# verses

text:
Ei care mănâncă de istov casele văduvelor şi de ochii lumii se roagă îndelung, ei, aceştia, prisoselnică osândă vor lua.


text:
Pentru că toţi aceştia au aruncat la daruri din ce le prisoseşte, aceasta însă din sărăcia ei a aruncat tot avutul ei.


text:
Aceste lucruri pe care le vedeţi! Veni-vor zile întru care nu va rămânea piatră peste piatră, care să nu se risipească.


text:
Ci ei l-au întrebat zicând: Învăţătorule, când oare vor fi acestea? Şi care este semnul când fi-va să fie acestea?


text:
El a răspuns: Băgaţi de scamă să nu fiţi amăgiţi; căci mulţi vor veni cu numele meu, spunând: Eu sunt Mesia şi ceasul e aproape. Nu vă duceţi după ei.


text:
Iar când veţi auzi de războaie şi de răzmeriţe, să nu vă spăimântaţi; căci acestea trebue să fie întâi, dar sfârşitul nu va fi curând.


text:
Vor fi cutremure mari şi pe alocurea foamete şi molime, prevestiri spăimântătoare şi mari semne din cer.


text:
Dar mai înainte de toate acestea, vor pune mâinile pe voi şi vă vor prigoni, dându-vă prinşi în sinagogi, şi în închisori şi târîndu-vă la împăraţi şi la stăpânitori, pentru numele meu.


text:
Căci eu vă voi da vouă gură şi înţelepciune căreia nu vor putea să stea împotrivă sau să răspundă toţi protivnicii voştri.


text:
Şi veţi fi vânduţi şi de părinţi şi de fraţi şi de neamuri şi de prieteni şi unii dintre voi vor fi daţi la moarte,


text:
Iar când veţi vedea Ierusalimul înconjurat de ostaşi, atunci să ştiţi că s’a apropiat pustiirea lui.


text:
Atunci cei din Iudeia să fugă la munţi, cei din mijlocul ei să plece aiurea, iar cei de prin ţinuturile vecine să nu se ducă în ea.


text:
Dar vai de cele ce vor avea în pântece şi de cele ce vor apleca întru acele zile! Pentru că va fi în ţară strâmtorare mare şi urgie asupra acestui popor.


text:
Şi vor cădea de ascuţişul săbiei şi vor fi duşi robi la toate neamurile şi Ierusalimul va fi călcat în picioare de păgâni, până ce se vor împlini vremile păgânilor.


text:
Şi vor fi semne în soare, în lună şi în stele, iar pe pământ noroadele fi-vor cu inima strânsă şi aiurite de vuetul mării şi al valurilor.


text:
Iar oamenii vor sta să-şi dea sufletul, de spaimă şi de aşteptarea celor pornite să vină peste lume; căci tăriile cerului vor fi zguduite.


text:
Iar când vor începe să fie acestea, prindeţi suflet şi ridicaţi capetele voastre, pentru că răscumpărarea voastră s’a apropiat.


text:
Luaţi seama de voi înşivă să nu se îngreoaie inimile voastre de îmbuibare şi de băutură şi de grijile lumeşti şi ziua aceea să vie peste voi fără de veste,


text:
Drept aceea, priveghiaţi în toată vremea şi vă rugaţi ca să vă învredniciţi să scăpaţi de toate acestea care vor să vie şi să staţi înaintea Fiului omului.


text:
Şi ziua era în templu şi învăţa, apoi ieşind din cetate mânea noaptea pe muntele numit Muntele Măslinilor.


text:
Ci el le-a răspuns: Iată, când veţi intra în cetate, vă va întâmpina un om ducând un urcior cu apă; mergeţi după el, până la casa unde intră.


text:
Şi stăpânului acelei case îi veţi spune: învăţătorul îţi grăieşte: Unde este odaia de oaspeţi unde să mănânc Paştele cu ucenicii mei?


text:
Că zic vouă că de acum nu voi mai mânca dintru acesta, până când nu se va împlini întru împărăţia lui Dumnezeu.


text:
Şi luând pâine, mulţumind a frânt şi le-a dat lor, zicând: Acesta este trupul meu care se dă pentru voi; aceasta să faceţi întru pomenirea mea.


text:
Aşijderea şi paharul, după cină, zicând: Acest pahar este legea nouă, întru sângele meu, care se varsă pentru voi.


text:
Iar ei au început să se întrebe, unul cu altul, cine dintre ei să fie acela care avea să săvârşească această faptă.


text:
Atunci el le-a zis: împăraţii păgânilor îi stăpânesc pe aceştia şi cei ce au putere asupra lor se numesc făcătorii lor de bine.


text:
Dar voi să nu fiţi astfel: ci care este mai mare între voi să fie ca mai mic, şi care este căpetenie să fie ca unul ce slujeşte.


text:
Căci cine este mai mare: cel care stă la masă, sau cel care slujeşte? Oare nu cel ce stă la masă? Iar eu în mijlocul vostru, sunt ca unul ce slujeşte.


text:
Ca să mâncaţi şi să beţi, la masa mea, întru împărăţia mea şi să şedeţi în jeţuri, judecând cele douăsprezece seminţii ale lui Israil.


text:
Iară eu m’am rugat pentru tine să nu scadă credinţa ta. Şi tu, oarecând, întorcându-te, întăreşte pe fraţii tăi.


text:
Grăit-a Iisus lui: Zic ţie, Petre, că astăzi nu va cânta cocoşul, până ce nu te vei lepăda de mine, de trei ori, cum că nu mă cunoşti.


text:
După aceea, i-a întrebat: Când v’am trimis pe voi fără de pungă, fără de traistă şi fără de încălţăminte, dus-aţi lipsă de ceva? Iar ei au răspuns: De nimic.


text:
Atunci el le-a zis: Acum însă, cel ce are pungă să o ia, tot aşa şi traista, şi cel ce nu are Babie, Bă-şi vândă veşmântul şi să-şi cumpere sabie.


text:
Căci vă spun că trebue să se împlinească întru mine scriptura care zice: Şi cu cei fărădelege s’a socotit. Pentru că ce este despre mine ajunge acum la capăt.


text:
Zicând: Părinte, de voieşti, înlătură de la mine acest pahar. Dar nu voia mea, ci voia ta împlinească-se.


text:
Şi fiind în zbuciumul durerii, cu mai mare stăruinţă se ruga. Iar sudoarea lui, ca picături mari de sânge, picura pe pământ.


text:
Nu isprăvise bine vorba şi iată o mulţime de oameni şi cel ce se numeşte Iuda, unul dintre cei doisprezece, venea în fruntea lor. Şi el s’a apropiat de Iisus, ca să-l sărute.


text:
Iar către mai marii preoţilor, către căpitanii templului şi către bătrânii care veniseră asupra lui, Iisus rostit-a: Ca la un tâlhar ieşit-aţi cu săbii şi cu lănci.


text:
Zilnic am fost cu voi în templu şi n’aţi întins mâinile asupra mea. Dar acesta este ceasul vostru şi puterea întunericului.


text:
Şi punând mâna pe el, l-au dus şi l-au băgat în casa arhiereului. Iar Petru se ţinea după el de departe.


text:
Văzându-l o servitoare, cum sta în lumina focului, s’a uitat bine la el şi a zis: Şi acesta era cu el.


text:
Dar peste puţin l-a văzut altul şi i-a spus: Şi tu eşti dintre ei. Petru însă a răspuns: Omule, nu sunt.


text:
Iar când a trecut ca un ceas, un altul adeverind cu putere a rostit: Cu adevărat şi acesta era cu el, că e doar galileian.


text:
Atunci Petru a zis: Omule, nu ştiu ce spui. Şi numaidecât, când nu sfâişise bine vorba, cocoşul a cântat.


text:
Ci Domnul s’a întors şi s’a uitat la Petru; şi Petru şi-a adus aminte de cuvântul Domnului, cum îi zisese, că mai nainte ca să cânte azi cocoşul, tu te vei lepăda de mine de trei ori.


text:
Când s’a făcut ziuă, adunatu-s’au bătrânii poporului, mai marii preoţilor şi cărturarii şi l-au dus pe el în sinedriul lor. Şi i-au zis: Spune-ne de eşti tu Mesia.


text:
Zis-au ei cu toţii: Eşti tu, aşa dar, fiul lui Dumnezeu? Iisus a rostit către ei: Voi singuri ziceţi că eu sunt.


text:
Şi au început să-l pârască şi să zică: Pe acesta l-am aflat sucind minţile neamului nostru şi împiedicând să dăm dajdie Cezarului, iar despre sine spune că este Christos împărat.


text:
Pilat l-a întrebat, zicând: Eşti tu împăratul Iudeilor? Iar el răspunzându-i a grăit: Tu singur zici că sunt.


text:
Dar ei mai cu putere stăruiau în spusa lor că răzvrăteşte norodul, cu învăţătura lui, prin toată Iudeia, din Galileia, de unde a început, şi până aici.


text:
Iar dacă a aflat că este de sub stăpânirea lui Irod, l-a trimis la Irod, care era şi el în Ierusalim, întru acele zile.


text:
Irod, când a văzut pe Iisus, s’a bucurat foarte, că de multă vreme voia să-l cunoască, pentru că auzise multe despre el şi nădăjduia să-l vadă săvârşind vre-o minune.


text:
Atunci şi Irod, cu căpitanii săi, l-a dispreţuit şi l-a luat în râs şi îmbrăcându-l cu o haină bătătoare la ochi l-a trimis înapoi la Pilat.


text:
Şi în ziua aceea Irod şi Pilat s’au făcut prieteni unul cu altul, căci mai înainte erau între ei în vrăjmăşie.


text:
Şi a vorbit către ei: Aţi adus la mine pe omul acesta, ca pe un răzvrătitor al poporului; dar iată, eu, cercetându-l de faţă cu voi, nici o vină n’am găsit în acest om, din toate câte i le puneţi în sarcină.


text:
Şi nici Irod n’a găsit, căci l-a trimis înapoi la noi. Vedeţi dar, că n’a săvârşit nimic vrednic de moarte.


text:
Atunci el a zis a treia oară către oi: Dar ce rău a săvârşit acesta? Nici o vină de moarte nu am aflat întru el. Astfel că îi voi da o pedeapsă şi îi voi da drumul.


text:
Dar ei, cu strigăte răzbătătoare, se ţineau dârji şi cereau să-l răstignească, iar glasurile lor şi ale marilor preoţi precumpăniră,


text:
Deci a lăsat slobod pe cel închis în temniţă, pentru răscoală şi ucidere, pe care îl cereau ei, iar pe Iisus l-a dat cum le-a fost voia.


text:
Şi pe când îl duceau ostaşii, au pus mâna pe unul Simon Chirineul care venea de la câmp şi i-au pus crucea în spinare, ca s’o ducă în urma lui Iisus.


text:
Atunci Iisus s’a întors către ele şi a grăit: Fiice ale Ierusalimului, nu mă plângeţi pe mine, ci vă plângeţi pe voi şi pe copiii voştri.


text:
Căci iată vin zile întru care vor zice: Ferice de cele sterpe! Ferice de pântecele care n’au născut şi de sânii care n’au aplecat!


text:
Şi când au sosit la locul care se cheamă Căpăţâna, l-au răstignit acolo, şi pe cei doi făcători de rele, pe unul de-a-dreapta şi pe altul de-a-stânga.


text:
Iar Iisus zicea: Părinte, iartă-le lor, că nu ştiu ce fac. Şi veşmintele lui le-au împărţit între ei, aruncând pe ele sorţi.


text:
Ci norodul sta şi se uita. Iar căpeteniile lui îşi făceau râs de Iisus zicând: Pe alţii i-a mântuit; mântuiască-se pe sine însuşi, dacă el este Christosul lui Dumnezeu cel ales.


text:
Iar deasupra crucii lui stătea scris cu slove elineşti, latineşti şi evreeşti: Acesta este împăratul Iudeilor.


text:
Unul dintre tâlharii pironiţi hulea împotriva lui, zicând: Nu eşti tu oare Mesia? Mântueşte-te pe tine însuţi şi pe noi.


text:
Iar celălalt, răspunzând, l-a certat şi a grăit: Nu te temi tu de Dumnezeu? Că eşti în aceeaşi osândă.


text:
Ci noi cu dreptate, căci luăm vrednica plată a celor ce am făcut; pe când acesta n’a săvârşit nimic nedrept.


text:
Şi era acum ca la ceasul al şaselea (miezul zilei) şi întuneric s’a făcut peste tot pământul, până la ceasul al nouălea,


text:
Atunci Iisus, strigând cu glas mare, a rostit: Părinte, în mâinile tale dau duhul meu. Şi aceasta zicând, şi-a dat duhul.


text:
Iar sutaşul văzând cele ce s’au făcut, a mărit pe Dumnezeu şi a zis: Cu adevărat omul acesta drept a fost.


text:
Şi toată mulţimea, care venise la această privelişte şi văzuse cele întâmplate, s’a întors acasă, bătându-se în piept,


text:
Iar toţi cunoscuţii lui si femeile, care veniseră după el din Galileia, stăteau departe, martori la acestea.


text:
De fel din Arimateia, oraş al Iudeilor, care nu se învoise cu hotărirea şi cu fapta lor, şi care aştepta împărăţia lui Dumnezeu,


text:
Şi pogorîndu-l de pe cruce l-a înfăşurat în giulgiu de în şi l-a pus într’un mormânt scobit în stâncă, unde nimeni niciodată nu mai fusese pus.


text:
Ci femeile, care veniseră cu Iisus din Galileia, s’au ţinut după Iosif şi au văzut mormântul şi cum a fost pus trupul lui Iisus,


text:
Iar în cea dintâi zi a săptămânii, foarte de dimineaţă, au venit la mormânt, aducând mirezmele ce pregătiseră.


text:
Dar pe când ele erau în mare nedumerire despre aceasta, iată că doi bărbaţi au stat în faţa lor, în veşminte strălucitoare.


text:
Atunci ele de spaimă şi-au plecat feţele la pământ; ei însă au rostit către ele: Pentru ce căutaţi pe cel viu între cei morţi?


text:
Zicând că Fiul omului trebue să fie dat în mâinile oamenilor păcătoşi şi să fie răstignit, iar a treia zi să învieze.


text:
Iar ele erau: Maria Magdalina şi Ioana şi Maria lui Iacob şi celelalte împreună cu ele, care au spus acestea către apostoli.


text:
Totuşi Petru s’a sculat şi a alergat la mormânt, şi aplecându-se înainte a văzut giulgiurile singure, zăcând. Şi s’a dus acasă, mirându-se de această întâmplare.


text:
Iată, apoi, că doi dintr’înşii mergeau întru aceeaşi zi la un sat, depărtat de Ierusalim cale de o jumătate de poştă, al cărui nume este Emaus.


text:
Atunci el i-a întrebat: Ce sunt cuvintele acestea pe care le schimbaţi unul cu altul, în drumul vostru? Dar ei stăteau cu feţele întristate.


text:
Răspunzând unul cu numele Cleopa, a grăit către el: Tu singur eşti venit de aiurea în Ierusalim şi n’ai aflat de faptele întâmplate în el, întru aceste zile?


text:
El le-a zis: Ce fel de fapte? Atunci ei i-au răspuns: Cu Iisus Nazarineanul, care era proroc puternic în faptă şi în cuvânt, înaintea lui Dumnezeu şi a tot norodul.


text:
Ci noi nădăjduiam că el este cel ce va să izbăvească pe Israil; şi cu toate acestea astăzi merge pe a treia zi de când s’au petrecut acestea.


text:
Şi n’au mai găsit trupul lui şi au venit zicând că au văzut arătare de îngeri care le-au spus că este viu.


text:
Iar câţiva dintre noi s’au dus la mormânt şi-au aflat aşa cum au povestit femeile, dar pe el nu l-au văzut.


text:
Atunci el vorbit-a către ei: o, nepricepuţilor şi zăbavnici cu inima ce sunteţi, ca să credeţi toate câte au grăit prorocii!


text:
Şi începând de la Moise şi de la toţi profeţii le-a tâlcuit lor, din toate scripturile, locurile despre el.


text:
Dar cei doi au stăruit de el, zicând: Rămâi cu noi, că ceasul e în deseară şi ziua se închină. Şi a intrat ca să mâe cu ei.


text:
Iar ei şi-au spus unul altuia: Oare nu ardea în noi inima noastră, când ne vorbea pe cale şi când ne tâlcuia scripturile?


text:
Şi în acelaşi ceas sculându-se, au venit înapoi la Ierusalim şi au găsit adunaţi pe cei unsprezece, împreună cu cei ce se ţineau de ei,


text:
Vedeţi mâinile mele şi picioarele mele, că eu însumi sunt; pipăiţi-mă şi vedeţi că un spirit nu are carne şi oase, cum mă vedeţi pe mine având.


text:
Apoi vorbit-a către ei: Acestea sunt cuvintele pe care le-am grăit către voi, pe când eram cu voi, că trebue să se împlinească toate cele scrise despre mine în legea lui Moise, în proroci şi în psalmi.


text:
Şi iarăşi le-a zis că aşa este scris şi aşa se cădea să pătimească Christos şi să învieze din morţi a treia zi.


text:
Şi în numele său să se propovăduiască pocăinţa spre iertarea păcatelor la toate neamurile, începând de la Ierusahm.


text:
Şi iată eu trimit peste voi făgăduinţa Părintelui meu; voi însă şedeţi în Cetate până ce vă veţi îmbrăca, de sus, cu putere.


text:
Iar câţi l-au primit, le-a dat putere ca să fie fiii lui Dumnezeu, adică celor care cred întru numele lui,


text:
Care nu din sânge, nici din poftă trupească, nici din poftă bărbătească, ci de la Dumnezeu s’au născut.


text:
Şi cuvântul s’a făcut trup şi s’a sălăşluit întru noi şi am văzut mărirea lui, mărire ca a unuia născut din Tatăl, plin de dar şi de adevăr.


text:
Ioan mărturisea despre el şi striga, zicând: Acesta era despre care am grăit: Cel care vine după mine a fost înaintea mea, pentru că era mai nainte de mine.


text:
Pe Dumnezeu nimeni nu l-a văzut vreodată: Fiul Unul-Născut, care este în sânul Tatălui, acela a spus despre el.


text:
Aceasta este mărturia lui Ioan, când au trimis Iudeii, din Ierusalim, preoţi şi leviţi ca să-l întrebe: Cine eşti tu?


text:
El rostit-a: Eu sunt glasul celui care strigă în pustie: îndreptaţi calea Domnului, după cum a grăit Isaia prorocul.


text:
Apoi l-au întrebat şi i-au zis: Atunci, de ce botezi, dacă nu eşti Christos, nici Ilie, nici Prorocul?


text:
Ioan le-a răspuns următoarele: Eu botez cu apă; dar în mijlocul vostru se află unul pe care voi nu-l ştiţi;


text:
El este cel care vine după mine, care a fost înaintea mea şi căruia eu nu sunt vrednic să-i dezleg cureaua încălţămintei.


text:
A doua zi, Ioan vede pe Iisus venind la el, şi grăieşte: Iată Mielul lui Dumnezeu cel ce ridică păcatul lumii.


text:
Acesta este despre care eu am «pus: După mine vine unul care a fost înaintea mea, findcă era mai nainte de mine.


text:
Iar Ioan a mărturisit, zicând: Văzut-am Duhul coborîndu-se din cer, ca un porumbel, şi rămânând deasupra lui.


text:
Ci eu nu-l ştiam, dar cel ce m’a trimis să botez cu apă, acela mi-a vorbit: Peste care vei vedea Duhul pogorîndu-se – şi rămânând deasupra lui, acesta este cel ce botează cu Duhul Sfânt.


text:
El le-a zis: Veniţi şi veţi vedea. Deci au mers şi au văzut unde sălăşluia; şi au rămas la el, în ziua aceea. Era ca la ceasul al zecelea (patru după amiază).


text:
Andrei, fratele lui Simon Petru, era unul dintre cei doi care auziseră pe Ioan şi veniseră după Iisus.


text:
Acesta găseşte mai întâi pe Simon, fratele său, şi-i spune: Găsit-am pe Mesia, adică, în tâlcuire, pe Christos.


text:
Şi l-a adus la Iisus. Iisus privind în faţa lui, i-a zis: Tu eşti Simon, feciorul lui Iona, tu te vei numi Chefa, adică în tâlcuire, Petru.


text:
În ziua următoare, voind să plece în Galileia, a găsit pe Filip. Şi i-a grăit Iisus: Vino după mine.


text:
Filip găseşte pe Natanail şi-i grăieşte: Găsit-am pe acela despre care a scris Moise în lege şi au scris profeţii, pe Iisus, fiul lui Iosif din Nazaret.


text:
Iisus a văzut pe Natanail venind la sine şi a spus despre el: Iată, cu adevărat, israilit întru care nu este vicleşug.


text:
Natanail îl întrebă: De unde mă cunoşti? Iisus răspunzând i-a zis: Te-am văzut, când erai sub smochin, mai nainte ca Filip să te cheme.


text:
Iisus luând cuvântul i-a grăit: Pentru că ţi-am spus că te-am văzut sub smochin, tu crezi? Mai mari decât acestea vei vedea.


text:
Apoi i-a zis: Amin, amin grăiesc vouă, de acum veţi vedea cerul deschizându-se şi pe îngerii lui Dumnezeu suindu-se şi pogorîndu-se peste Fiu omului.


text:
Şi nu mai aveau vin, căci s’a fost sfârşit vinul de nuntă. Atunci mama lui Iisus zis-a către el: Nu mai este vin.


text:
Ci erau acolo şase vase de apă, făcute din piatră, puse pentru curăţirea Iudeilor şi care luau câte două sau trei vedre.


text:
Şi când starostele mesei a gustat apa care se făcuse vin şi nu ştia de unde este – ci slujitorii care scoseseră apa ştiau – starostele mesei a strigat pe mire


text:
Şi i-a spus: Orice om pune întâi vinul cel bnn şi când nuntaşii au băut bine, pune pe cel mai slab. Dar tu ai ţinut vinul cel bun până acum.


text:
Acest început al minunilor l-a făcut Iisus în Cana Galileii, dând pe faţă mărirea sa; şi ucenicii săi au crezut într’însul.


text:
După aceasta, a mers devale în Capernaum, el şi mama Iui şi fraţii Iui şi ucenicii lui, dar n’au rămas acolo decât puţine zile.


text:
Şi a găsit în templu şezând negustoreşte pe vânzătorii de boi şi de oi şi de porumbei şi pe schimbătorii de bani.


text:
Atunci făcându-şi un bici de ştreanguri, i-a scos pe toţi afară din locaşul sfânt, cu oile şi cu boii lor, iar banii zarafilor i-a risipit şi mesele lor le-a răsturnat.


text:
Şi vânzătorilor de porumbei le-a zis: Luaţi acestea de aici. Nu faceţi casa Tatălui meu casă de negustorie.


text:
Dar Iudeii au rostit: În patruzeci şi şase de ani clăditu-s’a templul acesta! Şi tu îl vei ridica în trei zile?


text:
Deci, când s’a sculat din morţi, ucenicii lui şi-au adus aminte că aceasta o zicea şi au crezut scripturii şi cuvântului pe care l-a fost spus Iisus.


text:
Şi fiind în Ierusalim, la Paşti, în sărbătoare, mulţi au crezut întru numele lui, văzând minunile pe care le făcea.


text:
Şi pentrucă nu avea nevoie să-i mărturisească cineva despre om ce fel este, că ştia el însuşi ce era în inima omului.


text:
Acesta a venit noaptea la Iisus şi i-a vorbit: Rabi, ştim că de la Dumnezeu venit-ai învăţător; căci nimeni nu poate face aceste minuni pe care le faci tu, dacă nu este Dumnezeu cu el.


text:
Răspuns-a Iisus şi i-a zis: Amin, amin grăiesc ţie, de nu se va naşte cineva de sus, nu va putea vedea împărăţia lui Dumnezeu.


text:
Dar Nicodim îi grăieşte: Cum poate omul să se nască, o dată ce e bătrân? Oare poate să intre a doua oară în pântecele maicii sale şi să se nască?


text:
Iisus răspunse: Amin, amin grăiesc ţie, de nu se va naşte cineva din apă şi din duh, nu va putea să intre în împărăţia lui Dumnezeu.


text:
Vântul suflă unde vrea şi tu auzi vuetul lui, dar nu ştii de unde vine, nici încotro se duce. Astfel este cu oricine care e născut din Duhul.


text:
Amin, amin grăiesc ţie că noi ceea ce ştim vorbim şi ce-am văzut mărturisim; dar mărturia noastră nu o primiţi.


text:
Că Dumnezeu aşa a iubit lumea, încât a dat pe Fiul său Unul-Născut, pentru ca oricine care crede într’însul să nu piară, ci să aibă viaţă veşnică.


text:
Căci n’a trimis Dumnezeu pe Fiul său în lume ca să osândească lumea, ci ca să se mântuiască, prin el, lumea.


text:
Cel ce crede întru el nu se osândeşte, iar cel ce nu crede a şi fost osândit, fiindcă nu a crezut întru numele celui Unuia-Născut, Fiul lui Dumnezeu.


text:
Şi judecata de osândă e aceasta: că lumina a venit în lume şi oamenii au iubit întunericul mai mult decât lumina. Căci faptele lor erau rele.


text:
Că oricine care făptueşte cele rele urăşte lumina şi nu vine la lumină, pentru ca faptele lui să nu fie dovedite ca rele.


text:
Cine însă lucrează adevărul vine la lumină, ca să se arate faptele lui, că sunt săvârşite în Dumnezeu.


text:
Şi boteza şi Ioan, la Enon, aproape de Salim, că erau acolo ape multe şi oamenii veneau şi se botezau.


text:
Şi au venit la Ioan şi i-au spus: Rabi, acela care era cu tine dincolo de Iordan şi căruia i-ai dat mărturia ta, iată el botează şi toţi se duc la el.


text:
Cine are mireasa, acela este mirele, iar prietenul mirelui, care stă şi ascultă pe mire, se bucură cu bucurie mare de glasul lui. Deci această bucurie a mea s’a împlinit.


text:
Cel ce vine de sus este deasupra tuturor; cel ce este de pe pământ: de pe pământ este şi de pe pământ vorbeşte. Cel ce vine din cer este deasupra tuturor.


text:
Căci pe cine l-a trimis Dumnezeu vorbeşte cuvintele lui Dumnezeu, pentru că Dumnezeu nu dă Duhul cu măsură.


text:
Cela ce crede în Fiul are viaţa veşnică; cine nu ascultă de Fiul nu va vedea viaţa, ci mânia lui Dumnezeu rămâne peste el.


text:
Şi a venit la un oraş al Samariei numit Sihar, aproape de câmpul pe care Iacob l-a dat lui Iosif, feciorul său;


text:
Şi fântâna lui Iacob era acolo. Ci Iisus era ostenit de călătorie şi aşa a şezut lângă fântână. Iar ceasul era aproape şase (amiaza).


text:
Femeia samariteancă îi răspunde: Cum ceri să bei, tu care eşti iudeu, de la mine, care sunt samariteancă? Pentru că Iudeii nu se îngăduesc cu Samaritenii.


text:
Iisus i-a spus aceste vorbe: Dacă cunoşteai darul lui Dumnezeu şi cine este cel care ţi-a zis: Dă-mi să beau, ai fi cerut de la el şi ţi-ar fi dat apă vie.


text:
Femeia îi grăieşte: Doamne, nici nu ai cu ce să scoţi, iar puţul e adânc. De unde, dar, ai apa cea vie?


text:
Nu cumva eşti tu mai mare decât părintele nostru Iacob, care ne-a dat această fântână şi a băut şi el din ea, şi feciorii lui şi turmele lui?


text:
Dar cel ce va bea din apa pe care-i voi da-o eu, nu va mai înseta în veac, căci apa pe care-i voi da-o eu se va face în el izvor de apă izvorîtoare întru viaţa veşnică.


text:
Femeia atunci îi spune: Doamne, dă-mi această apă, ca să nu mai însetez, nici să mai viu aici să scot.


text:
Părinţii noştri s’au închinat pe acest munte, iar voi ziceţi că în Ierusalim este locul cuvenit pentru închinare.


text:
Ci Iisus îi grăieşte: Femeie, crede-mă că vine ceasul când vă veţi închina Tatălui, nici pe muntele acesta, nici în Ierusalim.


text:
Dar vine ceasul şi acum este când adevăraţii închinători se vor închina Tatălui în spirit şi în adevăr, căci şi Tatăl voieşte atari închinători.


text:
Femeia rosteşte către el: Ştim că vine Mesia – care se zice Christos; – când va veni acela, ne va spune nouă toate.


text:
Dar atunci sosiră ucenicii lui. Şi se mirau că vorbea cu o femeie samariteancă. Însă nimeni n’a întrebat: Ce voieşti? Sau: Ce grăieşti cu ea?


text:
Iisus rosteşte către ei: Mâncarea mea este: să fac voia celui ce m’a trimis pe mine şi să săvârşesc lucrul lui.


text:
Nu ziceţi voi că mai sunt patru luni şi vine secerişul? Eu vă zic, iată, ridicaţi ochii voştri şi priviţi câmpiile, că sunt albe pentru seceriş.


text:
Iar cel ce seceră primeşte plată şi adună roadă întru viaţa de veci, ca să se bucure împreună şi cel ce seamănă şi cel ce seceră.


text:
Şi mulţi dintre Samaritenii din acel oraş au crezut într’însul, pentru cuvântul femeii, care mărturisea: Mi-a spus toate câte am făcut.


text:
Iar femeii îi ziceau: Credem nu numai din pricina vorbelor tale, dar fiindcă noi înşine am auzit şi ştim că acesta este cu adevărat Christos, mântuitorul lumii.


text:
Deci. când a venit în Galileia, l-au primit Galileienii, cei ce văzuseră toate câte făcuse în Ierusalim, la praznic, căci au fost venit şi ei la praznic;


text:
Apoi iarăşi s’a dus în Cana Galileii, unde făcuse apa vin. Şi era un dregător împărătesc, al cărui fiu era bolnav, în Capernaum.


text:
Acesta, auzind că Iisus a venit din Iudeia în Galileia, a mers la el şi l-a rugat să se pogoare şi să tămăduiască pe fiul lui, căci era bolnav pe moarte.


text:
Iisus rosteşte către el: Du-te; feciorul tău trăieşte. Şi omul a crezut în cuvântul pe care i l-a zis Iisus şi s’a dus.


text:
Atunci a întrebat pe robi de ceasul întru care i-a fost mai bine. Iar ei i-au spus: Ieri la al şaptelea ceas (unu după-amiază) frigurile l-au lăsat.


text:
Deci tatăl cunoscu că la ceasul acela a fost, întru care Iisus a rostit către el: Copilul tău trăieşte. Şi a crezut el şi casa lui întreagă.


text:
Iar în Ierusalim, lângă Poarta Oilor, era o scăldătoare, care se numeşte pe evreeşte Betesda şi are cinci pridvoare.


text:
În aceste pridvoare zăceau mulţime de bolnavi, de orbi, de ologi, de uscaţi, aşteptând mişcarea apei.


text:
Căci un înger se pogora, la vreme, în scăldătoare, şi turbura apa şi cine intra întâi, după turburarea apei, se făcea sănătos, ori de ce boală era ţinut.


text:
Iisus văzându-l pe acesta zăcând şi ştiind că este aşa încă de multă vreme, i-a grăit: Vrei să te faci sănătos?


text:
Răspuns-a lui bolnavul: Doamne, nu am pe nimeni ca să mă bage în scăldătoare, când se turbură apa, că până când vin eu, altul se pogoară înaintea mea.


text:
Dar cel tămăduit nu ştia cine este, căci Iisus se dăduse laoparte din mulţimea care era în acel loc.


text:
După acestea, Iisus l-a aflat în templu şi i-a zis: Iată că te-ai făcut sănătos. Nu mai păcătui, ca să nu ţi se întâmple şi mai rău.


text:
Deci pentru acest cuvânt, râvneau şi mai mult Iudeii să-l omoare, că nu numai dezlega Sâmbăta, dar şi pe Dumnezeu îl numea tatăl său, făcându-se pe sine la fel cu Dumnezeu.


text:
Ci Iisus a răspuns şi le-a vorbit: Amin, amin grăiesc vouă, Fiul nu poate să facă nimic de la sine, de nu va vedea pe Tatăl făcând; căci cele ce Tatăl le face, acestea şi Fiul le face întocmai;


text:
Pentru că Tatăl iubeşte pe Fiul şi-i arată toate câte face el şi lucruri mai mari decât acestea arăta-va lui, ca voi să vă miraţi.


text:
Ca toţi să cinstească pe Fiul, precum cinstesc pe Tatăl. Cine nu cinsteşte pe Fiul, nu cinsteşte pe Tatăl, care l-a trimis.


text:
Amin, amin grăiesc vouă, cine ascultă cuvântul meu şi crede în cel ce m’a trimis pe mine are viaţă veşnică, şi la judecată nu vine, ci s’a mutat din moarte la viaţă.


