă jertfă o oaie, atunci să aducă Domnului, pentru păcatul pe care l-a săvârşit, două turturele sau doi pui de porumbel, unul ca jertfă pentru păcat şi altul ca ardere de tot.


text:
Să le aducă preotului şi preotul să jertfească mai întâi pe cea pentru păcat. El să-i frângă gâtul de lângă ceafă, dar fără să i-l zmulgă.


text:
Şi să stropească cu sângele jertfei pentru păcat, peretele jertfelnicului, iar ce a mai rămas din sânge, să fie stors la temelia jertfelnicului; aceasta este jertfa pentru păcat.


text:
Cealaltă pasăre s’o aducă ardere de tot, după rânduială. Astfel preotul să facă ispăşirea pentru păcatul săvârşit şi el va fi iertat.


text:
Dacă însă nu-i dă mâna să aducă două turturele sau doi pui de porumbel, atunci să aducă, pentru păcatul pe care l-a săvârşit, a zecea parte dintr’o efă de lamură de făină, ca jertfă pentru păcat, dar să nu toarne peste ea untdelemn, nici să-i adaoge tămâie, fiindcă aceasta e jertfă pentru păcat.


text:
Şi s’o aducă la preot şi preotul să ia un pumn plin din ea, spre pomenire şi s’o ardă pe jertfelnic, lângă celelalte jertfe arse Domnului. Aceasta este jertfa pentru păcat.


text:
Astfel preotul să-l curăţească de păcatul pe care l-a săvârşit, în vre-unul din aceste chipuri şi păcatul i se va ierta. Iar ce a mai rămas din făină să fie partea preotului, ca la prinoase.


text:
«Dacă cineva va cădea în păcat, furând din neştiinţă, din cele afierosite Domnului acela să aducă Domnului ispaşă, din turmă, un berbec fără cusur, jertfă pentru vină, sau, după preţuirea ta, doi sicli de argint, după preţul siclului sfânt.


text:
Şi fiindcă el a păcătuit şi a dosit din cele cuvenite sfântului locaş, să întoarcă înapoi, adăogând la preţ a cincea parte, şi s’o dea preotului, iar preotul să-l curăţească prin berbecul jertfei pentru vină şi vina i se va ierta.


text:
Dacă cineva va cădea în păcat călcând din neştiinţă vre-una din poruncile Domnului, el s’a făcut vinovat şi-şi poartă vina.


text:
Atunci el să aducă un berbec fără cusur din turmă după preţuirea ta, ca jertfă pentru vină şi să-l înfăţişeze preotului şi preotul să-l curăţească de păcatul săvârşit din neştiinţă, şi din nebăgare de seamă şi i se va ierta lui.


text:
«Dacă va păcătui cineva săvârşind o nelegiuire înaintea Domnului şi va tăgădui faţă de vecinul său un lucru dat în păstrare, sau dat ca zălog, sau furat, sau luat cu japca de la aproapele său,


text:
Sau ceva care fusese pierdut l-a găsit şi va tăgădui, sau va face jurământ mincinos în privinţa vre-unui lucru dintre toate cu câte omul poate să cadă în păcat,


text:
Dacă el astfel va păcătui şi se va face vinovat, atunci el să întoarcă înapoi lucrul pe care l-a furat, sau ceea ce a luat cu japca, sau lucrul ce a fost dat în păstrare, sau odorul pierdut şi pe care l-a găsit,


text:
Sau orice alt lucru pentru care el a jurat strâmb: să întoarcă înapoi preţul întreg şi să mai pună şi a cincea parte şi să i-l dea aceluia care este stăpânul lucrului, în ziua când va aduce jertfa sa pentru vină.


text:
Şi ca jertfă pentru vină să aducă Domnului un berbec fără cusur din turmă, sau, după preţăluirea ta, preţul lui în sicli, după siclul sfânt; aceasta va fi jertfă pentru vină, adusă preotului.


text:
Iar preotul să-l curăţească înaintea Domnului şi i se va ierta lui oricare ar fi fost fapta, cu care s’a făcut vinovat.»


text:
«Porunceşte lui Aaron şi fiilor săi următoarele: Iată rânduiala arderilor de tot! Arderea de tot să rămână pe vatra jertfelnicului toată noaptea, până dimineaţa şi focul jertfelnicului să fie înteţit, pe el, necontenit


text:
Şi preotul să se îmbrace cu veşmântul său de in şi cu pantalonii de in şi să curăţe cenuşa în care focul a prefăcut arderea de tot de pe jertfelnic şi s’o pună lângă jertfelnic.


text:
Apoi să se dezbrace de veşmintele lui şi să ia alte veşminte de rând şi să care cenuşa afară din tabără, într’un loc curat;


text:
Iar focul de pe jertfelnic să fie înteţit mereu şi să nu se stingă. Preotul să pună lemne pe foc în fiecare dimineaţă şi să aducă arderea de tot, cea de dimineaţă, şi să ardă pe el grăsimea jertfelor de pace.


text:
Iată, acum, pravila prinosului de pâine: Fiii lui Aaron, să-l aducă de faţă cu Domnul, înaintea jertfelnicului.


text:
Să ia preotul un pumn plin de lamura fainei acestui prinos de pâine şi din untdelemnul ei şi toată tămâia de pe prinos şi să ardă totul pe jertfelnic, mireazmă cu bun miros, spre pomenire, înaintea Domnului.


text:
Iar rămăşiţa din prinos să o mănânce Aaron şi fiii săi şi anume nedospită; şi s’o mănânce în loc sfânt, în curtea cortului descoperirii.


text:
Dar să n’o coacă dospit. Le dau lor aceasta ca parte din jertfele mele; e lucru prea sfânt, ca şi jertfa pentru păcat şi ca şi jertfa pentru vină.


text:
Orice bărbat dintre fiii lui Aaron poate să mănânce din ea. Aceasta să fie lege veşnică în neam de neamul vostru, pentru jertfele în cinstea Domnului. Orice se va atinge de ele se va sfinţi.»


text:
«Acesta să fie prinosul lui Aaron şi al fiilor săi pe care să-l aducă Domnului, în ziua când unul dintre ei va fi miruit: a zecea parte dintr’o efă de frunte de făină, ca prinos veşnic, jumătate dimineaţa şi jumătate seara.


text:
S’o pregătească în tavă, cu untdelemn şi s’o aducă bine prăjită; şi sfărâmând-o, să aduci prinosul în bucăţele prăjite, mireazmă cu bun miros, Domnului.


text:
Şi preotul care va fi miruit în locul lui Aaron, dintre fiii lui, să pregătească acest prinos. Aceasta este pravila veşnică a Domnului. Prinosul să fie ars în întregime,


text:
«Grăieşte către Aaron şi către fiii săi şi spune-le: «Iată şi pravila jertfei pentru păcat: în locul unde se junghie jertfa pentru arderea de tot, să se junghie înaintea Domnului şi jertfa pentru păcat; este lucru prea sfânt.


text:
Preotul care va aduce jertfa pentru păcat, acela s’o mănânce în loc sfânt, s’o mănânce în curtea cortului descoperirii.


text:
Orice se va atinge de carnea jertfei se va sfinţi şi dacă va ţâşni din sângele ei pe un veşmânt, veşmântul care a fost stropit să fie spălat în locul sfânt.


text:
Oala de lut în care s’a fiert carnea să fie spartă, iar dacă a fost fiartă într’un vas de aramă, vasul să fie frecat, apoi să fie spălat cu apă.


text:
Şi orice jertfă pentru păcat, din al cărei sânge se va aduce în cortul descoperirii, spre ispăşire, în sfântul locaş, să nu se mănânce, ci să fie arsă în foc.


text:
În locul unde se va junghia jertfa arderii de tot, acolo să se junghie şi jertfa pentru vină; iar cu sângele ei, preotul să stropească altarul de jur-împrejur.


text:
Iar cel cu jertfa să aducă toată grăsimea ei, adică coada şi toată grăsimea care înveleşte măruntaiele.


text:
Apoi cei doi rărunchi cu grăsimea de pe ei, grăsimea de pe coapse şi grăsimea de pe ficat, pe care să le scoată împreună cu rărunchii.


text:
Tot bărbatul, dacă este preot, poate să mănânce din ea, dar în loc sfânt să o mănânce, căci este lucru prea sfânt.


text:
La jertfa pentru păcat, ca şi la jertfa pentru vină, este aceeaşi pravilă, ele să fie ale preotului, care săvârşeşte ispăşirea cu ele.


text:
Orice prinos de pâine copt în cuptor şi orice prinos gătit în tavă sau în tigaie să fie al preotului care l-a adus.


text:
Dar orice prinos de pâine frământat cu untdelemn şi orice prinos uscat să fie al tuturor fiilor lui Israil, deopotrivă.