text:
Amin, amin grăiesc vouă că vine ceasul, şi acum este, când morţii vor auzi glasul Fiului lui Dumnezeu şi care vor fi auzit vii vor fi.


text:
Şi vor ieşi: cei ce au făcut cele bune spre învierea vieţii, iar cei ce au făcut cele rele spre învierea osândei.


text:
Eu nu pot să fac de la mine nimic; precum aud, judec; dar judecata mea este dreaptă, pentru că nu caut voia mea, ci voia Tatălui, care m’a trimis.


text:
Altul este cel ce mărturiseşte pentru mine; şi ştiu că adevărată este mărturia pe care o mărturiseşte pentru mine.


text:
Ioan era făclia care arde şi luminează, şi voi aţi fost voioşi să vă veseliţi un timp întru lumina lui.


text:
Iar eu am mărturie mai mare decât a lui Ioan, căci lucrurile pe care mi le-a dat Tatăl ca să le săvârşesc, lucrurile acestea pe care le fac eu mărturisesc pentru mine că Tatăl m’a trimis.


text:
Şi Tatăl, care m’a trimis, acela mărturisit-a pentru mine. Nici glasul lui nu l-aţi auzit vreodată, nici faţa lui n’aţi văzut-o;


text:
Şi cuvântul lui nu-l aveţi sălăşluit în voi, fiindcă voi nu credeţi în cel pe care Tatăl l-a trimis.


text:
Voi cercetaţi scripturile, căci socotiţi că în ele aveţi viaţă veşnică. Şi tocmai ele sunt care mărturisesc despre mine.


text:
Eu am venit în numele Tatălui meu, şi voi nu mă primiţi; dar să vină altul în numele său, pe acela îl veţi primi!


text:
Cum puteţi voi să credeţi, când primiţi mărire unul de la altul, şi mărirea care vine de la unul Dumnezeu n’o căutaţi?


text:
Să nu gândiţi că eu vă voi învinui la Tatăl: are cine să vă învinuiască – Moise, în care voi v’aţi pus nădejdea.


text:
Şi ridicându-şi Iisus ochii şi văzând că mult norod vine la el, a rostit către Filip: De unde cumpăra-vom pâine, ca să mănânce aceştia?


text:
Ci Filip îi răspunde: De două sute de dinari să avem pâine şi nu le ajunge ca să ia fiecare câte puţin.


text:
Poruncit-a Iisus: Puneţi-i pe oameni să stea jos. Iar în locul acela era multă iarbă. Deci oamenii au şezut pe iarbă la număr ca la cinci mii.


text:
Atunci Iisus a luat pâinile şi mulţumind a dat ucenicilor, iar ucenicii celor ce şedeau; aşijderea şi din peşti cât au voit.


text:
Iar după ce s’au săturat, a zis ucenicilor săi: Strângeţi fărămiturile ce-au rămas, ca nimic să nu se piardă.


text:
Deci au strâns şi au umplut douăsprezece coşuri de fărămituri, rămase de la cei ce au mâncat din cele cinci pâini de orz.


text:
Iar norodul, văzând minunea pe care a făcut-o, zicea: Acesta este în-tr’adevăr Prorocul, carele va să vie în lume.


text:
Iisus însă, cunoscând că vor să vină şi să-l ia cu sila, ca să-l ridice împărat, s’a tras înapoi, în munte, el singur.


text:
Şi intrând în corabie mergeau spre Capernaum, dincolo de mare. Şi i-a apucat întunericul. Dar Iisus până atunci nu venise la ei.


text:
După ce au vâslit ca la douăzeci şi cinci sau treizeci de stadii, zăresc pe Iisus umblând pe apă şi apropiindu-se de corabie. Atunci s’au înfricoşat.


text:
A doua zi, mulţimea care rămăsese de cea parte a mării îşi dădu seama că altă corabie nu fusese acolo, fără numai una şi că Iisus nu intrase în ea, împreună cu ucenicii lui, ci plecaseră numai ucenicii.


text:
Dar alte bărci de la Tiberiada veniră în apropiere de locul unde ei mâncaseră pâinea, după ce Domnul mulţumise.


text:
Deci văzând cei din mulţime că Iisus nu este acolo, cum nici ucenicii lui, au intrat şi ei în bărci şi au venit la Capernaum, căutându-l pe Iisus.


text:
Iisus le-a răspuns şi a zis: Amin, amin grăiesc vouă, mă căutaţi nu pentru că aţi văzut minuni, ci pentru că aţi mâncat din pâini şi v’aţi săturat.


text:
Agonisiţi-vă nu mâncarea cea pieritoare, dar mâncarea ce rămâne spre viaţa veşnică şi pe care vă va da-o Fiul omului, căci pe el l-a pecetluit Tatăl, adică Dumnezeu.


text:
Iisus răspunzând a rostit către ei: Acesta este lucrul lui Dumnezeu, ca să credeţi în acela pe care el l-a trimis.


text:
Părinţii noştri au mâncat mana în pustie, precum este scris: Pâine din cer datu-le-a lor ca să mănânce.


text:
Dar Iisus le-a spus: Amin amin grăiesc vouă, nu Moise v’a dat pâinea cea din cer, ci Tatăl meu vă va da, din cer, pâinea cea adevărată.


text:
Atunci Iisus a rostit către ei: Eu sunt pâinea vieţii; cine vine la mine nu va flămânzi şi cine crede în mine niciodată nu va înseta.


text:
Iar voia celui ce m’a trimis pe mine aceasta este, ca din toţi pe care mi i-a dat să nu pierd pe nici unul, ci să-i înviez pe ei în ziua cea de apoi.


text:
Că aceasta este voia Tatălui meu, ca oricine care vede pe Fiul şi crede în el să aibă viaţă veşnică şi eu să-l înviez în ziua cea de apoi.


text:
Şi ziceau: Au nu este acesta Iisus, fiul lui Iosif, şi nu ştim noi pe tatăl său şi pe mama sa? Atunci cum spune el: M’am pogorît din cer?


text:
Nimeni nu poate să vie la mine, de nu-l va trage Tatăl carele m’a trimis, iar eu învia-l-voi în ziua cea de apoi.


text:
Este scris în proroci: Şi vor fi toţi învăţaţi de Dumnezeu. Deci, oricine care a auzit şi a învăţat de la Tatăl la mine vine.


text:
Nu doar că pe Tatăl l-a văzut cineva, fără numai cel ce este de la Dumnezeu; acesta l-a văzut pe Tatăl.


text:
Eu sunt pâinea cea vie, care s’a pogorît din cer. Cine mănâncă din pâinea aceasta viu va fi în veci. Iar pâinea pe care eu voi da-o este trupul meu pe care da-l-voi pentru viaţa lumii.


text:
Dar Iisus le-a zis: Amin, amin grăiesc vouă, de nu veţi mânca trupul Fiului omului şi nu veţi bea sângele lui, nu veţi avea viaţă întru voi.


text:
Cela ce mănâncă trupul meu şi bea sângele meu are viaţă veşnică şi eu îl voi învia în ziua cea de apoi.


text:
Precum Tatăl cel viu m’a trimis pe mine şi eu viez prin Tatăl, aşa şi cel ce mă mănâncă va fi prin mine viu.


text:
Aceasta este pâinea care s’a pogorît din cer, nu ca mana pe care au mâncat-o părinţii voştri şi au murit. Cine mănâncă această pâine va fi viu deapururi.


text:
Ci Iisus ştiind, în cugetul său, că ucenicii lui cârtesc pentru aceasta le-a grăit: Aceasta vă sminteşte?


text:
Duhul este carele dă viaţă; trupul nu foloseşte nimic. Cuvintele pe care vi le-am spus sunt duh şi sunt viaţă.


text:
Ci sunt unii dintre voi care nu cred. Pentru că Iisus ştia de la început cine sunt cei ce nu credeau şi cine este cel ce avea să-l vânză.


text:
Iar el zicea de Iuda al lui Simon Iscarioteanul, căci acesta avea să-l vânză, deşi era unul din cei doisprezece.


text:
După acestea, Iisus umbla prin Galileia. Căci nu voia să umble prin Iudeia, deoarece Iudeii căutau să-l ucidă.


text:
Atunci fraţii lui i-au zis: Treci de aici şi du-te în Iudeia, pentru ca şi ucenicii tăi să vază lucrurile pe care tu le faci.


text:
Că nimeni nu lucrează într’ascuns, când voieşte ca să iasă în vileag. Dacă faci acestea, arată-te pe tine lumii.


text:
Pe voi lumea nu poate să vă urască, dar pe mine mă urăşte, pentru că eu îi spun în faţă că lucrurile ei sunt rele.


text:
Voi duceţi-vă la praznic. Eu nu mă duc la praznicul acesta, căci timpul meu nu s’a împlinit până acum.


text:
Dar după ce fraţii săi s’au dus la sărbătoare, atunci s’a dus şi el, dar nu în văzul tuturor, ci ca necunoscut.


text:
Şi în privinţa lui era în mulţime gâlceava mare, fiindcă unii spuneau: Este bun. Iar alţii răspundeau: Nu e aşa; ci amăgeşte norodul.


text:
Atunci Iisus le-a răspuns şi a vorbit: învăţătura mea nu este a mea, dar a celui ce m’a trimis pe mine.


text:
De vrea cineva să facă voia lui, va cunoaşte despre această învăţătură dacă este de la Dumnezeu sau dacă eu o rostesc de la mine.


text:
Cine vorbeşte de la el îşi caută mărirea sa. Cine însă caută mărirea celui ce l-a trimis pe el, acela este adevărat şi în el nu este nedreptate.


text:
Moise v’a dat vouă tăierea împrejur, nu că este de la Moise, ci de la părinţi şi în zi de Sâmbătă tăiaţi împrejur pe om.


text:
Dacă omul primeşte tăierea împrejur în zi de Sâmbătă, ca să nu se strice legea lui Moise, pe mine de ce vă mâniaţi că am făcut sănătos un om întreg, în zi de Sâmbătă?


text:
Şi iată că vorbeşte în vileag şi ei nu-i zic nimic. Nu cumva fruntaşii au cunoscut cu adevărat că acesta e Christos?


text:
Atunci Iisus, care învăţa în templu, a ridicat glasul şi a zis: Mă ştiţi pe nume şi ştiţi şi de unde sunt? Eu n’am venit de la mine. Dar adevărat este cel ce m’a trimis pe mine şi pe care voi nu-l ştiţi.


text:
Şi mulţi din norod au crezut într’însul şi ziceau: Mesia, când va veni, săvârşi-va el minuni mai multe, decât săvârşeşte acesta?


text:
Aceste glasuri ale norodului pentru Iisus au ajuns la urechile Fariseilor. Atunci mai marii preoţilor şi Fariseii au trimis servitorii templului ca să-l prinză.


text:
Deci au zis Iudeii unu către alţii: Unde are să se ducă el, ca noi să nu-l aflăm? Duce-se-va oare la cei risipiţi printre Elini şi învăţa-va pe Elini?


text:
Ce însemnează acest cuvânt pe care l-a zis: Căuta-mă-veţi şi nu mă veţi afla; şi unde sunt eu, voi nu puteţi să veniţi?


text:
Iar în ziua cea din urmă – ziua cea mare a praznicului – Iisus a stat între ei şi cu glas puternic a rostit: Cui îi este sete să vie şi să bea.


text:
Iar aceasta a fost zis-o despre Duhul pe care aveau să-l primească acei ce cred într’însul. Caci până atunci Duhul nu fusese dat, pentru că Iisus nu fusese încă preamărit.


text:
N’a zis oare scriptura că Christos va să vie din sămânţa lui David şi din Betleem, oraşul lui David?


text:
Deci servitorii templului au venit înapoi la mai marii preoţilor şi la Farisei. Aceştia i-au întrebat: De ce nu l-aţi adus aici?


text:
Dar ei au răspuns şi au zis: Nu cumva şi tu eşti din Galileia? Cercetează şi vezi că din Galileia nu se ridică proroc.


text:
Aceasta o ziceau ca să-l ispitească şi ca să aibă ce cleveti împotriva lui. Ci Iisus s’a aplecat jos şi scria cu degetul pe pământ.


text:
Ei însă stăruiau cu întrebarea lor. Atunci el s’a ridicat şi le-a zis: Cine dintre voi este fără de păcat să arunce cel dintâi piatra asupra ei.


text:
Când au auzit aceasta, mustraţi de cuget, au ieşit unul câte unul, începând de la cei mai bătrâni şi până la cei din urmă, şi a rămas Iisus singur şi femeia stând în mijloc.


text:
Ridicându-se Iisus şi nevăzând pe nimeni, fără numai pe femeie, a întrebat-o: Femeie, unde sunt pârîşii tăi? Nu te-a osândit nici unul?


text:
Ea răspunse: Nici unul, Doamne. Iisus atunci a zis: Nu te osândesc nici eu. Du-te; de acum să nu mai păcătueşti.


text:
Iisus a luat cuvântul iarăşi şi le-a vorbit: Eu sunt lumina lumii; cel ce vine după mine nu va umbla în întuneric, ci va avea lumina vieţii.


text:
Iisus a întâmpinat şi le-a grăit: Cu toate că mărturisesc despre mine însumi, mărturia mea este adevărată, fiindcă ştiu de unde am venit şi unde mă duc. Voi nu ştiţi de unde vin, nici unde mă duc.


text:
Şi dacă şi eu judec, judecata mea este adevărată, pentru că nu sunt singur ci eu şi Tatăl carele m’a trimis pe mine.


text:
Eu sunt cel ce mărturisesc pentru mine şi mai mărturiseşte pentru mine cel ce m’a trimis pe mine, Tatăl.


text:
Ci ei l-au întrebat: Unde este Tatăl tău? Răspuns-a Iisus: Nu mă ştiţi nici pe mine, nici pe Tatăl meu; dacă m’aţi şti pe mine, aţi şti şi pe Tatăl meu.


text:
Cuvintele acestea le-a grăit Iisus la vistierie, pe când învăţa în templu; şi nimeni nu l-a prins, că înoă nu venise ceasul lui.


text:
Apoi din nou a început să le vorbească: Eu mă duc şi mă veţi căuta şi veţi muri în păcatul vostru. Unde mă duc eu, voi nu puteţi să veniţi.


text:
Deci ziceau Iudeii: Nu cumva îşi va ridica singur viaţa? Că zice unde mă duc eu, voi nu puteţi să veniţi.


text:
Iisus le-a grăit: Voi sunteţi din cele de jos; eu sunt din cele de sus. Voi sunteţi din lumea aceasta; eu nu sunt din lumea aceasta.


text:
Drept aceea, v’am spus vouă că veţi muri în păcatele voastre. Căci dacă nu credeţi cine sunt, în păcatele voastre veţi muri.


text:
Multe am de zis şi de judecat despre voi. Dar cel ce m’a trimis pe mine adevărat este, şi cele ce am auzit de la el, eu acestea le grăiesc în lume.


text:
Deci Iisus le-a spus: Când veţi înălţa pe Fiul omului, atunci veţi cunoaşte cine sunt eu şi că de la mine însumi nu fac nimic, ci precum m’a învăţat Tatăl aşa vorbesc.


text:
Iisus a zis către Iudeii care crezuseră în el: De rămâneţi în cuvântul meu, sunteţi cu adevărat ucenicii mei;


text:
Ei însă i-au răspuns: Noi suntem sămânţa lui Avraam şi niciodată nimănui n’am fost robi; cum zici tu că veţi fi liberi?


text:
Iisus atunci a rostit cătie ei: Amin, amin grăiesc vouă: oricine săvârşeşte păcatul, rob este păcatului.


text:
Ştiu că sunteţi sămânţa lui Avraam, dar căutaţi să mă omorîţi, pentru că cuvântul meu nu încape în inimile voastre.


text:
Ei au răspuns şi i-au zis: Avraam este tatăl nostru. Iisus a întâmpinat: Dacă aţi fi fiii lui Avraam, aţi face faptele lui Avraam.


text:
Dar voi acum căutaţi să mă ucideţi, pe mine care v’am vorbit adevărul aşa cum l-am auzit de la Dumnezeu. Avraam n’a făcut aceasta.


text:
Voi faceţi faptele tatălui vostru. Zis-au lui: Nu ne-am născut din desfrânare. Un tată avem: pe Dumnezeu.


text:
Răspuns-a lor Iisus: Dacă Dumnezeu ar fi tatăl vostru, m’aţi iubi şi pe mine, căci de la Dumnezeu am ieşit şi sunt venit. Pentru că n’am venit de la mine, ci Dumnezeu m’a trimis.


text:
Voi aveţi pe diavolul de tată şi ţineţi să faceţi poftele tatălui vostru. El, de la început a fost omorîtor de oameni şi cu adevărul nu stă laolaltă, pentru că nu este adevăr într’însul. Când spune minciuna, grăieşte dintru ale sale, căci este mincinos şi părintele minciunii.


text:
Cine este de la Dumnezeu ascultă vorbele lui Dumnezeu; voi pentru aceea nu ascultaţi, pentru că nu sunteţi de la Dumnezeu.


text:
Iudeii i-au răspuns: Acum ştim bine că ai demon. Avraam a murit, prorocii de asemeni, şi tu zici: Dacă păzeşte cineva cuvântul meu, nu va gusta moartea în veac.


text:
Nu cumva eşti tu mai mare decât tatăl nostru Avraam, care totuşi a murit? Şi au murit şi prorocii. Drept cine te dai tu?


text:
Iisus a grăit: Dacă mă preamăresc eu însumi, preamărirea mea nimic nu este. Tatăl meu este care mă preamăreşte, despre care ziceţi voi că e Dumnezeul vostru,


text:
Dar pe care nu-l cunoaşteţi. Eu îl cunosc. Căci, de-aş zice că nu-l cunosc, aş fi mincinos la fel cu voi. Ci îl cunosc şi păzesc cuvântul lui.


text:
Iar ucenicii lui l-au întrebat zicând: Rabi, cine a păcătuit, acesta sau părinţii lui, de s’a născut orb?


text:
Iisus a răspuns: Nici el n’a păcătuit, nici părinţii lui, ci s’a născut orb ca să se arate într’însul lucrurile lui Dumnezeu.


text:
Cuvine-se să fac, până este ziuă, lucrurile celui ce m’a trimis pe mine; că vine noaptea când nimeni nu poate să lucreze.


text:
Apoi i-a poruncit: Mergi de te spală la izvorul Siloamului (care se tâlcueşte: trimis). Deci s’a dus şi s’a spălat şi a venit văzând.


text:
Iar vecinii şi cei ce-l văzuseră mai înainte – că era cerşetor – se întrebau: Nu este el care şedea şi cerşea?


text:
El le-a răspuns: Omul care se numeşte Iisus a făcut tină şi a uns ochii mei; apoi mi-a zis: Mergi la izvorul Siloamului şi te spală. Şi m’am dus, m’am spălat şi am dobândit vederea.


text:
Deci din nou l-au întrebat Fariseii cum a dobândit vederea. El le-a spus: Tină a pus pe ochii mei şi m’am spălat şi văd.


text:
Unii din Farisei ziceau: Acest om nu este de la Dumnezeu, fiindcă nu păzeşte Sâmbăta. Dar alţii întâmpinau: Cum poate un om păcătos să facă asemenea minuni? Astfel, era dezbinare între ei.


text:
Şi iar au pus întrebare celui ce fusese orb: Dar tu ce zici despre el, căci a deschis ochii tăi? Răspuns-a el: Eu zic că e proroc.


text:
Dar Iudeii n’au crezut despre el că a fost orb şi şi-a căpătat vederea, până ce n’au chemat pe părinţii celui vindecat de orbire.


text:
Aşa dar i-au întrebat şi le-au zis: Acesta este feciorul vostru, despre care ziceţi că s’a născut orb? Deci, cum vede el acum?


text:
Atunci părinţii lui au răspuns aceste vorbe: Ştim că acesta este feciorul nostru şi că s’a născut orb.


text:
Dar cum vede el acum, noi nu ştim; sau cine i-a deschis ochii lui, noi nu ştim. Întrebaţi-l pe el. Este în vârstă; va vorbi singur despre sine.


text:
Acestea le-au spus părinţii lui pentru că se temeau de Iudei. Căci Iudeii puseseră acum la cale că, dacă vre-unul va mărturisi despre Iisus că e Christos, să fie dat afară din sinagogă.


text:
Deci Fariseii au chemat, a doua oară, pe omul care fusese orb şi i-au vorbit: Dă mărire lui Dumnezeu. Noi ştim că omul acesta e păcătos.


text:
El le-a răspuns: Acum v’am spus şi n’aţi auzit! De ce voiţi să auziţi încă o dată? Nu cumva voiţi şi voi să vă faceţi ucenicii lui?


text:
Omul le-a răspuns acest cuvânt: Tocmai în aceasta stă minunea, că voi nu ştiţi de unde este, şi totuşi el a deschis ochii mei.


text:
Ci noi ştim că Dumnezeu nu ascultă de păcătoşi; iar de este cineva temător de Dumnezeu şi face voia lui, pe acesta îl ascultă.


text:
Ei însă au răspuns şi i-au zis: Întru păcate tu te-ai născut întreg; şi tu ne înveţi pe noi? Şi l-au dat afară din sinagogă.


text:
Apoi Iisus a rostit: Venit-am în lumea aceasta spre judecată, ca să vază cei fără vederi, iar cei cu ochi să orbească.


text:
Iisus le-a vorbit: Dacă aţi fi orbi, n’aţi avea păcat. Acum însă, fiindcă ziceţi: Noi vedem – păcatul vostru rămâne întreg.


text:
Amin, amin grăiesc vouă: cine nu intră pe uşă în staulul oilor, ci sare pe aiurea, acela e hoţ şi tâlhar.


text:
Acestuia portarul îi deschide, şi oile ascultă de glasul lui, şi oile sale le cheamă pe nume şi afară le mână.


text:
Şi când pe ale sale pe toate afară le-a scos, în fruntea lor merge, şi oile merg după el, că ştiu glasul lui.


text:
Furul nu vine decât ca să fure, să junghie şi să prăpădească. Eu am venit ca oile mele să aibă viaţă şi să aibă belşug.


text:
Iar năimitul şi care nu este păstor şi ale cui oile nu sunt, vede lupul venind şi lasă oile şi fuge; iar lupul le hrăneşte şi le împrăştie.


text:
Mai am şi alte oi, care uu sunt din staul al acesta, şi trebue să le aduc şi pe acelea, şi de glasul meu asculta-vor şi vor fi o singură turmă şi un singur păstor.


text:
Nimeni n’o ia de la mine, ci eu de la mine o pun. Putere eu am ca s’o pun şi putere am iarăşi s’o iau. Această poruncă primit-am de la Părintele meu.


text:
Dar alţii răspundeau: Vorbele acestea nu sunt vorbe de demonizat. Şi cum poate un demon să deschiză ochii orbilor?


text:
Atunci Iudeii au făcut ocol în jurul lui şi i-au zis: Până când ne ţii sufletul în îndoială? Dacă tu eşti Mesia, spune-o nouă pe faţă.


text:
Iisus a răspuns: V’am spus-o şi nu credeţi. Lucrurile pe care le fac în numele Tatălui meu, acestea mărturisesc pentru mine.


text:
Tatăl meu, care mi le-a dat, este mai mare decât toţi, şi nimeni nu poate să le smulgă din mâna Tatălui meu.


text:
Iisus le-a grăit: V’am arătat, de la Tatăl meu, multe lucruri bune. Pentru care dintre ele aruncaţi cu pietre asupra mea?


text:
Ci Iudeii i-au întors cuvântul: N’aruncăm cu pietre asupră-ţi pentru lucruri bune, ci pentru hulă şi pentru că, tu om fiind, te faci pe tine Dumnezeu.


text:
Dacă le-a zis dumnezei, celor către oare a fost cuvântul lui Dumnezeu, şi scriptura nu se poate desfiinţa,


text:
Voi îi ziceţi: tu huleşti – aceluia pe care Tatăl l-a sfinţit şi l-a trimis în lume – căci am spus; Sunt Fiul lui Dumnezeu?


text:
Iar dacă le fac, deşi nu credeţi în mine, credeţi în aceste lucruri, ca să ştiţi şi să cunoaşteţi că Tatăl este întru mine şi eu întru el.


text:
Iar mulţi veneau la el şi ziceau: E drept că Ioan n’a făcut nici o minune, dar toate câte Ioan le-a spus despre acesta au fost adevărate.


text:
Maria era aceea care a uns cu mir pe Domnul şi i-a şters picioarele cu părul ei, iar Lazăr, cel bolnav, era fratele lor.


text:
Dar Iisus auzind a zis: Această boală nu este spre moarte, ci pentru mărirea lui Dumnezeu, ca prin ea Fiul lui Dumnezeu să se preamărească.


text:
Iisus a întâmpinat: Nu sunt oare douăsprezece ceasuri într’o zi? Dacă umblă cineva ziua, nu se poticneşte, pentru că el vede lumina acestei lumi.


text:
Deci Marta, când a auzit că Iisus vine, a ieşit întru întâmpinarea lui. iar Maria şedea jos, în casă.


text:
Atunci i-a zis Iisus: Eu sunt învierea şi viaţa; cel ce crede în mine va fi viu, chiar dacă va muri.


text:
Marta îi grăieşte: Da, Doamne, cred că tu eşti Mesia. Fiul lui Dumnezeu, care trebuia să vie în lume.


text:
Şi după ce a spus aceasta, s’a dus şi a chemat în taină pe Maria, sora ei, zicându-i: învăţătorul este aici si te chiamă.


text:
Iudeii care erau cu ea, în casă, şi-i spuneau vorbe de mângâiere, văzând pe Maria că s’a sculat în sârg şi a ieşit afară, au mers după ea, socotind că se duce la mormânt ca să plângă acolo.


text:
Deci Maria, când a ajuns unde era Iisus şi l-a văzut, a căzut la picioarele lui şi i-a zis: Doamne, dacă ai fi fost aici, fratele meu n’ar fi murit.


text:
Ci Iisus, când o văzu plângând, şi pe Iudeii care veniseră cu ea plângând şi ei, se zgudui în duhul său şi se turbură.


text:
Ci unu dintre ei vorbeau: Nu putea oare, acesta, care a deschis ochii orbului să facă şi pe Lazăr să nu moară?


text:
Iisus însă, zguduindu-se iarăşi în lăuntrul său, a mers la mormânt, care era o peşteră, şi o piatră stătea la gura ei.


text:
Iisus a poruncit: Ridicaţi piatra. Marta, sora celui răposat, îi zice atunci: Doamne a început să miroasă, că este de patra zile.


text:
Atunci au dat piatra laoparte, iar Iisus şi-a ridicat ochii în sus şi a zis: Părinte, mnlţumescu-ţi ţie că m’ai ascultat.


text:
Ci eu ştiam că pururea mă asculţi, dar grăit-am pentru mulţimea care stă împrejur, ca să creadă că tu m’ai trimis pe mine.


text:
Şi mortul a ieşit la lumină cu picioarele şi cu mâinile legate în făşii de pânză şi cu faţa acoperită de o mahramă. Iisus le-a poruncit: Dezlegaţi-l şi lăsaţi-l să meargă.


text:
Atunci mai marii preoţilor şi Fariseii au adunat sinedriu şi au zis: Ce ne facem? Pentru că omul acesta săvârşeşte multe minuni.


text:
Iar Caiafa, unul dintre ei, care în anul acela era arhiereu, le-a vorbit: Voi nu vă pricepeţi la nimic;


text:
Nici nu cumpăniţi cu mintea că mai de folos ne este ca să moară un om pentru norod, decât tot neamul să ne piară.


text:
Dar aceasta n’a zis-o de la sine, ci arhiereu fiind al anului aceluia a prorocit că Iisus era să moară pentru neamul lor.


text:
Aşa încât Iisus nu mai umbla în vileag printre Iudei, ci a plecat de acolo într’o lăture, aproape de pustie, într’un oraş numit Efraim şi acolo petrecea cu ucenicii săi.


text:
Ci Paştile Iudeilor erau aproape şi mulţi din ţară au venit sus Ia Ierusalim mai nainte de Paşti, ca să se curăţească.


text:
Deci căutau pe Iisus şi pe când stăteau în templu vorbeau între ei: Credeţi oare că nu va veni la praznic?


text:
Iar mai marii preoţilor şi Fariseii dăduseră poruncă cum că, de va şti cineva unde este, să-I dea pe faţă ca să-l prinză.


text:
Cu şase zile mai nainte de Paşti, Iisus a venit în Betania, unde era Lazăr cel pe care îl înviase din morţi.


text:
Acolo, făcutu-i-au un ospăţ, iar Marta slujea. Şi Lazăr era unul dintre cei ce şedeau cu el Ia masă.


text:
Ci Maria luând o litră de mir foarte scump, de nard adevărat, a uns picioarele Iui Iisus şi Ie-a şters apoi cu părul ei, iar casa s’a umplut de mirosul mirului.


text:
Dar aceasta el a zis-o nu pentru că-i păsa de săraci, ci pentru că era fur şi având punga Ia el dădea laoparte din cele puse într’însa.


text:
Şi din Iudei gloată multă a aflat că este acolo şi au venit nu numai pentru Iisus, ci să-l vază şi pe Lazăr, pe care îl înviase din morţi.


text:
Luat-au stâlpări de finic şi au ieşit întru întâmpinarea Iui şi strigau: Osana! Bine este cuvântat cel ce vine întru numele Domnului, împăratul Iui Israil!


text:
Acestea nu le-au înţeles ucenicii Iui, la început, dar când s’a preamărit Iisus, atunci şi-au adus aminte şi şi-au dat seama, că acestea erau scrise pentru el şi acestea i le-au făcut lui.


text:
Iar mulţimea care fusese cu el, când l-a strigat pe Lazăr din mormânt şi I-a înviat din morţi, mărturisea cum a fost.


text:
Şi aceştia au venit la Filip, cel ce era din Betsaida Galileii, şi l-au rugat zicând: Domnule, voim să vedem pe Iisus.


text:
Amin, amin grăiesc vouă, grăunţul de grâu, când cade în pământ, dacă nu va muri, rămâne numai el, iar dacă va muri, aduce multă roadă.


text:
Cine îşi iubeşte sufletul îl va pierde, iar cine-şi urăşte sufletul, în lumea aceasta, îl va păstra spre viaţa veşnică.


text:
Dacă-mi slujeşte cineva, să vie după mine şi unde sunt eu acolo va fi şi slujitorul meu. Dacă-mi slujeşte cineva, Tatăl îl va cinsti.


text:
Acum sufletul meu e turburat, dar ce voi zice? Părinte, mântueşte-mă pe mine de ceasul acesta! Ci pentru aceasta am venit, ca să ajung la ceasul acesta.


text:
Părinte, preamăreşte numele tău! Atunci glas din cer venit-a: L-am preamărit şi iarăşi îl voi preamări.


text:
Atunci gloata i-a răspuns: Noi am auzit din lege că Christos rămâne în veac; deci cum zici tu că Fiul omului trebue să fie înălţat? Cine este acesta, Fiul omului?


text:
Iisus grăit-a lor: încă puţină vreme lumina e la voi. Umblaţi până când aveţi lumina, ca să nu vă apuce întunericul. Căci cel ce umblă pe întuneric nu ştie încotro merge.


text:
Până când aveţi lumina, credeţi în lumină, ca să fiţi fiii luminii. Acestea le-a vorbit Iisus şi ducându-se s’a ascuns de ei.


text:
Ca să se împlinească cuvântul prorocului Isaia, pe care l-a zis: Doamne, cine a crezut în ceea ce a auzit de la noi? Şi: Braţul Domnului cui s’a descoperit?


text:
A orbit ochii lor şi a împietrit inima lor, ca să nu vază cu ochii şi să nu înţeleagă cu inima, ca nu cumva să se întoarcă şi eu să-i tămăduesc pe ei.


text:
Însă şi dintre fruntaşi mulţi au crezut în el, dar nu mărturiseau din pricina Fariseilor, ca să nu fie goniţi din sinagogă;


text:
Şi dacă aude cineva vorbele mele şi nu le păzeşte, nu eu îl judec; căci n’am venit ca să judec lumea, ci ca să izbăvesc lumea.


text:
Cine mă nesocoteşte pe mine şi nu primeşte cuvintele mele are judecător ca să-l judece: cuvântul pe care l-am grăit; acela îl va judeca în ziua cea de apoi.


text:
Pentru că eu n’am vorbit de la mine, dar cel ce m’a trimis pe mine, Tatăl, el însuşi mi-a dat poruncă ce să spun şi ce să vestesc.


text:
Şi ştiu că porunca lui este viaţa veşnică. Deci cele ce vorbesc eu, precum mi-a spus mie Tatăl aşa vorbesc.


text:
Mai nainte de sărbătoarea Paştilor, ştiind Iisus că a sosit ceasul lui, ca să treacă din lumea aceasta la Tatăl, şi iubind pe ai săi, care erau în lume, i-a iubit până la urmă.