text:
Dacă aducătorul o aduce ca jertfă de mulţumire, atunci să aducă, la jertfa sângeroasă de mulţumire, plăcinte nedospite frământate cu untdelemn şi turte stropite cu untdelemn şi turte de făină prăjită, frământate cu untdelemn.


text:
Pe lângă aceste turte, să aducă şi un prinos de pâine dospită, la jertfa sa sângeroasă, de mulţumire şi de pace.


text:
Şi anume să aducă din toate aceste daruri câte o bucată Domnului, ca dar înălţat; şi aceasta să fie partea preotului care stropeşte cu sângele jertfei de pace.


text:
Şi carnea jertfei de mulţumire şi de pace trebue să fie mâncată chiar în ziua aducerii ei; să nu rămână nimic din ea pe dimineaţa următoare.


text:
Şi dacă jertfa adusă este din făgăduinţă sau de bună voie, să fie mâncată tot în ziua aducerii ei; totuşi, dacă va rămânea ceva din ea, preotul să o mănânce a doua zi.


text:
Dacă însă cineva va cuteza să mănânce din carnea jertfei sale de pace şi a treia zi, nu va fi plăcut Domnului şi aducătorului nu i se va ţine în seamă, căci este spurcăciune şi cel ce va mânca din ea va săvârşi un păcat.


text:
Apoi carnea care se va atinge de ceva necurat să nu fie mâncată, ci să fie arsă în foc. Insă carnea jertfei, oricine este curat poate s’o mănânce.


text:
Dar acela care va mânca din carnea jertfei de pace a Domnului având necurăţie asupră-i, acela să fie stârpit din poporul său.


text:
Tot aşa, acela care se va atinge de vre-un lucru spurcat, sau de spurcăciune omenească, sau de dihanie spurcată, sau de orice târîtoare spurcată şi va mânca din carnea jertfei de pace a Domnului, unul ca acela să fie stârpit din poporul său!»


text:
«Spune aşa fiilor lui Israil: «Nici un fel de grăsime, nici de bou, nici de oaie, nici de capră să nu mâncaţi!


text:
Iar grăsimea vitei care a murit şi grăsimea vitei sfâşiate de fiare să slujească la orice nevoie, dar de mâncat să n’o mâncaţi.


text:
Deci oricine va mânca grăsimea acestor vite, care se aduc jertfă arsă în foc Domnului, acel care a mâncat să se stârpească din poporul său.


text:
«Grăieşte către fiii lui Israil: «Cel ce va aduce Domnului jertfă de pace, să-i aducă Domnului partea cuvenită, din jertfa sa de pace.


text:
Cu înseşi mâinile sale să aducă părţile care trebuesc arse Domnului şi anume grăsimea cu pieptul împreună, ca pieptul să fie legănat: jertfă legănată înaintea Domnului.


text:
Acela dintre fiii lui Aaron care a adus sângele şi grăsimea jertfei de pace să aibă şoldul drept ca parte a lui.


text:
Iar eu voi lua de la fiii lui Israil pieptul legănat şi şoldul înălţat, din jertfele lor de pace, şi le voi da lui Aaron arhiereul şi fiilor săi, ca venit veşnic din partea fiilor lui Israil.


text:
Acesta este dreptul preoţesc al lui Aaron şi dreptul preoţesc al fiiilor săi, din jertfele arse Domnului, din ziua în care Moise i-a înfăţişat pe ei Domnului, ca să-i fie preoţi.


text:
Acest venit poruncit-a Domnul să se dea lor, de către fiii lui Israil, din ziua ungerii lor, ca dajdie veşnică, în neam de neamul lor!»


text:
Aceasta este pravila arderii de tot, a prinosului de pâine, a jertfei pentru păcat, a jertfei pentru vină, a jertfei pentru înscăunare şi sfinţire şi a jertfelor de pace,


text:
Pe care a dat-o Domnul cu poruncă lui Moise, în muntele Sinai, atunci când a poruncit fiilor lui Israil să aducă Domnului prinoasele lor, în pustiul Sinai.


text:
«Ia pe Aaron şi pe fiii săi cu el, şi odăjdiile şi mirul de miruit şi viţelul jertfei pentru păcat şi doi berbeci şi panerul cu azime,


text:
Apoi Moise a pus pe Aaron tunica şi l-a încins cu brâul şi l-a îmbrăcat cu mantia, a pus pe el efodul şi l-a încins cu brâul efodului, pe care l-a legat bine,


text:
I-a pus apoi mitra în cap, şi pe mitră, în partea dinainte, i-a prins tăbliţa de aur, diadema sfinţeniei, după cum poruncise lui Moise Domnul.


text:
Apoi Moise a luat mirul de miruit şi a miruit sfântul locaş şi toate câte erau înlăuntru, şi le-a sfinţit.


text:
După aceea a stropit jertfelnicul cu mir, de şapte ori, şi a miruit jertfelnicul şi toate lucrurile lui şi baia de spălat şi temelia ei şi astfel le-a sfinţit.


text:
Pe urmă, Moise a adus pe fiii lui Aaron şi i-a îmbrăcat cu stiharele şi i-a încins cu brâele şi le-a pus mitrele în cap, aşa precum poruncise lui Moise Domnul.


text:
După acestea, a adus viţelul jertfei pentru păcat, şi Aaron şi fiii săi şi-au pus mâinile pe capul viţelului jertfei pentru păcat.


text:
Şi după ce Moise l-a înjunghiat, a luat cu degetul din sângele lui şi a uns de jur-împrejur coarnele jertfelnicului şi a curăţit jertfelnicul; iar sângele care a rămas l-a vărsat la temelia jertfelnicului, sfinţindu-l astfel şi curăţindu-l.


text:
Apoi Moise a luat toată grăsimea de pe măruntaie şi cea de pe ficat şi cei doi rărunchi cu seul lor, şi le-a ars pe jertfelnic.


text:
Iar viţelul rămas, adică pielea lui, carnea lui şi necurăţenia lui, le-au ars în foc, afară din tabără, aşa precum poruncise lui Moise Domnul.


text:
Iar măruntaiele şi picioarele le-a spălat cu apă şi le-a ars cu tot berbecul pe jertfelnic, ca ardere de tot, întru miros de bună mireazmă, jertfă arsă în foc, adusă Domnului, aşa precum poruncise lui Moise Domnul.


text:
A adus apoi berbecul al doilea, berbecul de sfinţire, şi fiii lui Aaron şi-au pus mâinile lor pe capul berbecului.


text:
Şi Moise, după ce l-a înjunghiat, a luat din sângele lui şi a uns sfârcul urechii drepte a lui Aaron şi degetul cel mare de la mâna lui cea dreaptă şi degetul cel mare de la piciorul lui cel drept.


text:
Apoi a adus Moise şi pe fiii lui Aaron şi le-a uns cu sângele berbecului sfârcul urechii drepte şi degetul cel mare de la mâna lor cea dreaptă şi degetul cel mare de la piciorul lor cel drept; iar cu sângele rămas, Moise a stropit altarul, de jur-împrejur.


text:
Apoi a luat grăsimea, adică coada berbecului şi toată grăsimea de pe măruntaie şi grăsimea de pe ficat şi cei doi rinichi cu seul lor, cum şi şoldul drept.


text:
Iar din panerul cu azime care era înaintea Domnului, a luat o azimă şi o turtă pregătită cu untdelemn şi o pâinişoară şi le-a pus lângă bucăţile grase şi lângă şoldul drept.


text:
Iar toate acestea le-a dat în mâinile lui Aaron şi în mâinile fiilor săi şi le-a legănat, ca dar legănat, înaintea Domnului.


text:
Pe urmă, Moise le-a luat din mâinile lor şi le-a ars pe jertfelnic, pe lângă arderea de tot, ca dar de înscăunare şi sfinţire, întru miros de bună mireazmă, jertfă arsă în foc, adusă Domnului.


text:
Pe urmă, Moise a luat pieptul şi l-a legănat, ca dar legănat, înaintea Domnului. Din berbecul jertfei de intrare în slujbă, aceasta era partea cuvenită lui Moise, precum poruncise lui Moise Domnul.


text:
După acestea, Moise a luat din mirul de miruit şi din sângele de pe jertfelnic şi a stropit pe Aaron şi veşmintele lui şi pe fiii lui şi veşmintele fiilor lui, împreună cu el, sfinţind astfel pe Aaron şi veşmintele lui şi pe fiii lui şi veşmintele fiilor lui, împreună cu el.


text:
Şi a mai zis Moise către Aaron şi către fiii lui: «Fierbeţi carnea la uşa cortului descoperirii şi mâncaţi-o acolo, o dată cu pâinea din panerul jertfei pentru intrarea în slujbă, aşa precum am primit poruncă şi mi s’a spus: «Aaron şi fiii lui să le mănânce!»


text:
Însă de la uşa cortului descoperirii să nu vă clintiţi şapte zile, până când se vor împlini zilele sfinţirii voastre, pentru că sfinţirea voastră ţine şapte zile.