text:
Şi când a fost Cina, iar Diavolul pusese acum în inima lui Iuda, fiul lui Simon Iscarioteanul, cugetul vânzării,


text:
Ştiind Iisus că Tatăl i-a dat lui toate în mână şi cum că de la Dumnezeu a ieşit şi la Dumnezeu merge,


text:
După aceea, a turnat apă în vasul de spălat şi a început să spele picioarele ucenicilor şi să le şteargă cu ştergarul cu care era încins.


text:
Petru însă i-a grăit: Nu, niciodată nu-mi vei spăla picioarele. Iisus i-a răspuns: Dacă nu te voi spăla, nu ai parte cu mine.


text:
Iisus a rostit către el: Cine s’a lăut nu trebueşte să se mai spele fără numai pe picioare, fiindcă este curat în întregime. Şi voi sunteţi curaţi, însă nu toţi.


text:
Iar după ce a spălat picioarele ucenicilor şi şi-a luat veşmintele, s’a pus iar la masă şi a vorbit către ei: înţelegeţi ce v’am făcut eu?


text:
Deci, dacă eu, Domnul şi învăţătorul, v’am spălat vouă picioarele, şi voi sunteţi datori ca să spălaţi picioarele unul altuia.


text:
Amin, amin grăiesc vouă: nu se poate rob mai mare decât stăpânul său, nici sol mai mare decât cel ce l-a trimis pe el.


text:
Nu zic despre voi toţi; eu ştiu pe care i-am ales. Dar trebuia ca scriptura să se împlinească: Cel ce mănâncă pâinea cu mine, ridicat-a călcâiul împotriva mea.


text:
Vă spun vouă de acum – mai înainte ca să fie – ca să credeţi, când se va îndeplini, că eu sunt acela de care au vorbit prorocii.


text:
Amin, amin grăiesc vouă: cine primeşte pe care-l voi trimite eu, pe mine mă primeşte; iar cine mă primeşte pe mine, primeşte pe cel ce m’a trimis pe mine.


text:
Iisus zicând acestea s’a turburat cu duhul şi a spus pe faţă şi a grăit: Amin, amin grăiesc vouă că unul dintre voi mă va vinde.


text:
Iisus i-a dat răspuns: Acela este cărui eu, întingând îmbucătura, îi voi da-o. Deci, întingând îmbucătura, a luat-o şi a dat-o lui Iuda, fiul lui Simon Iscarioteanul.


text:
Ci unii gândeau, fiindcă Iuda ţinea punga, că Iisus îi zice: Cumpără cele ce avem de lipsă la praznic, sau că îi porunceşte să dea ceva săracilor.


text:
Iar dacă s’a preamărit Dumnezeu întru el, şi Dumnezeu îl va preamări pe el, în el însuşi, şi-l va preamări îndată.


text:
Fiilor, puţin timp mai sunt cu voi. Voi mă veţi căuta, dar după cum am spus Iudeilor-că unde mă duc eu, voi nu puteţi veni – vă spun şi vouă acum.


text:
Vă dau poruncă nouă, ca unul pe altul să vă iubiţi. După cum eu v’am iubit pe voi, aşa şi voi unul pe altul să vă iubiţi.


text:
Doamne, l-a întrebat Simon Petru, unde te duci? Răspuns-a Iisus: Unde mă duc eu, tu nu poţi acum să vii după mine, dar mai târziu vei veni.


text:
Întrebat-a iarăşi Petru: Doamne, de ce nu pot să merg după tine chiar acum? Viaţa mea voi pune-o pentru tine.


text:
Atunci Iisus răspunde: Viaţa ta vei pune-o pentru mine? Amin, amin grăiesc ţie că nu va cânta cocoşul până ce nu te vei lepăda de mine de trei ori!


text:
În casa Tatălui meu sunt locaşuri multe. Iar de nu, v’aş fi spus, pentru că tocmai mă duc să vă gătesc vouă loc.


text:
Şi dacă mă voi duce şi vouă loc vă voi găti, iarăşi viu; şi vă voi lua pe voi la mine ca să fiţi şi voi unde sunt eu.


text:
Iisus răspuns-a lui: Eu sunt calea, adevărul şi viaţa. Nimeni nu vine la Tatăl meu fără numai prin mine.


text:
Dacă m’aţi fi cunoscut pe mine, şi pe Tatăl meu l-aţi fi cunoscut; dar de acum îl cunoaşteţi şi l-aţi şi văzut.


text:
Ci Iisus îi răspunde: Sunt cu voi de atâta vreme, Filipe, şi tu nu m’ai cunoscut? Cel ce m’a văzut pe mine, a văzut pe Tatăl. Cum zici tu: Arată-ne pe Tatăl?


text:
Nu crezi tu că eu în Tatăl sunt şi că Tatăl este întru mine? Vorbele pe care vi le grăiesc nu le spun de la mine, ci Tatăl care sălâşlueşte întru mine face lucrurile lui.


text:
Credeţi mie că eu sunt întru Tatăl şi Tatăl întru mine, iar de nu, credeţi pentru lucrurile acestea.


text:
Amin, amin grăiesc vouă: cel ce crede în mine va face şi el lucrurile pe care le fac eu şi va face mai mari decât acestea, pentru că eu mă duc la Tatăl,


text:
Duhul adevărului, pe care lumea nu poate să-l primească, pentru că nu-l vede, nici nu-l ştie, ci voi îl cunoaşteţi, căci rămâne la voi şi va fi întru voi.


text:
Încă puţin timp şi lumea nu mă mai vede, voi însă mă vedeţi, pentru că eu sunt viu şi voi veţi fi vii.


text:
Cine are poruncile mele şi le păzeşte, acela este carele mă iubeşte; iar cine mă iubeşte pe mine iubit va fi de către Tatăl meu şi-l voi iubi şi eu, şi mă voi arăta lui.


text:
Zis-a Iuda către el (nu Iscarioteanul): Doamne, cum se face că nouă voieşti să te arăţi, iar lumii nu?


text:
Răspuns-a Iisus şi i-a zis: Dacă mă iubeşte cineva, păzi-va cuvântul meu şi Tatăl meu îl va iubi pe el şi vom veni la el şi la el ne vom face locuinţă.


text:
Cine nu mă iubeşte nu ţine cuvintele mele. Dar cuvântul pe care l-aţi auzit nu este al meu, ci al Tatălui care m’a trimis.


text:
Dar Mângâietorul, Duhul cel Sfânt, pe care-l va trimite Tatăl întru numele meu, acela vă va învăţa pe voi toate şi vă va aduce aminte despre toate cele ce v’am spus.


text:
Pace vă las vouă, pacea mea o dau vouă, nu cum dă lumea v’o dau eu. Să nu se turbure inima voastră, nici să se înfricoşeze.


text:
Auzit-aţi că v’am spus: mă duc, dar viu iar la voi. De m’aţi iubi, v’aţi bucura că v’am spus cum că mă duc la Tatăl, pentru că Tatăl este mai mare decât mine.


text:
Dar lumea va cunoaşte că eu iubesc pe Tatăl şi precum Tatăl mi-a poruncit aşa lucrez. – Sculaţi-vă, să mergem de aici.


text:
Orice mlădiţă care nu aduce roadă întru mine, el o dă laoparte, şi orice mlădiţă care aduce roadă, el o curăţeşte, ca şi mai multă roadă să aducă.


text:
Rămâneţi întru mine şi eu întru voi. Precum mlădiţa nu poate să aducă roadă de la sine, dacă nu rămâne în viţă, tot aşa nici voi, dacă nu rămâneţi întru mine.


text:
Eu sunt viţa, voi sunteţi mlădiţele. Cine rămâne întru mine şi eu întru el, acela aduce roadă multă, căci fără mine nu puteţi face nimic.


text:
Dacă unul nu rămâne întru mine, este lepădat ca o mlădiţă ce s’a uscat; şi o adună lumea şi o aruncă în foc şi arde.


text:
Dacă rămâneţi întru mine şi cuvintele mele rămân întru voi, veţi cere orice veţi vrea şi se va împlini vouă.


text:
Dacă păziţi poruncile mele, veţi rămânea întru iubirea mea, după cum şi eu păzit-am poruncile Tatălui meu şi rămân întru iubirea lui.


text:
De acum nu vă mai zic slugi, că sluga nu ştie ce face domnul său, ci v’am numit pe voi prieteni, pentru că toate câte am auzit de la Tatăl meu v’am făcut cunoscut.


text:
Nu voi m’aţi ales pe mine, ci eu v’am ales pe voi şi v’am rânduit să mergeţi şi roadă să aduceţi şi roade voastră să rămână, ca Tatăl să vă dea orice veţi cere, de la el, întru numele meu.


text:
Dacă aţi fi din lume, lumea ar iubi ce este al său; dar pentru că nu sunteţi din lume, ci eu v’am ales din lume, de aceea lumea vă urăşte.


text:
Aduceţi-vă aminte de cuvântul pe care vi l-am spus: nu se poate slugă mai mare decât stăpânul său. Dacă m’au prigonit pe mine, şi pe voi vă vor prigoni; dacă au păzit cuvântul meu, şi pe al vostru îl vor păzi.


text:
Iar toate acestea le vor face împotriva voastră, din pricina numelui meu, fiindcă nu cunosc pe cel ce m’a trimis.


text:
De n’aş fi venit şi nu le-aş fi vorbit, păcat nu ar avea; acum însă, n’au cuvânt de îndreptare pentru păcatul lor.


text:
De nu aş fi făcut între ei lucruri pe care nimeni altul nu le-a mai făcut, păcat nu ar avea; şi totuşi, după ce le-au văzut, m’au urît şi pe mine şi pe Tatăl meu.


text:
Când va veni Mângâietorul pe care eu îl voi trimite vouă de la Tatăl, Duhul Adevărului, carele de la Tatăl purcede, acela va mărturisi pentru mine.


text:
Vă vor scoate pe voi din sinagoge; ba chiar soseşte ceasul când oricine, omorîndu-vă, să creadă că aduce slujbă lui Dumnezeu.


text:
Iar acestea grăitu-le-am vouă, ca să vă aduceţi aminte de ele, când va veni ceasul, cum că vi le-am spus. Dar acestea nu vi le-am vestit de la început, fiindcă eram cu voi.


text:
Dar vă spun adevărul: vă este de folos ca să mă duc. Căci dacă nu mă’duc. Mângâietorul nu va veni la voi, iar dacă mă duc trimite-voi la voi pe Mângâietorul.


text:
Ci când va veni acela, Duhul Adevărului, vă va învăţa pe voi tot adevărul; căci nu va vorbi de la sine, ci va vorbi ce i s’a spus şi cele viitoare vesti-va vouă.


text:
Toate câte are Tatăl sunt ale mele; pentru aceea zis-am că ia din ce e al meu, ca să vă vestesc vouă.


text:
Atunci unii dintre ucenicii lui au vorbit între ei: Ce însemnează aceea ce ne spune: puţin, şi nu mă mai vedeţi, şi iarăşi puţin, şi mă veţi vedea, şi că: merg la Tatăl?


text:
Cunoscut-a Iisus că voiau să-l întrebe şi le-a spus: Cercetaţi între voi despre ceea ce am zis: Puţin, şi nu mă mai vedeţi, şi iarăşi puţin, şi mă veţi vedea.


text:
Amin, amin grăiesc vouă: veţi plânge şi vă veţi tângui, iar lumea se va bucura. Voi veţi fi în întristare, dar întristarea voastră se va preface în bucurie.


text:
Femeia, când e să nască, se întristează, fiindcă a sosit ceasul ei; dar după ce a născut copilul, nu mai ţine minte durerea, de bucurie că s’a născut om pe lume.


text:
Deci şi voi acum trişti sunteţi, dar iarăşi vă voi vedea şi se va bucura inima voastră şi bucuria voastră nimeni nu va lua-o de la voi.


text:
Şi în ziua aceea pe mine nu mă veţi mai ruga de nimic. Amin, amin grăiesc vouă că orice veţi cere de la Tatăl, vă va da întru numele meu.


text:
Până acum, n’aţi cerut nimic în numele meu; cereţi şi veţi primi, ca bucuria voastră să fie deplină.


text:
Acestea vi le-am spus în pilde, dar vine ceasul când nu voi mai vorbi în pilde, vouă, ci pe faţă vă voi vesti despre Tatăl.


text:
Căci însuşi Tatăl vă iubeşte pe voi, fiindcă voi m’aţi iubit pe mine şi aţi crezut cum că de la Dumnezeu am ieşit.


text:
Acum cunoaştem că toate le ştii şi nu-ţi trebue să te mai întrebe cineva ca să te înveţe. De aceea credem că ai ieşit de la Dumnezeu.


text:
Iată soseşte ora şi a şi sosit ca să vă risipiţi fiecare la ale sale şi pe mine să mă lăsaţi singur. Dar nu sunt singur, pentru că Tatăl este cu mine.


text:
Acestea grăitu-le-am vouă ca întru mine pace să aveţi. În lume aveţi turburare; ci îndrăzniţi. Eu am biruit lumea.


text:
Astfel a vorbit Iisus. Ridicându-şi apoi ochii către cer a cuvântat: Părinte, venit-a ceasul! Preamăreşte pe Fiul tău, ca şi Fiul să te preamărească,


text:
Iar viaţa veşnică aceasta este ca să te cunoască pe tine, singurul, adevăratul Dumnezeu, şi pe Iisus Christos, pe care l-ai trimis.


text:
Şi acum, la tine însuţi mă preamăreşte, tu, Părinte, cu slava pe care la tine am avut-o, mai nainte ca să fie lumea.


text:
Arătat-am numele tău oamenilor pe care mi i-ai dat mie, din lume. Ai tăi erau şi mie mi i-ai dat şi cuvântul tău păzi tu-l-au.


text:
Pentru că cuvintele pe care mi le-ai dat, le-am dat lor, iar ei le-au primit şi au cunoscut cu adevărat că de la tine am ieşit şi au crezut că tu m’ai trimis.


text:
Eu pentru aceştia mă rog, nu mă rog pentru lume, dar pentru cei pe care mi i-ai dat, căci ei sunt ai tăi.


text:
Mult nu mai sunt în lume, dar ei sunt în lume, şi eu viu la tine. Părinte sfinte; păzeşte-i întru numele tău pe care mi i-ai dat, ca să fie una, precum suntem şi noi.


text:
Când eram cu ei în lume, întru numele tău îi păzeam pe cei ce mi i-ai dat; şi astfel i-am păzit că n’a pierit nici unul dintre ei, fără numai fiul pierzării, ca să se împlinească scriptura.


text:
Eu le-am dat cuvântul tău, dar lumea i-a urît, pentru că nu sunt din lume, precum din lume nu sunt nici eu.


text:
Ca toţi să fie una, după cum tu, Părinte, întru mine şi eu întru tine, ca şi ei să fie întru noi, aşa încât lumea să crează cum că tu m’ai trimis.


text:
Eu întru ei şi tu întru mine, ca să fie, în una, desăvârşiţi şi să cunoască lumea cum că tu m’ai trimis şi i-ai iubit pe ei, cum m’ai iubit pe mine.


text:
Părinte, aceia pe care mi i-ai dat voiesc ca unde sunt eu să fie şi ei, cu mine împreună, ca să privească mărirea mea, pe care tu mi-ai dat-o, căci m’ai iubit pe mine mai nainte de întemeierea lumii.


text:
O, drepte Părinte, dar lumea pe tine nu te-a cunoscut, ci eu te-am cunoscut şi aceştia cunoscut-au că tu m’ai trimis.


text:
Şi arătatu-le-am numele tău şi-l voi arăta, ca iubirea cu care iubitu-m’ai tu să fie într’înşii şi eu întru ei.


text:
După ce a vorbit acestea, ieşit-a Iisus cu ucenicii lui dincolo de viroaga Chedronului, unde era o grădină şi în care a intiat el şi ucenicii.


text:
Deci Iuda, luând oaste şi slujitori de-ai arhiereilor şi ai Fariseilor, a venit în grădină, cu torţe, cu felinare şi cu arme.


text:
Şi Iisus, şthnd toate cele ce erau să vină asupra lui, a ieşit înainte şi i-a întrebat: Pe cine căutaţi?


text:
Răspuns-au lui: Pe Iisus Nazarineanul. Iisus rostit-a către ei: Eu sunt. Iar Iuda vânzătorul era şi el cu ei.


text:
Pentru ca să se împlinească cuvântul ce-a grăit că: Dintr’aceia pe care mi i-ai dat n’am pierdut din ei nici unul.


text:
Dar Simon Petru, care avea sabie, a scos sabia şi a lovit pe servitorul arhiereului şi i-a tăiat urechea dreaptă. Iar numele servitorului era Malhus.


text:
Atunci Iisus i-a zis lui Petru: Bagă sabia ta în teacă. Au nu voi bea paharul pe care Tatăl mi l-a dat?


text:
Şi Simon Petru şi alt ucenic mergeau după Iisus. Ucenicul acesta era cunoscut de casa arhiereului şi a intrat împreună cu Iisus în curtea lui.


text:
Iar Petru a stat la uşă afară. Deci a ieşit celălalt ucenic, care era cunoscut în casa arhiereului, şi a vorbit cu portăriţa şi a băgat pe Petru înăuntru.


text:
Dar servitoarea portăriţă i-a zis lui Petru: Nu cumva eşti şi tu dintre ucenicii acestui om? El a răspuns: Nu sunt.


text:
Ci pentru că era frig, robii şi slujitorii făcuseră un foc mare şi stăteau şi se încălzeau; şi era cu ei şi Petru, stând şi încălzindu-se.


text:
Iisus i-a răspuns: Eu am vorbit lumii deschis; pururea am învăţat în sinagogă şi în templu, unde se adună toţi Iudeii, şi într’ascuns nimic nu am vorbit.


text:
De ce mă întrebi pe mine? întreabă pe cei ce au auzit ce le-am grăit. Iată, aceştia ştiu ce am vorbit eu.


text:
Dar zicând el acestea, unul din slujitori, care stătea acolo, i-a dat lui Iisus o palmă şi i-a spus: Astfel răspunzi tu arhiereului?


text:
Iisus a întâmpinat: Dacă am vorbit rău, dovedeşte ce-a fost rău, iar dacă am vorbit bine, pentru ce mă baţi?


text:
Iar Simon Petru stătea şi se încălzea. L-au întrebat ceilalţi: Nu cumva eşti şi tu dintre ucenicii lui? El s’a lepădat şi a zis: Nu sunt.


text:
Unul din robii arhiereului, neam cu acela căruia Petru îi tăiase urechea, zice atunci: Nu te-am văzut eu pe tine, în grădină, cu el?


text:
De la Caiafa l-au dus pe Iisus la pretoriu; şi era de dimineaţă. Iar Iudeu n’au intrat în pretoriu, ca să nu se spurce, ci să mănânce Pastile.


text:
Ei i-au răspuns si au zis: De n’ar fi fost acesta un făcător de rele, nu ţi l-am fi dat ţie pe mână.


text:
Dar Pilat le-a grăit: Luaţi-l voi şi judecaţi-l după legea voastră. Iudeii însă i-au răspuns: Nouă nu ne este iertat să omorîm pe nimeni.


text:
Pilat a întâmpinat: Nu cumva sunt eu Iudeu? Poporul tău şi mai marii preoţilor te-au dat în mâna mea. Ce-ai săvârşit?


text:
Iisus a răspuns: împărăţia mea nu este din lumea aceasta. Dacă împărăţia mea ar fi din lumea aceasta, slujitorii mei s’ar fi luptat ca să nu fiu dat prins Iudeilor. Dar, acum, împărăţia mea nu este de aici.


text:
Atunci Pilat i-a zis: Aşa dar, eşti tu împărat? Răspuns-a Iisus: Tu zici prea bine că eu sunt împăiat. Eu spre aceasta m’am născut şi pentru aceasta am venit în lume, ca să mărturisesc adevărul. Oricine care purcede din adevăr ascultă glasul meu.


text:
Ce este adevărul? a întrebat Pilat. Dar rostind aceasta a ieşit din nou la Iudei şi le-a zis: Eu nu găsesc în el nici o vină.


text:
Este la voi datină ca, de Paşti, să dau drumul, pentru voi, unuia din închisoare. Voiţi deci să vă las slobod pe împăratul Iudeilor?


text:
Pilat a ieşit din nou, din pretoriu, şi le-a vorbit: Iată, vi-l aduc pe el afară, ca să ştiţi că nu-i găsesc nici o vină.


text:
Deci a ieşit Iisus afară purtând cununa cea de spini şi veşmântul de porfiră. Iar Pilat rosteşte către ei: Iată omul.


text:
Dar când l-au văzut mai marii preoţilor şi slugile lor, au strigat şi au zis: Răstigneşte-l! Răstigneşte-l! Zis-a lor Pilat: Luaţi-l voi şi răstigniţi-l, căci eu unul nici o vină nu-i găsesc.


text:
Iudeii au răspuns: Noi avem o lege şi după legea noastră el trebue să moară, căci s’a făcut pe sine fiu al lui Dumnezeu.


text:
Şi intrând iarăşi în pretoriu a întrebat pe Iisus: De unde eşti tu? Ci Iisus nu i-a dat nici un răspuns.


text:
Pilat atunci i-a zis: Cu mine nu vorbeşti? Nu ştii că am putere să-ţi dau drumul şi putere am să te răstignesc?


text:
Iisus a răspuns: N’ai avea nici o putere asupra mea, dacă nu ţi-ar fi fost dat ţie de sus; pentru aceea, cel ce m’a dat în mâna ta mai mare păcat are.


text:
De aici Pilat căuta un chip să-l libereze; dar Iudeii strigau şi ziceau: Dacă îi dai drumul acestuia, nu eşti prieten al Cezarului. Oricine care se face pe sine împărat stă împotriva Cezarului.


text:
Când a auzit Pilat aceste vorbe, a scos pe Iisus afară şi a şezut în scaunul de judecată, la locul pardosit cu lespezi, care se zice: Litostraton, iar evreeşte: Gabbata.


text:
Şi era ziua pregătirii Paştilor (Vineri), iar ceasul către amiază. Şi a zis Pilat Iudeilor: Iată împăratul vostru.


text:
Dar ei au izbucnit: Ia-l! Ia-l! Răstigneşte-l! Pilat i-a întrebat: Răstigni-voi pe împăratul vostru? Mai marii preoţilor au răspuns: Nu avem împărat fără numai pe Cezarul.


text:
Şi ducându-şi însuşi crucea a ieşit din cetate la locul numit al Căpăţânii, care evreeşte se zice Golgota.


text:
Ci Pilat a scris şi titlu şi l-a pus deasupra crucii. Şi anume era scris: Iisus Nazarineanul, împăratul Iudeilor.


text:
Deci mulţi dintre Iudei au citit acest titlu, căci locul unde a fost răstignit Iisus era aproape de cetate. Şi era scris evreeşte, latineşte şi elineşte.


text:
Însă arhiereii Iudeilor au vorbit lui Pilat: Nu scrie: împăratul Iudeilor, dar cum el a zis: Eu sunt împăratul Iudeilor.


text:
După ce-au răstignit pe Iisus, ostaşii au luat veşmintele lui şi le-au făcut patru părţi, fiecărui ostaş câte o parte, dar era şi cămaşa. Ci cămaşa era fără cusătură, de sus ţesută în întregime.


text:
Atunci ei au grăit între ei: Să n’o sfâşiem, ci să aruncăm sorţi pe ea, a cui va să fie. Ca să se împlinească scriptura care zice: Împărţit-au hainele mele lor şi pentru cămaşa mea au aruncat sorţi. Aşa dar ostaşii aceasta au făcut.


text:
Şi stăteau, lângă crucea lui Iisus, mama lui şi sora mamei lui, Maria lui Cleopa, şi Maria Magdalena.


text:
Ci Iisus văzând pe maica sa şi pe ucenicul pe care îl iubea stând alături, a zis maicii sale: Femeie, iată fiul tău.


text:
După aceea, ştiind Iisus că toate acum s’au săvârşit ca să se împlinească scriptura, a grăit: Mi-e sete.


text:
Şi era acolo un vas plin cu oţet; atunci ostaşii, punând în vârful unei trestii de isop un burete muiat în oţet, l-au dus la gura lui.


text:
Ci Iudeii, fiindcă era ziua pregătirii (Vineri), ca să nu rămână trupurile Sâmbăta pe cruce, – căci ziua acelei Sâmbete era mare, – au rugat pe Pilat să le zdrobească fluerile şi să-i ridice.


text:
Deci au venit ostaşii şi au zdrobit fluerile celui dintâi, asemenea şi pe ale celuilalt, împreună răstignit cu el.


text:
Iar cel ce a văzut a spus ce a văzut şi mărturia lui este adevărată şi acela ştie că spune adevărul, pentru ca şi voi să credeţi.


text:
După acestea, Iosif din Arimateia, ucenic fiind al lui Iisus – dar în taină, de frica Iudeilor – l-a rugat pe Pilat să-i dea voie ca să ridice trupul lui Iisus. Şi Pilat i-a dat voie. A venit deci şi a luat trupul lui Iisus.


text:
Şi a venit şi Nicodim – cel care, la început, venise noaptea la Iisus – şi a adus, amestecate laolaltă, smirnă şi aloe ca la o sută de litre.


text:
Au luat deci trupul lui Iisus şi l-au înfăşurat, o dată cu mirezmele, în pânze de in, precum este obiceiul să înmormânteze la Iudei.


text:
Iar în locul unde a fost răstignit era grădină şi în grădină mormânt nou, în care nu mai fusese nimeni îngropat.


text:
Ei cea dintâi zi a săptămânii, Maria Magdalina a venit la mormânt, dis-de-dimineaţă, pe când era încă întuneric, şi a văzut piatra de la gura mormântului, dată laoparte.


text:
Atunci a alergat şi a venit la Simon Petru şi la celălalt ucenic, pe care-l iubea Iisus, şi le-a zis: Au luat pe Domnul din mormânt şi nu ştim unde l-au pus.


text:
Şi alergau amândoi împreună; dar celălalt ucenic, alergând înainte mai repede ca Petru, a sosit cel dintâi, la mormânt,


text:
Iar mahrama care fusese pe capul Iui Iisus nu era împreună cu giulgiurile, ci deosebit învălătucită, într’un anume loc.


text:
Ci Maria stătea afară la gura mormântului şi plângea. Şi pe când plângea, s’a plecat să se uite în mormânt.


text:
Şi a văzut doi îngeri, în veşminte albe, şezând unul de către cap şi altul de către picioare, unde zăcuse trupul lui Iisus.


text:
Femeie, o întreabă aceia, de ce plângi? Ea le spuse: Căci au luat pe Domnul meu şi nu ştiu unde l-au pus.


text:
Zicând acestea, ea s’a întors înapoi şi a văzut pe Iisus stând în picioare, dar nu l-a cunoscut că e Iisus.


text:
Iisus îi vorbeşte: Femeie, de ce plângi? Pe ciue cauţi? Ea, gândind că este grădinarul, îi răspunde: Doamne, dacă tu l-ai dus aiurea, spune-mi mie unde l-ai pus şi eu îl voi ridica.


text:
Marie! zice Iisus. Întorcându-se cu toată faţa ea rosteşte: Rabuni! (adică, evreeşte, Învăţătorule).


text:
Dar Iisus o opreşte: Nu te atinge de mine, căci încă nu m’am suit la Tatăl meu. Du-te la fraţii mei şi le spune: Mă sui la Tatăl meu şi la Tatăl vostru şi la Dumnezeul meu şi Dumnezeul vostru.


text:
Şi a venit Maria Magdalina şi a vestit ucenicilor: Am văzut pe Domnul! – şi acestea câte i le-a spus.


text:
Când s’a înserat – în ziua aceea, întâia din săptămână – iar acolo, unde se adunaseră ucenicii, erau uşile încuiate, de frica Iudeilor, a venit Iisus, a stat în mijlocul lor şi le-a zis: Pace vouă!


text:
Şi după acest cuvânt, le-a arătat lor mâinile şi coasta. Deci văzând că este Domnul s’au bucurat ucenicii.


text:
Spusu-i-au deci lui ceilalţi ucenici: Am văzut pe Domnul! Dar el le-a zis: Dacă nu voi vedea, în palmele lui, semnul piroanelor, dacă nu voi pune degetul meu în semnul piroanelor şi dacă nu voi pune mâna mea în coasta lui – nu voi crede!


text:
După opt zile, ucenicii lui erau înlăuntru în casă şi Toma împreună cu ei. Şi a venit Iisus, deşi uşile erau încuiate, a stat în mijlocul lor şi a zis: Pace vouă!


text:
Apoi rosteşte către Toma: Adu degetul tău încoace şi vezi mâinile mele şi adu mâna ta şi o pune în coasta mea şi nu fi necredincios, ci credincios.


text:
Şi Iisus a făcut, de faţă cu ucenicii săi, şi alte minuni, multe care nu s’au scris în cartea aceasta.


text:
Iar acestea s’au scris ca să credeţi că Iisus este Christos, Fiul lui Dumnezeu, şi, crezând, să aveţi viaţă, întru numele lui.


text:
Erau împreună Simon Petru şi Toma zis Geamănul şi Natanail cel din Cana Galileii şi fiii lui Zevedeu şi alţi doi din ucenicii lui.


text:
Simon Petru le-a grăit: Mă duc să pescuesc. Răspunsu-i-au ceilalţi: Mergem şi noi cu tine. Şi au ieşit şi s’au suit în luntre. Dar în noaptea aceea n’au prins nimic.


text:
Dar le-a zis: Aruncaţi mreaja de-a-dreapta luntrii şi veţi afla. Deci au aruncat-o şi nu mai puteau s’o tragă de mulţimea peştilor.


text:
Atunci ucenicul acela pe care-l iubea Iisus a rostit către Petru: Domnul este! Iar Petru, auzind că este Domnul, s’a încins cu fota de pescar, căci era gol, şi s’a aruncat în apă.


text:
Şi ceilalţi ucenici au venit cu luntrea, trăgând mreaja cu peştii, pentru că nu erau departe de pământ decât ca la vreo două sute de coţi.


text:
Simon Petru s’a suit în luntre şi a tras mreaja la uscat, plină de peşti mari – o sută şi cincizeci şi trei – şi. deşi erau atâţia, totuşi mreaja nu s’a rupt.


text:
Iisus grăieşte către ei: Veniţi de prânziţi. Şi nici unul din ucenici nu cuteza să-l întrebe: Cine eşti tu? – ştiind că este Domnul.


text:
Iar dacă au prânzit, a zis Iisus lui Simon Petru: Simone, fiul lui Iona, mă iubeşti tu, mai mult decât aceştia? Petru îi răspunde: Da, Doamne, tu ştii că te iubesc. Zis-a lui: Paşte mieluşeii mei.


text:
Şi iar l-a întrebat, a doua oară: Simone, fiul lui Iona, mă iubeşti tu pe mine? El i-a zis: Da, Doamne, tu ştii că te iubesc. Zis-a lui: Păstoreşte oile mele.


text:
Şi l-a întrebat a treia oară: Simone, fiul lui Iona, mă iubeşti tu pe mine? Şi Petru s’a întristat că i-a zis a treia oară: Mă iubeşti tu pe mine? – şi i-a răspuns: Doamne, tu ştii toate. Tu ştii că te iubesc. Iisus i-a zis: Paşte oile mele.


text:
Amin, amin grăiesc ţie, când erai mai tânăr te încingeai tu însuţi şi umblai unde voiai; dar când vei îmbătrâni, întinde-vei mâinile tale şi altul te va încinge şi te va duce unde nu-ţi este voia.


text:
Iar aceasta a zis-o, arătând cu ce fel de moarte Petru avea să preamărească pe Dumnezeu. Şi spunând aceasta i-a poruncit: Vino după mine.


text:
Dar, întorcându-se Petru, a văzut venind pe urmă pe ucenicul pe care-l iubea Iisus, acela care la Cina cea de taină s’a rezimat de pieptul lui şi l-a întrebat: Doamne, cine este cel ce te va vinde?


text:
De aceea, a ieşit, între fraţi, această vorbă că ucenicul acela nu mai moare; dar Iisus nu i-a spus că nu mai moare, ci: dacă vreau ca să rămână până la venirea mea, ce ai tu?


text:
El este ucenicul care mărturiseşte despre acestea şi care a scris despre acestea şi ştim că mărturia lui e adevărată.


text:
Şi sunt şi alte multe lucruri pe care le-a făcut Iisus şi care, dacă s’ar fi scris cu deamăruntul, socotesc că nici în lumea toată n’ar fi putut să încapă cărţile ce s’ar fi scris. Amin.


text:
Până în ziua când s’a înălţat la cer, după ce prin Duhul Sfânt a dat poruncile sale apostolilor pe care i-a ales.


text:
După patima sa, Iisus s’a arătat pe sine viu prin multe semne doveditoare şi li s’a făcut văzut în răstimp de patruzeci de zile, vorbind despre cele (taine) ale împărăţiei lui Dumnezeu.


text:
Şi când era cu ei le-a poruncit să nu se depărteze de Ierusalim, ci să aştepte făgăduinţa Tatălui, pe care, a zis el, aţi auzit-o de la mine.


text:
Atunci cei adunaţi acolo l-au întrebat şi au zis: Doamne, oare în vremea aceasta aşeza-vei tu la loc împărăţia lui Israil?


text:
El le-a spus: Nu este lucrul vostru ca să ştiţi vremurile sau soroacele pe care Tatăl le-a pus într’a sa atotputernicie.


text:
Ci voi, când va veni Duhul Sfânt asupra voastră, veţi lua putere şi îmi veţi fi mie martori în Ierusalim şi în toată Iudeia şi în Samaria şi până la marginea pământului.


text:
Şi pe când se ducea el, iar ei priveau la cer cu ochii aţintiţi, iată doi bărbaţi au stătut lângă ei, îmbrăcaţi în haine albe;


text:
Şi aceştia au vorbit: Bărbaţi Galileieni, de ce staţi uitându-vă la cer? Acest Iisus care s’a înălţat de la voi la cer, astfel va şi veni, precum l-aţi văzut ducându-se la cer.


text:
Atunci ei, de la muntele ce se chiamă Eleonul şi care este aproape de Ierusalim cale de o Sâmbătă (2000 de coţi), s’au întors în Ierusalim.


text:
Şi când au intrat, s’au suit în aceeaşi încăpere de sus unde le era şederea şi erau: Petru şi Ioan şi Iacov şi Andrei, Filip şi Toma, Vartolomei şi Matei, Iacov al lui Alfeu şi Simon Zelotul şi Iuda al lui Iacov.


text:
Toţi aceştia, într’un cuget, stăruiau în rugăciune dimpreună cu femeile şi cu Maria, mama lui Iisus, şi cu fraţii lui.


text:
În aceste zile sculându-se Petru în mijlocul fraţilor, iar numărul celor strânşi acolo era ca la o sută douăzeci, a cuvântat:


text:
Bărbaţilor şi fraţilor, se cădea să se împlinească acea scriptură pe care Sfântul Duh, prin gura lui David, a rostit-o de mai înainte despre Iuda, care s’a făcut călăuză celor ce l-au prins pe Iisus.


text:
Ci el, cu plata fărădelegii lui, şi-a agonisit o ţarină, dar căzând cu capul în jos a crăpat în două şi i s’au vărsat toate măruntaiele.


text:
Lucru care a ajuns la ştirea tutulor locuitorilor din Ierusalim, aşa încât ţarina aceea s’a numit în limba lor Hacheldama, adică Ţarina Sângelui.


text:
Căci scris este în cartea Psalmilor: Ajungă pustie casa lui şi să n’aibă cine să locuiască în ea! şi iar: Iee altul dregătoria lui!


text:
Deci unul din aceşti bărbaţi care s’au adunat cu noi, în tot timpul petrecerii între noi a Domnului Iisus,


text:
Începând dela botezul lui Ioan, până în ziua când s’a înălţat, – unul dintre ei trebue să fie împreună cu noi martor al învierii lui.


text:
Şi s’au rugat şi au zis: Tu Doamne, cela ce cunoşti inimile tuturor, arată pe care din aceşti doi l-ai ales,


text:
Ca să ia locul acestei slujbe şi apostoliei de la care Iuda a căzut, ca să meargă la locu-i cuvenit.


text:
Deci le-au dat sorţi şi sorţul a căzut asupra lui Matia şi a fost pus alături cu cei unsprezece apostoli.


text:
Şi din cer fără de veste a venit un huet, ca de vijelie care trece, şi a umplut toată casa unde şedeau ei.


text:
Şi s’au umplut toţi de Duhul Sfânt şi au început să vorbească în alte limbi, precum Duhul le dădea ca să vorbească.


text:
Când s’a răspândit zvonul acesta s’a adunat mulţimea şi a stat uimită, căci fiecare îi auzea pe ei vorbind în limba lui.


text:
Şi îşi ieşeau din cumpăt toţi şi se minunau zicând: Iată, nu sunt ei Galileieni, toţi aceştia care vorbesc?


text:
Părţi şi Mezi şi Elamiţi şi cei sălăşluiţi în Mesopotamia, în Iudeia şi în Capadocia, în Pont şi în Asia,


text:
În Frigia şi în Pamfilia, în Egipt şi în părţile Libiei cea de lângă Cirene, şi oaspeţi veniţi din Roma, Iudei şi prozeliţi,


text:
Cretani şi Arabi, îi auzim pe ei vorbind, într’ale noastre limbi, despre faptele măreţe ale lui Dumnezeu!


text:
Atunci Petru a stat între ei cu cei unsprezece, a ridicat glasul şi a vorbit: Bărbaţi din Iudeia şi toţi cei oare locuiţi în Ierusalim, aceasta să vă fie cunoscut şi puneţi în urechi vorbele mele,


text:
Iar în zilele din urmă, zice Domnul, turna-voi din Duhul meu peste tot trupul şi feciorii voştri şi fetele voastre vor prooroci şi copilandrii voştri vor vedea vedenii şi bătrânii voştri vise vor visa.


text:
Şi anume peste robii mei şi peste roabele mele turna-voi, în acele zile, din Duhul meu şi vor prooroci.


text:
Soarele se va schimba în întuneric şi luna în sânge, mai înainte ca să vie ziua Domnului cea mare şi slăvită.


text:
Bărbaţi din Israli, ascultaţi cuvintele acestea: Pe Iisus Nazarineanul, bărbat adeverit între voi de Dumnezeu, prin puteri, prin minuni şi prin semne pe care, în mijlocul vostru, Dumnezeu printr’insul le-a făcut după cum înşivă ştiţi,


text:
Pe acesta, vouă dat, după sfatul rânduit şi a lui Dumnezeu ştiinţă de mai înainte, voi l-aţi luat şi, pironindu-l prin mâinile celor fără de lege, l-aţi omorît.


text:
Dar Dumnezeu l-a înviat, dezlegând durerile morţii, întru cât nu era cu putinţă ca el să fie ţinut de moarte.


text:
Căci David zice despre el: Pururea am văzut pe Domnul înaintea mea, că el e de-a-dreapta mea, ca să nu mă clatin.


text:
De aceea s’a bucurat inima mea şi s’a desfătat limba mea; chiar şi trupul meu se va odihni întru nădejde.


text:
Bărbaţilor şi fraţilor, iertat să-mi fie să vă spun fără sfială despre patriarhul David, că a murit şi că s’a îngropat, iar mormântul lui este la noi, până în ziua de azi.


text:
Dar David, fiind profet şi ştiind că Dumnezeu i s’a jurat cu jurământ să aşeze pe tronu-i, din fruptul coapselor lui,


text:
Mai înainte văzând el, a vorbit despre învierea lui Christos: că n’a fost lăsat în iad şi nici trupul lui n’a văzut putreziciune.


text:
Deci înălţându-se prin dreapta lui Dumnezeu şi primind de la Tatăl făgăduinţa Duhului Sfânt, a revărsat aceea ce voi vedeţi şi auziţi.


text:
Cu neclintire, deci, să ştie toată casa lui Israil că Dumnezeu pe acest Iisus pe care voi l-aţi răstignit l-a făcut Domn şi Christos.


text:
Auzind ei acestea, pătrunşi fură la inimă şi ziseră lui Petru şi celorlalţi apostoli: Bărbaţilor şi fraţilor, ce să facem?


text:
Petru le-a răspuns: Pocăiţi-vă. Şi să se boteze fiecare dintre voi în numele lui Iisus Christos, spre iertarea păcatelor voastre, şi veţi primi darul Duhului Sfânt.


text:
Căci vouă este dată făgăduinţa şi copiilor voştri şi tuturor celor de departe, ori pe câţi îi va chema Domnul Dumnezeul nostru.


text:
Şi prin alte multe vorbe, Petru mărturisea Evanghelia şi-i îndemna pe ei zicând: Mântuiţi-vă de neamul acesta abătut de la Dumnezeu.


text:
Deci, cei ce au primit cuvântul lui s’au botezat; şi în ziua aceea s’au adaos ca la trei mii de suflete.


text:
Şi tot sufletul era cuprins de teamă, căci multe minuni şi semne se făceau în Ierusalim de către apostoli şi mare frică îi stăpânea pe toţi.


text:
Şi în fiecare zi, cu stăruinţă şi într’un cuget, erau în templu şi frângeau pâinea prin case şi-şi luau hrana cu bucurie şi cu inimă nevinovată,


text:
Lăudând pe Dumnezeu şi fiind bine văzuţi de tot poporul. Iar Domnul sporea zilnic obştia cu aceia care se mântuiau.


text:
Şi era un om, olog din naştere, pe care-l aduceau şi-l puneau în fiecare zi, la poarta templului zisă Poarta Frumoasă, ca să ceară milostenie de la cei ce intrau în templu.


text:
Atunci Petru a zis: Argint şi aur nu am, dar ce am aceea îţi dau: În numele lui Iisus Christos din Nazaret, scoală-te şi umblă.


text:
Şi apucându-l de mâna dreaptă l-a sculat în sus şi în aceeaşi clipă picioarele şi gleznele lui s’au înzdrăvenit,


text:
Şi sărind a stat în picioare şi a început să umble. Şi a intrat cu ei în templu şi umbla şi sărea şi lăuda pe Dumnezeu.


text:
Dar îl ştiau bine că el era cel ce şedea pentru milostenie, la Poarta Frumoasă a templului, şi s’au umplut de uimire şi de mirare, din întâmplarea lui.


text:
Ci fiindcă el se ţinea de Petru şi de Ioan, tot norodul uimit a dat năvală la ei, în pridvorul numit al lui Solomon.


text:
Petru văzând aşa, a rostit către norod: Bărbaţi din Israil, de ce vă minunaţi de acest lucru, sau de ce staţi cu ochii aţintiţi la noi, ca şi cum cu a noastră putere sau cucernicie l-am fi făcut pe acest om să umble?


text:
Dumnezeul lui Avraam şi Dumnezeul lui Isaac şi Dumnezeul lui Iacob, Dumnezeul părinţilor noştri a preamărit pe Fiul său, pe Iisus, pe care voi l-aţi dat prins şi l-aţi tăgăduit, în faţa lui Pilat. Pilat găsise cu cale să-l libereze,


text:
Prin credinţa în numele lui, pe acesta pe care îl vedeţi şi îl cunoaşteţi, l-a întărit numele lui Iisus şi credinţa cea întru el i-a dat lui, înaintea voastră a tuturor, această întregime a trupului.


text:
Ci Dumnezeu a împlinit astfel cele ce a vestit prin gura tuturor profeţilor cum că Christosul său avea să pătimească.


text:
Drept aceea, pocăiţi-vă şi vă întoarceţi, ca să se şteargă păcatele voastre, ca să vie de la faţa Domnului vremuri de înviorare,


text:
Pe care trebue să-l păstreze cerul până la zilele când toate vor fi puse iar la loc. Despre aceste zile a vorbit prin gura sfinţilor săi. celor din veac ai lui prooroci.


text:
Moise a zis într’adevăr către părinţi: Domnul Dumnezeu va ridica vouă între fraţii voştri prooroc ca mine. Pe el să-l ascultaţi în toate câte vă va spune.


text:
Iar toţi proorocii de la Samuil şi unii după alţii oricâţi au vorbit au vestit de mai înainte şi aceste zile.


text:
Voi sunteţi fiii proorocilor şi ai legământului pe care l-a întocmit Dumnezeu faţă cu părinţii noştri, grăind către Avraam: Şi întru seminţia ta bine se vor cuvânta toate neamurile pământului.


text:
Dumnezeu, înviind pe fiul său, l-a trimis întâi la voi, să vă binecuvinteze, ca fiecare să se întoarcă de la răutăţile sale.


text:
Însă mulţi din cei ce auziseră cuvântul au crezut, astfel că numărul bărbaţilor credincioşi s’a făcut cinci mii.


text:
Şi i-au adus în mijlocul sinedriului şi i-au întrebat: Cu ce putere sau în al cui nume aţi făcut voi aceasta?


text:
Atunci Petru, plin fiind de Duhul Sfânt, le-a vorbit: Fruntaşi ai poporului şi voi bătrâni din Israil,


text:
Fiindcă noi suntem astăzi cercetaţi pentru o facere de bine către un om bolnav, ca să răspundem în ce chip s’a făcut el sănătos:


text:
Cunoscut să vă fie vouă tuturor şi la tot poporul Israil că în numele lui Iisus Christos din Nazaret, pe care voi l-aţi răstignit, dar pe care Dumnezeu l-a înviat din morţi, în numele lui stă acesta sănătos în faţa voastră!


text:
El este piatra cea neluată în seamă de către voi, zidarii, şi care a ajuns să fie piatra din capul unghiului;


text:
Şi întru nimeni altul nu este mântuire, căci nu este sub cer nici un alt nume dat nouă oamenilor, întru care să ne mântuim.


text:
Văzând ei îndrăzneala lui Petru şi a lui Ioan, erau în mare mirare, fiindcă îşi dădeau seama că sunt oameni fără carte şi din prostime. Dar îi cunoşteau că fuseseră împreună cu Iisus.


text:
Şi au zis: Ce vom face acestor oameni? Căci este ştiut tuturor locuitorilor din Ierusalim că printr’înşi s’a făcut o minune cunoscută şi nu putem să tăgăduim.


text:
Dar ca lucrul să nu se răspândească mai departe în popor, cu ameninţare să le poruncim să nu mai vorbească în numele acesta nimănui.


text:
Deci chemându-i le-au poruncit ca nicidecum să mai rostească, nici să mai înveţe în numele lui Iisus.


text:
Ci Petru şi Ioan, răspunzând, le-au zis: Judecaţi de este drept înaintea lui Dumnezeu să ascultăm de voi mai mult decât de Dumnezeu.


text:
Dar ei, după ce i-au ameninţat din nou, le-au dat drumul, negăsind nici un chip cum să-i pedepsească şi anume din pricina poporului,fiindcă toţi preamăreau pe Dumnezeupentru ceea ce se făcuse.


text:
Ci ei auzind, într’un cuget au ridicat glasul lor la Dumnezeu şi au grăit: Stăpâne Dumnezeule, tu care ai făcut cerul şi pământul şi marea şi toate cele ce sunt într’însele,


text:
Tu eşti carele prin Duhul Sfânt şi prin gura părintelui nostru David, robul tău, ai rostit: Pentru ce s’au întărâtat neamurile şi noroadele au cugetat cele deşarte?


text:
Ridicatu-s’au împăraţii pământului şi stăpânitorii s’au adunat laolaltă împotriva Domnului şi împotriva Christosului său.


text:
Căci, cu adevărat, în cetatea aceasta, asupra sfânt Fiului tău Iisus, pe care tu l-ai uns, s’au adunat împreună şi Irod şi Pilat din Pont, cu păgânii şi cu neamurile lui Israil,


text:
Şi acum, Doamne, caută spre ameninţările lor şi dă robilor tăi să propovăduiască cuvântul tău cu toată îndrăzneala,


text:
Intinzând dreapta ta spre vindecare şi săvârşind semne şi minuni, prin numele sfânt Fiului tău Iisus.


text:
Şi pe când se rugau astfel, locul s’a cutremurat unde erau adunaţi şi s’au umplut toţi de Duhul Sfânt şi vesteau cu îndrăzneală cuvântul lui Dumnezeu.


text:
Şi o singură inimă şi un singur suflet era în mulţimea celor ce credeau şi nici unul nu zicea că din a sa avere este ceva al său, ci totul le era deobşte.


text:
Şi nimeni nu era între ei lipsit, fiindcă toţi câţi stăpâneau ţarini sau case le vindeau şi aduceau preţul celor vândute,


text:
Iar Iosif, cel ce de către apostoli a fost numit Barnaba, adică în tălmăcire fiul mângâierii, un levit, născut în Cipru,


text:
Şi, în înţelegere cu femeia lui, a oprit din preţ o parte, iar partea ce a rămas a adus-o şi a pus-o la picioarele apostolilor.


text:
Petru atunci a grăit: Ananio, pentru ce a umplut Satana inima ta, să minţi tu Duhului Sfânt şi să doseşti din preţul ţarinii?


text:
Dacă n’o vindeai şi rămânea, nu-ţi rămânea ţie? Şi dacă ai vândut-o, banii nu erau în stăpânirea ta? Cum de ai pus în inima ta lucrul acesta? N’ai minţit oamenilor, ci lui Dumnezeu.


text:
Şi Petru a întrebat-o: Spune-mi mie cu atâta aţi vândut voi ţarina? Iar Safira a răspuns: Da, cu atâta.


text:
Atunci Petru îi grăieşte: Cum v’aţi învoit voi să ispitiţi Duhul Domnului? Iată, picioarele celor ce au îngropat pe bărbatul tău sunt la uşă şi te vor scoate afară şi pe tine.


text:
Iar Safira a căzut deodată la picioarele lui Petru şi a murit. Când au intrat flăcăii, au găsit-o moartă şi scoţând-o afară au îngropat-o lângă bărbatul ei.


text:
Iar prin mâinile apostolilor se făceau semne şi minuni multe în popor şi erau cu toţii, într’un cuget, în pridvorul lui Solomon.


text:
Aşa încât scoteau pe cei bolnavi în uliţe şi-i puneau pe paturi şi pe năsălii, ca, viind Petru, măcar umbra-i să umbrească pe vre-unul dintre ei.


text:
Veneau şi din târgurile dimprejurul Ierusalimului mulţime de oameni, aducând bolnavi şi bântuiţi de duhuri necurate, şi toţi se tămăduiau.


text:
Atunci s’a sculat arhiereul şi toţi cei împreună cu el – care ţin de eresul Saducheilor – şi s’au umplut de pizmă.


text:
Dar un înger al Domnului, în timpul nopţii, desouind porţile temniţei şi scoţându-i afară, le-a poruncit:


text:
Ascultând de poruncă au intrat de dimineaţă în templu şi învăţau norodul. Ci venind arhiereul şi cei din preajma lui au adunat sinedriul şi toată bătrânimea fiilor lui Israil şi au trimis la temniţă să-i aducă pe apostoli.


text:
Le-au spus: Temniţa am găsit-o încuiată cu toată străşnicia şi pe paznici stând la uşă; dar, când am descuiat, înăuntru n’am găsit pe nimeni.


text:
Când au auzit aceste vorbe, căpitanul templului şi mai marii preoţilor nu ştiau ce să creadă despre ei şi ce poate să fie aceasta.


text:
Dar venind cineva i-a vestit: Iată, oamenii pe care i-aţi pus în închisoare sunt în templu, stând şi învăţând poporul.


text:
Atunci s’a dus căpitanul cu slujitorii lui şi i-a adus, dar nu cu sila, căci se temeau de popor să nu-i omoare cu pietre.


text:
Zicând: Au nu v’am poruncit vouă, cu tot dinadinsul, să nu mai învăţaţi în numele acesta? Şi iată că aţi umplut Ierusalimul cu învăţătura voastră şi voiţi asupra noastră să aduceţi sângele acestui om!


text:
Pe acesta, Dumnezeu, cu dreapta sa, l-a înălţat Căpetenie şi Mântuitor, ca să dea lui Israil pocăinţă şi iertarea păcatelor.


text:
Şi pentru aceste lucruri îi suntem martori noi şi Duhul Sfânt pe care Dumnezeu l-a dat celor ce îl ascultă.


text:
Atunci s’a sculat în sinedriu un Fariseu cu numele Gamaliei, învăţător al legii, cu mare vază la tot norodul, şi a poruncit să-i scoată pe oameni afară, un răstimp.


text:
Apoi le-a cuvântat: Bărbaţi din Israil, luaţi-vă bine seama ce aveţi de gând să faceţi cu aceşti oameni.


text:
Că mai înainte de zilele acestea s’a ridicat Teudas, socotindu-se pe sine că este cineva şi s’au alăturat de el un număr de vreo patru sute de bărbaţi, dar a fost ucis, iar toţi cei ce se luaseră după el au fost împrăştiaţi şi nimiciţi.


text:
După acestea, s’a ridicat Iuda Galileianul, în vremea numărării, şi a momit mult norod să vie după el, dar şi el a pierit şi toţi câţi au ascultat de el s’au risipit.


text:
Şi acum vă zic vouă: Nu vă legaţi de aceşti oameni, ci daţi-le bună pace, căci dacă aceasta punere la cale sau acest lucru este de la oameni, se va nimici,


text:
Iar de este de la Dumnezeu, nu veţi putea să-l nimiciţi; ca nu cumva să vă aflaţi în luptă chiar cu Dumnezeu.


text:
Ascultând sfatul lui, ei au chemat pe apostoli, au pus să-i bată cu nuiele şi, poruncindu-le să nu mai propovăduiască în numele lui Iisus, le-au dat drumul.


text:
Iar ei au plecat din faţa sinedriului, bucurându-se că s’au învrednicit, pentru numele lui, să sufere ocară.


text:
Şi toată ziua, în templu şi prin case, nu conteneau să înveţe şi să bine-vestească pe Christos Iisus.


text:
În zilele acelea, înmulţindu-se ucenicii, Eliniştii Iudei au început să murmure împotriva Evreilor că, la împărţirea zilnică de hrană, văduvele lor erau trecute cu vederea.


text:
Atunci cei doisprezece au chemat mulţimea ucenicilor şi le-au zis: Nu este potrivit ca noi, părăsind cuvântul lui Dumnezeu, să slujim la mese.


text:
Drept aceea, fraţilor, căutaţi şapte bărbaţi dintre voi, bine văzuţi, plini de Duhul Sfânt şi de înţelepciune, pe care noi să-i rânduim la această slujbă.


text:
Sfatul a plăcut întregii adunări şi au ales pe Ştefan, bărbat plin de credinţă şi de Duhul Sfânt, pe Filip, pe Prohor, pe Nicanor, pe Timon, pe Parmena şi pe Nicolae, prozelit din Antiohia.


text:
Pe aceştia i-au înfăţişat înaintea apostolilor, care, după ce s’au rugat, şi-au pus mâinile peste ei.


text:
Şi cuvântul lui Dumnezeu creştea şi numărul ucenicilor din IerusaUm sporea foarte şi mulţime mare de preoţi veneau la credinţă.


text:
Atunci, din sinagoga ce se zice a Libertinilor (a Cirineilor şi a Alexandrinilor şi a celor din Cilicia şi din Asia) s’au sculat unii şi au început să se pricească cu Ştefan.


text:
Atunci au pus la cale pe nişte oameni care să zică: Noi l-am auzit spunând cuvinte de hulă împotriva lui Moise şi a lui Dumnezeu.


text:
Şi au întărâtat poporul şi pe bătrâni şi pe cărturari şi năvălind asupră-i l-au luat pe sus şi l-au dus la sinedriu.


text:
Acolo, au pus martori mincinoşi, care au zis: Acest om nu conteneşte cu vorbele lui de hulă împotriva locului celui sfânt şi împotriva legii.


text:
Căci l-am auzit zicând despre Iisus Nazarineanul, cum că el va strica locul acesta şi va schimba datinile pe care le avem predanie de la Moise.


text:
Şi aţintindu-şi ochii asupra lui Ştefan, toţi cei ce şedeau în sinedriu au văzut faţa lui luminoasă ca faţa unui înger.


text:
Iar Ştefan a rostit: Fraţilor şi părinţilor, ascultaţi! Dumnezeul măririi s’a arătat părintelui nostru Avraam, când era în Mesopotamia, mai nainte ca să locuiască în Haran;


text:
Şi i-a poruncit: Ieşi din pământul tău şi din rudeniile tale şi vino în pământul pe care ţi-l voi arăta.


text:
Atunci a ieşit din pământul Haldeilor şi a locuit în Haran. Iar de acolo, după moartea tatălui său, l-a strămutat în această ţară, în care locuiţi voi acum.


text:
Dar aici nu i-a dat să stăpânească nici un picior de pământ, ci i-a făgăduit că-i va da, atunci când n’avea copil, lui şi seminţiei lui după el, spre stăpânire, această ţară.


text:
Şi Dumnezeu a vorbit astfel: Urmaşii lui vor fi streini în pământ strein, şi acolo îi vor robi şi îi vor asupri patru sute de ani.


text:
Dar poporul la care vor fi robi, eu îl voi judeca – a zis Domnul – iar după aceea vor ieşi şi-mi vor sluji mie în locul acesta.


text:
Şi i-a dat aşezământul tăierii împrejur; şi aşa i s’a născut Isaac şi l-a tăiat împrejur a opta zi, şi lui Isaac i s’a născut Iacob şi lui Iacob cei doisprezece patriarhi.


text:
Şi l-a scos din toate necazurile lui şi i-a dat lui dar şi înţelepciune înaintea lui Faraon, împăratul Egiptului, iar acesta l-a pus mai mare peste Egipt şi peste toată casa sa.


text:
Şi a venit foamete peste tot Egiptul şi peste Canaan, şi strâmtorare mare, aşa încât părinţii noştri nu mai găseau bucate.


text:
Apoi Iosif a trimis şi a chemat pe Iacob, tatăl său, şi toată rudenia sa, cu şaptezeci şi cinci de suflete.


text:
Şi au fost strămutaţi la Sihem şi au fost puşi în peştera pe care Avraam a cumpărat-o, cu preţ de argint, de la fiii lui Emor, în Sihem.


text:
Ci, cu cât se apropia vremea făgăduinţei, pe care Dumnezeu cu jurământ i-o dăduse lui Avraam, cu atâta creştea poporul şi se înmulţea în Egipt,


text:
Acesta, purtându-se ca un viclean cu neamul nostru, asuprea pe părinţii noştri şi i-a pus să-şi arunce pruncii, ca să nu mai apuce viaţa.


text:
În vremea aceea, s’a născut Moise şi era plăcut lui Dumnezeu. Şi trei luni a fost hrănit în casa tatălui său.


text:
Şi văzând pe unul dintre ei că sufere strâmbătate, l-a apărat şi, omorînd pe egiptean, a răzbunat pe asuprit.


text:
Ci el credea că fraţii săi vor pricepe cum că Dumnezeu, prin braţul lui, le dărueşte mântuire, dar ei n’au priceput.


text:
A doua zi s’a arătat unora care se certau şi i-a îmbiat la pace, zicându-le: Oamenilor, sunteţi fraţi. De ce vă faceţi rău unul altuia?


text:
Dar cel care asuprea pe aproapele l-a împins şi a rostit: Cine te-a pus pe tine stăpân şi judecător peste noi?


text:
La acest cuvânt, Moise a fugit şi a trăit ca strein în ţara Madian si i s’au născut acolo doi feciori.


text:
Iar după ce au trecut patruzeci de ani, îngerul Domnului i s’a arătat în deşertul muntelui Sinai, în para focului unui rug.


text:
Ci Moise văzând s’a minunat de vedenie, dar, când a venit aproape ca să se uite mai bine, a vorbit vocea Domnului:


text:
Eu sunt Dumnezeul părinţilor tăi, Dumnezeul lui Avraam şi Dumnezeul lui Isaac şi Dumnezeul lui Iacob. Şi Moise tremurând nu cuteza să se uite.


text:
Atunci Domnul i-a zis: Dezleagă încălţămintea picioarelor tale, căci locul pe care stai este pământ sfânt.


text:
Am văzut prea bine suferinţa poporului meu în Egipt şi suspinul lor l-am auzit, şi de aceea m’am pogorît ca să-i scot. Şi acum vino, să te trimit în Egipt.


text:
Pe Moise acesta de care s’au lepădat, zicând: Cine te-a pus pe tine domn şi judecător? – pe acesta l-a trimis Dumnezeu domn şi răscumpărător, prin mâna îngerului care i se arătase lui în rug.


text:
El i-a scos afară, făcând minuni şi semne în Egipt şi în Marea Roşie şi în pustie, timp de patruzeci de ani.


text:
Acesta este Moise cel ce a zis fiilor lui Israil: Proroc ca mine vă va ridica, din fraţii voştri, Domnul Dumnezeul nostru; de el să ascultaţi.


text:
El este cel ce, la adunarea poporului, în pustie, a fost mijlocitor între îngerul care i-a vorbit pe muntele Sinai şi părinţii noştri şi a primit cuvinte de viaţă ca să ni le dea nouă.


text:
Dar părinţii noştri n’au voit să-i fie ascultători, ci l-au lepădat şi cu inimile lor s’au întors către Egipt,


text:
Şi i-au zis lui Aaron: Fă-ne nouă dumnezei, care să meargă înaintea noastră; căci acestui Moise, care ne-a scos din pământul Egiptului, nu ştim ce i s’a întâmplat.


text:
Şi au făcut în zilele acelea un chip de viţel şi au adus idolului jertfă şi se desfătau întru lucrurile mâinilor lor.


text:
Ci Dumnezeu s’a întors de la ei şi i-a lăsat de capul lor să se închine oştirii cerului, precum este scris în cartea prorocilor: Adus-aţi voi mie, casă a lui Israil, timp de patruzeci de ani, în pustie, vite înjunghiate şi jertfe?


text:
Aţi purtat cortul lui Moloh şi steaua dumnezeului Remfan, chipurile pe care le-aţi făcut, ca să vă închinaţi la ele! De aceea, vă voi strămuta dincolo de Babilon.


text:
Părinţii noştri aveau în pustie cortul mărturiei, aşa cum orânduise cel ce a vorbit cu Moise, ca să-l facă după asemănarea pe care o văzuse.


text:
Şi acest cort l-au luat părinţii noştri şi l-au dus cu Iosua în pământul păgânilor, pe care Dumnezeu i-a gonit din faţa părinţilor noştri, şi a stat aşa până în zilele lui David.


text:
David a aflat har înaintea lui Dumnezeu şi s’a rugat să dobândească un locaş statornic pentru casa lui Iacob.


text:
Cerul este jeţul meu şi pământul aşternutul picioarelor mele. Ce fel de casă veţi clădi pentru mine? – zice Domnul – sau care este locul odihnei mele?


text:
Voi cei tari de cerbice şi netăiaţi împrejur la inimă şi la urechi, voi pururea Duhului Sfânt staţi împotrivă, precum părinţii voştri aşa şi voi!


text:
Pe care dintre proroci nu l-au prigonit părinţii voştri? Omorît-au pe cei ce au vestit de mai înainte sosirea Celui Drept, ai cărui vânzători şi ucigaşi v’aţi făcut voi acum,


text:
Ci Ştefan, fiind plin de Duhul Sfânt şi căutând la cer, a văzut mărirea lui Dumnezeu şi pe Iisus, stând de-a-dreapta lui Dumnezeu.


text:
Şi după ce l-au scos afară din cetate, au început să-l bată cu pietre. Iar martorii şi-au pus jos veşmintele, la picioarele unui tânăr numit Saul.


text:
Apoi îngenunchind a strigat cu voce tare: Doamne, nu le ţine în seamă acest păcat! Şi grăind acestea a adormit. Iar Saul se învoise la uciderea lui Ştefan.


text:
În vremea aceea, s’a ridicat prigoană mare asupra bisericii din Ierusalim. Şi toţi, afară de apostoli, s’au împrăştiat prin ţinuturile Iudeii şi ale Samariei.


text:
Saul, însă, pustia biserica, întrănd din casă în casă, şi târind pe bărbaţi şi pe femei îi dădea ca să-i închidă.


text:
Iar gloatele erau cu luare aminte şi în acelaşi cuget la cele spuse de către Filip, ascultându-l şi văzând semnele pe care le săvârşea.


text:
Căci din mulţi care aveau duhuri necurate, duhurile răcneau cu putere şi ieşeau, şi mulţi slăbănogi şi ologi se tămăduiau.


text:
Dar acolo era, din vremuri, un bărbat anume Simon, care era vrăjitor şi amăgea norodul Samariei, zicând cum că este cineva de seamă.


text:
Şi toţi, de la mic şi până la mare, ascultau de el şi ziceau: El e puterea lui Dumnezeu numită cea mare.


text:
Iar când au crezut lui Filip, care le binevestea despre împărăţia lui Dumnezeu şi despre numele lui Iisus Christos, bărbaţi şi femei s’au botezat.


text:
Ci Simon a crezut şi el şi s’a botezat şi era mereu cu Filip. Şi uitându-se la semnele şi la marile minuni ce se făceau era peste măsură de mirat.


text:
Atunci apostolii din Ierusalm auzind cum că Samaria a primit cuvântul lui Dumnezeu, au trimis la ei pe Petru şi pe Ioan,


text:
Şi le-a zis: Daţi-mi şi mie puterea aceasta, ca pe oricine voi pune mâinile să primească Duhul Sfânt.


text:
Dar Petru a rostit către el: Banii tăi, cu tine o dată, să fie de prăpăd! Căci ai socotit că darul lui Dumnezeu se câştigă cu bani.


text:
Tu n’ai parte, nici sorţ la chemarea aceasta, pentru că inima ta nu este dreaptă înaintea lui Dumnezeu.


text:
Drept aceea, pocăeşte-te de această răutate a ta şi te roagă lui Dumnezeu, doar ţi se va ierta cugetul inimii tale,


text:
Simon a răspuns şi a zis: Rugaţi-vă voi la Domnul, pentru mine, ca să nu vie asupra mea nimic din cele ce aţi zis.