text:
Aşa precum s’a săvârşit astăzi, aşa porunceşte Domnul să se săvârşească şi în zilele următoare pentru curăţirea voastră.


text:
Deci la uşa cortului descoperirii, stăruiţi ziua şi noaptea, timp de şapte zile şi păziţi ceea ce a poruncit Domnul să păziţi, altfel veţi muri, căci aşa am primit poruncă!»


text:
Iar Aaron şi fiii săi au îndeplinit toate aceste lucruri, pe care le poruncise Domnul, prin graiul lui Moise.


text:
Şi a zis lui Aaron: «Ia un viţel ca jertfă pentru păcat şi un berbec ca ardere de tot, amândoi fără de racilă, şi adu-i înaintea Domnului.


text:
Iar bătrânilor lui Israil să le spui acestea: «Luaţi un ţap ca jertfă pentru păcat, apoi un viţel şi un miel de câte un an, amândoi fără cusur, ca ardere de tot.


text:
Apoi un taur şi un berbec pentru jertfa de pace, ca să fie junghiaţi înaintea Domnului şi prinos de pâine frământat cu untdelemn, căci astăzi Domnul arătase-va vouă!»


text:
Atunci au adus înaintea cortului descoperirii ceea ce poruncise Moise şi s’a apropiat toată obştia şi a stat în faţa Domnului.


text:
Şi Moise a rostit: «Aceasta este ceea ce a poruncit Domnul să faceţi: iată! Şi slava Domnului se va arăta vouă!»


text:
Apoi Moise a grăit lui Aaron: «Apropie-te de jertfelnic şi săvârşeşte jertfa ta pentru păcat şi arderea ta de tot şi fă ispăşire pentru tine şi pentru popor; şi adu şi darul poporului şi curăţeşte poporul, aşa precum a poruncit Domnul!»


text:
Atunci s’a apropiat Aaron de jertfelnic şi a junghiat viţelul pe care l-a adus pentru sine ca jertfă pentru păcat.


text:
Iar fiii lui Aaron aducându-i sângele viţelului, el şi-a muiat degetul în sânge şi a uns coarnele jertfelnicului, iar ceea ce a mai rămas din sânge, l-a vărsat la temelia jertfelnicului.


text:
Pe urmă grăsimea şi rinichii şi grăsimea de pe ficatul jertfei pentru păcat, le-a ars pe jertfelnic, aşa precum poruncise lui Moise Domnul.


text:
După aceea, a înjunghiat jertfa arderii de tot, iar fiii lui Aaron întinzându-i sângele, a stropit jertfelnicul de jur-împrejur.


text:
I-au întins apoi şi jertfa arderii de tot, tăiată în bucăţi, precum şi capul, şi le-a ars pe jertfelnic.


text:
Şi spălând măruntaiele şi picioarele le-a ars şi pe ele pe jertfelnic, o dată cu toată jertfa arderii de tot.


text:
După acestea, a adus prinosul poporului: a luat ţapul cel adus pentru păcatele poporului şi, înjunghiindu-l, l-a adus jertfă pentru păcat, în acelaşi fel ca mai sus.


text:
După aceea, a adus prinosul de pâine şi luând din el o mână plină, l-a ars pe jertfelnic, în afară de arderea de tot cea de dimineaţă.


text:
La urmă a înjunghiat taurul şi berbecul, aduşi pentru popor, ca jertfă de pace, iar fiii lui Aaron i-au adus sângele jertfelor şi el a stropit jertfelnicul jur-împrejur.


text:
Bucăţile grase, din taur, precum şi coada, grăsimea de pe măruntaie, rinichii, grăsimea de pe ficat, ale berbecului,


text:
Toate aceste părţi grase, le-au pus deasupra piepturilor; apoi aceste părţi grase le-au ars pe jertfelnic.


text:
Iar pieptul şi şoldul drept le-a legănat Aaron, ca dar legănat înaintea Domnului, aşa precum îi poruncise lui Moise Domnul.


text:
După toate acestea, Aaron şi-a ridicat mâinile spre popor şi i-a binecuvântat. Apoi a pogorit de la jertfelnic după ce a săvârşit jertfa pentru păcat, arderea de tot şi jertfa de pace.


text:
Şi Moise şi Aaron au intrat în cortul descoperirii, iar când au ieşit au binecuvântat poporul. Atunci slava Domnului s’a arătat întregului popor.


text:
Şi flacără de foc a ţâşnit din faţa Domnului şi a mistuit jertfa arderii de tot şi grăsimile de pe jertfelnic. Iar poporul, care privea, a strigat cu bucurie mare şi a căzut cu faţa la pământ.


text:
Şi fiii lui Aaron, Nadab şi Abiu şi-au luat fiecare căţuia sa, au pus foc şi tămâie într’însele şi au adus înaintea Domnului foc străin, lucru pe care Domnul nu-l poruncise lor.


text:
Ci Moise a zis lui Aaron: «Aceasta este ceea ce a zis Domnul, când a rostit: «Întru cei ce se apropie de mine arăta-voi sfinţenia mea şi în faţa poporului întreg arăta-voi mărirea mea!» Iar Aaron n’a zis nici un cuvânt.


text:
După aceea, Moise a chemat pe Misail şi pe Elţafan, fiii lui Uziel, moşul lui Aaron, şi le-a poruncit: «Apropiaţi-vă, duceţi pe fraţii voştri din faţa sfântului locaş, afară din tabără!»


text:
Iar ei s’au apropiat şi i-au scos, aşa îmbrăcaţi în stihare cum erau, afară din tabără, după porunca lui Moise.


text:
Şi Moise a grăit atunci lui Aaron şi lui Eleazar şi lui Itamar, feciorii care îi rămăseseră lui Aaron: «Nu vă smulgeţi părul din cap şi nu sfâşiaţi veşmintele voastre, ca să nu muriţi şi ca Domnul să nu se întărâte împotriva obştiei întregi. Însă fraţii voştri, toată casa lui Israil, pot să plângă acest prăpăd, pe care l-a adus focul Domnului.


text:
Ci voi să nu ieşiţi din uşa cortului descoperirii, ca să nu vă lovească moartea, fiindcă aveţi pe voi mirul ungerii Domnului!» Iar ei au făcut îutocmai după cuvântul lui Moise.


text:
«Vin şi băutură ameţitoare să nu beţi, nici tu, nici fiii tăi, când intraţi în cortul descoperirii, ca să nu muriţi şi aceasta să vă fie pravilă veşnică, în neam de neamul vostru,


text:
Şi ca să daţi învăţătură fiilor lui Israil, despre toate legile pe care le-a grăit Domnul vouă, prin mijlocirea lui Moise!»


text:
După acestea, vorbit-a Moise lui Aaron şi lui Eleazar şi lui Itamar, fiii care îi rămăseseră: «Luaţi prinosul de pâine rămas din jertfele arse Domnului şi mâncaţi-l nedospit, lângă jertfelnic, căci este lucru prea sfânt.


text:
Dar mâncaţi-l în loc sfânt, că aceasta este partea cuvenită ţie şi fiilor tăi din jertfele arse Domnului, căci aşa mi s’a poruncit.


text:
Iar pieptul legănat şi şoldul înălţat să le mâncaţi la loc curat, tu şi fiii tai şi fiicele tale, căci acestea-ţi sunt hărăzite ţie, parte din jertfele de pace ale fiilor lui Israil.


text:
Acest şold înălţat şi acest piept legănat, trebue să le aducă împreuna cu grăsimile jertfelor arse, ca să fie legănate, ca dar legănat, înaintea Domnului; şi aceasta să fie, pentru tine şi pentru fiii tăi cu tine, poruncă veşnică, după cum a poruncit Domnul!»


text:
Şi când Moise a întrebat de ţapul adus jertfă pentru păcat, iată că îl arsese; atunci Moise s’a mâniat pe Eleazar şi pe Itamar, fiii care îi rămăseseră lui Aaron, şi a rostit:


text:
«Pentru ce n’aţi mâncat jertfa pentru păcat în loc sfânt? Căci este lucru prea sfânt şi vi s’a dat vouă ca să ridicaţi păcatul obştiei şi să-l ispăşiţi înaintea Domnului.


text:
Întrucât sângele jertfei n’a fost adus înlăuntrul sfântului locaş, voi trebuia s’o mâncaţi negreşit, în loc sfânt, aşa cum v’am orânduit!»


text:
Aaron însă i-a răspuns lui Moise: «Iată, astăzi ei şi-au adus jertfa lor pentru păcat şi arderile lor de tot, înaintea Domnului şi mi s’au întâmplat unele ca acestea! Şi dacă aş fi mâncat astăzi jertfa pentru păcat, ar fi fost oare lucru plăcut înaintea Domnului?»