text:
Iar ei, mărturisind şi grăind cuvântul lui Dumnezeu, s’au întors la Ierusalim şi în multe sate ale Samaritenilor au propovăduit evanghelia.


text:
Ci îngerul Domnului a grăit către Filip şi i-a zis: Scoală-te şi mergi spre miază-zi, la calea – cea pustie – care coboară de la Ierusalim în Gaza.


text:
Şi s’a sculat şi a mers. Şi iată un bărbat din Etiopia, famen, mare dregător al Candachiei, împărăteasa Etiopiei, vistiernic peste toată vistieria ei, care venise la Ierusalim să se închine,


text:
Şi alergând Filip l-a auzit cum citea pe prorocul Isaia. Atunci l-a întrebat: înţelegi oare ce citeşti?


text:
El a răspuns: Cum aş putea să înţeleg, de nu mă va călăuzi cineva? Şi a rugat pe Filip să se urce şi să şadă lângă el.


text:
Locul din scriptură pe care-l citea era acesta: Ca o oaie spre junghiere a fost adus şi fără glas ca un miel înaintea celui care-l tunde, aşa n’a deschis gura lui.


text:
Întru smerenie, judecata lui s’a ridicat şi neamul lui cine-l va spune? Căci viaţa lui s’a luat de pe pământ.


text:
Ci famenul luând vorba a întrebat pe Filip: Rogu-te, despre cine zice prorocul acesta? Despre sine ori despre altcineva?


text:
Şi pe când mergeau pe cale au ajuns la o apă; iar famenul a zis: Iată apă. Ce mă opreşte ca să nu mă botez?


text:
Filip a rostit: Dacă crezi din toată inima, este iertat. El a răspuns şi a zis: Cred că Iisus Christos este Fiul lui Dumnezeu.


text:
Iar când au ieşit din apă, Duhul Domnului a răpit pe Filip şi famenul nu l-a mai văzut. Ci el s’a dus în calea lui cu bucurie.


text:
Iar Filip s’a dovedit în Azot, şi mergând din loc în loc binevestea prin toate târgurile până ce a sosit în Cezareia.


text:
În vremea aceasta, Saul, suflând mereu ameninţare şi omor împotriva ucenicilor Domnului, s’a dus la marele preot,


text:
Şi a cerut de la el scrisori către sinagogele din Damasc, precum că, de va afla acolo pe vre-unii, atât bărbaţi cât şi femei, că sunt pe calea aceasta, legaţi să-i aducă la Ierusalim.


text:
Dar pe când călătorea şi era aproape de Damasc, o lumină din cer l-a învăluit deodată ca într’un fulger.


text:
El a zis: Cine eşti tu, Doamne? Iar Domnul: Eu sunt Iisus, pe care tu îl prigoneşti. Greu îţi este să izbeşti în ţepuşă cu piciorul.


text:
Ci el, tremurând şi îngrozit, a răspuns: Doamne, ce voieşti să fac? Iar Domnul i-a grăit: Scoală-te şi intră în cetate şi ţi se va spune ţie ce trebue să faci.


text:
Iar bărbaţii care megeau cu el pe cale au stat locului înmărmuriţi, căci glasul îl auzeau, dar nu vedeau pe nimeni.


text:
Saul s’a sculat de la pământ, dar, deşi avea ochii deschişi, nimic nu putea să vază. Atunci l-au luat de mână şi l-au băgat în Damasc.


text:
În Damasc era un ucenic anume Anania, şi Domnul i-a zis, în vedenie: Ananio! Şi el a răspuns: Iată-mă, Doamne!


text:
Iar Domnul către el: Scoală-te, mergi pe uliţa caro se chiamă Uliţa Dreaptă şi la casa lui Iuda întreabă de un om din Taras, cu numele Saul, căci, iată, este în rugăciune,


text:
Şi a văzut în vedenie pe un bărbat, anume Anania, intrând la el şi punându-şi mâinele peste el, ca să-şi capete iar vederea.


text:
Ci Anania a răspuns: Doamne, despre omul acesta am auzit de la mulţi câte rele a făcut sfinţilor tăi în Ierusalim.


text:
Ci Domnul vorbit-a către el: Mergi, fiindcă acesta îmi este vas ales, ca să poarte numele meu înaintea păgânilor şi a împăraţilor şi a fiilor lui Israil.


text:
Deci s’a dus Anania şi a intrat în casă şi punându-şi mâinile pe el a grăit: Frate Saule, Domnul Iisus, cel ce ţi s’a arătat pe calea pe care tu veneai, m’a trimis ca să-ţi primeşti vederea şi să te umpli de Duhul Sfânt.


text:
Iar toţi care îl auzeau se mirau foarte şi ziceau: Nu este oare el, care schingiuia în Ierusalim pe cei ce chiamă acest nume şi n’a venit aci cu ţinta aceasta, ca să-i ducă pe ei legaţi la arhierei?


text:
Şi Saul se întărea din ce în ce mai mult şi-i punea în încurcătură pe Iudeu sălăşluiţi în Damasc, dovedind că acesta este Mesia,


text:
Dar uneltirea lor a ajuns la cunoştinţa lui Saul. Ci ei păzeau zi şi noapte la porţile Damascului ca să-i ridice viaţa.


text:
Venind în Ierusalim, Saul încercă să se alăture de ucenici, dar toţi se temeau de el, necrezând că este ucenic.


text:
Atunci Barnaba, luându-l sub mâna sa, l-a dus la apostoli şi le-a istorisit cum a văzut în cale pe Domnul, cum a vorbit Domnul cu el şi cum a predicat în Damasc, fără sfială, în numele lui Iisus.


text:
Prin toată Iudeia, Galileia şi Samaria Biserica avea pace, clădindu-se şi umblând în frica Domnului şi sporind prin chemarea într’ajutor a Sfântului Duh.


text:
Atunci Petru i-a zis: Enea, te vindecă Iisus Christos. Scoală-te şi strânge-ţi patul. Şi s’a sculat numaidecât.


text:
În Iope era o uceniţă cu numele Tavita (care în tălmăcire însemnează căprioară); aceasta era plină de fapte bune şi de milosteniile ce făcea.


text:
Şi s’a întâmplat, în acele zile, că ea s’a bolnăvit şi a murit. Şi după ce au scăldat-o au pus-o în foişor.


text:
Ci Lida, fiind aproape de Iope, ucenicii auzind că Petru este în Lida au trimis pe doi bărbaţi la el, rugându-l: Nu pregeta să vii până la noi.


text:
Atunci Petru s’a sculat şi a venit cu ei. Când au sosit, l-au dus sus în foişor şi lângă el au stat plângând toate văduvele, care îi arătau cămăşile şi veşmintele câte le făcea Căprioara pe când era cu ele.


text:
Şi Petru a scos pe toţi afară, a îngenunchiat şi s’a rugat şi, întorcându-se către trup, a zis: Tavita, scoală-te! Ci ea şi-a deschis ochii şi văzând pe Petru a şezut.


text:
Cucernic şi temător de Dumnezeu, cu toată casa lui, şi care făcea multe milostenii poporului şi se ruga lui Dumnezeu totdeauna.


text:
Şi a văzut în arătare, lămurit, pe la ceasul al nouălea din zi, un înger al lui Dumnezeu intrând la el şi grăindu-i: Cornelie!


text:
Iar Corneliu căutând la el şi înfricoşându-se a răspuns: Ce este, Doamne? Şi îngerul a zis: Rugăciunile tale şi milosteniile tale s’au suit spre pomenire, înaintea lui Dumnezeu.


text:
Acesta găzdueşte la un tăbăcar Simon, a cărui casă este lângă mare. Petru îţi va spune ce trebue să faci.


text:
Când s’a dus îngerul care vorbea cu el, Corneliu a chemat pe doi din oamenii săi de casă şi un ostaş cucernic din straja lui,


text:
A doua zi, pe când mergeau pe drum şi se apropiau de oraş, Petru s’a suit către ceasul al şaselea în foişor, ca să se roage.


text:
Şi i s’a făcut foame şi voia să mănânce, dar pe când gazdele găteau de masă a venit peste el o răpire de sine.


text:
Şi a văzut cerul deschis şi pogorîndu-se un lucru ca o faţă mare de pânză, lăsată în jos, spre pământ, de cele patru capete.


text:
Pe când Petru nu se domirea în sine ce ar putea să fie vedenia pe care o văzuse, iată bărbaţii cei trimişi de Corneliu, după ce întrebaseră de casa lui Simon, s’au oprit la poartă.


text:
Atunci Petru s’a dat jos, la bărbaţii trimişi la el de Corneliu, şi le-a zis: Iată eu sunt acela pe care îl căutaţi. Care este pricina pentru care aţi venit?


text:
Iar ei i-au spus: Corneliu centurionul, om drept şi temător de Dumnezeu şi cu mărturie bună dela tot neamul Iudeilor, a primit poruncă prin sfântul înger să trimită să te cheme acasă la el, ca să audă cuvinte de la tine.


text:
Atunci Petru i-a chemat înlăuntru şi le-a dat găzduire. A doua zi s’a sculat şi a ieşit cu ei; iar câţiva din fraţii cei din Iope l-au însoţit.


text:
În ziua următoare, au intrat în Cezareia. Iar Corneliu îi aştepta şi chemase acasă la el rudeniile sale şi prietenii cei mai de aproape.


text:
Şi când a fost să intre Petru, Corneliu ieşindu-i înainte a căzut la picioarele lui şi s’a închinat.


text:
Şi a grăit către ei: Voi ştiţi cum că neiertat este unui bărbat iudeu să se întovărăşească sau să se apropie de unul de alt neam, dar mie Dumnezeu mi-a arătat să nu zic de nici un om că este spurcat sau necurat.


text:
Drept aceea, chemat fiind să viu, am venit fără vorbă. Deci, vă întreb: Pentru care cuvânt aţi trimis după mine?


text:
Corneliu a răspuns: Cu patru zile în urmă, postisem până la ceasul acesta şi îmi făceam rugăciunea de ceasul al nouălea, la mine în casă, când iată un bărbat în veşmânt alb strălucitor a stat în faţa mea.


text:
El a grăit: Cornelie, auzitu-s’a rugăciunea ta şi milosteniile tale au fost pomenite înaintea lui Dumnezeu.


text:
Trimite, dar, la Iope şi chiamă pe Simon, cel ce se numeşte Petru; el găzdueşte în casa lui Simon Tăbăcarul, lângă mare.


text:
Deci îndată am trimis la tine; şi tu ai făcut bine că ai venit. Iar acum suntem toţi de faţă înaintea lui Dumnezeu, ca să ascultăm toate cele poruncite ţie de la Domnul.


text:
Ci, în orice neam, cel ce se teme de Dumnezeu şi trăieşte cu dreptate primit este înaintea lui ca să asculte


text:
Cuvântul pe caretei l-a trimis fiilor lui Israil, binevestind pacea prin Iisus Chistos. Acesta este domn peste toate.


text:
Voi ştiţi despre cele petrecute în toată Iudeia, cu începere din Galileia, după botezul pe care l-a propovăduit Ioan,


text:
Adică despre Iisus din Nazaret: cum l-a uns Dumnezeu cu Duhul Sfânt şi cu putere şi cum a umblat el din loc în loc, binefăcând şi vindecând pe toţi cei asupriţi de diavolul, pentru că Dumnezeu era cu el.


text:
Şi noi suntem martori pentru toate câte a făcut, şi în ţara Iudeilor şi în Ierusalim, el pe care l-au omorît, spânzurându-l pe lemn.


text:
Nu la tot norodul, dar nouă, martorilor mai dinainte rânduiţi de Dumnezeu, care am mâncat şi am băut cu el, după învierea lui din morţi.


text:
Şi ne-a poruncit să propovăduim norodului şi să încredinţăm că el este hotărît de Dumnezeu să fie judecător al viilor şi al morţilor.


text:
Despre aceasta mărturisesc toţi proorocii: că oricine care va crede în el va dobândi iertarea păcatelor, prin numele lui.


text:
Iar credincioşii tăiaţi împrejur, care veniseră cu Petru, au rămas uimiţi, văzând că darul Duhului Sfânt s’a vărsat şi peste păgâni.


text:
Poate, oare, cineva să-i oprească de la apa botezului pe aceştia care au luat Duhul Sfânt, ca şi noi?


text:
Deci a poruncit să fie botezaţi în numele lui Iisus Christos. Atunci l-au rugat pe Petru să rămână la ei câteva zile.


text:
Eu eram în cetatea Iope şi mă rugam şi am văzut, întru uimirea minţii, o vedenie: un lucru pogorîndu-se ca o faţă mare de pânză, lăsată în jos din cer de cele patru capete, şi care a venit până la mine.


text:
Mă uitam bine la ea şi luam seama; şi am văzut dobitoacele cu patru picioare ale pământului şi fiarele şi târîtoarele şi păsările cerului.


text:
Ci eu am răspuns: Nicidecum, Doamne, căci nimic spurcat sau necurat n’a intrat vreodată în gura mea.


text:
Dar glasul mi-a grăit din cer a doua oară: Cele ce Dumnezeu a curăţit, tu să nu zici că sunt spurcate.


text:
Şi iată numaidecât, trei bărbaţi, trimişi de la Cezareia către mine, s’au oprit la casa în care mă găseam.


text:
Iar Duhul mi-a poruncit să merg cu ei, fără de şovăire. Şi au mers cu mine şi aceşti şase fraţi şi am intrat în casa omului.


text:
Atunci el mi-a spus cum a văzut în casa lui un înger stând şi zicând: Trimite la Iope şi chiamă pe Simon, numit şi Petru;


text:
Atunci mi-am adus aminte de cuvântul Domnului, cum zicea: Ioan a botezat cu apă; voi însă vă veţi boteza cu Duhul Sfânt.


text:
Deci, dacă Dumnezeu le-a dat lor acelaşi dar ca şi nouă, pentru că au crezut în Domnul Iisus Christos, cine eram eu, ca să pot opri pe Dumnezeu?


text:
Auzind acestea, s’au liniştit şi preamăreau pe Dumnezeu, zicând: Aşa dar şi păgânilor le-a dat Dumnezeu pocăinţa spre viaţă.


text:
Cei ce se risipiseră din turburarea întâmplată cu Ştefan au pătruns până în Fenicia şi în Cipru şi în Antiohia, nimănui grăind cuvântul, fără numai Iudeilor.


text:
Dar au fost printre ei câţiva din Cipru şi din Cirene, care, venind în Antiohia, au vorbit şi Elinilor şi le-au binevestit pe Domnul Iisus.


text:
Iar vorba despre ei a ajuns la urechile bisericii din Ierusalim, şi au trimis pe Barnaba până la Antiohia.


text:
El sosind şi văzând darul lui Dumnezeu s’a bucurat şi îndemna pe toţi să stăruiască întru Domnul, cu tot dinadinsul inimii;


text:
Căci era bărbat bun şi plin de Duhul Sfânt şi de credinţă. Şi s’a adăogat mulţime multă credincioşilor Domnului.


text:
Şi au stat acolo un an întreg, adunându-se în biserică şi învăţând mult popor. Şi în Antiohia, întâia oară, ucenicii s’au numit creştini.


text:
Iar unul dintre ei, cu numele Agabus, s’a sculat şi a arătat, prin Duhul, că peste toată lumea va să fie o foamete mare, care s’a şi întâmplat în zilele lui Claudiu.


text:
Atunci ucenicii au hotărît ca fiecare dintre ei, după putere, să trimită ajutor fraţilor care locuiau în Iudeia;


text:
Deci, prinzându-l l-a băgat în închisoare, dându-l la patru străji de câte patru ostaşi ca să-l păzească, hotărît fiind ca după Paşti să-l aducă înaintea poporului.


text:
Deci Petru era păzit în închisoare pe când, de către Biserică, necontenit, se făceau pentru el rugăciuni la Dumnezeu.


text:
Dar când Irod era să-l scoată afară, Petru dormea – în noaptea aceea – între doi ostaşi, legat cu două lanţuri, iar înaintea uşii paznicii păzeau temniţa.


text:
Şi un înger al Domnului s’a ivit deodată, iar în chilie a strălucit lumină. Şi lovind pe Petru în coastă, îngerul l-a deşteptat şi i-a zis: Scoală-te degrabă! Iar lanţurile i-au căzut de la mâini.


text:
Apoi îngerul a rostit către el: Încinge-te şi încalţă-te cu sandalele. Şi Petru a făcut aşa. I-a mai zis: Pune haina pe tine şi vino după mine.


text:
Şi ieşind a mers după înger, dar nu ştia că fapta îngerului este adevărată, ci i se părea că vede o vedenie.


text:
Şi după ce a trecut de straja întâia şi de a doua, au ajuns la poarta cea de fier care duce în oraş şi poarta s’a deschis singură. Apoi ieşind au mers înainte cât a ţinut o uliţă şi îndată îngerul a pierit de lângă el.


text:
Atunci Petru, venindu-şi în sine, s’a gândit: Acum îmi dau seama cu adevărat cum că Domnul a trimis pe îngerul său şi m’a scos din mâna lui Irod şi din toate câte aştepta poporul Iudeilor.


text:
Chibzuindu-se a mers acasă la Maria, mama lui Ioan, numit şi Marcu, unde erau adunaţi mulţi fraţi şi se rugau.


text:
Şi cunoscând vocea lui Petru, de bucurie nu a deschis uşa, ci alergând înlăuntru a spus că Petru stă înaintea uşii.


text:
Ei însă i-au răspuns: Nu eşti în firea ta. Ci ea stăruia că este aşa. Atunci ei ziseră: Este îngerul lui.


text:
Şi făcându-le cu mâna semn să tacă, le-a povestit în ce chip Domnul l-a scos pe el din temniţă. Apoi a zis: Spuneţi aceasta lui Iacob şi fraţilor. Şi a ieşit şi s’a dus aiurea.


text:
Irod l-a căutat stăruitor, dar nu l-a găsit. Atunci luând la cercetare pe străjeri. a poruncit să fie daţi morţii. După aceea a pogorît din Iudeia la Cezareia şi a rămas acolo.


text:
Ci Irod era mânios pe locuitorii din Tir şi din Sidon. Dar ei înţelegându-se între ei au venit la el şi câştigând pe Blastus, care era cămăraşul împăratului, s’au rugat de pace, pentru că ţara lor se hrănea din ţinutul împărătesc.


text:
Şi într’o zi hotârîtă, Irod îmbrăcându-se în veşminte împărăteşti a şezut pe tron şi le-a ţinut o cuvântare.


text:
Dar pe loc îngerul Domnului l-a lovit, pentru că nu a dat mărire lui Dumnezeu. Şi mâncându-l viermii a murit.


text:
Ci Barnaba şi Saul, după ce au îndeplinit solia lor, s’au întors de la Ierusalim, luând cu ei pe Ioan, numit şi Marcu.


text:
În biserica din Antiohia erau proroci şi învăţători: Barnaba, Simeon căruia îi zicea Niger, Luciu Cirineul, Manain, cel ce fusese crescut împreună cu Irod tetrarhul, şi Saul.


text:
Şi pe când slujeau Domnului şi posteau, Duhul Sfânt a grăit: Osebiţi-mi pe Barnaba şi pe Saul, pentru lucrul la care i-am chemat.


text:
Ajungând în Salamina, vestiră cuvântul lui Dumnezeu în sinagoga Iudeilor. Iar pe Ioan îl aveau de ascultare.


text:
După aceea au străbătut întreg ostrovul până la Pafos şi acolo au dat de un Iudeu, vrăjitor şi proroc mincinos, al cărui nume era Bar-iisus,


text:
Şi care era în preajma proconsulului Sergius Paulus, bărbat înţelept. Acesta chemând la sine pe Barnaba şi pe Saul a căutat cu dinadinsul să audă cuvântul lui Dumnezeu.


text:
Ci le stătea împotrivă Elimas vrăjitorul (căci aşa se tălmăceşte numele lui), străduindu-se să întoarcă pe proconsul de la credinţă.


text:
Şi a rostit: O, tu cel plin de toată viclenia şi de toată înşelăciunea, fiule al diavolului, vrăjmăşiile a toată dreptatea, n’ai de gând să conteneşti, strâmbând căile Domnului cele drepte?


text:
Şi acum iată mâna Domnului te-a lovit. Şi orb vei fi şi soarele nu-l vei mai vedea până la o vreme. Şi în aceeaşi clipă, a căzut peste el pâclă şi întuneric şi dibuind împrejur căuta cine să-l ducă de mână.


text:
Dela Pafos, Pavel şi soţii săi s’au urcat în corabie şi au venit la Perga Pamfiliei. Ioan însă, despărţindu-se de ei, s’a întors la Ierusalim.


text:
Ci ei plecând din Perga au ajuns la Antiohia, în Pisidia, şi intrând în sinagogă, într’o zi de Sâmbătă, au stat jos.


text:
Iar după citirea legii şi a prorocilor, mai marii sinagogii au trimis la ei zicându-le: Bărbaţilor şi fraţilor, dacă aveţi vre-un cuvânt de mângâiere pentru popor, vorbiţi.


text:
Atunci sculându-se Pavel şi făcâu-du-le cu mâna semn să tacă a grăit: Bărbaţi din Israil şi voi cei ce vă temeţi de Dumnezeu, ascultaţi:


text:
Dumnezeul acestui popor al lui Israil a ales pe părinţii noştri şi poporul l-a înmulţit în vremelnica-i sălăşluire din pământul Egiptului şi cu braţ înalt i-a scos de acolo.


text:
Şi au trecut ca la patru sute cincizeci de ani. Şi după aceasta le-a dat lor judecători, până la Samuil prorocul.


text:
Şi de acolo, au cerut împărat şi Dumnezeu le-a dat, timp de patruzeci de ani, pe Saul, feciorul lui Chiş, bărbat din seminţia lui Veniamin.


text:
Iar după ce l-a înlăturat, le-a ridicat ca împărat pe David, căruia i-a dat atare mărturie: Aflat-am pe David al lui lesei, bărbat după inima mea, care va face toate voile mele.


text:
Şi pe când sfârşea calea sa, Ioan zicea: Ce bănuiţi voi că sunt, nu sunt eu. Dar iată-l, vine după mine. Lui nu sunt vrednic să-i dezleg încălţămintea picioarelor.


text:
Bărbaţilor şi fraţilor, fii din neamul lui Avraam şi cei între voi streini care vă temeţi de Dumnezeu, nouă ne-a fost trimis cuvântul acestei mântuiri.


text:
Ci locuitorii din Ierusalim şi dregătorii lor, necnnoscându-l pe Iisus şi osândindu-l, au împlinit rostirile prorocilor, cele ce se citesc în fiecare Sâmbătă.


text:
Şi mai multe zile el s’a arătat celor ce împreună cu el veniseră din Galileia sus la Ierusalim şi care simt acum martorii lui către popor.


text:
Deci noi vă binevestim vouă că făgăduinţa dată părinţilor, Dumnezeu a îndeplinit-o faţă cu copiii lor, înviindu-l pe Iisus,


text:
Şi cum că l-a înviat din morţi, ca să nu se mai întoarcă în stricăciune, a spus-o astfel: Vă voi da darul sfânt şi trainic al lui David.


text:
Ci David, în vacul lui, după ce-a slujit sfatului lui Dumnezeu, a adormit, a fost adăogat la părinţii lui şi a văzut stricăciunea.


text:
Întru el, oricine care crede se îndreptează de toate câte n’aţi putut să vă îndreptaţi în legea lui Moise.


text:
Vedeţi, îngâmfaţilor, miraţi-vă şi pieriţi, că lucrez un lucru, în zilele voastre, un lucru pe care nu-l veţi crede, dacă vi l-ar spune cineva.


text:
Ieşind din sinagogă Pavel şi Barnaba, i-au rugat să le vorbească cuvintele acestea şi în cealaltă Sâmbătă.


text:
După ce s’a desfăcut adunarea, mulţi din Iudei şi din prozeliţii cucernici au mers după Pavel şi după Barnaba, care, vorbind către ei, îi îndemnau să stăruiască în darul lui Dumnezeu.


text:
Dar Iudeii văzând mulţimile s’au umplut de pizmă şi vorbeau împotriva celor spuse de Pavel, tăgăduind şi hulind.


text:
Atunci Pavel şi Barnaba le-au spus în faţă: Vouă trebue să vă grăim, mai întâi, cuvântul lui Dumnezeu, dar, de vreme ce îl lepădaţi şi nevrednici vă judecaţi pe voi de viaţa cea veşnică, iată ne întoarcem către neamuri.


text:
Căci aşa ne-a poruncit nouă Domnul: Te-am pus drept lumină păgânilor, ca să fii spre mântuire, până la marginea pământului.


text:
Iar neamurile auzind se bucurau şi preamăreau cuvântul lui Dumnezeu, şi câţi erau rânduiţi spre viaţa veşnică au crezut;


text:
Dar Iudeii au întărâtat pe femeile păgâne cucernice şi de bun neam şi pe fruntaşii cetăţii şi au ridicat prigoană asupra lui Pavel şi a lui Barnaba şi i-au scos din hotarele lor.


text:
În Iconia a fost tot aşa. Pavel şi Barnaba au intrat în sinagoga Iudeilor şi astfel au vorbit, că, din Iudei şi din Elini, a crezut mare mulţime.


text:
Însă ei au stat acolo vreme îndelungată, lucrând cu îndrăzneală întru Domnul, cel ce mărturisea pentru cuvântul darului său. făcând semne şi minuni prin mâinile lor.


text:
Dar când păgânii şi Iudeii, împreună cu mai marii lor, au dat navală ca să-i ruşineze şi să-i ucidă cu pietre,


text:
Apostolii au înţeles primejdia şi au fugit în oraşele Licaoniei: Listra şi Derbe, şi prin împrejurime,


text:
În Listra, un om neputincios de picioare şedea jos, că era olog din pântecele maicii sale şi nu umblase niciodată.


text:
Acesta asculta la Pavel cum vorbea. Iar Pavel, uitându-se adânc la el şi văzând că are credinţă ca să fie vindecat,


text:
Iar gloatele, văzând ceea ce făcuse Pavel, au strigat, în limba licaonă şi au zis: Zeii luând asemănare omenească s’au pogorît la noi.


text:
Iar preotul lui Zeus, al cărui templu era înaintea oraşului, aducând la porţi tauri şi cununi, voia, împreună cu gloatele, să jertfească.


text:
Ci apostolii Pavel şi Barnaba, când au auzit, şi-au rupt veşmintele, au sărit în mulţime şi au strigat,


text:
Şi au vorbit: O, bărbaţilor, de ce faceţi aceasta? Doar şi noi suntem oameni, cu aceleaşi slăbiciuni ca voi; însă noi vă vestim vestea cea bună, ca să vă întoarceţi de la aceste deşertăciuni către Dumnezeul cel viu, care a făcut cerul şi pământul, marea şi toate cele ce sunt într’însele,


text:
Deşi el, făcătorul de bine, nu s’a lăsat pe sine fără mărturie, ca unul carele din cer vă dărueşte ploi şi vremuri roditoare, şi de hrană şi de veselie umple inimile voastre.


text:
Dar de la Antiohia şi de la Iconia au venit Iudei, care au câştigat inima mulţimilor; deci au bătut pe Pavel cu pietre şi l-au târît afară din cetate, gândind că a murit.


text:
Ci înconjurându-l ucenicii, el s’a sculat şi a intrat în cetate. A doua zi însă, a ieşit cu Barnaba către Derbe.


text:
Şi după ce au propovăduit şi în acel oraş şi au făcut ucenici mulţi, s’au înapoiat la Listra, la Iconia şi la Antiohia,


text:
întărind sufletele ucenicilor, îndemnându-i să stăruiască în credinţă şi arătându-le cum că prin multe suferinţe ni se cade nouă să intrăm întru împărăţia lui Dumnezeu.


text:
Apoi, cu rugăciuni şi cu ajunări, le-au hirotonit preoţi în fiecare biserică, şi i-au încredinţat pe ei Domnului în care crezuseră.


text:
Iar de acolo au mers pe apă la Antiohia, de unde fuseseră daţi în seama harului lui Dumnezeu, pentru lucrul pe care-l împliniseră.


text:
Iar când au sosit şi an adunat biserica, au spus toate câte Dumnezeu a fost făcut cu ei şi cum că a deschis păgânilor uşa credinţei.


text:
Unii din Iudeia au venit devale şi învăţau pe fraţi cum că: dacă nu vă tăiaţi împrejur, după datina lui Moise, nu puteţi să vă mântuiţi.


text:
Ci Pavel şi Barnaba au avut cu ei multă gâlceava şi pricire. Atunci fraţii au rânduit ca Pavel şi Barnaba şi alţi câţiva dintre ei să se ducă, pentru aceste neînţelegeri, la apostoli şi la bătrânii din Ierusalim.


text:
Deci ei. trimişi fiind de biserică, trecură prin Fenicia şi prin Samaria, povestind despre întoarcerea păgânilor şi făcând mare bucurie tuturor fraţilor.


text:
Sosind în Ierusalim, au fost primiţi de biserică, de apostoli şi de bătrâni şi au Rpus câte a făcut Dumnezeu cu ei.


text:
Dar câţiva din eresul Fariseilor, care trecuseră la credinţă, s’au ridicat şi au grăit: Trebue să-i tăiaţi împrejur şi să le porunciţi să păzească legea lui Moise.


text:
După multă cercetare, s’a sculat Petru şi le-a vorbit: Bărbaţilor şi fraţilor, voi ştiţi că, din zile vechi, Dumnezeu, între voi toţi, a ales ca prin gura mea păgânii să audă cuvântul evanghehei şi să creadă..


text:
Acum deci, pentru ce ispitiţi pe Dumnezeu şi vreţi să puneţi pe grumazul ucenicilor un jug pe care nici părinţii noştri, nici noi n’am putut să-l purtăm?


text:
Atunci toată mulţimea a tăcut şi a dat ascultare lui Barnaba şi lui Pavel, care au povestit câte semne şi minuni a făcut Dumnezeu prin ei între păgâni.


text:
Simon Petru a spus cum a avut grijă Dumnezeu de la început să ia dintre neamuri un popor care să-i poarte numele.


text:
După aceea mă voi înapoia şi voi clădi din nou cortul cel căzut al lui David şi cele surpate ale lui iarăşi le voi zidi şi-l voi ridica la loc,


text:
Ca să-l caute pe Domnul oamenii ceilalţi şi toate neamurile întru care se pomeneşte numele meu asupra lor,


text:
Ci să le trimiteţi scrisoare ca să se ferească de pângăririle idolilor, de desfrânare, de carnea dobitoacelor ce au fost sugrumate şi de sânge.


text:
Căci, din străvechime, Moise are, prin toate oraşele, propovăduitorii săi şi citit este în sinagoge în fiecare Sâmbătă.


text:
Atunci apostolii şi bătrânii, cu toată biserica, au hotărît să aleagă bărbaţi dintre ei şi să-i trimită la Antiohia, cu Pavel şi cu Barnaba, şi anume pe Iuda ce se chiamă Barsaba şi pe Sila, bărbaţi cu vază între fraţi.


text:
Şi le-au dat la mână scrisoarea aceasta: Apostolii şi bătrânii – fraţii, fraţilor dintre păgâni care sunt în Antiohia şi Siria şi Cilicia, multă sănătate!


text:
Deoarece am auzit că unii dintre noi, fără să fi avut porunca noastră, venind la voi v’au turburat cu vorbele lor şi au răvăşit sufletele voastre, zicând că trebue să vă tăiaţi împrejur şi să păziţi legea,


text:
Noi am găsit cu cale, într’un gând fiind, să alegem bărbaţi şi să-i trimitem la voi, împreună cu iubiţii noştri Barnaba şi Pavel,


text:
Căci Sfântul Duh şi noi am găsit cu cale să nu vă mai împovărăm cu nimic mai mult decât cu acestea de neapărată trebuinţă:


text:
Să vă feriţi de cele jertfite idolilor şi de sânge şi de carne de dobitoc sugrumat şi de desfrânare. Păzindu-vă de acestea, va fi bine de voi. Fiţi sănătoşi.


text:
Iar Pavel şi Barnaba petreceau în Antiohia, învăţând şi binevestind, împreună cu mulţi alţii, cuvântul Domnului.


text:
Dar după un timp, Pavel a zis către Barnaba: Haidem înapoi, să cercetăm pe fraţi, în fiecare oraş în care am vestit cuvântul Domnului şi să vedem cum se află.


text:
Pavel însă socotea că pe Marcu, care se despărţise de ei din Pamfilia şi nu venise alături la lucrul evangheliei, nu trebue să-l ia cu ei.


text:
Deci s’a iscat ceartă, aşa încât s’au despărţit unul de altul. Barnaba a luat pe Marcu şi a plecat cu corabia la Cipru.


text:
Şi a sosit în Derbe şi în Listra. Şi iată era acolo un ucenic cu numele Timotei, feciorul unei femei iudee credincioase, dar al unui tată elin,


text:
Pavel a voit ca acesta să vie împreună cu el şi, luându-l, l-a tăiat împrejur, din pricina Iudeilor care erau în acele locuri; căci toţi ştiau pe tatăl lui că era elin.


text:
Şi când treceau prin oraşe le dădeau în grijă să păzească poruncile hotărîte de apostolii şi de bătrânii din Ierusalim.


text:
Şi apostolii au trecut prin Frigia şi Galatia, opriţi fiind de Sfântul Duh ca să propovăduiască cuvântul în Asia.


text:
Noaptea, i s’a arătat lui Pavel o vedenie: Un bărbat macedonean sta rugându-l şi zicând: Treci în Macedonia şi ne ajută!


text:
Când a văzut el această vedenie, am căutat numaidecât să ne facem drum în Macedonia, înţelegând bine că Dumnezeu ne chiamă să predicăm acolo evanghelia.


text:
Şi de acolo, la colonia romană Filipi, care este primul oraş al acestei părţi a Macedoniei. Iar în acest oraş am rămas câteva zile.


text:
Sâmbătă, am ieşit afară din poarta cetăţii, la un râu unde bănuiam că este loc de rugăciune, şi stând jos vorbeam cu femeile care se strânseseră.


text:
Ci o femeie temătoare de Dumnezeu, cu numele Lidia, neguţătoreasă de porfiră, de fel din oraşul Tiatira, asculta şi ea. Iar Dumnezeu a deschis inima ei ca să ia aminte la cele grăite de către Pavel.


text:
Iar după ce s’a botezat şi ea şi casa ei, ne-a rugat şi ne-a zis: De m’aţi socotit că sunt credincioasă Domnului, intraţi şi staţi în casa mea. Şi ne-a înduplecat.


text:
Dar odată, pe când ne duceam noi la locul de rugăciune, ne a întâmpinat o roabă, care avea un duh pitonicesc şi care, ghicind, aducea mult câştig stăpânilor ei.


text:
Şi ea ţinându-se după Pavel şi după noi striga şi zicea: Aceşti oameni sunt slujitori ai Dumnezeului celui prea înalt, care vă vestesc vouă calea mântuirii.


text:
Aceasta a făcut-o mai multe zile. Ci Pavel mâniindu-se, s’a întors şi i-a zis duhului: În numele lui Iisus Christos, îţi poruncesc să ieşi afară din ea. Şi în aceeaşi oră a ieşit.


text:
Când au văzut stăpânii roabei că s’a dus nădejdea câştigului lor, au pus mâna pe Pavel şi pe Sila şi i-au târit în ţâre, înaintea dregătorilor.


text:
Şi s’a sculat şi gloata împotriva lor. Atunci pretorii le-au rupt veşmintele şi au poruncit să-i bată cu vergi.


text:
Şi după ce le-au dat multe lovituri i-au aruncat în închisoare, poruncind temnicerului să-i păzească cu bună pază.


text:
Acesta primind o asemenea poruncă i-a băgat în fundul temniţei şi picioarele lor le-a strâns în butuci.


text:
Ci, către miezul nopţii, Pavel şi Sila se rugau şi cântau cântece de laudă lui Dumnezeu; iar cei închişi ascultau la ei.


text:
Şi deodată s’a făcut cutremur mare de pământ, aşa că s’au zguduit temeliile temniţei şi într’o clipă s’au deschis toate uşile şi legăturile tuturor s’au dezlegat.


text:
Atunci deşteptându-se temnicerul şi văzând deschise uşile închisorii, a tras sabia, gata să-şi ia viaţa, căci credea că cei închişi au fugit.


text:
Şi scoţându-i afară, după ce pe ceilalţi i-a zăvorit la loc. le-a zis: Domnilor, ce trebue să fac ca să mă mântuesc?


text:
Atunci el luându-i la sine, în-tr’acel ceas al nopţii, a spălat rănile lor şi s’a botezat el şi toţi ai lui, numaidecât.


text:
Apoi ducându-i în casă, a pus masa şi s’a veselit cu toţii din casă că a ajuns să creadă în Dumnezeu.


text:
Când s’a făcut ziuă, judecătorii au trimis pe lictori să spună temnicerului: Dă drumul acelor oameni.


text:
Iar temnicerul a spus cuvintele acestea către Pavel, că: pretorii au trimis vorbă să fiţi lăsaţi liberi. Acum dar ieşiţi şi mergeţi în pace.


text:
Dar Pavel a rostit către lictori: După ce, fără judecată, ne-au bătut în piaţă, pe noi care suntem cetăţeni romani, şi ne-au băgat în închisoare, acum ne scot afară pe ascuns? Nu aşa! Ci să vină ei înşişi să ne scoată afară.


text:
Atunci ei ieşind din închisoare s’au dus în casa Lidiei, au văzut pe fraţi,’i-au mângâiat şi au plecat.


text:
După ce au trecut prin Amfipoli si prin Apolonia, au sosit la Tesalonic, unde era o sinagogă a Iudeilor.


text:
Dovedindu-le şi arătându-le că Christos trebuia să pătimească şi să învieze din morţi şi că: acest Iisus pe care vi-l vestesc eu este Christos.


text:
Şi unii dintre ei s’au înduplecat şi au trecut de partea lui Pavel şi a lui Sila, tot aşa, mare mulţime de Elini, temători de Dumnezeu şi nu puţine dintre femeile de frunte.


text:
Deci Iudeii care nu crezuseră, umplându-se de pizmă, au luat cu ei pe câţiva oameni răi, din pleava târgului, au adunat gloate şi au ridicat oraşul în picioare. Apoi, năvălind în casa lui Iason. căutau pe apostoli să-i scoată afară înaintea gloatei.


text:
Dar negăsindu-i, au târît pe Iason şi pe câţiva fraţi la mai marii oraşului, strigând: Aceşti oameni care au întors lumea pe dos au ajuns şi aici.


text:
Şi Iason i-a primit. Toţi aceştia lucrează împotriva rânduielilor Cezarului, zicând că un altul este împărat, anume Iisus.


text:
Iar fraţii au trimis îndată noaptea pe Pavel şi pe Sila la Bercia, care sosind acolo s’au dus la sinagoga Iudeilor.


text:
Aceştia erau mai mărinimoşi decât cei din Tesalonic; ei primiră cuvântul cu toată osârdia şi zilnic cercetau scripturile ca să vadă dacă lucrurile sunt aşa.


text:
Când au aflat însă Iudeii din Tesalonic cum că Pavel a vestit şi în Bereia cuvântul lui Dumnezeu, au venit şi aici ca să întărâte şi să turbure mulţimile.


text:
Atunci fraţii au trimis degrabă pe Pavel ca să ajungă la mare; iar Sila şi cu Timotei au rămas în Bereia.


text:
Cei ce însoţeau pe Pavel l-au dus până la Atena şi, după ce au luat din parte-i cuvânt către Sila şi Timotei să vie la el cât mai curând, au plecat,


text:
Şi stătea de vorbă în sinagogă cu Iudeii şi cu prozeliţii, iar în piaţă, în fiecare zi, cu cine se întâlnea.


text:
Câţiva dintre filozofii epicurei şi stoici s’au nimerit în cale. Şi unii întrebau: Ce voieşte să ne spună acest semănător de vorbe? Alţii ziceau: Se pare că este crainicul unor dumnezei streini, fiindcă binevestea pe Iisus şi învierea.


text:
Atunci l-au luat cu ei, l-au dus în Areopag şi i au spus: Putem să ştim şi noi care este această învăţătură nouă pe care o înveţi tu?


text:
Fiindcă toţi Atenienii ca şi streinii care stăteau în Atena cu nimic nu-şi treceau vremea decât să spună ori să audă ce mai este nou.


text:
Ci Pavel stând în mijlocul Areopagului a rostit: Bărbaţi atenieni, voi sunteţi în ochii mei, după toate câte văd, osebit de cucernici.


text:
Căci străbătând oraşul vostru şi privind la ce vă închinaţi voi, am aflat şi un altar pe care este scris: Necunoscutului Dumnezeu. Deci eu vă vestesc vouă pe cine voi cinstiţi fără să-l ştiţi.


text:
Dumnezeu care a făcut lumea aceasta şi toate cele ce sunt într’însa, fiind Domnul cerului şi al pământului, nu locueşte în temple făcute de mână omenească,


text:
Şi nici nu-l slujesc mâini omeneşti, căci n’are nevoie de nimic, de vreme ce el dă tuturor viaţă şi suflare şi toate,


text:
El a făcut, dintr’un sânge, întregul neam al oamenilor, ca să locuiască peste toată faţa pământului şi a aşezat de mai înainte vremurile şi hotarele aşezării lor,


text:
Făcându-i să caute pe Dumnezeu şi să dibuiască până când îl vor găsi, măcar că nu e departe de fiecare dintre noi.


text:
Căci în el avem viaţă, în el ne mişcăm şi suntem, precum au zis şi unii dintre poeţii voştri: din neamul lui suntem şi noi.


text:
Deci, dacă suntem neam al lui Dumnezeu, nu trebue să credem că Dumnezeirea este asemenea cu aurul, sau cu argintul, sau cu marmura cioplită de meşteşugul şi de închipuirea omului.


text:
Dar Dumnezeu, trecând cu vederea veacurile neştiinţei, vesteşte acum pe oameni ca toţi, pretutindeni, să se pocăiască,


text:
întrucât a hotărît o zi când va să judece lumea cu dreptate, prin bărbatul pe care l-a rânduit spre aceasta, după ce a pus credinţa la îndemâna tuturor, în-vhndu-l pe el din morţi.


text:
Auzind ei despre învierea morţilor, unii l-au luat în râs, alţii i-au spus: Te vom asculta despre aceasta şi altă dată.


text:
Dar câţiva bărbaţi s’au alăturat de el şi au crezut, între care Dionisie Areopagitul şi o femeie cu numele Damaris şi alţii împreună cu ei.


text:
Acolo au găsit pe un Iudeu cu numele Acvila, născut în Pont, venit de curând din Italia, împreună cu Priscila femeia lui, în urma poruncii lui Claudiu ca toţi Iudeii să plece din Roma, şi a mers la ei.


text:
Şi a rămas la ei, căci avea aceeaşi meserie şi lucrau împreună. Erau de meserie ţesători de corturi.


text:
Când Sila şi cu Timotei au venit din Macedonia, Pavel propovăduia cuvântul cu mare zel, dovedind Iudeilor că Iisus este Mesia,


text:
Dar ei stăteau împotrivă şi huleau. Atunci Pavel şi-a scuturat veşmintele şi a rostit către ei: Sângele vostru vie peste capul vostru! Eu n’am nici o vină. De acum înainte mă voi duce la păgâni.


text:
Şi trecând de acolo a intrat în casa unui prozelit cu numele Titiu Iustu, a cărui casă era alături de sinagogă.


text:
Dar Crispu, mai marele sinagogii, a crezut în Domnul, cu toată casa sa; asemenea mulţi din Corinteni, auzind pe Pavel, credeau şi se botezau.


text:
Pentru că eu sunt cu tine şi nimeni nu va cădea asupra ta ca să te vatăme. Căci am mult popor în oraşul acesta.


text:
Dar pe când Galion era proconsulul Ahaiei, Iudeii s’au sculat toţi într’un cuget împotriva lui Pavel şi l-a-adus la scaunul de judecată,


text:
Ci când Pavel era gata să răspundă, Gahon a rostit către Iudei: Dacă ar fi vre-o strâmbătate sau vre-o faptă vicleană v’aş asculta, o Iudeilor, precum se cade;


text:
Dar fiindcă sunt neînţelegeri despre învăţătură şi despre nume de dascăli şi despre legea voastră, singuri vedeţi-vă de ele. Judecător în aceste lucruri eu nu voiesc să fiu.


text:
Atunci toţi au pus mâna pe Sostene, mai marele sinagogei, şi l-au bătut înaintea tribunalului. Dar Gahon nu lua în seamă nimic din acestea.


text:
Ci Pavel, după ce a stat încă multe zile în Corint, şi-a luat rămas bun de la fraţi şi a plecat pe apă în Siria, împreună cu Priscila şi Acvila, care s’a ras pe cap, la Chenhrea, căci avea o juruinţă.


text:
Sosind în Efes, Pavel i-a lăsat pe ei acolo, iar el a intrat în sinagogă şi a deschis vorba cu Iudeii.


text:
Ci despărţindu-se de ei le-a spus: Trebue, negreşit, ca sărbătoarea care vine s’o fac la Ierusalim, dar cu voia Domnului mă voi întoarce iar la voi. Şi a plecat de la Efes, cu corabia.


text:
Dându-se jos la Cezareia, s’a suit la Ierusalim şi, după ce s’a întâlnit frăţeşte cu cei din Biserică, a coborît la Antiohia.


text:
După ce a stat câtăva vreme, a purces şi, străbătând de-a-rândul ţinutul Galatiei şi Frigia, a întărit pe toţi ucenicii.


text:
Într’acestea, un iudeu cu numele Apolo, născut în Alexandria, bărbat învăţat, care era tare în Scripturi, a sosit în Efes.


text:
Acesta primise învăţătură despre calea Domnului şi cu inimă fierbinte vorbea şi învăţa fără greş cele despre Iisus, dar cunoştea numai botezul lui Ioan.


text:
Şi el a început să vorbească fără sfială în sinagogă. Auzindu-l Priscila şi Acvila l-au luat cu ei şi i-au lămurit şi mai cu deamăruntul calea lui Dumnezeu.


text:
Şi i-a fost vrerea ca să treacă în Ahaia, iar fraţii au scris ucenicilor şi i-au îndemnat stăruitor ca să-l primească bine. Şi sosind în Corint a fost de mare ajutor, prin darul Domnului, celor ce crezuseră.


text:
Căci cu tărie şi de faţă cu toată lumea, el închidea Iudeilor gura, dovedind din Scripturi că Iisus este Mesia.


text:
Pe când Apolo era în Corint, Pavel, după ce a străbătut ţările de sus ale Asiei, a coborît la Efes. Şi găsind câţiva ucenici,


text:
I-a întrebat: Primit-aţi voi Duhul Sfânt, când aţi crezut? Ei însă i-au răspuns: Nici n’am auzit măcar că este Duhul Sfânt.


text:
Atunci Pavel a grăit: Ioan a botezat cu botezul pocăinţei, spunând norodului să creadă în cel ce era să vie după el, adică în Iisus.


text:
Iar când Pavel şi-a pus mâinile peste ei, Duhul Sfânt a venit asupra lor şi vorbeau în limbi şi proroceau.


text:
Apoi a intrat în sinagogă şi a propovăduit cu îndrăzneală timp de trei luni, ţinând piept cu cuvântul şi încredinţându-i pe Iudei despre lucrurile împărăţiei lui Dumnezeu.


text:
Dar unii erau învârtoşaţi şi nu se înduplecau, bârfind calea Domnului, înaintea mulţimii. Atunci Pavel s’a despărţit de ei şi a osebit pe ucenici, învăţând în fiecare zi în şcoala lui Tiranus.


text:
Şi aceasta a ţinut vreme de doi ani, aşa încât toţi cei ce locuiau în Asia, şi Iudei şi Elini, au auzit cuvântul Domnului.


text:
Astfel că credincioşii puneau peste bolnavi ştergare sau pestelci purtate de Pavel şi boalele se depărtau de ei, iar duhurile cele rele ieşeau din ei.


text:
Atunci câţiva Iudei dintre cei ce cutreeră lumea, zicând că sunt alungători de demoni, au încercat şi ei să cheme peste cei bântuiţi de duhurile rele numele Domnului Iisus, zicând: Vă jur pe Iisus pe care-l propovădueşte Pavel!


text:
Atunci duhul cel rău răspunzând le-a grăit: Pe Iisus îl cunosc şi ştiu cine este Pavel, dar cine sunteţi voi?


text:
Şi sărind asupra lor omul în care era duhul cel rău i-a biruit pe amândoi şi i-a strunit atât de tare încât au scăpat din casa aceea goi şi răniţi.


text:
Întâmplarea aceasta a ajuns la ştirea tuturor locuitorilor din Efes, Iudei şi Elini, şi peste ei toţi a căzut frica, iar numele Domnului Iisus se preamărea.


text:
Şi destul de mulţi dintre cei ce se ţinuseră de meşteşugul vrăjitoresc îşi aduceau cărţile şi le dădeau foc în faţa tuturor. Şi au socotit preţul lor şi au găsit că făceau cincizeci de mii de bani de argint.


text:
După ce au trecut acestea, Pavel s’a hotărît, întru Duhul, să treacă prin Macedonia şi prin Ahaia şi să se ducă la Ierusalim. Şi zicea: După ce voi fi acolo, trebue să văd şi Roma.


text:
Şi trimiţând în Macedonia pe doi dintre coi care îl slujeau, pe Timotei şi pc Erast, el, până la o vreme, a rămas în Asia.


text:
Căci un argintar cu numele Demetriu, care făcea în argint temple mici ale Dianei şi aducea meşterilor săi foarte mare câştig.


text:
I-a adunat pe aceştia şi pe alţi lucrători cu meserii la fel şi le-a zis: Prietenilor, voi ştiţi că belşugul nostru vine din această îndeletnicire;


text:
Acum, priviţi şi auziţi că, nu numai în Efes, dar aproape în toată Asia, Pavel acesta a înduplecat şi a scos din fire mulţime de norod, învăţând cum că dumnezeii făcuţi de mâini nu sunt dumnezei.


text:
Din aceasta, nu numai că meseria noastră e în primejdie să ajungă fără trecere, dar şi templul marii zeiţe Diana e în primejdie să nu mai aibă nici un preţ, iar cu vremea, mărirea ei – a ei la care se închină toată Asia şi toată lumea – să fie doborîtă.


text:
Şi cetatea s’a umplut de huet şi Efesenii au pornit toţi la circ, târind cu ei pe macedonenii Gaiu şi Aristarh, tovarăşii de călătorie ai lui Pavel.


text:
Ba câţiva dintre dregătorii împărăteşti, care îi erau prieteni, au trimis la el şi l-au rugat să nu se ducă la circ.


text:
Şi unii strigau una, alţii strigau alta, căci în adunare era mare în vălmăşag, iar cei mai mulţi nu ştiau pentru ce s’au strâns acolo.


text:
Atunci, din gloată, au scos la iveală pe Alexandru, împins înainte de Iudei, iar Alexandru făcând semne cu mâna voia să ţină popornlui un cuvânt de dezvinovăţire.


text:
Dar când au cunoscut că este Iudeu, din pieptul tuturor a izbucnit un singur glas şi aproape două ceasuri au strigat: Mare este Diana Efesenilor!


text:
După ce scriitorul oraşului a potolit mulţimea, a rostit: Bărbaţi Efeseni! Cine este, între oameni, care să nu ştie cum că cetatea Efesenilor este păzitoarea templului marii Diane şi a chipului ei căzut din cer?


text:
Şi fiindcă aceasta e mai prIisus de orice tăgadă, cade-se ca voi să vă potoliţi şi să nu faceţi nimic cu pripeală.


text:
Căci aţi adus pe oamenii aceştia care nu sunt nici furi de cele sfinte, nici hulitori împotriva zeiţei noastre.


text:
Apoi, dacă Demetriu şi meşterii care sunt cu el au vre-o plângere împotriva cuiva, cheme-se în judecată unii pe alţii. Doar se ţin zile de judecată şi proconsuli nu lipsesc.


text:
Căci noi suntem în primejdie să fim învinuiţi de răscoală, pentru ziua de azi, întrucât nu avem nici o pricină cu care să putem să dăm seamă de această îngrămădeală.


text:
După ce a încetat turburarea, Pavel a chemat pe ucenici, i-a întărit cu sufletul şi luându-şi rămas bun a ieşit să se ducă în Macedonia.


text:
Şi a stat trei luni. Dar când era să plece, pe apă, în Siria, Iudeii au uneltit împotriva vieţii lui şi atunci s’a hotărît să se întoarcă prin Macedonia.


text:
Cu cl pe drum mergeau, până în Asia, Sopatru din Bereia, feciorul lui Piru, Aristarh şi Secund din Tesalonic, Gains din Derbe şi Timotei, iar din Asia: Tihic şi Trofim.


text:
Iar noi, după zilele Azimilor, am pornit cu corabia de la Filipi şi în cinci zile am sosit la ei, în Troia, unde am rămas şapte zile.


text:
În ziua întâia a săptămânii, adunându-ne noi ca să frângem pâinea, Pavel, care avea de gând să plece a doua zi, a început să le vorbească şi a prelungit cuvântarea lui până la miezul nopţii.


text:
Şi un băiat cu numele Evtihie, şezând pe fereastră, pe când Pavel ţinea lungul său cuvânt, a adormit adânc şi astfel, doborît de somn, a căzut jos din catul al treilea şi l-au ridicat mort.


text:
Atunci Pavel dându-se jos s’a plecat peste el, l-a luat în braţe şi a zis: Nu vă turburaţi, căci sufletul lui este în el.


text:
Apoi s’a suit, a frânt pâinea, a mâncat şi a mai vorbit încă mult, până la ziuă. După aceea, a purces.


text:
Noi am plecat înainte în corabie şi am plutit spre Asos, ca să luăm de acolo pe Pavel, iarăşi cu noi, căci astfel rânduise, fiindu-i voia să meargă pe jos.


text:
De acolo, plutind înainte am sosit a doua zi în faţa ostrovului Chios. În ziua următoare am fost pe coasta ostrovului Samos, iar a patra zi după ce am mas la Troghilion, am oprit corabia la Milet.


text:
Pavel hotărîse să treacă pe apă pe lângă Efes, ca să nu i se întâmple să întârzie în Asia; pentru că se grăbea să fie, dacă i-ar fi cu putinţă, la Ierusalim, de ziua Cincizecimii.


text:
Şi când au venit la el, le-a grăit: Voi ştiţi cum m’am purtat cu voi, în toată vremea, din ziua cea dintâi când am călcat în Asia,


text:
Cum am slujit Domnului cu toată smerenia şi câte lacrimi şi ispite m’au întâmpinat din uneltirile Iudeilor.


text:
Voi ştiţi cum n’am ascuns nimic din cele folositoare, ca să nu vi le vestesc şi să vă învăţ, fie cu toţi de faţă, fie din casă în casă,


text:
Mărturisind şi Iudeilor şi Elinilor pocăinţa cea întru Dumnezeu şi credinţa în Domnul nostru Iisus Christos.


text:
Fără numai că Duhul Sfânt, din oraş în oraş, mă încredinţează şi îmi spune că mă aşteaptă lanţuri şi necazuri.


text:
Dar nu bag seama la nimic şi nu pun nici un preţ pe viaţa mea, numai să împlinesc calea mea şi slujba pe care am luat-o de la Domnul Iisus, de a mărturisi evanghelia darului lui Dumnezeu.


text:
Şi acum, iată, eu ştiu că voi toţi, printre care am petrecut propovăduind împărăţia lui Dumnezeu, nu veţi mai vedea faţa mea.


text:
Luaţi dar aminte dc voi şi dc toată turma, întru care Duhul Sfânt v’a pus pe voi episcopi ca să păstoriţi biserica Domnului, pe care a câştigat-o cu însuşi sângele său.


text:
Că eu ştiu aceasta, că după ducerea mea vor intra, între voi, lupi crânceni, care nu vor cruţa turma.


text:
Şi dintre voi înşivă se vor scula bărbaţi, învăţând învăţături sucite, ca să tragă pe ucenici după ei.


text:
Drept aceea, priveghiaţi, aducându-vă aminte că timp dc trei ani n’am contenit, noaptea şi ziua, să vă îndemn cu lacrimi pe fiecare dintre voi.


text:
Şi acum, fraţilor, vă încredinţez pe voi lui Dumnezeu şi cuvântului darului său cel ce poate să vă clădească desăvârşit şi să vă dea moştenirea între toţi cei sfinţiţi.


text:
Întru toate v’am dat vouă pildă că, ostenindu-vă astfel, cade-se să ajutaţi pe cei neputincioşi şi să ţineţi minte cuvintele Domnului Iisus, căci el a zis: Eşti mai fericit când dai, decât când iei.


text:
Întristaţi cu osebire de cuvântul pe care îl spusese, că faţa lui nu vor mai vedea-o. Apoi îl petrecură la corabie.


text:
După ce ne-am despărţit cu greu de ei, am plecat pe apă, şi ţinând drumul drept am venit în Cos şi a doua zi la Rodos, iar de acolo la Patara.


text:
Când am ajuns în zarea Ciprului, l-am lăsat pe stânga şi am plutit spre Siria şi ne-am dat jos la Tir, căci acolo corabia era să se descarce de povară.


text:
Dând de ucenici, am rămas acolo şapte zile. Iar ei spuneau lui Pavel prin Duhul Sfânt să nu se sue la Ierusalim.


text:
Când am împlinit cele şapte zile, am ieşit şi am pornit la drum. Iar ei toţi, împreună cu femeile şi cu copii, ne-au petrecut până afară din oraş. Şi la ţărmul mării am îngenunchiat şi ne-am rugat.


text:
Sfârşind călătoria noastră pe apă, de la Tir am purces la Ptolemais, am îmbrăţişat pe fraţi de bun găsit şi am rămas la ei o zi.


text:
Pornind a doua zi, am venit în Cezareia. Am intrat în casa lui Filip bine-vestitorul, unul dintre cei şapte diaconi, şi am rămas la el.


text:
Şi venind la noi a luat brâul lui Pavel, s’a legat cu el de picioare şi de mâini şi a rostit: Acestea zice Duhul Sfânt: Pe bărbatul al cui este acest brâu aşa îl vor lega Iudeii în Ierusalim şi-l vor da în mâinile păgânilor.


text:
Atunci Pavel a luat vorba şi a zis: Ce faceţi, de plângeţi şi-mi sfâşiaţi inima! Eu sunt gata nu numai să fiu legat, ci să şi mor, în Ierusalim, pentru numele Domnului Iisus.


text:
Şi au venit cu noi şi din ucenicii din Cezareia şi ne-am dus la unul Mnason, de fel din Cipru, ucenic de multă vreme, la care era să stăm în gazdă.


text:
Şi după ce s’a închinat lor, le-a povestit cu deamăruntul cele ce făcuse Dumnezeu între păgâni, prin slujba încredinţată lui.


text:
Iar ei ascultând dădeau mărire lui Dumnezeu. Apoi i-au zis: Frate, tu vezi câte zecimi de mii dintre Iudei au venit la credinţă şi cum toţi sunt plini de râvnă pentru lege.


text:
Acum, ei au auzit despre tine că înveţi pe toţi Iudeii care trăiesc printre păgâni, să se lepede de Moise, spunându-le să nu-şi taie împrejur copiii şi să nu mai calce după obiceiurile noastre.


text:
Ia-i pe aceştia cu tine, curăţeşte-te împreună cu ei şi cheltueşte pentru ei cu jertfele, ca să poată să-şi radă capul. Aşa vor şti toţi că nimic nu este adevărat din cele ce au auzit despre tine, dar că tu însuţi umbli cum zice legea şi o păzeşti.


text:
Cât despre păgânii care au crezut, noi le-am trimis scrisoare, hotărîndu-le să se ferească de ce-a fost jertfit idolilor şi de sânge şi de carnea dobitoacelor sugrumate şi de desfrânare.


text:
Atunci Pavel, luând cu el pe acei bărbaţi, s’a curăţit împreună cu ei şi a doua zi a intrat în templu să vestească în ce zi se împlinesc zilele de curăţire şi deci când trebue să fie adusă jertfa pentru fiecare dintre ei.


text:
Dar când cele şapte zile erau să se sfârşească, Iudeii din Asia l-au văzut pe Pavel în templu, au întărâtat tot norodul si au pus mâna pe el,


text:
Strigând: Bărbaţi israiliţi, daţi ajutor! Acesta este omul care propovădueşte la toţi şi pretutindeni împotriva norodului şi a legii şi a locului acestuia, ba încă a băgat în templu şi Elini şi a spurcat locul acesta sfânt.


text:
Căci ei văzură mai înainte pe Trofim din Efes, cu Pavel, în oraş, şi pe acesta gândeau ei că Pavel l-a băgat în templu.


text:
Şi s’a zguduit tot oraşul şi norodul a dat năvală, şi apucându-l pe Pavel l-au scos afară din templu, iar uşile se închiseră în toată graba.


text:
Dar când căutau ei ca să-l răpue, i-a venit vorbă tribunului cohortei că tot Ierusalimul e în răscoală.


text:
Tribunul luând îndată ostaşi şi centurioni a alergat la ei; iar ei, când au văzut pe tribun şi pe ostaşi, s’au oprit şi n’au mai bătut pe Pavel.


text:
Atunci tribunul venind aproape şi punând mâna pe el a poruncit să-l lege cu două lanţuri; apoi a întrebat cine este şi ce a făptuit.


text:
Dar în gloată unii strigau una, alţii alta. Deci tribunul neputând din pricina huetului să cunoască nimic temeinic, a poruncit să-l ducă în cetăţuia Antonia.


text:
Când era să-l bage în cazarmă, Pavel a zis către tribun: Mi-este oare iertat să-ţi vorbesc ceva? El a răspuns: Ştii elineşte?


text:
Nu eşti tu, dară, Egipteanul care, mai nainte de zilele acestea, s’a răsculat şi a scos în pustie cei patru mii de ucigaşi?


text:
Dar Pavel a rostit: Eu sunt Iudeu din Tarsus, cetăţean al unui vestit oraş al Ciliciei. Te rog, dă-mi voie să vorbesc poporului.


text:
Deci, dându-i-se voie, Pavel a stat în picioare pe trepte şi a făcut norodului semn cu mâna. Şi linişte mare s’a făcut, iar Pavel, rostindu-se în limba evreiască, a grăit:


text:
Eu sunt Iudeu născut în Tarsul Ciliciei, dar am crescut în acest oraş, învăţând la picioarele lui Gamaliei să ţin cu străşnicie legea părintească, plin fiind de râvnă pentru Dumnezeu, preoum sunteţi astăzi şi voi toţi.


text:
Eu am prigonit această învăţătură până la moarte, legând şi dând spre închisoare şi bărbaţi şi femei,


text:
Precum poate să-mi dea mărturie şi marele preot şi tot soborul bătrânilor. De la ei am şi luat scrisori către fraţii din Damasc şi m’am dus să-i aduc pe cei ce erau acolo legaţi la Ierusalim, ca să fie pedepsiţi.


text:
Dar pe când eram pe drum şi mă apropiam – către amiază – de Damasc, deodată o lumină puternică, din cer, a strălucit de jur-împrejurul meu.


text:
Iară eu am răspuns: Cine eşti, Doamne? Zis-a către mine: Eu sunt Iisus din Nazaret pe care tu îl prigoneşti.


text:
Ci eu am întrebat: Doamne, ce să fac? Iar Domnul a rostit către mine: Scoală-te şi du-te în Damasc şi acolo ţi se va spune despre toate câte rânduite sunt pentru tine să le faci.


text:
Şi fiincă nu mai vedeam nimic, din pricina strălucirii acelei lumini, am venit în Damasc dus de mână de către cei ce erau cu mine.


text:
Atunci unul, Anania, bărbat cucernic, după lege şi astfel socotit de către toţi Iudeii sălăşluiţi în Damasc,


text:
Venind la mine şi stând alăturea, mi-a zis: Frate Saule, primeşte-ţi iar vederile. Iar eu, în aceeaşi clipă, am ridicat ochii spre el şi l-am văzut.


text:
Apoi a zis: Dumnezeul părinţilor noştri te-a ales de mai înainte pe tine ca să cunoşti voia lui şi să vezi pe Cel Drept şi să auzi glas din gura lui;


text:
Şi acum, ce mai aştepţi? Scoală-te, primeşte botezul şi spală-te de păcatele tale, chemând numele Domnului.


text:
Şi l-am văzut pe Domnul care-mi zicea: Grăbeşte-te şi ieşi curând din Ierusalim pentru că nu vor primi mărturia ta despre mine.


text:
Iar eu am zis: Doamne, ei singuri ştiu că eu eram cel ce aduceam la închisoare şi băteam, prin sinagoge, pe credincioşii tăi,


text:
Iar când au vărsat sângele lui Ştefan, martorul tău, am fost şi eu de faţă şi găseam bună fapta lor şi păzeam veşmintele ucigaşilor lui.


text:
Şi l-au ascultat până la acest cuvânt. Aici, au ridicat glasul şi au strigat: Luaţi-l de pe pământ pe unul ca acesta! Căci nu i se cade să mai trăiască.


text:
Atunci tribunul a poruncit să-l bage pe Pavel în cazarmă, spunând să-l ia la cercetare, cu biciul, ca să afle pentru care cuvânt strigau aşa împotriva lui.


text:
Dar când l-au întins la trăgătoare, Pavel a zis către sutaşul care era de faţă: Vă este oare iertat să bateţi un om care este cetăţean roman şi este nejudecat?


text:
Auzind aşa sutaşul, s’a dus la tribun şi vestindu-l i-a zis: Ce ai de gând să faci? Că omul acesta este cetăţean roman.