text:
«Cuvântaţi astfel către fiii lui Israil: «Iată vietăţile pe care puteţi să le mâncaţi, dintre toate dobitoacele de pe pământ:


text:
Orice dobitoc dintre cele cu patru picioare, care are copita despicată, aşa dar două unghii la picior, şi care şi rumegă, pe acesta să-l mâncaţi.


text:
Totuşi pe acelea care numai rumegă şi pe acelea care au numai copita despicată să nu le mâncaţi: cămila care, deşi rumegă, dar nu are copita despicată, să fie necurată pentru voi;


text:
Iepurele de câmp care, deşi rumegă, dar nu are copita cu totul despicată, necurat să fie pentru voi;


text:
Porcul care, deşi are copita despicată şi are piciorul înfurcat, nu rumegă, necurat să fie pentru voi.


text:
Apoi, din toate vietăţile care sunt în ape, să le mâncaţi pe toate câte au aripioare de înnotat şi solzi, în ape, în mări şi în fluvii; pe acestea să le mâncaţi.


text:
Iar toate câte, în mări şi în fluvii, nu au aripioare şi nici solzi, din tot ce foieşte în ape şi dintre toate jivinele din baltă, acestea spurcăciune să fie pentru voi.


text:
Şi dintre păsări, pe acestea să le urîţi şi să nu le mâncaţi, căci sunt spurcate: vulturul, zgripţorul şi vulturul de mare,


text:
Totuşi, dintre toate aceste jivine cu aripi şi care umblă în patru picioare, să le mâncaţi pe acelea care au fluierele picioarelor de dinapoi mai lungi, ca să poată sări cu ele pe pământ.


text:
Pe acestea, dintre toate celelalte, puteţi să le mâncaţi: lăcusta şi soiurile ei, solamul şi soiurile lui, hargolul şi soiurile lui, hagabul şi felurile lui.


text:
Şi oricine va căra o asemenea mortăciune va trebui să-şi spele veşmintele şi să fie necurat până seara.


text:
Aşa dar toate dobitoacele care au copită, dar nu au piciorul înfurcat şi nici nu rumegă, să fie spurcate pentru voi; oricine se va atinge de hoitul lor se va spurca.


text:
Şi din toate fiarele cu patru picioare, acele care calcă pe labe necurate să fie pentru voi; oricine se va atinge de stârvul lor necurat va fi până seara.


text:
Şi cine va căra hoitul lor să-şi spele veşmintele şi necurat va fi până seara. Toate acestea spurcate să fie pentru voi.


text:
Dintre jivinele mici care mişună pe pământ, iată care trebue să vă fie necurate: nevăstuica şi şoarecele şi şopârla cu soiurile lor,


text:
Acestea să fie spurcate pentru voi, dintre toate micile jivine; oricine se va atinge de ele, după ce au murit, să fie necurat până seara.


text:
Şi orice lucru peste care va cădea ceva din mortăciunile lor este necurat: orice sculă de lemn, sau veşminte, sau piele, sau sac şi orice vas care slujeşte la vre-o trebuinţă; el trebue pus în apă şi va fi necurat până seara şi după aceea va fi curat.


text:
Aşijderea orice vas de lut, întru care ar cădea vre-una din ele, tot ce este în vas s’a spurcat, iar vasul trebue să-l spargeţi.


text:
Orice mâncare ce poate fi mâncată, dacă nu e uscată, de cade în ea o jivină moartă, se spurcă; tot aşa orice băutură care poate fi băută, oricare ar fi vasul ei, se spurcă.


text:
Şi orice fel de lucru pe care va cădea ceva din mortăciunea lor, va fi spurcat, chiar cuptorul de copt, chiar vatra de fiert: să fie sfărâmate, căci sunt spurcate şi spurcate trebue să fie pentru voi.


text:
Totuşi o fântână sau o cisternă, în care este adunată apă, de va cădea în ea o jivină moartă, va rămânea curată, dar cel ce s’a atins de mortăciunea lor ca s’o scoată va fi necurat.


text:
Şi dacă va cădea ceva din hoitul lor, pe orice fel de sămânţă care urmează să fie semănată, ea va rămânea curată.


text:
Dacă însă a turnat careva apă peste sămânţă şi cade pe ea ceva din hoitul lor, atunci sămânţa să fie spurcată pentru voi.


text:
Şi dacă va muri vre-unul din dobitoacele care vă sunt spre hrană, cel ce se va atinge de hoitul lui va fi necurat până seara.


text:
Iar cel ce va mânca din mortăciunea lor să-şi spele veşmintele şi va fi necurat până seara; tot aşa cel ce va căra mortăciunea să-şi spele veşmintele şi va fi necurat până seara.


text:
Toate jivinele care se târăsc pe pântece şi toate câte umblă în patru picioare şi toate câte au mai multe picioare dintre toate târîtoarele care se târăsc pe pământ, să nu le mâncaţi, căci sunt spurcăciune.


text:
Să nu vă spurcaţi cu nici una din aceste târîtoare şi să nu vă întinaţi cu ele, luând asupra-vă necurăţia lor.


text:
Căci eu sunt Domnul Dumnezeul vostru, deci sfinţiţi-vă, ca să fiţi sfinţi, căci sfânt sunt eu; nu vă pângăriţi cu nici un fel din aceste târîtoare care se târăsc pe pământ.


text:
Căci eu sunt Domnul, cel ce v’am scos pe voi din pământul Egiptului, ca să fiu Dumnezeul vostru; deci să fiţi sfinţi, fiindcă sfânt sunt eu.


text:
Aceasta este pravila despre vite, despre păsări, despre toate vietăţile care mişună în ape şi despre toate jivinele care se târăsc pe pământ,


text:
Ca să faceţi osebire între ceea ce este necurat şi ceea ce este curat şi între vieţuitoarele care sunt de mâncare şi vieţuitoarele care nu sunt de mâncare!»


text:
«Vorbeşte aşa către fiii lui Israil: «Dacă o femeie va zămisli şi va naşte un copil de parte bărbătească, ea să fie necurată şapte zile; să fie necurată ca în zilele slăbiciunii sale femeieşti,


text:
Apoi lehuza să stea în casă treizeci şi trei de zile, întru curăţirea sângelui ei; să nu se atingă de nimic sfânt şi în sfântul locaş să nu intre, până când nu se vor împlini zilele curăţirii ei,


text:
De va naşte însă fată, să fie necurată două săptămâni, ca la slăbiciunea firească, şi să stea acasă şaizeci şi şase de zile, întru curăţirea sângelui ei.


text:
Iar când se vor împlini zilele curăţirii ei, fie după băiat, fie după fată, ea să aducă preotului, la uşa cortului descoperirii, un miel de un an, ca ardere de tot şi un pui de porumbel sau o turturea, ca jertfă pentru păcat.


text:
Şi preotul să le aducă înaintea Domnului şi să o cureţe; şi ea va fi curăţită de curgerea sângelui ei. Aceasta este pravila pentru femeiea care naşte, fie băiat, fie fată.


text:
Iar dacă nu-i va da mâna să aducă un miel, atunci să aducă două turturele, sau doi pui de porumbel, unul pentru arderea de tot şi altul jertfă pentru păcat, şi preotul să o curăţească şi va fi curată.»


text:
«Dacă la un om se va ivi pe pielea trupului o umflătură sau bubă sau pată albă, şi ea, pe pielea lui, începe să semene a bubă de lepră, atunci el să fie adus la Aaron, arhiereul, sau la altul din fiii săi, preoţi.


text:
Şi preotul să vadă rana de pe pielea trupului celui atins, şi dacă părul de pe rană s’a albit şi rana la vedere este mai adâncă decât pielea trupului, atunci este bubă de lepră; iar preotul după cercetare să-l dea în vileag ca necurat.


text:
Dacă însă pata cea albă de pe pielea trupului lui nu este la vedere mai adâncă decât stratul pielii, iar părul de pe ea nu s’a albit, atunci preotul să-l osebească pe cel cu rana şapte zile.


text:
Şi cercetându-l preotul după şapte zile, dacă i se va părea că rana a stat pe loc şi nu s’a întins pe piele, preotul să-l osebească pe cel atins încă o dată şapte zile.


text:
Şi iarăşi să-l vadă preotul după şapte zile şi dacă rana a pălit şi nu s’a întins pe piele, atunci preotul să-l declare pe om curat. A fost numai o pecingine şi cel ce a avut-o să-şi spele hainele şi va fi curat.


text:
Iar dacă buba se va întinde pe piele, după ce el se arătase preotului şi-l declarase curat, să se arate a doua oară preotului.


text:
Iar preotul să se uite bine şi văzând că pata s’a întins pe piele, atunci el să-l declare necurat, fiindcă este lepră.


text:
Iar preotul să-l cerceteze şi dacă umflătura de pe piele va fi albă şi părul de jur-împrejur se va fi albit, sau dacă umflătura a ajuns carne vie,


text:
Atunci este lepră veche pe pielea trupului său, şi preotul să-l declare necurat şi să nu-l mai osebească, fiindcă necurat este.