text:
Atunci venind la el tribunul a întrebat: Spune-mi, tu eşti cetăţean roman? Pavel a zis: De bună seamă!


text:
Tribunul a răspuns: Eu am dobândit această cetăţenie cu multă cheltuială. Pavel a întâmpinat: Eu însă m’am născut cetăţean.


text:
Deci cei ce erau gata să-l ia la cercetare s’au dat la o parte numaidecât, iar tribunul, care pusese să-l lege, s’a temut când a aflat că este cetăţean roman.


text:
A doua zi, voind să ştie temeiul pentru ce era pârît de Iudei, l-a dezlegat şi a poruncit să se adune arhiereii şi tot sinedriul. Apoi, aducându-l jos pe Pavel, l-a pus înaintea lor.


text:
Iar Pavel privind sinedriul în faţă, a cuvântat: Bărbaţilor şi fraţilor, eu mi-am dus viaţa mea, înaintea Domnului, până la această zi, cu deplin cuget curat.


text:
Atunci Pavel a rostit către el: Te va bate Dumnezeu, perete văruit! Că tu şezi să mă judeci după lege şi porunceşti să mă bată fără de lege!


text:
Pavel răspunse: Fraţilor, nu ştiam că este arhiereu; căci este scris: Pe mai marele poporului tău să nu-l vorbeşti de rău.


text:
Dar Pavel ştiind bine că sunt o parte Saduchei şi cealaltă Farisei, a strigat în sinedriu: Bărbaţilor şi fraţilor! Eu sunt Fariseu, fecior de Farisei. Pentru nădejdea şi învierea morţilor sunt eu în judecată.


text:
Când a grăit aceasta, între Faririsei şi Saduchei s’a iscat neînţelegere şi mulţimea lor s’a dezbinat.


text:
Că Saducheii zic cum că nu este înviere, nici înger, nici duh, iar Fariseii le mărturisesc pe amândouă.


text:
Atunci s’a făcut mare strigăt şi sculându-se unii cărturari din partea Fariseilor ţineau piept şi ziceau: Nici un rău nu aflăm în acest om. Căci – dacă i-a vorbit lui un duh sau un înger?


text:
Deci născându-se inare dezbinare şi temându-se tribunul ca Pavel să nu fie sfâşiat de ei, a poruncit ostaşilor să se pogoare, să-l smulgă din mijlocul lor şi să-l ducă în cazarmă.


text:
Ci în noaptea următoare a stat Domnul lângă el şi i-a zis: Fii cu inimă, Pavele! Căci precum ai mărturisit despre mine la Ierusalim, astfel trebue să mărturiseşti şi la Roma.


text:
Când s’a ivit ziua, Iudeii au făcut o tovărăşie şi s’au legat cu blestem să nu mănânce, nici să bea, până ce nu vor omorî pe Pavel.


text:
Care, ducându-se la arhierei şi la bătrâni, le-au spus: Ne-am legat pe noi înşine cu blestem să nu punem nimic în gură, până ce nu-l omorîm pe Pavel.


text:
Acum dar, voi împreună cu sinedriul daţi de ştire tribunului să-l aducă la voi, jos, ca şi cum aţi avea de gând mai cu deamăruntul să-l cercetaţi. Iar noi, mai înainte ca el să se apropie, gata suntem să-l răpunem.


text:
Dar fiul surorii lui Pavel, auzind de această uneltire, s’a înfăţişat, a pătruns în cazarmă şi a vestit pe Pavel.


text:
Atunci Pavel a chemat pe unul din şutaşi şi i-a zis: Du pe băiatul acesta la tribun, căci are ceva să-i spună.


text:
Sutaşul l-a luat, l-a dus la tribun şi a vorbit: Pavel cel închis m’a chemat şi m’a rugat să aduc pe băiatul acesta la tine, având să-ţi spună oarece.


text:
Atunci el a grăit: Iudeii s’au înţeles să te roage ca mâine să-l pogori pe Pavel la sinedriu, ca şi cum le-ar fi gândul să cerceteze mai amănunţit pricina lui.


text:
Dar tu să nu te încrezi în ei. Căci dintre ei îl pândesc mai mulţi de patruzeci de inşi, care s’au legat pe ei înşişi cu blestem, nici să mănânce, nici să bea, până când nu-l vor răpune. Şi acum ei sunt gata, aşteptând făgăduiala ta.


text:
Tribunul a trimis acasă pe băiat poruncindu-i: Nimănui să nu spui că mi-ai destăinuit aceste lucruri.


text:
Apoi, chemând la sine pe doi dintre şutaşi, le-a zis: Ţineţi gata, de la ceasul al treilea din noapte, două sute de ostaşi, şaptezeci de călăreţi şi două sute de suliţaşi, ca să meargă până la Cezareia.


text:
Şi dobitoace de povară să aibă la îndemână, ca să-l pună pe Pavel şi să-l ducă teafăr la Felix Procuratorul.


text:
Pe omul acesta l-au fost prins Iudeii şi erau să-l omoare; ci eu m’am dus peste ei cu oaste şi l-am scăpat, aflând că este cetăţean roman.


text:
Şi am găsit că e pârît pentru întrebări din legea lor, dar fără să aibă vre-o vină vrednică de moarte sau de lanţuri.


text:
Când mi s’a destăinuit, însă, că din ei vor să întindă o cursă acestui om, l-am trimis la tine şi le-am dat de ştire şi pârîşilor să-şi spună cuvântul înaintea ta.


text:
Voi sta să te ascult, a zis el, când şi pârîşii tăi vor fi aici. Apoi a poruncit să fie pus sub pază, în pretoriul lui Irod.


text:
După cinci zile, a venit arhiereul Anania cu câţiva dintre bătrâni şi cu un ritor anume Terţul şi au arătat procuratorului plângerea lor împotriva lui Pavel.


text:
Prea puternice Felix, prin tine ne bucurăm de multă pace şi prin puterea ta de grijă îmbunătăţiri s’au făcut acestui neam. Aceasta o mărturisim cu deplină mulţumită, în tot timpul şi pretutindeni.


text:
Pe omul acesta l-am dovedit ciumă şi urzitor de răzvrătiri printre toţi Iudeu de pe lume. El este căpetenia eresului Nazareilor;


text:
Şi a încercat să pângărească şi templul, dar am pus mâna pe el şi am voit să-l judecăm după legea noastră.


text:
Şi a poruncit ca pârîşii lui să vie înaintea ta. De la el putea-vei, cercetând tu însuţi, să cunoşti amănunţit toate învinuirile pe care i le aducem.


text:
Atunci procuratorul făcându-i semn să vorbească, Pavel a răspuns: Fiindcă ştiu că de mulţi ani eşti judecător acestui neam, bucuros sunt să vorbesc întru apărarea mea.


text:
Tu poţi să afli lesne că nu sunt mai mult decât douăsprezece zile, de când m’am suit în Ierusalim ca să mă închin.


text:
Şi nu m’au găsit nici în templu, pricindu-mă cu cineva sau făcând răscoală în norod, nici în sinagogi, nici în cetate.


text:
Aceasta, însă, îţi mărturisesc: că aşa slujesc Dumnezeului părinţilor mei, după învăţătura pe care ei o numesc eres, şi cred toate cele scrise în lege şi în prooroci,


text:
Având nădejde în Dumnezeu, precum şi aceştia înşişi o aşteaptă că va să fie învierea drepţilor şi a nedrepţilor.


text:
Cu acest prilej, câţiva Iudei din Asia m’au găsit – curăţit – în templu, dar nu cu gloată, nici cu gâlceava.


text:
Decât doar pentru acest singur cuvânt pe care l-am strigat stând între ei: Din pricina învierii morţilor sunt eu azi în judecată înaintea voastră.


text:
Dar Felix, care cunoştea destul de bine ce este această învăţătură, i-a amânat zicând: Când va veni tribunul Lisias voi hotărî asupra pricinii voastre.


text:
Apoi a poruncit sutaşului să ţie pe Pavel sub pază, dar să-i lase tihnă şi să nu oprească pe nimeni dintre ai lui ca să vie să-l slujască.


text:
După câteva zile, Felix venind cu Drusila, femeia lui, care era din nemul Iudeilor, a trimis să cheme pe Pavel şi l-a ascultat despre credinţa cea întru Christos Iisus.


text:
Ci vorbind el de dreptate şi de înfrânare şi de judecata viitoare, Felix s’a înfricoşat şi a răspuns: De acum, te du. Şi când voi afla prilej, iar te voi chema.


text:
În acelaşi timp, el nădăjduia că i se vor da bani de către Pavel; de aceea mai adesea trimiţând să-l cheme stătea cu el de vorbă.


text:
Dar când s’au împlinit doi ani, în locul lui Felix a urmat Porcius Festus. Şi voind să le fie Iudeilor pe plaoc, Felix a lăsat pe Pavel la închisoare.


text:
Atunci arhiereii şi fruntaşii Iudeilor i s’au înfăţişat cu pâra lor împotriva lui Pavel şi s’au rugat de el,


text:
Şi i-au cerut ca un hatâr să-l trimită pe Pavel la Ierusalim, în vreme ce ei pregăteau cursa lor, ca să-l omoare în cale.


text:
Deci, a zis el, să vie împreună cu mine cei ce au cădere dintre voi, şi dacă acest om a făcut vre-o fărădelege, să-l pârască.


text:
După ce-a rămas la ei nu mai mult ca opt ori zece zile, a pogorît în Cezareia, iar a doua zi, şezând în tribunal, a poruncit să-l aducă pe Pavel.


text:
Ci venind Pavel, Iudeii pogorîţi din Ierusalim l-au înconjurat şi împotriva lui au adus multe şi grele învinuiri, pe care însă nu puteau să le dovedească.


text:
Iar Pavel se apăra zicând: N’am greşit cu nimic, nici faţă de legea Iudeilor, nici faţă de templu, nici faţă de Cezarul.


text:
Festus, voind să-i mulţumească pe Iudei, a răspuns lui Pavel, şi a zis: Vrei să mergi la Ierusalim şi acolo să te judeci, înaintea mea, asupra acestor lucruri?


text:
Dar Pavel a grăit: Stau înaintea tribunalului Cezarului; aici se cuvine să fiu judecat. Iudeilor nu le-am stricat nimic, precum prea bine ştii şi tu.


text:
Dacă am stricat şi am făptuit ceva vrednic de moarte, nu mă dau în lături de la moarte; dacă însă nu se alege nimic din cele ce ei îmi pun în sarcină, nimeni n’are dreptul să mă dea în mâna lor. Cer să fiu judecat de Cezarul.


text:
Atunci Festus, luând cuvânt cu sfetnicii lui, a răspuns: Ai cerut să fii judecat de Cezarul, la Cezarul te vei duce.


text:
După ce au trecut câteva zile, craiul Agripa şi Berenice au sosit în Cezareia, ca să ureze lui Festus bun venit,


text:
Şi pentru că au rămas acolo mai multe zile, Festus în faţa craiului a deschis vorba despre Pavel şi a zis: Este aici un bărbat, lăsat de Felix în închisoare,


text:
În privinţa căruia, când am fost în Ierusalim, mi s’au jeluit arhiereii şi bătrânii Iudeilor şi au cerut osândirea lui.


text:
Eu însă le-am răspuns că Romanii n’au obiceiul să osândească un om, până când învinuitul n’are în faţă pe pârişii lui şi nu i se dă răgaz să se apere de învinuire.


text:
Atunci ei au venit aici. Eu, fără nici o amânare, a doua zi, am stat în tribunal şi am poruncit să-l aducă pe bărbat.


text:
Dar pârişii care s’au ridicat împotriva lui nu i-au adus nici o învinuire dintre cele rele, precum bănuiam eu,


text:
Ci aveau cu el nişte neînţelegeri pentru a lor credinţă şi pentru un Iisus mort, de care însă Pavel zicea că este viu.


text:
Eu, fiind la strâmtoare cu cercetarea acestei pricini, l-am întrebat dacă nu voieşte să meargă la Ierusalim şi acolo să se judece pentru acestea.


text:
Dar Pavel a spus că cere să fie pus deoparte, ca să fie cercetat de împăratul. Deci am dat poruncă să-l păzească, până ce îl voi trimite la Cezarul.


text:
A doua zi Agripa şi Berenice au sosit cu mult alai şi au intrat în locul de ascultare împreună cu tribunii şi cu bărbaţii cei mai de frunte ai oraşului; iar Festus a dat poruncă şi l-au adus pe Pavel.


text:
Apoi Festus grăieşte: Agripo Doamne şi voi toţi care sunteţi cu noi de faţă, vedeţi pe acela pentru care toată mulţimea Iudeilor a stăruit la mine, şi în Ierusalim şi aici, strigând că nu i se cade să mai trăiască.


text:
Eu am înţeles că n’a făptuit nimic vrednic de moarte, totuşi fiindcă el singur a cerut să fie judecat de împăratul, am hotărît să-l trimit.


text:
Dar ceva temeinic să scriu Stăpânului despre el, nu am. De aceea l-am adus înaintea voastră şi mai cu seamă înaintea ta, mărite Agripo, ca, după ce va fi cercetat, să am ce să scriu.


text:
Agripa a rostit către Pavel: Îţi este îngăduit să vorbeşti pentru tine. Atunci Pavel, întinzând mâna, a vorbit întru apărarea sa:


text:
Mă socotesc fericit, o mărite Agripo, că astăzi, înaintea ta, pot să mă apăr de toate câte mă pârăsc Iudeii.


text:
Mai ales pentru că tu cunoşti toate obiceiurile şi neînţelegerile dintre Iudei. Drept aceea te rog să mă asculţi cu îngăduială.


text:
Astfel, vieţuirea mea, de tânăr, cum a fost ea de la început în poporul meu şi în Ierusalim, o ştiu toţi Iudeii.


text:
Dacă vor să spună adevărul ei ştiu despre mine, de mult, că am trăit ca Fariseu, adică după eresul cel mai straşnic al legii noastre.


text:
Şi la care cele douăsprezece seminţii ale noastre, slujind lui Dumnezeu fără încetare, zi şi noapte, nădăjduesc să ajungă. Pentru nădejdea aceasta, Doamne, sunt pârît de Iudei!


text:
Eu unul am gândit, în mintea mea, că faţă cu numele lui Iisus Nazarineanul trebue să fac tot ce e protivnic,


text:
Ceea ce am şi făcut în Ierusalim, căci pe mulţi sfinţi i-am închis în temniţe cu puterea pe care o luasem de la arhierei. Iar când erau daţi la moarte întăream şi eu cu glasul meu.


text:
Îl pedepseam adesea prin toate sinagogcle şi-i sileam să hulească şi, înverşunat peste măsură împotriva lor, îi urmăream până şi prin cetăţile de dinafară.


text:
În vremea acestora, ducându-mă la Damasc, cu întărire şi cu o mână de oameni din partea arhiereilor,


text:
Am văzut, o mărite Doamne, la amiază, în calea mea, o lumină din cer mai puternică decât slava soarelui şi care m’a învăluit în strălucirea ei, ca şi pe cei ce călătoreau cu mine.


text:
Atunci noi am căzut cu toţii la pământ, iar eu am auzit un glas care-mi zicea în limba evreiască: Saule, Saule, de ce mă prigoneşti? Greu îţi este să loveşti în ţepuşă cu piciorul.


text:
Dar scoală-te şi stai în picioare. Căci spre aceasta m’am arătat ţie, ca sa te rânduesc slujitor şi martor, atât celor ce ai văzut, cât şi celor pentru care va fi să mă arăt ţie.


text:
Ca să le deschizi ochii, să se întoarcă de la întuneric la lumină şi de la stăpânirea lui Satan la Dumnezeu, şi prin credinţa întru mine să primească iertarea păcatelor şi parte cu cei ce s’au sfinţit.


text:
Ci mai întâi celor din Damasc şi din Ierusalim, apoi în tot ţinutul Iudeii, apoi păgânilor le-am vestit să se pocăiască şi să se întoarcă la Dumnezeu, făcând lucruri vrednice de pocăinţă.


text:
Însă dobândind ajutorul cel de la Dumnezeu, stau până în ziua aceasta şi mărturisesc, şi la mic şi la mare, fără să spun nimic decât ceea ce şi prorocii şi Moise au spus că va să fie:


text:
Că adică Christos va trebui să pătimească şi să fie cel dintâi din învierea morţilor şi să propovăduiască lumina deopotrivă poporului Israil şi păgânilor.


text:
Şi grăind acestea Pavel întru apărarea sa, Festus a rostit cu glas puternic: Pavele, eşti nebun! Învăţătura ta cea multă te duce la sminteală.


text:
Dar Pavel: Nu sunt nebun, prea puternice Festus, – zice el, – ci grăiesc cuvintele adevărului şi ale înţelepciunii.


text:
Craiul ştie despre acestea şi în faţa lui vorbesc fără sfială, fiind încredinţat că nimic nu i-a rămas ascuns, pentru că aceste lucruri nu s’au întâmplat într’un ungher.


text:
Iar Pavel: Ori cu puţin, ori cu mult, eu m’aş ruga lui Dumnezeu ca nu numai tu, ci şi toţi care mă ascultaţi astăzi să fiţi astfel cum sunt şi eu. afară doar de aceste lanţuri.


text:
Şi depărtându-se vorbeau unii cu alţii şi ziceau: Omul acesta nu face nimic vrednic de moarte sau de închisoare.


text:
Apoi Agripa a zis către Festus: Acest om putea să fie lăsat liber, dacă n’ar fi cerut să fie judecat de Cezarul.


text:
Când a fost hotărît să plecăm pe apă în Italia, au dat în primire pe Pavel şi pe alţi câţiva întemniţaţi unui sutaş cu numele Iuliu, din Cohorta Augusta.


text:
Am intrat într’o corabie de la Adramit, care avea să treacă prin locurile de pe coasta Asiei, şi am purces; iar cu noi era Aristarh, Macedonean din Tesalonic.


text:
A doua zi, ani ajuns în Sidon Iuliu purtându-se faţă de Pavel cu iubire de oameni, i-a dat voie să se ducă la prieteni şi să primească purtarea lor de grijă.


text:
Multe zile am plutit cu încetineală şi am ajuns de abia în dreptul Cnidului şi fiindcă vântul nu ne slăbea am intrat sub Creta, pe lângă Salmone.


text:
Şi cu multă greutate, mergând noi pe lângă ea, am sosit într’un loc numit Bune-Limanuri, de care este aproape oraşul Lasea.


text:
Se scursese multă vreme şi călătoria era acum primejdioasă, fiindcă trecuse şi postul (de Iom-Kippor). Pavel îi îndemna.


text:
Şi le zicea: Bărbaţilor, văd că mergerea pe apă va să fie cu silinţe peste fire şi cu multă pagubă, nu numai pentru încărcătură şi pentru corabie, dar şi pentru vieţile noastre.


text:
Limanul nefiind bun de iernat, cei inai mulţi dintre ei au dat sfatul să plecăm de acolo şi dacă s’ar putea să ajungem şi să iernăm la Fenix, un liman din Creta, aşezat spre miază-zi şi apus şi spre miază-noapte şi apus.


text:
Când a început să sufle un vânt de miază-zi au crezut că sunt stăpâni pe punerea lor la cale, au ridicat ancora şi au vâslit cât mai aproape de ţărmul Cretei.


text:
Şi smulgând corabia, iar corabia neputând să stea împotriva vântului, ne-am lăsat să fim duşi în voia lui.


text:
Apoi, după ce au ridicat-o, au pus mâna pe odgoane şi au încins corabia pe dedesubt. Iar de frică să nu dea peste Sirte, au lăsat pânzele jos şi vântul îi ducea aşa.


text:
Mai multe zile, nici soarele nici stelele nu se arătară, iar furtuna bântuia fără scădere; drept aceea, orice nădejde de scăpare ni se luase.


text:
Apoi, de multă vreme, nimeni nu mâncase. Atunci Pavel stând în mijlocul lor le-a grăit: Trebuia, o bărbaţilor, să ascultaţi de vorba mea şi să nu plecaţi din Creta; şi n’aţi fi îndurat nici primejdia aceasta, nici această pagubă.


text:
Dar acum vă îndemn să fiţi cu inimă bună, căci nici un suflet dintre voi nu va pieri, fără numai corabia.


text:
Căci, astă noapte, un înger al Dumnezeului al cărui sunt eu şi căruia îi slujesc a stat înaintea mea,


text:
Şi mi-a zis: Nu te teme, Pavele. Tu trebue să stai înaintea Cezarului şi iată: Dumnezeu ţi-a dăruit pe toţi cei ce sunt în corabie cu tine.


text:
De aceea, bărbaţilor, fiţi cu inimă bună, căci am încredere în Dumnezeu că aşa va fi după cum mi s’a spus.


text:
Întru a paisprezecea noapte de când vântul ne purta încoace şi încolo pe Adriatica pe la miezul nopţii, corăbierii îşi dădură cu bănuiala că un pământ oarecare este în apropiere.


text:
Atunci, lăsând măsura în jos, găsiră douăzeci de stânjeni şi, trecând puţin mai departe, măsurară din nou şi găsiră cinsprezece stânjeni.


text:
Deci, temându-se ca nu cumva să cădem în loc stâncos, au aruncat patru ancore, de la partea din urmă a corăbiei şi au aşteptat cu nerăbdare să se facă ziuă.


text:
Dar corăbierii căutau să fugă din corabie şi au scoborît luntrea în mare sub cuvânt că vor să întindă şi ancorele de la pisc.


text:
Ci, până să se facă ziuă, Pavel i-a rugat pe toţi să ia să mănânce, zicân-du-le: Sunt azi paisprezece zile de când stăruiţi în aşteptare şi în nemâncare, fără să gustaţi nimic.


text:
Pentru aceea, vă rog luaţi de mâncaţi, căci aceasta este spre scăparea voastră. Că nici unuia din voi un fir de păr din cap nu-i va pieri.


text:
Şi grăind acestea şi luând pâine, a mulţumit lui Dumnezeu înaintea tuturor, a frânt şi a început să mănânce.


text:
Când s’a făcut ziuă, ei n’au cunoscut pământul, ci vedeau un sân de mare, având ţărm de nisip. Şi au hotărît să scoată corabia într’acolo de le va fi cu putinţă.


text:
Atunci au deznodat ancorele şi le-au lăsat în mare; în acelaşi timp au slăbit legăturile cârmelor. Apoi au ridicat vetrila din frunte, în bătaia vântului, şi au ţinut către ţărm.


text:
Dar au nimerit într’un crac de nisip şi au înţepenit corabia, aşa incât piscul înfigându-se stătea neclintit, iar partea dinapoi se sfărâma de urgia valurilor.


text:
Sutaşul însă, voind să ferească pe Pavel, i-a oprit de la gândul lor şi a poruncit ca aceia care ştiau să înnoate să se arunce în mare şi să iasă la ţărm, cei dintâi,


text:
Iar ceilalţi, care pe scânduri, care pe câte ceva de la corabie. Şi astfel au ajuns cu toţii să scape la uscat.


text:
Iar locuitorii din ostrov ne arătară osebită dragoste de oameni, căci aprinzând foc ne luară pe toţi la ei, din pricina ploii care era şi din pricina frigului.


text:
Ci Pavel strângând grămadă de găteje şi punându-le pe foc, o năpârcă a ieşit de căldură şi s’a agăţat de mâna lui.


text:
Când barbarii văzură jivina spânzurată de mâna lui, ziseră unii către alţii: Negreşit că acest om este un ucigaş pe care dreptatea lui Dumnezeu nu l-a îngăduit să mai trăiască, măcar că din valuri a scăpat.


text:
Dar ei se aşteptau că el va să se umfle, ori să cadă mort, dintr’o dată. Ci după ce au aşteptat multă vreme şi au văzut că nu i se întâmplă nimic bătător la ochi, şi-au schimbat cugetele şi ziceau de el că este un zeu.


text:
Împrejurul acelui loc avea ţarine un anume Publius, fruntaşul ostrovului. Acesta ne-a primit la el şi ne-a găzduit, prieteneşte, trei zile.


text:
Şi s’a întâmplat că tatăl lui Publius zăcea în pat, bântuit de friguri şi de urdinare cu sânge. Ci Pavel, intrând la el şi rugându-se, şi-a pus mâinile peste el şi l-a făcut sănătos.


text:
Şi aceştia ne-au cinstit cu multe daruri şi când a fost să plecăm cu corabia ne-au pus la îndemână cele ce ne trebuiau.


text:
După trei luni, am purces cu o corabie din Alexandria, care iernase în ostrov şi care avea icoana fraţilor Dioscuri (Castor şi Pollux).


text:
De acolo, pe înconjur, am sosit la Regium. O zi în urmă, a început un vânt de miază-zi şi a doua zi am ajuns la Puteoli.


text:
Auzind despre noi, fraţii de acolo au venit întru întâmpinarea noastră până la Forul lui Apiu şi la Trei Taverne. Iar Pavel, văzându-i, a mulţumit lui Dumnezeu şi s’a îmbărbătat.


text:
Când am intrat în Roma, sutaşul a dat pe cei legaţi în primire voevodului oastei, iar lui Pavel i-au îngăduit să locuiască singur, cu ostaşul care îl păzea.


text:
Şi după trei zile, Pavel a poftit la el pe cei oare erau fruntaşii Iudeilor. Iar când s’au adunat laolaltă, a rostit către ei: Bărbaţilor şi fraţilor, deşi eu n’am făcut nimic împotriva poporului nostru sau a datinelor părinteşti, am fost dat din Ierusalim, ca un puşcăriaş, în mâinile Romanilor.


text:
Aceştia, după ce m’au cercetat, voiau să-mi dea drumul, fiindcă nu se dovedea la mine nici o pricină vrednică de moarte.


text:
Ci Iudeii s’au rostit împotrivă. Atunci am fost silit să cer să fiu judecat de Cezarul, dar nu că aş avea vre-o pâră de adus neamului meu.


text:
Pentru atare cuvânt, v’am chemat la mine să vă văd şi să vorbesc cu voi. Căci pentru nădejdea lui Israil stau eu ferecat cu lanţul acesta.


text:
Ei au răspuns lui Pavel: Noi n’am primit din Iudeia nici scrisori în privinţa ta, nici vre-unul dintre fraţi nu a venit ca să ne dea de ştire sau să zică ceva rău despre tine.


text:
Găsim însă cu cale să auzim de la tine ceea ce gândeşti; căci despre eresul acesta ne este cunoscut că pretutindeni se vorbeşte împotrivă-i.


text:
Deci, rânduindu-i o zi, au venit la el la gazdă mai mulţi. Şi de dimineaţa până seara, Pavel le-a lămurit şi le-a mărturisit împărăţia lui Dumnezeu, căutând să-i încredinţeze despre Iisus din legea lui Moise şi din prooroci.


text:
Deci, fără să se înţeleagă unii cu alţii, au plecat. Ci Pavel a mai spus un cuvânt: Bine a grăit Duhul Sfânt, prin Isaia Proorocul, către părinţii voştri,


text:
Când a zis: Mergi la norodul acesta şi zi: Cu auzul veţi auzi, şi nu veţi înţelege, şi uitându-vă veţi privi, dar nu veţi vedea.


text:
Căci inima acestui norod s’a învârtoşat şi cu urechile au auzit greu şi ochii lor şi i-au închis. Ca nu cumva să vadă cu ochii şi să audă cu urechile şi cu inima să înţeleagă şi să se întoarcă şi eu să-i însănătoşez.


text:
Deci cunoscut să vă fie vouă că această mântuire a lui Dumnezeu trimisă a fost neamurilor; şi ele vor asculta.


text:
Iar Pavel a rămas doi ani deplini, în casa luată de el cu chirie, şi primea pe toţi care veneau la el,


text:
Propovăduind împărăţia lui Dumnezeu şi învăţând despre Domnul Iisus Christos, cu toată îndrăzneala şi fără nici o piedică.


text:
Pavel, slujitor al lui Iisus Christos, chemat de el apostol, pus de o parte spre vestirea Evangheliei lui Dumnezeu,


text:
Şi rânduit Fiu al lui Dumnezeu întru putere, după Duhul Sfinţeniei, prin învierea lui din morţi, adică despre Iisus Christos, Domnul nostru,


text:
Prin care am luat dar şi apostolie, ca să aduc, în numele său, la ascultarea credinţei toate neamurile,


text:
Tuturor celor ce sunteţi în Roma, iubiţi ai lui Dumnezeu, sfinţi chemaţi de el, dar vouă şi pace de la Dumnezeu, Tatăl nostru şi de la Domnul Iisus Christos!


text:
Mai întâi mulţumesc Dumnezeului meu, prin Iisus Christos, pentru voi toţi, fiindcă credinţa voastră este vestită în toată lumea;


text:
Căci martor îmi este Dumnezeu, căruia-i slujesc cu duhul meu întru Evanghelia Fiului său, că vă pomenesc neîncetat,


text:
Cerând, în rugăciunile mele, pururea, să am, prin voinţa lui, vreodată, cumva, prilej de drum până la voi.


text:
Pentru că doresc cu mare dor să vă văd, ca să vă împărtăşesc vre un dar duhovnicesc, spre întărirea voastră.


text:
Ori mai bine să mă mângâi împreună cu voi, prin credinţa, cea de o parte şi de alta, a voastră şi a mea.


text:
Fraţilor, nu vreau ca voi să nu ştiţi că de multe ori mi-am pus în gând să viu la voi, dar am fost până acum împiedicat să am şi între voi oarecare roadă, ca şi între celelalte neamuri.


text:
Căci nu mă ruşinez de Evanghelia lui Christos, pentru că este puterea lui Dumnezeu, spre mântuirea orişicui care crede, atât Iudeu, mai întâi, cât şi Elin,


text:
Şi în ea se dă pe faţă acea dreptate de la Dumnezeu, care vine din credinţă şi e pentru credinţă, precum este scris: tar dreptul din credinţă va fi viu.


text:
Iar mânia lui Dumnezeu se descopere din cer peste toată păgânătatea şi peste toată nelegiuirea oamenilor care ţin adevărul în robia nedreptăţii.


text:
Fiindcă ceea ce se poate şti despre Dumnezeu vădit este în inimile lor şi Dumnezeu este cel ce le-a vădit-o.


text:
Într’adevăr, însuşirile lui nevăzute, puterea lui cea veşnică şi a lui dumnezeire se văd prin cugetare de la începutul lumii în făpturile lui, ca ei să fie fără cuvânt de apărare.


text:
De vreme ce, cunoscând pe Dumnezeu, nu l-au mărit ca pe un Dumnezeu, nici nu i-au mulţumit, ci s’au rătăcit în închipuirile lor şi inima lor cea neînţelegătoare s’a întunecat.


text:
Şi au schimbat mărirea lui Dumnezeu celui nestricăcios în asemănarea şi în înfăţişarea omului stricăcios şi a păsărilor şi a dobitoacelor cu patru picioare şi a târîtoarelor.


text:
De aceea, Dumnezeu i-a dat ne-curăţiei, după pofta inimilor lor, ca să-şi pângărească trupurile lor, ei între ei.


text:
Ca unii care au răstălmăcit adevărul lui Dumnezeu în minciună şi s’au închinat şi au slujit făpturii în loc să-i slujească Făcătorului, cel ce este binecuvântat în veci, amin!


text:
Din această pricină, Dumnezeu i-a năpustit unor patimi de ocară, căci la ei femeile au schimbat fireasca întrebuinţare în cea împotriva firii.


text:
Aşijderea şi bărbaţii, lăsând întrebuinţarea firească a femeii, s’au aprins în pofta lor, unii pentru alţii, bărbaţi cu bărbaţi, săvârşind ruşinea şi luând în trupul lor răsplata cuvenită rătăcirii lor.


text:
Şi precum n’au găsit cu cale să-l cunoască pe Dumnezeu de aproape, aşa şi Dumnezeu i-a lăsat la mintea lor netrebnică, să facă cele neiertate,


text:
Plini fiind de tot soiul de nelegiuire, de viclenie, de lăcomie, de răutăţi, plini de pizmă, de ucidere, de ceartă, de înşelăciune, de purtări nesuferite,


text:
Şoptitori, bârfitori, urîtori de Dumnezeu, cutezători, trufaşi, lăudăroşi. născocitori de rele, nesupuşi părinţilor.


text:
Ei, cu toate că au cunoscut hotărîrea lui Dumnezeu cum că cei ce fac unele ca acestea vrednici sunt de moarte, nu numai că le fac, dar şi încuviinţează pe alţi făptuitori.


text:
Pentru aceea, oricine ai fi, o, omule care judeci, eşti fără cuvânt de apărare, căci în ceea ce pe altul judeci, pe tine însuţi te osândeşti, de vreme ce, tu, judecătorule, făptueşti aceleaşi lucruri.


text:
Şi socoteşti, oare, omule care judeci pe cei ce fac unele ca acestea, dar le faci şi tu, că tu vei scăpa de judecata lui Dumnezeu?


text:
Sau dispreţuieşti tu bogăţia bunătăţii lui şi a îngăduinţii şi a îndelungii lui răbdări şi nu ştii că bunătatea lui Dumnezeu te îndeamnă la pocăinţă?