text:
Iar dacă lepra va înflori pe piele şi se va întinde pe toată pielea celui atins, de la cap până la picioare, ori încotro s’ar uita preotul,


text:
Preotul să-l cerceteze şi dacă vede că lepra s’a întins pe tot trupul lui, atunci să-l declare curat, şi fiindcă s’a albit pe de-a’ntregul, este curat.


text:
Şi de îndată ce preotul va vedea această carne vie, să-l declare necurat, căci carnea vie este necurată; este lepră.


text:
Şi iarăşi uitându-se preotul şi văzând că buba a ajuns albă, preotul să-l declare curat pe cel atins, căci curat este.


text:
Şi pe locul unde a fost buba va ieşi o umflătură albă, ori o pată albă care bate în roşu, să se arate preotului.


text:
Şi uitându-se preotul şi văzând că pata e mai adâncă decât grosimea pielii, iar părul de primprejur s’a albit, preotul să-l declare necurat, căci e bubă de lepră care a înflorit în locul acelei bube.


text:
Iar dacă se va uita preotul şi părul n’a albit pe locul atins şi nu va fi nici o gropiţă în piele, ba încă pata a pălit, atunci preotul să-l osebească şapte zile.


text:
Iar dacă pata va sta pe loc şi nu se va mai întinde, e semn că buba se usucă, iar preotul să-l declare pe om curat.


text:
Sau dacă cineva va avea pe pielea sa o arsură de foc şi pe carnea vie va ieşi o pată albă roşioară sau numai albă,


text:
Şi dacă preotul va vedea că părul de pe pată s’a albit şi după înfăţişarea ei e mai adâncă decât stratul pielii, atunci este lepră, care a înflorit în locul arsurii, şi preotul să-l declare pe om necurat; căci a izbucnit lepra.


text:
Însă dacă preotul, după ce a cercetat pata, va vedea că n’are părul alb şi nici adâncitură în piele, ci dimpotrivă a pălit, atunci preotul să-l osebească pe timp de şapte zile.


text:
Şi uitându-se preotul la el în ziua a şaptea şi dacă s’a întins pe piele, preotul să-l declare necurat, căci este buba leprei.


text:
Totuşi, dacă pata cea albă a stat pe loc şi nu s’a întins pe piele, ba încă a şi pălit, atunci e vorba de băşică din arsură şi preotul sări declare pe om curat, fiindcă este cojirea acelei arsuri.


text:
Atunci preotul să cerceteze rana şi dacă vede că este mai adâncă decât stratul pielii şi părul de pe ea este subţire gălbui, atunci preotul să-l declare necurat, fiindcă este bolnav de chelbe, adică lepra capului, sau lepra bărbii.


text:
Dacă însă preotul cercetând pata de chelbe nu i se arată nici o scobitură în piele şi nici un fel de păr roşcat, atunci să-l osebească pe cel cu pata de chelbe, timp de şapte zile,


text:
Iar în ziua a şaptea preotul să vadă din nou această pată şi dacă pata nu s’a întins şi pe ea nu este păr roşcat iar la vedere pata nu arată nici o adâncitură în piele,


text:
Atunci el să se tundă, însă locul chelbos să nu-l tundă, iar preotul să osebească pe cel chelbos încă o dată pe timp de şapte zile.


text:
Apoi preotul să cerceteze iarăşi pata de chelbe în ziua a şaptea şi, iată, dacă pata de chelbe nu s’a întins pe piele şi pe cât se vede, n’are nici o adâncitură în piele, atunci preotul să-l declare pe om curat şi el să-şi spele hainele şi curat va fi.


text:
Atunci preotul trebue s’o cerceteze şi iată, dacă pata de chelbe s’a întins pe piele, preotul să nu se mai uite la păr dacă este roşcat, căci omul este necurat.


text:
Totuşi, dacă, după judecata lui, pata de chelbe stă pe loc şi a început să crească pe ea păr negru, atunoi chelbea a trecut, omul este curat şi preotul să-l declare curat.


text:
Atunci preotul să le cerceteze şi, dacă petele de pe pielea trupului lor vor fi pete albe şi închise, atunci este vorba de o spuzeală, care a înflorit pe piele; omul este curat.


text:
Iar dacă pe pleşuvia lui cea de la ceafă sau pe pleşuvia lui cea din faţă se va ivi o bubă albă roşiatică, atunci este lepră, care înfloreşte pe pleşuvia capului său, fie de la ceafă, fie de din faţă.


text:
Preotul să-l vadă şi dacă umflătura acelei bube, pe pleşuvia lui de dinapoi sau de dinainte, va arăta albă roşiatică, aşa cum arată lepra de pe pielea trupului,


text:
Iar leprosul peste care a dat lepra să se poarte cu veşmintele sfâşiate şi cu părul nepieptănat şi acoperindu-se până la mustăţi să strige mereu: «Necurat! Necurat!»


text:
Tot timpul cât va avea lepra pe el, el va fi necurat, căci necurat este; el să stea singuratic; sălaşul lui să fie afară din tabără.


text:
Sau pe vre-o ţesătură sau pe vre-o împletitură de in, sau de lână, sau pe vre-o piele, sau pe orice lucru de piele,


text:
Şi dacă pata va fi verzuie sau roşcată, pe veşmânt, sau pe piele, sau pe ţesătură sau pe împletitură, sau pe orice lucru de piele: este pată de lepră şi trebue arătată preotului.


text:
Şi după şapte zile să vadă pata şi dacă pata s’a întins pe veşmânt, sau pe ţesătură, sau pe împletitură, sau pe piele, sau pe orice lucru de folos făcut din piele: pata este de lepră care roade; lucrul este necurat.


text:
Preotul să ardă veşmântul sau ţesătura, sau împletitura de lână, ori de in, sau orice fel de odor de piele, pe care s’a ivit pata, fiindcă este vorba de lepră rozătoare şi lucrul să fie pus pe foc.


text:
Dacă însă preotul, cercetând, va vedea că pata nu s’a întins pe veşmânt, sau pe ţesătură sau pe împletitură, sau pe acel lucru de piele, oricare ar fi el,


text:
Atunci preotul să poruncească să se spele lucrul pe care s’a ivit pata şi să dea deoparte lucrul, încă şapte zile.


text:
Şi preotul va cerceta lucrul după ce pata a fost spălată, şi, iată, dacă pata nu şi-a schimbat coloarea, chiar dacă nu s’a mai întins, lucrul este necurat şi trebue să-l arzi în foc, fiindcă are lepră, fie pe faţă, fie pe dos.


text:
Iar dacă preotul cercetând va vedea că pata a pălit, după ce lucrul a fost spălat, atunci el să rupă partea pătată, fie din veşmânt, fie din piele, fie din ţesătură, fie din împletitură.


text:
Dacă însă va ieşi din nou pe veşmânt sau pe ţesătură sau pe împletitură sau pe odorul de piele, oricare ar fi el, lepra a izbucnit din nou, să pui pe foc lucrul cel cu pata.


text:
Iar veşmântul sau ţesătura, sau împletitura, sau acel lucru de piele, oricare ar fi el, pe care-l vei spăla, dacă lepra va pieri de pe el, să fie spălat încă o dată şi apoi va fi curat.


text:
Iată care este pravila, privitoare la pata de lepră, la veşmintele de lână sau de in, sau la ţesături, sau la împletituri, sau la orice fel de lucru de piele, după care se pot socoti curate sau necurate.»


text:
Şi preotul să iasă afară din tabără şi să cerceteze pe cel lepros, şi, iată, dacă lepra s’a vindecat de pe cel lepros,


text:
Atunci preotul să dea poruncă să i se aducă, pentru cel ce se curăţeşte, două păsări curate, apoi lemn de cedru, arnici stacojiu şi isop.


text:
Apoi preotul să poruncească să junghie una dintre păsări deasupra unui blid de lut plin cu apă de izvor.


text:
După aceea să ia pasărea cea vie şi lemnul de cedru şi arniciul stacojiu şi isopul şi să le moaie împreună cu pasărea, în sângele păsării celei junghiate, din blidul cu apă de izvor


text:
Şi preotul să stropească cu isopul de şapte ori, pe cel ce se curăţeşte de lepră, şi să-l declare curat; iar păsării celei vii să-i dea drumul pe câmp.


text:
Şi cel ce se curăţeşte să-şi spele veşmintele, să-şi radă tot părul de pe el şi să se scalde şi atunci va fi curat. Iar după aceasta să intre în tabără, dar să stea afară din cortul lui, şapte zile.


text:
Iar în ziua a şaptea, să-şi radă tot părul de pe el: capul, barba, sprâncenele şi tot părul să şi-l radă, şi să-şi spele veşmintele şi să se scalde; iar după aceasta va fi curat.


text:
În ziua a opta să ia doi miei fără cusur şi o mioară de un an, fără cusur şi trei zecimi dintr’o efă de lamură de făină, frământate cu untdelemn, pentru prinosul de pâine şi un log de untdelemn.


text:
Şi preotul care-l va curaţi să aducă pe omul care se curăţeşte şi toate aceste lucruri, în faţa Domnului, la uşa cortului descoperirii.


text:
Apoi preotul să ia un miel şi să-l aducă jertfă pentru vină, asemenea şi logul de untdelemn, legănându-le pe amândouă, ca dar legănat, înaintea Domnului.


text:
Apoi să junghie mielul în acelaşi loc unde se junghie jertfa pentru păcat şi arderea de tot, adică în locul cel sfânt, căci, precum jertfa pentru păcat, tot aşa şi jertfa pentru vină este a preotului, fiind lucru prea sfânt.


text:
Şi să ia preotul din sângele jertfei pentru vină şi să ungă sfârcul urechii drepte a celui ce se curăţeşte şi degetul cel mare de la mâna dreaptă şi degetul cel mare de la piciorul drept.


text:
Pe urmă să-şi moaie degetul de la mâna dreaptă în untdelemnul din mâna stângă şi să stropească cu untdelemn, cu degetul, de şapte ori în faţa Domnului.


text:
Iar din untdelemnul rămas în mână să ungă preotul sfârcul urechii celei drepte a celui ce se curăţeşte şi degetul cel mare de la mâna lui dreaptă şi degetul cel mare de la piciorul lui stâng, peste sângele din jertfa pentru vină.


text:
Iar ce a mai rămas din untdelemnul din mâna preotului, să-l toarne pe capul celui ce se curăţeşte. Aşa să facă preotul ispăşirea înaintea Domnului.


text:
După aceea, preotul să aducă jertfa pentru păcat şi să curăţească pe cel ce a venit să se cureţe de necurăţia lui, iar pe urmă să junghie jertfa arderii de tot.


text:
Şi preotul să pună pe jertfelnic jertfa arderii de tot şi prinosul de pâine. Aşa să-l curăţească preotul, ca el să fie curat.


text:
Iar dacă omul va fi sărac şi nu va putea să ridice cheltuiala, să ia un miel de un an ca jertfă pentru vină, dar legănat pentru ispăşire, şi o zecime dintr’o efă de frunte de făină, frământată cu untdelemn, ca prinos de pâine, cum şi un log de untdelemn,


text:
Apoi două turturele sau doi pui de porumbel, după cum îi va da mâna, aşa încât unul să fie jertfă pentru păcat şi altul ardere de tot.


text:
Acestea să le aducă preotului în ziua a opta, pentru curăţirea sa, la uşa cortului descoperirii, în faţa Domnului.


text:
Şi preotul să ia mielul jertfei pentru vină precum şi logul de untdelemn şi să le legene înaintea Domnului.


text:
Apoi să junghie mielul adus jertfă pentru vină şi preotul să ia din sângele jertfei şi să ungă sfârcul urechii celei drepte a celui ce se curăţeşte, şi degetul cel mare de la mâna-i dreaptă şi degetul cel mare de la piciorul drept.


text:
Apoi preotul să stropească cu degetul de la mâna dreaptă, din untdelemnul din palma stângă, de şapte ori, în faţa Domnului.


text:
Şi să ungă cu untdelemnul din palmă sfârcul urechii drepte a celui ce se curăţeşte şi degetul cel mare de la mâna dreaptă şi degetul cel mare de la piciorul drept acolo unde a fost mânjit cu sângele jertfei pentru vină.


text:
Iar ce a mai rămas din untdelemn în palma preotului, să-l toarne pe capul celui ce se curăţeşte, spre ispăşirea lui, în faţa Domnului.


text:
Una ca jertfă pentru păcat şi alta ca ardere de tot afară de prinosul de pâine. Astfel să facă preotul ispăşirea înaintea Domnului, pentru care omul a venit la curăţire.


text:
«Când veţi intra în ţara Canaan, pe care eu vă voi da-o vouă în stăpânire, dacă va fi să lovesc cu lepră vre-o casă din ţara stăpânirii voastre,


text:
Iar preotul, înainte de a intra în casă pentru a cerceta cu luare aminte pata, să poruncească să se scoată tot de acolo, aşa încât să nu fie declarate necurate lucrurile din casă, şi apoi să cerceteze.


text:
Şi el să se uite cu luare aminte la pata aceea şi dacă va vedea că pata de pe pereţi are gropiţe verzui sau roşiatice care par scobite în perete,


text:
Atunci preotul să dea poruncă să fie scoase pietrele pe care s’a întins pata şi să le arunce afară din cetate, într’un loc necurat.


text:
Apoi să dea poruncă să se răzăluiască pe dinăuntru toată casa, de jur-împrejur, şi să arunce molozul pe care l-au răzăluit, afară din cetate, într’un loc necurat.


text:
După aceea, să ia alte pietre şi să le pună în locul pietrelor scoase, şi să ia altă tencuială şi să tencuiască din nou casa.


text:
Şi dacă pata se va ivi din nou şi va înflori în casă pe pereţi, după ce a scos afară pietrele şi după ce a răzăluit pereţii şi casa a fost tencuită din nou,


text:
Atunci preotul să vină şi să cerceteze, şi, iată, dacă pata s’a întins pe pereţi, atunci în casă este lepră rozătoare şi casa este spurcată.


text:
Şi să dărâme casa, iar pietrele ei şi lemnăria ei şi tot molozul ei să fie duse afară din cetate într’un loc necurat.


text:
Şi dacă preotul, venind s’o vadă, se va încredinţa că pata de pe zid nu s’a mai întins în casă, după ce casa a fost tencuită, atunci preotul să declare casa curată, căci pata s’a trecut.


text:
Apoi să ia lemnul de cedru, isopul, arniciul roşu şi pasărea cea vie şi să le moaie în sângele păsării tăiate şi în apa de izvor şi să stropească apoi casa de şapte ori,


text:
Şi să cureţe casa cu sângele păsării, cu apa de izvor, cu pasărea cea vie, cu lemnul de cedru, cu isop şi cu arniciul cel roşu.


text:
Iar păsării celei vii să-i dea drumul afară din cetate, pe câmpie. Aşa să cureţe el casa ca ea să fie curată.


text:
Ca să ştie preotul când este cineva necurat şi când este curat. Aceasta să fie rânduiala pentru lepră!»


text:
«Spuneţi fiilor lui Israil şi le grăiţi aşa: Dacă un bărbat va avea curgere din trupul său, această curgere este necurată.


text:
Şi iată ce este cu necurăţia de pe urma curgerii lui: ori că trupul său va curge neîncetat, ori că se va mai opri, tot necurăţie este.


text:
Orice pat în care se va culca cel ce are curgere va fi necurat, asemenea orice lucru pe care va şedea necurat va fi.


text:
Şi oricine se va atinge de patul lui să-şi spele veşmintele şi să se scalde în apă şi va fi necurat până seara.


text:
Cel ce va sta pe vre-un lucru pe care a stat cel ce are curgere să-şi spele hainele şi să se scalde în apă şi va fi necurat până seara.


text:
Cel ce se va atinge de trupul celui ce are curgere să-şi spele veşmintele şi să se scalde şi va fi necurat până seara.


text:
Şi dacă cel ce are curgere va scuipa pe unul care e curat, acesta să-şi spele veşmintele şi să se scalde şi va fi necurat până seara.


text:
Şi oricine se va atinge de orice lucru care a stat sub el va fi necurat până seara, şi cel ce va duce acest lucru să-şi spele veşmintele şi să se scalde şi va fi necurat până seara.


text:
Şi oricine se va atinge de cel care are curgere, fără să se fi spălat pe mâini, acela să-şi spele veşmintele şi să se scalde şi va fi necurat până seara.


text:
Şi orice vas de pământ, de care s’a atins cel care are curgere, să fie sfărâmat, iar vasul de lemn să fie spălat cu apă.


text:
Când cel care are curgere se va vindeca de curgerea sa, să numere şapte zile până la curăţirea sa şi să-şi spele veşmintele şi să se scalde la râu şi va fi curat.


text:
Apoi, a opta zi, să-şi ia două turturele sau doi pui de porumbel şi să vie în faţa Domnului, la uşa cortului descoperirii, şi să le dea preotului.


text:
Şi preotul să le aducă: pe una jertfă pentru păcat şi pe cealaltă ardere de tot; şi astfel preotul să-l cureţe în faţa Domnului, de curgerea lui.


text:
Dacă un bărbat va avea pierderea sămânţei, să-şi scalde în apă tot trupul şi necurat va fi până seara.


text:
Şi orice veşmânt şi orice lucru de piele, pe care va cădea sămânţa pierdută, să se spele cu apă şi va fi necurat până seara.


text:
Dacă o femele va avea curgere, adică va curge sânge din trupul ei, să stea şapte zile în stare de necurăţie. Oricine se va atinge de ea va fi necurat până seara.


text:
Orice lucru pe care se va culca în timpul necurăţiei ei necurat va fi şi, tot aşa, orice lucru pe care va sta necurat va fi.


text:
Şi oricine se va atinge de patul ei să-şi spele veşmintele şi să se scalde şi necurat va fi până seara.


text:
Şi oricine se va atinge de vre-un lucru pe care a stat ea să-şi spele veşmintele şi să se scalde şi necurat va fi până seara.


text:
Şi dacă a fost vre-un lucru pe patul ei sau pe jilţul pe care ea a stat, cine se va atinge de el va fi necurat până seara.


text:
Iar dacă un bărbat se va culca cu ea, atunci necurăţia ei îl va atinge şi pe el şi el va fi necurat şapte zile, şi orice aşternut în care el se va culca necurat va fi.


text:
Dacă o femeie va avea curgere de sânge mai multe zile, afară de vremea obişnuită a ei, ori dacă va avea curgere peste vremea obiceiului ei, atât cât dăinueşte această curgere ea necurată va fi ca şi în vremea obiceiului ei: necurată va fi.


text:
Orice pat în care se va culca în tot timpul curgerii ei va fi ca şi patul în care se va culca în vremea curgerii obişnuite a ei şi orice lucru pe care va sta necurat va fi, precum este în vremea necurăţiei ei fireşti.


text:
Şi oricine se va atinge de aceste lucruri va fi necurat şi va trebui să-şi spele veşmintele şi să se scalde în apă şi va fi necurat până seara.


text:
Iar în ziua a opta, să ia două turturele sau doi pui de porumbel şi să-i aducă preotului, la uşa cortului descoperirii.


text:
Şi preotul să aducă o pasăre ca jertfă pentru păcat şi pe cealaltă ca ardere de tot şi aşa să facă ispăşirea, înaintea Domnului, de curgerea care o făcea necurată.


text:
Aşa să feriţi pe fiii lui Israil de necurăţia lor, ca să nu-i lovească moartea întru a lor necurăţie, spurcând locaşul meu, care este în mijlocul lor.


text:
Aceasta este rânduiala pentru cel ce pătimeşte de curgere, şi pentru cel cu pierdere de sămânţă prin care ajunge necurat,


text:
Şi pentru femeia cu a sa obişnuită curgere şi pentru cel ce are curgere, pentru bărbat ca şi pentru femeie, şi pentru bărbatul oare se va culca eu femeiea necurată.»


text:
Apoi Domnul a grăit lui Moise, după moartea celor doi fii ai lui Aaron, care se apropiaseră de Domnul, cu foc străin, şi muriseră.


text:
Şi Domnul a zis lui Moise: «Spune lui Aaron, fratele tău, să nu intre orişicând înlăuntrul sfântului locaş, dincoace de perdeaua din faţa capacului care este pe chivot, ca să nu moară, căci eu mă voi arăta în nour, deasupra capacului.


text:
Iată cum să intre Aaron în sfântul locaş: cu un viţel, jertfă pentru păcat şi cu un berbec, ardere de tot.


text:
Şi el să se îmbrace cu stiharul sfânt de in şi pantaloni de in să-şi ia pe sine, şi să se încingă cu brâu de in, iar în cap să-şi pună mitra de in. Acestea sunt veşminte sfinte; şi înainte de a se îmbrăca să-şi scalde trupul său.


text:
Iar ţapul pentru care a căzut sorţul lui Azazel să-l aducă viu înaintea Domnului, ca să săvârşească ispăşirea, trimiţându-l lui Azazel, în pustie.


text:
După aceea, Aaron să aducă viţelul jertfă pentru păcatul său şi să facă ispăşire pentru sine şi pentru casa sa, şi să junghie viţelul, ca jertfă pentru păcatul său.


text:
Să ia apoi o căţue plină de cărbuni aprinşi, de pe jertfelnicul din faţa Domnului, şi doi pumni de tămâie bine mirositoare, măruntă şi căţuia s’o ducă dincolo de perdea,


text:
Şi să pună tămâia pe focul din faţa Domnului, încât norul de tămâie să acopere capacul de pe chivotul legii, căci altfel ar trebui să moară.


text:
Apoi să ia din sângele viţelului şi să stropească cu degetul latura dinspre răsărit a capacului chivotului, stropind şi înaintea capacului cu degetul, din sânge, de şapte ori.


text:
Apoi, să junghie ţapul de jertfă pentru păcatele poporului şi sângele lui să-l ducă în dosul perdelei; şi să facă cu sângele lui precum a făcut cu sângele viţelului, stropind cu el capacul chivotului şi înaintea capacului chivotului.


text:
Aşa să facă ispăşirea Sfintei Sfintelor de spurcăciunea şi de fărădelegile fiilor lui Israil şi de tot felul de păcate. Tot aşa să facă şi în cortul descoperirii, care sălăşlueşte în mijlocul necurăţiei lor.


text:
Iar când va intra în cortul descoperirii, ca să facă ispăşire în sfântul locaş, nimeni să nu fie înăuntru, de când va intra Aaron şi până când va ieşi. Şi după ce va săvârşi ispăşirea pentru sine şi pentru casa sa şi pentru toată obştia lui Israil,


text:
Să iasă la jertfelnicul din faţa Domnului şi să-l curăţească, luând din sângele viţelului şi din sângele ţapului şi ungând de jur împrejur coarnele jertfelnicului.


text:
Apoi să-l stropească cu degetul de şapte ori, din acelaşi sânge. Aşa să-l cureţe şi să-l sfinţească de necurăţia fiilor lui Israil.


text:
Iar după ce a sfârşit de curăţit Sfânta Sfiutelor şi cortul descoperirii şi jertfelnicul, să aducă ţapul cel viu,


text:
Şi Aaron să-şi pună amândouă mâinile sale pe capul ţapului celui viu şi să mărturisească asupra lui toate nedreptăţile fiilor lui Israil şi toate călcările lor de lege şi toate păcatele lor şi să le pună pe capul ţapului şi, cu un om care stă gata, să-l trimită în pustie.


text:
Iar Aaron să intre în cortul descoperirii şi să se dezbrace de veşmintele de in cu care se îmbrăcase când a intrat în Sfânta Sfintelor şi să le lase acolo.


text:
Pe urmă să se scalde peste tot în apă, într’un loc sfânt, şi să se îmbrace cu veşmintele lui şi să iasă şi să aducă arderea de tot pentru sine şi arderea de tot pentru popor, făcând ispăşire pentru sine cât şi pentru popor.


text:
Iar cel ce a mânat ţapul la Azazel să-şi spele veşmintele şi să se scalde peste tot, apoi să intre în tabără.


text:
Iar viţelul jertfei pentru păcat şi ţapul jertfei pentru păcat, al căror sânge a fost adus pentru curăţire în Sfânta Sfintelor, să se scoată afară din tabără şi să se arză în foc: pieile lor, carnea lor şi necurăţenia lor.


text:
Şi cel ce le-a fost ars să-şi spele veşmintele şi să se scalde peste tot în apă şi după aceea să intre în tabără.


text:
Şi acestea să vă fie vouă pravilă veşnică: În luna a şaptea, în ziua a zecea a lunii, să postiţi şi să nu săvârşiţi nici un fel de muncă, nici băştinaşul, nici străinul care petrece în mijlocul vostru.


text:
Căci în această zi se va face ispăşire pentru voi, ca să vă spălaţi de toate păcatele voastre şi ca să fiţi curaţi înaintea Domnului.


text:
Iar arhiereul care va primi miruirea şi care va fi sfinţit ca să fie arhiereu în locul părintelui său, să facă ispăşirea, după ce se va îmbrăca în veşmintele de in, adică în sfintele odăjdii.


text:
El să facă ispăşirea pentru Sfânta Sfintelor şi pentru cortul descoperirii şi pentru jertfelnic, şi tot aşa să facă ispăşire pentru preoţi şi pentru toată obştia poporului.


text:
Şi aceasta să vă fie vouă drept veşnică pravilă, curăţind pe fiii lui Israil, de toate păcatele lor, o dată pe an!» Şi Aaron a făcut aşa precum Domnul i-a poruncit lui Moise.


text:
«Grăieşte lui Aaron şi fiilor săi şi tuturor fiilor lui Israil şi spune-le: «Iată ce ne porunceşte Domnul!


text:
Orice bărbat din casa lui Israil care va înjunghia, în tabără, bou sau miel, sau capră, sau care va junghia afară din tabără,


text:
Şi nu le va aduce la uşa cortului descoperirii, ca să le înfăţişeze ca dar Domnului, înaintea locaşului său, sângele să i se socotească vărsare de sânge: a săvârşit omor. Şi omul acela să fie stârpit din poporul lui;


text:
Pentru ca fiii lui Israil să aducă jertfele lor, pe care ei acum le junghie afară pe câmpie, anume să le aducă Domnului, la uşa cortului descoperirii, prin mâna preotului, jertfind Domnului jertfă de pace,


text:
Şi preotul să stropească, cu sângele jertfei jertfelnicul Domnului, la uşa cortului descoperirii şi să ardă grăsimea, întru miros de bună mireazmă, Domnului,


text:
Aşa încât să nu mai aducă demonilor jertfele lor şi să se pângărească închinându-se lor. Aceasta să fie lege veşnică, pentru ei şi întru neam de neamul lor.»


text:
Şi iarăşi spune-le: «Orice om din casa lui Israil sau dintre cei străini, petrecător între voi, care va aduce vre-o ardere de tot sau altă jertfă,


text:
Şi nu va pune-o nainte la uşa cortului descoperirii şi nu va face-o dar Domnului, omul acela să fie stârpit din poporul său.


text:
Apoi orice om din casa lui Israil sau dintre cei străini, petrecător între voi, care va mânca orice fel de sânge, eu îmi voi întoarce faţa cu mânie împotriva unuia ca acesta care va mânca sânge şi-l voi zmulge din mijlocul poporului său,


text:
Pentru că viaţa trupului este în sânge şi eu v’am îngăduit vouă să-l aduceţi pe jertfelnic pentru ispăşirea sufletelor voastre, căci sângele este care aduce ispăşire.


text:
Drept aceea am poruncit fiilor lui Israil: «Nimeni din voi să nu mănânce sânge şi nici veneticul care trăieşte vremelnic în mijlocul vostru, nici el să nu mănânce.


text:
Şi orice bărbat dintre fiii lui Israil sau dintre străinii care petrec în mijlocul vostru, care va vâna vre un vânat: dobitoc sau pasăre, dintre cele ce se mănâncă, să-i scurgă sângele şi să-l acopere cu ţărână,


text:
Fiindcă viaţa fiecărui trup este în sângele lui care curge în fiinţa lui. Pentru aceea am poruncit fiilor lui Israil: să nu mâncaţi sângele nici unui fel de făpturi, fiindcă viaţa oricărei făpturi este în sângele ei şi oricine va mânca sânge să fie nimicit.


text:
Apoi orice om, fie el băştinaş, fie străin, care va mânca din carnea unui dobitoc mort sau sfâşiat de fiare, să-şi spele hainele şi să se scalde în apă şi va fi necurat până seara, apoi va fi iarăşi curat.


text:
După datinele din ţara Egiptului, unde aţi locuit, să nu vă luaţi, şi după datinele din Canaan, unde vă voi duce, să nu trăiţi şi în obiceiurile lor să nu umblaţi,


text:
Ci orânduielile mele să le ţineţi şi legile mele să le păziţi, umblând întru ele. Eu sunt Domnul Dumnezeul vostru.


text:
Păziţi deci legile mele şi rânduielile mele, pentru ca acel care le va îndeplini va fi viu întru ele. Eu sunt Domnul!


text:
Goliciunea părintelui tău, adică goliciunea mamei tale să n’o descoperi, că e mama ta. Să nu descoperi goliciunea ei.


text:
Goliciunea surorii tale, fiica tatălui tău, sau fiica maicii tale, fie născută în casă sau afară din casă, să nu descoperi goliciunea lor.


text:
Goliciunea fetei fiului tău sau goliciunea fiicei fiicei tale, să n’o descoperi, căci este goliciunea ta.


text:
Goliciunea fetei femeii părintelui tău, născută din părintele tău şi deci soră cu tine, goliciunea ei să n’o descoperi.


text:
Goliciunea fratelui părintelui tău să n’o descoperi şi de femeia lui să nu te apropii, căci este mătuşa ta.


text:
Goliciunea nurorii tale să n’o descoperi, căci este femeia fiului tău; să nu descoperi goliciunea ei.


text:
Goliciunea unei femei şi a fiicei ei să nu descoperi; pe fiica fiului ei şi pe fiica fiicei ei să nu le iei, ca să descoperi goliciunea lor, căci sunt rude de sânge şi este nelegiuire.


text:
Femeie, o dată cu sora ei, să nu iei, ca să le faci duşmance, descoperind goliciunea uneia lângă cealaltă, care este încă în viaţă.


text:
Şi din odraslele tale să nu dai, ca să treacă pe jertfelnicul lui Moloh şi să pângăreşti numele Domnului Dumnezeului tău. Eu sunt Domnul!


text:
Cu nici un fel de dobitoc să nu te spurci şi femeia să nu stea la dobitoc, ca să se spurce cu el, căci este urîciune.


text:
Cu nimic din toate acestea să nu vă întinaţi, căci întru toate acestea s’au întinat păgânii, pe care eu îi voi izgoni dinaintea feţei voastre,


text:
Căci ţara s’a întinat şi eu am pedepsit-o pentru fărădelegea ei, şi ţara vărsat-a din ea pe locuitorii ei.


text:
Deci păziţi legile mele şi orânduirile mele şi nu faceţi nici una din aceste blestemăţii; nici băştinaşul, nici veneticul, care petrece între voi.


text:
Fiindcă toate aceste blestemăţii le-au săvârşit oamenii ţării acesteia, care au fost înaintea voastră, şi s’a pângărit pământul,


text:
Ca nu cumva să vă verse şi pe voi ţara, dacă o veţi întina, precum a vărsat pe păgânii care au fost înaintea voastră.


text:
Deci oricine va făptui vre-una din aceste grozăvii, sufletul acela care le va face să fie nimicit din poporul său.


text:
Păziţi aşa dar orânduirile mele şi nu vă luaţi după nici una din acele datini blestemate care s’au săvârşit înaintea voastră şi nu vă spurcaţi cu ele! Eu sunt Domnul Dumnezeul vostru!»


text:
«Vorbeşte către toată obştia fiilor lui Israil şi spune-le: «Fiţi sfinţi, căci sfânt sunt eu, Domnul Dumnezeul vostru!


text:
Fiecare să cinstească pe mama sa şi pe tatăl său şi ziua Sâmbetei mele să o păziţi. Eu sunt Domnul Dumnezeul vostru!


text:
Să nu vă întoarceţi faţa către idoli şi dumnezei turnaţi să nu vă faceţi. Eu sunt Domnul Dumnezeul vostru.


text:
În ziua în care jertfiţi, jertfa să fie mâncată, sau a doua zi, şi dacă a mai rămas ceva până a treia zi, să fie ars în foc.


text:
Şi oricine va mânca îşi va purta păcatul, căci a spurcat lucrurile sfinte ale Domnului şi unul ca acesta să fie stârpit din poporul său.


text:
Iar când veţi secera lanurile din ţara voastră, să nu mergi cu secera până în colţurile ogorului tau şi spicele rămase de pe urma secerei să nu le culegi.


text:
Să nu culegi ciorchinii rămaşi pe urmă în via ta şi tot aşa să nu aduni poamele căzute jos, din livada ta. Acestea să le laşi săracului şi străinului. Eu sunt Domnul Dumnezeul tău.


text:
Apoi să nu juraţi strâmb întru numele meu. Deci să nu pângăreşti numele Dumnezeului tău. Eu sunt Domnul.


text:
Să nu asupreşti pe aproapele tău şi să nu-l jăcmăneşti; simbria simbriaşului să nu mâie până a doua zi în mâna ta.


text:
Să nu blestemi pe cel care este surd şi în calea orbului să nu pui piedici, ci teme-te de Dumnezeul tău! Eu sunt Domnul.


text:
Să nu faceţi nedreptate în judecată. Să nu-i faci hatâr săracului, fiindcă e sărac, nici să măguleşti pe boier, fiindcă e boier, ci să judeci pe aproapele tău cu dreptate.


text:
Să nu umbli cu zâzanii în poporul tău, nici să te ridici împotriva vieţii aproapelui tău. Eu sunt Domnul.


text:
Să nu urăşti pe fratele tău în inima ta, dar dojeneşte pe aproapele tău ca să nu te încarci tu cu păcat.


text:
Să nu fii răzbunător şi să nu pizmueşti pe fiii poporului tău, ci să iubeşti pe aproapele tău ca pe tine însuţi. Eu sunt Domnul.


text:
Păziţi rânduielile mele. Vitele tale, din două soiuri felurite, să nu le laşi să se împerecheze şi ogorul tău să nu-l semeni cu sămânţă de două feluri, iar veşmânt din două feluri de fire să nu pui pe tine.


text:
Dacă un bărbat se va culca cu o femeie, care este roabă şi casnica altui bărbat şi ea n’a fost răscumpărată şi nici liberată, să fie pedepsiţi, dar nu cu moarte, fiindcă n’a fost liberă.