text:
Şi după împietrirea ta şi după inima ta nepocăită îţi agoniseşti mânie în ziua mâniei şi a arătării dreptei judecăţi a lui Dumnezeu,


text:
Da, necaz şi strâmtorare peste sufletul oricărui om care făptueşte răul, peste Iudeu, mai întâi, dar şi peste Elin:


text:
Mărire, cinste şi pace orişicui care lucrează binele, după cum, mai întâi, Iudeului, tot aşa Elinului.


text:
Câţi, deci, fără să aibă legea, au păcătuit, fără de lege vor şi pieri; iar câţi au păcătuit cu legea în faţă. după lege judeca-se-vor.


text:
Când păgânii cei cc nu au legea din fire fac ce porunceşte legea, aşa lipsiţi de lege, ei singuri îşi sunt lege,


text:
Ca unii care arată fapta legii scrisă în inimile lor, prin mărturia cugetului lor şi prin cercetarea de sine, care îi şi învinovăţeşte, îi şi dezvinovăţeşte.


text:
Ceea ce se va vedea în ziua când Dumnezeu va judeca, prin Iisus Christos, după Evanghelia mea, cele ascunse ale oamenilor.


text:
Povăţuitor celor fără minte, dascăl celor nevrâstnici, ca unul care ai în lege icoana cunoştinţei şi a adevărului,


text:
Tu, în sfârşit, care înveţi pe altul, pe tine însuţi nu te înveţi! Tu propovădueşti: Să nu furi – şi tu furi!


text:
Tăierea împrejur foloseşte într’adevăr dacă păzeşti legea; dacă însă eşti călcător de lege, tăierea ta împrejur se face netăiere împrejur.


text:
Şi atunci dacă cel netăiat împrejur păzeşte hotărîrile legii, netăierea lui împrejur nu va fi oare socotită ca tăiere împrejur?


text:
Iar el – din fire netăiat împrejur, dar împlinitor al legii – nu te va judeca oare pe tine, care, cu toată slova legii şi tăierea împrejur, eşti călcător de lege?


text:
Pentru că nu cel ce se arată pe dinafară e Iudeu, nici adevărata tăiere împrejur nu este cea de dinafară, în trup:


text:
Ci este Iudeu cel întru ascuns, iar tăiere împrejur este aceea a inimii, în spirit, nu în literă; şi lauda lui nu vine de la oameni, ci de la Dumnezeu.


text:
Ferească Domnul! Ci rămână Dumnezeu adevărat în cuvântul lui, iar orice om mincinos, precum este scris: Să fii găsit drept în cuvintele tale şi să birueşti când te vor judeca.


text:
Dar de vreme ce nedreptatea noastră învederează dreptatea lui Dumnezeu, ce vom zice? Nu cumva că Dumnezeu e nedrept, când revarsă mânia lui? Omeneşte vorbesc.


text:
Ce vom zice? Că de vreme ce adevărul lui Dumnezeu, prin minciuna mea, a prisosit spre slava lui, pentru ce dar mai sunt eu judecat ca păcătos?


text:
Şi iarăşi, de ce n’am face cele rele, ca să vie cele bune? Precum suntem huliţi şi precum spun unii că ne rostim noi. Osânda acestora este dreaptă!


text:
Aşa dar, ce este? Avem noi vre-o precădere? Nu, deloc. Căci am învinuit mai înainte atât pe Iudei, cât şi pe Elini, că toţi sunt sub păcat,


text:
Toţi s’au abătut, împreună netrebnici s’au făcut. Nu este cine să facă binele, nici măcar unul nu este;


text:
Mormânt deschis este gâtlejul lor; cu limbile lor vorbit-au viclenii; venin de aspidă e sub buzele lor;


text:
Ştim însă că toate câte zice legea, le rosteşte pentru cei care sunt sub lege, ca orice gură să fie închisă şi toată lumea să fie vinovată înaintea lui Dumnezeu.


text:
Pentru că din faptele legii nici un om nu se va îndrepta înaintea lui, de vreme ce prin lege vine cunoştinţa păcatului.


text:
Ci acum în afară de lege s’a arătat o îndreptare de la Dumnezeu, mărturisită de lege şi de prooroci,


text:
Adică îndreptarea care vine de la Dumnezeu, prin credinţa lui Iisus Christos, pentru toţi şi peste toţi cei ce cred, căci nu este deosebire.


text:
Pe el, Dumnezeu l-a rânduit jertfă de ispăşire, prin credinţa în sângele lui, ca să-şi arate a sa dreptate – căci trecuse cu vederea păcatele făcute mai înainte.


text:
În vremea îngăduinţei lui Dumnezeu – ca să-şi arate a sa dreptate, în zilele de faţă, dovedindu-se pe sine drept şi îndreptând pe cel ce este din credinţa în Iisus.


text:
Atunci, unde este pricina de laudă? A fost înlăturată. Prin oare lege? Prin legea faptelor? Nu, ci prin legea credinţei.


text:
Oare Dumnezeu este numai al Iudeilor? Nu este el şi Dumnezeul păgânilor? De bună seamă şi al păgânilor,


text:
De vreme ce unul este Dumnezeu, oare va îndrepta, din credinţă, pe cei tăiaţi împrejur şi iarăşi prin credinţă pe cei netăiaţi împrejur.


text:
Pe când celui care nu lucrează, ci crede în cel ce îndreptează pe păcătos, credinţa lui se socoteşte ca dreptate.


text:
Deci, fericirea aceasta este ea numai pentru cei tăiaţi împrejur sau şi pentru cei netăiaţi împrejur? Căci zicem încă o dată: i s’a socotit lui Avraam credinţa ca dreptate.


text:
Dar cum i s’a socotit? Când era tăiat împrejur sau când era netăiat împrejur? Nu când era tăiat împrejur, ci când era netăiat împrejur.


text:
Iar semnul tăierii împrejur l-a primit ca pecetie a dreptăţii, pentru credinţa lui din vremea netăierii împrejur, ca să fie părintele tuturor celor ce cred, deşi netăiaţi împrejur, şi să li se socotească şi lor credinţa ca dreptate,


text:
Apoi şi părinte al celor tăiaţi împrejur. Dar nu al celor care sunt numai tăiaţi împrejur, ci şi umblă în urmele credinţei pe care o avea părintele nostru Avraam, pe când era netăiat împrejur.


text:
Pentru că Avraam şi seminţia lui nu prin lege au primit făgăduinţa că vor moşteni lumea, ci prin dreptatea din credinţă.


text:
Căci dacă moştenitorii sunt cei ce au legea, atunci credinţa a ajuns zadarnică, iar făgăduiala s’a desfiinţat,


text:
De aceea moştenirea făgăduită este din credinţă, ca să fie din dar şi ca făgăduiala să rămână temeinică pentru toţi urmaşii, nu numai pentru cei ce se ţin de lege, dar şi pentru cei ce se ţin de credinţa lui Avraam, carele este părintele nostru al tuturora,


text:
Precum este scris: Pusu-te-am pe tine părinte al multor neamuri. El e părintele nostru în faţa celui în care a crezut, adică a lui Dumnezeu, care înviază pe cei morţi şi chiamă la fiinţă cele ce încă nu sunt.


text:
Avraam, cu nădejde şi împotriva nădejdii, a crezut că el va fi într’adevăr părintele multor neamuri, după cum i s’a spus: Aşa va fi seminţia ta.


text:
Şi fără să slăbească în credinţă, deşi s’a văzut pe sine amorţit cu trupul – căci era aproape de o sută de ani – şi a văzut amorţirea pântecelui Sarei,


text:
Totuşi, nu s’a îndoit, prin necredinţă, despre făgăduiala lui Dumnezeu, ci s’a învârtoşat în credinţă, dând mărire lui Dumnezeu,


text:
Ci şi pentru noi, căci şi nouă va să ni se socotească, nouă care credem în cel ce a înviat dintre morţi pe Iisus, Domnul nostru,


text:
Căruia datori îi suntem că am dobândit prin credinţă apropiere la darul acesta, în care stăm, şi că ne lăudăm întru nădejdea măririi lui Dumnezeu.


text:
Iar nădejdea nu dă de ruşine, pentru că iubirea lui Dumnezeu s’a vărsat în inimile noastre, prin Duhul Sfânt, cel dăruit nouă.


text:
Ci pentru unul drept cu greu va muri cineva, iar pentru binele celor mulţi poate se hotărăşte cineva să moară.


text:
Dar Dumnezeu învederează dragostea lui către noi prin aceea că, pentru noi, Christos a murit când noi eram încă păcătoşi.


text:
Cu atât mai vârtos, prin urmare, fiind acum îndreptaţi întru sângele lui, izbăvi-ne-vom prin el de mânie.


text:
Căci dacă, pe când eram vrăjmaşi, ne-am împăcat cu Dumnezeu, prin moartea Fiului său, cu atât mai mult, odată împăcaţi, ne vom mântui prin viaţa lui.


text:
Şi nu numai atât, ci şi lăudându-ne în Dumnezeu prin Domnul nostru Iisus Christos, prin care am primit acum împăcarea.


text:
Drept aceea, precum printr’un singur om a intrat păcatul în lume şi prin păcat moartea şi astfel moartea a străbătut în toţi oamenii, prin aceea că toţi au păcătuit, –


text:
Ci moartea a domnit de la Adam până la Moise şi peste cei ce nu păcătuiseră, după asemănarea greşelii lui Adam, care este chipul celui ce era să vie.


text:
Însă nu e cu greşală cum e cu dăruiala, căci dacă prin greşală unuia a căzut moartea pe cei mulţi, cu atât mai vârtos harul lui Dumnezeu şi dăruiala lui au prisosit, spre mântuirea celor mulţi, prin harul unui singur om, Iisus Christos.


text:
Şi ce aduce darul nu seamănă cu ce a adus acel unul, care a păcătuit; căci pe când judecata, pornind de la el unul, se face osândire, darul care iartă, pornind de la multe călcări dc lege, sc face izbăvire.


text:
Într’adevăr, dacă prin greşala unuia, moartea a domnit prin unul singur, cu atât mai mare cuvânt cei ce primesc belşugul harului şi al darului dreptăţii vor împărţi în viaţă prin unul Iisus Christos. –


text:
Astfel dar, după cum printr’o singură greşală a venit osândă pentru toţi oamenii, aşijderea, printr’o singură îndreptare, pentru toţi oamenii a venit îndreptarea care dă viaţă;


text:
Şi precum din neascultarea unui om toţi s’au făcut păcătoşi, tot aşa din ascultarea unuia, mulţi se vor face drepţi.


text:
Aşa că, precum păcatul a stăpânit în moarte, tot astfel să stăpânească darul, prin dreptate, spre viaţa veşnică, prin Iisus Christos, Domnul nostru.


text:
Deci ne-am îngropat cu el, în moarte, prin botez; aşa încât, după cum Christos a înviat din morţi, prin mărirea Tatălui, tot aşa şi noi să umblăm întru înnoirea vieţii;


text:
Că dacă ne-aui făcut cu el o singură tulpină, întru asemănarea morţii lui, atunci vom fi la fel şi în învierea lui.


text:
Dându-ne bine seama că omul nostru cel vechi a fost împreună răstignit cu el, ca să se nimicească trupul păcatului, aşa încât să nu mai fim robii păcatului,


text:
Ştiind cum că Christos, după ce a înviat din morţi, nu mai moare. Moartea nu mai are stăpânire peste el.


text:
Aşa şi voi, socotiţi-vă înşivă că sunteţi morţi păcatului, dar vii pentru Dumnezeu, în Christos Iisus, Domnul nostru.


text:
Drept aceea, să nu stăpânească păcatul în trupul vostru cel muritor, ca să vă supuneţi la poftele lui,


text:
Şi nu daţi păcatului mădularele voastre, făcându-le scule ale nedreptăţii, oi înfăţişaţi-vă pe voi lui Dumnezeu, ca vii, sculaţi din morţi, şi mădularele voastre ca scule de dreptate pentru Dumnezeu.


text:
Au nu ştiţi că, de vă daţi cuiva pe voi robi de ascultare, robi sunteţi cui vă supuneţi: fie păcatului spre moarte, fie ascultării de Dumnezeu spre dreptate?


text:
Dar mulţumim lui Dumnezeu că, deşi eraţi robi ai păcatului, v’aţi supus din toată inima dreptarului învăţăturii cu care v’aţi deprins.


text:
– Omeneşte vorbesc, din pricina neputinţei trupului vostru. – După cum aţi făcut mădularele voastre roabe ne-curăţiei şi fărădelegii, spre fărădelege, tot aşa faceţi acum mădularele voastre roabe dreptăţii spre sfinţire.


text:
Deci ce roadă aveaţi atunci? Roade de care acum vă e ruşine, pentru că sfârşitul acelora este moartea.


text:
Dar acum, izbăviţi fiind de păcat şi robi făcându-vă lui Dumnezeu, aveţi roadă voastră în sfinţenie, iar sfârşitul: viaţa veşnică.


text:
Pentru că simbria păcatului este moartea, iar darul lui Dumnezeu: viaţa veşnică, întru Christos Iisus, Domnul nostru.


text:
Oare nu ştiţi, fraţilor, – căci vorbesc unor cunoscători ai legii, – că legea are putere asupra omului atât timp cât el e în viaţă?


text:
Căci femeia măritată e legată de bărbatul său, prin lege, atât cât el trăieşte; iar dacă a murit bărbatul, dezlegată e de legea care o lega de bărbat.


text:
Astfel dar, cât el e în viaţă, dacă se mărită cu alt bărbat, se va numi precurvară; iar dacă a murit bărbatul, este slobodă de lege, ca să nu fie precurvară, măritându-se cu alt bărbat.


text:
Aşa, fraţii mei, şi voi aţi murit, faţă cu legea, prin trupul lui Christos, spre a fi ai altuia, ai celui ce a înviat din morţi, ca să aducem roade lui Dumnezeu.


text:
Căci pe când eram sub stăpânirea cărnii, patimile păcatelor, oare erau prin lege întărâtate, lucrau în mădularele noastre, ca să-i aducem roade morţii.


text:
Dar acum, ne-am desfăcut de lege si am murit faţă de ea, care ne ţinea în silnicie, aşa încât noi slujim lui Dumnezeu întru înnoirea duhului şi nu întru bătrâneţea slovei.


text:
Aşa dar ce vom zice? Este legea păcat? Ferească Domnul! Dar păcatul nu l-am cunoscut fără numai prin lege. Căci n’aş fi ştiut pofta, dacă legea n’ar fi zis: Să nu pofteşti!


text:
Ci prilej luând, păcatul prin poruncă a lucrat în mine tot soiul de pofte. Căci în afară de lege păcatul este mort.


text:
Atunci, ce era bun a fost pentru mine moarte? Ferească Domnul! Ci păcatul, ca să se arate păcat, mi-a căşunat moartea, chiar prin ceea ce a fost bun, şi pentru ca păcatul prin poruncă să fie peste măsură de păcătos.


text:
Pentru că nu ştiu ce fac; căci nu ceea ce voiesc îndeplinesc, dar ceea ce urăsc, tocmai aceea săvârşesc.


text:
Fiindcă ştiu că în mine, adică în trupul meu, nu locueşte ce e bun. Căci de voit voiesc, dar de lucrat binele nu-l lucrez;


text:
Şi atunci, dacă fac ceea ce nu-mi este voia, nu mai sunt eu făptuitorul, ci păcatul care locueşte întru mine.


text:
Dar văd în mădularele mele o altă lege, care se luptă împotriva minţii mele şi mă face rob legii păcatului, cea din mădularele mele.


text:
Mulţumesc lui Dumnezeu, prin Iisus Christos, Domnul nostru! Deci dar, eu însumi, cu mintea mea, slujesc legii lui Dumnezeu, iar cu trupul: legii păcatului.


text:
Căci – lucru peste putinţă legii, întru cât era neputincioasă din pricina cărnii – Dumnezeu a trimis, pentru păcat, pe însuşi Fiul său, în trup asemănător trupului păcatului, şi în trup a osândit păcatul,


text:
Pentru ca hotărîrea legii să se împlinească întru noi cei ce nu umblăm potrivit trupului, ci potrivit duhului,


text:
Deoarece pofta cărnii este vrăşmăşie împotriva lui Dumnezeu, fiindcă nu se supune legii lui Dumnezeu şi nici nu poate.


text:
Voi, însă, nu sunteţi sub puterea cărnii, ci a duhului, dacă într’adevăr Duhul lui Dumnezeu sălăşluieşte întru voi. Iar dacă cineva nu are duhul lui Christos: acela nu este al lui.


text:
Şi de e Christos în voi, trupul, pe de o parte, este mort, din pricina păcatului, dar duhul, pe de altă parte, este viaţă, din pricina îndreptării date de Dumnezeu.


text:
Iar dacă duhul celui ce a înviat pe Iisus din morţi locueşte întru voi, el cel ce a înviat pe Iisus din morţi, vii va face şi trupurile voastre muritoare, din pricina Duhului său carele sălăşlueşte întru voi.


text:
Căci dacă vieţuiţi potrivit trupului, veţi muri, iar dacă ucideţi, cu Duhul, faptele trupului, veţi fi vii.


text:
Într’adevăr, n’aţi primit duh de robie, ca să vă fie iarăşi frică, ci aţi primit spiritul înfierii, prin care strigăm: Abba! (Părinte!)


text:
Şi dacă suntem fii, suntem şi moştenitori – moştenitori ai lui Dumnezeu şi împreună moştenitori cu Christos, dacă într’adevăr suferim împreună cu el, ca împreună cu el să ne şi preamărim.


text:
Ci socotesc că durerile ceasului de faţă nu pot să stea în cumpănă cu mărirea care va să se arate pentru noi.


text:
Căci făptura a fost supusă deşertăciunii – nu de voia ei, ci din pricina aceluia care a supus-o – totuşi cu nădejde:


text:
De vreme ce făptura însăşi se va izbăvi din robia stricăciunii, ca să se bucure de libertatea măririi fiilor lui Dumnezeu.


text:
Şi nu numai atât, ci şi noi, oare avem pârga Duhului, noi singuri suspinăm în noi înşine, aşteptând cu nerăbdare înfierea, răscumpărarea trupului nostru.


text:
Căci întru nădejde ne-am mântuit; dar nădejdea care se vede nu mai e nădejde. Cum ar nădăjdui cineva ceea ce vede?


text:
Asemenea şi Duhul vine slăbiciunii noastre într’ajutor, căci să ne rugăm cum trebue: nu ştim, ci singur Duhul se roagă pentru noi cu suspinuri negrăite.


text:
Însă cercetătorul inimilor ştie care este năzuinţa Duhului, căci el se roagă pentru sfinţi după voia lui Dumnezeu.


text:
Ştim, apoi, că pentru cei ce iubesc pe Dumnezeu, adică pentru cei ce sunt chemaţi după a sa ştiinţă mai dinainte, toate laolaltă lucrează înspre bine.


text:
Căci pe care i-a cunoscut mai înainte, pe aceia mai înainte i-a şi hotărît să fie asemenea icoanei Fiului său, ca el să fie întâi născut între foarte mulţi fraţi.


text:
Iar pe care i-a hotărît mai înainte, pe aceia i-a şi chemat; şi pe care i-a chemat, pe aceia i-a şi îndreptat, iar pe care i-a îndreptat, pe aceia i-a şi preamărit.


text:
Când el pe însuşi Fiul său nu l-a cruţat, ci l-a dat morţii pentru noi toţi, cum nu ne va da el oare toate împreună cu el?


text:
Cine va osândi? Oare Christos? Christos cel ce a murit, ba mai bine cel ce a înviat, cel ce este de-a-dreapta lui Dumnezeu – el mijloceşte pentru noi!


text:
Cine ne va despărţi pe noi de iubirea lui Christos? Oare necazul? Ori strâmtorarea, ori prigoana, ori foametea, ori golătatea, ori primejdia, ori sabia?


text:
Căci precum este scris: Pentru tine suntem omorîţi toată ziua; socotitu-ne-am ca nişte oi de junghiere.


text:
Pentru că sunt încredinţat că nici moartea, nici viaţa, nici îngerii, nici stăpânirile, nici ce este acum, nici ce va să fie, nici puterile


text:
înălţimii, nici puterile genunei şi nici o altă făptură nu va putea să ne despartă pe noi de dragostea lui Dumnezeu, cea întru Iisus Christos, Domnul nostru.


text:
Pentru că aş dori de s’ar putea să fiu eu însumi anatema, departe de Christos, pentru fraţii mei, pentru rudele mele după trup,


text:
Ca unii ce sunt Israiliţi, a cărora este înfierea şi mărirea şi aşezămintele şi rânduiala legii şi slujba dumnezeiască şi făgăduinţele,


text:
Ai căror sunt părinţii şi din care după trup este Christos, cel ce este peste toate Dumnezeu, binecuvântat în veci, amin!


text:
Dar nu spun aceasta ca şi cum cuvântul lui Dumnezeu ar fi căzut. Căci nu toţi care sunt din Israil sunt şi Israiliţi.


text:
Nici – pentru că sunt sămânţa lui Avraam – sunt toţi şi fii, ci: urmaşii lui Isaac vor fi urmaşii tăi,


text:
Căci: voi veni din nou pe vremea aceasta şi Sara avea-va un fecior, – este, doar, cuvânt de făgăduinţă.


text:
Dar nu a fost aşa numai cu Sara, ci şi cu Rebeca, zămislind ea cei doi gemeni de la unul Isaac, părintele nostru:


text:
Căci, mai înainte de naşterea lor şi fără să fi făcut ei ceva bine ori rău – ca rânduiala lui Dumnezeu cea după alegere să rămână în picioare, nu pe temeiul faptelor, ci din alegerea celui care chiamă –


text:
Căci grăieşte către Moise: Milui-voi pe care vreau să-l miluiesc şi îndura-mă-voi de cine vreau să mă îndur.


text:
Aşa dar, nu este de la cel care voieşte, nici de la cel ce aleargă, ci de la Dumnezeu care milueşte.


text:
Căci Scriptura zice lui Faraon: Pentru aceasta chiar te-am ridicat, ca să arăt în tine puterea mea şi ca numele meu să se vestescă în tot pământul.


text:
Tu, acum, îmi vei zice: Atunci de ce mai bagă vină? Căci voinţei lui cine poate să-i stea împotrivă?


text:
Dar, mai înainte, cine eşti tu, o omule, ca să te cerţi cu Dumnezeu? Oare vasul de lut va zice către cel ce l-a făcut: De ce m’ai făcut aşa?


text:
Sau nu are olarul putere peste lutul lui, ca din aceeaşi frământătură să facă un vas de cinste, iar altul de necinste?


text:
Şi ce este dacă Dumnezeu, voind să-şi arate mânia şi cunoscută să facă puterea sa, a suferit cu multă răbdare vasele mâniei sale, gătite spre pieire?


text:
Aşijderea ca să arate bogăţia măririi sale, către vasele îndurării, pe care mai dinainte le-a gătit spre mărire,


text:
Precum zice şi în Osea: Chema-voi pe cine nu era norodul meu: norodul meu, şi pe cine nu era iubită: iubită.


text:
Şi va fi că în locul unde li s’a zis: Voi nu sunteţi norodul meu – acolo chema-se-vor fii ai Dumnezeului celui viu.


text:
Iar Isaia strigă despre Israil: Dacă numărul fiilor lui Israil ar fi ca nisipul mării, rămăşiţa numai se va mântui.


text:
Şi precum a proorocit Isaia: Dacă Domnul Savaot nu ne-ar fi lăsat nouă sămânţă pentru noul Israil, am fi ajuns ca Sodoma şi am fi fost la fel cu Gomora.


text:
Ce vom zice atunci? Că păgânii, care nu umblau după dreptate, au dobândit îndreptare, însă îndreptarea din credinţă,


text:
Pentru ce? Pentru că voind să ajungă nu prin credinţă, ci ca din faptele legii, s’au poticnit de piatra poticnirii,


text:
Precum este scris: Iată, pun în Sion piatră de poticnire şi stâncă de sminteală, – şi: Cine crede în el nu se va ruşina.


text:
Deoarece necunoscând dreptatea lui Dumnezeu şi căutând să statornicească dreptatea lor, dreptăţii lui Dumnezeu nu s’a supus.


text:
Într’adevăr, Moise scrie despre îndreptarea care vine din lege, că: omul care va îndeplini-o viu va fi prin ea.


text:
Ci dreptatea din credinţă grăieşte aşa: Să nu zici în inima ta: Cine se va sui în cer? Căci aceasta însemnează a pogorî pe Christos!


text:
Sau să zici: Cine se va pogorî în genune? Căci aceasta însemnează a scoate afară pe Christos dintre morţi!


text:
Dar ce zice Scriptura?: Aproape de tine e cuvântul, în gura ta şi în inima ta. – Acesta este cuvântul credinţei pe care-l predicăm:


text:
Dacă mărturiseşti cu gura ta că Iisus este Domnul şi crezi în inima ta că Dumnezeu l-a înviat pe el din morţi, vei fi mântuit.


text:
Fiindcă nu este deosebire între Iudeu şi Elin, întrucât acelaşi Christos este Domnul tuturor, bogat faţă cu toţi care îl chiamă pe nume.


text:
Dar cum vor chema numele aceluia în care încă n’au crezut? Şi cum vor crede în acela de care n’au auzit? Şi cum vor auzi fără de propovăduitor?


text:
Şi cum vor propovădui fără de apostolie? Precum este scris: Cât de frumoase sunt picioarele celor ce vestesc pacea, celor ce vestesc lucrurile bune!


text:
Ci întreb: Oare n’au auzit? Dimpotrivă, glasul lor a străbătut peste tot pământul şi cuvintele lor au ajuns până la marginile lumii.


text:
Atunci întreb: Nu cumva Israil n’a înţeles? Moise spune cel dintâi: Voi întărâta râvna voastră cu cine nu este poporul meu şi voi aţâţa mânia voastră cu un popor nepriceput.


text:
Iar Isaia îndrăzneşte şi zice: Aflat am fost de cei ce nu mă căutau şi văzut m’am făcut celor cc nu întrebau de mine.


text:
Dar către Israil rosteşte: Toată ziua întins-am mâinile mele către un popor neascultător şi cu vorbe răzvrătite.


text:
Întreb deci: Oare lepădat-a Dumnezeu poporul său? Ferească Domnul! Căci şi eu sunt Israilit, din sămânţa lui Avraam, din spiţa lui Veniamin.


text:
Nu! Dumnezeu n’a lepădat poporul său pe care dinainte l-a cunoscut. Nu ştiţi oare ce zice Scriptura, unde e vorba de Ilie, când mijloceşte el la Dumnezeu împotriva lui Israil:


text:
Doamne, pe proorocii tăi i-au omorît, jertfelnicele tale le-au surpat şi eu am rămas singur; şi acum caută să-mi ia viaţa.


text:
Dar ce-i spune răspunsul dumnezeesc?: Mi-am pus deoparte şapte mii de bărbaţi, care nu şi-au plecat genunchiul înaintea lui Baal.


text:
Iar de este din dar, nu mai este din fapte, altfel darul nu mai este dar. Iar de este din fapte, nu mai este dar, altfel fapta nu mai este faptă.


text:
Atunci, ce s’a întâmplat? Ce căuta Israil, tocmai aceea n’a dobândit, pe când cei aleşi au dobândit. Iar ceilalţi s’au împietrit,


text:
Precum este scris: Dumnezeu le-a dat un duh de toropeală, ochi ca să nu vadă şi urechi ca să nu audă, până în ziua de azi.


text:
Aşa dar, întreb: S’a poticnit oare ca să se prăbuşească? Ferească Domnul! Ci, prin căderea lor, neamurilor le-a venit mântuirea, ca Israil să râvnească la ele.


text:
Dacă dar greşală lor a fost bogăţia lumii şi micşorarea lor avuţia păgânilor, cu cât mai vârtos: întreg numărul lor!


text:
Căci v’o spun vouă, care sunteţi credincioşi veniţi dintre păgâni: întrucât sunt apostolul păgânilor dau slujbei mele toată slava,


text:
Căci dacă înlăturarea lor a adus împăcarea lumii, ce va fi primirea lor la loc, dacă nu o înviere din morţi?


text:
Fiindcă, dacă ce-ai luat întâi din căpistere este sfânt, şi frământătura este sfântă; şi dacă rădăcina este sfântă, şi ramurile sunt la fel.


text:
Iar dacă unele din ramuri au fost frânte şi tu, care erai măslin sălbatic, ai fost altoit în locul lor şi părtaş te-ai făcut rădăcinii şi sucului măslinului,


text:
Nu te mândri faţă de ramuri; iar dacă te mândreşti, bagă de seamă că nu tu ţii rădăcina, ci rădăcina pe tine.


text:
Prea bine! Din pricina necredinţei au fost tăiate, iar tu stai prin credinţă. Nu gândi lucruri înalte despre tine, ci teme-te;


text:
Vezi, deci, bunătatea şi asprimea lui Dumnezeu: Asprimea lui către cei ce au căzut şi bunătatea lui către tine, dacă vei stărui în această bunătate; altfel tăiat vei fi şi tu.


text:
Dar şi aceia, de nu vor stărui în necredinţă, vor fi altoiţi; căci puternic este Dumnezeu să-i altoiască iarăşi.


text:
Căci dacă tu ai fost tăiat din firescul măslin sălbatic şi împotriva firii ai fost altoit în măslinul bun, cu atât mai vârtos aceştia, care sunt fireşti, vor fi altoiţi în chiar măslinul lor.


text:
Pentru că nu voiesc, fraţilor, ca voi să nu ştiţi taina aceasta, ca să nu vă bizuiţi pe înţelepciunea voastră, că împietrirea în parte a lui Israil s’a făcut până ce va intra tot numărul păgânilor.


text:
Şi astfel întregul Israil se va mântui precum este scris: Din Sion va veni Izbăvitorul şi va înlătura nelegiuirea lui Iacob;


text:
E adevărat că ei, cu privire la Evanghelie, sunt vrăjmaşi, din pricina voastră, dar cu privire la alegere, ei sunt iubiţi, din pricina părinţilor.


text:
După cum voi, altădată, n’aţi ascultat de Dumnezeu, dar acum aţi fost miluiţi prin neascultarea lor,


text:
O, adâncime a bogăţiei şi a înţelepciunii şi a ştiinţei lui Dumnezeu! Cât sunt de nepătrunse judecăţile lui şi cât de neurmate căile lui!


text:
Deci îndemnu-vă pe voi, fraţilor, prin îndurările lui Dumnezeu, să înfăţişaţi trupurile voastre ca o jertfă vie, sfântă, Domnului bine plăcută şi ca o înţeleaptă închinăciune a voastră.


text:
Să nu vă asemănaţi chipului acestui veac, oi să vă schimbaţi, prin înnoirea minţii, ca să fiţi în stare să deosebiţi care este voia lui Dumnezeu, ce este bun, plăcut, desăvârşit.


text:
Căci în puterea darului ce mi s’a dat, spun oricui care este între voi să nu năzuiască mai sus decât i se cuvine să năzuiască, ci să cugete cumpănit, fiecare precum Dumnezeu i-a împărţit măsura credinţei.


text:
Aşa şi noi, cei mulţi, suntem în Christos un trup, iar fiecare dintre noi mădulare suntem unii altora;


text:
Dar avem felurite daruri, după darul ce ni s’a dat: Dacă avem profeţie, să profeţim după măsura credinţei;


text:
Dacă îndeamnă, să fie la îndemnare; dacă împarte altora, să împartă cu firească nevinovăţie; dacă stă în frunte, să fie cu tragere de inimă; dacă milueşte, să miluiască cu voie bună!


text:
Năzuiţi acelaşi lucru unii pentru alţii: nu năzuiţi la cele înalte, ci lăsaţi-vă duşi spre cele smerite. Nu vă ţineţi de înţelepţi pe voi înşivă.


text:
Nu vă răzbunaţi singuri, iubiţilor, ci lăsaţi loc mâniei lui Dumnezeu, căci scris este: A mea este răzbunarea; eu voi răsplăti, – zice Domnul.


text:
Deci, dacă vrăjmaşul tău este flămând, dă-i de mâncare; dacă îi este sete, dă-i să bea, căci făcând aceasta grămădi-vei cărbuni de foc pe capul lui.


text:
Orice suflet să se supună înaltelor stăpâniri, căci nu este stăpânire fără numai de la Dumnezeu; iar cele ce sunt, de Dumnezeu sunt rânduite.


text:
Pentru aceea, cine se împotriveşte stăpânirii se împotriveşte rânduielii lui Dumnezeu. Iar împotrivitorii vor lua osândă asupra lor.


text:
Dregătorii nu sunt spaimă pentru fapta bună, ci pentru cea rea. Voieşti, deci, să nu-ţi fie frică de stăpânire? Fă binele şi vei avea laudă de la ea.


text:
Căci dregătorul este slujitorul lui Dumnezeu spre binele tău. Iar dacă faci rău, teme-te; căci nu în zadar poartă sabia, de vreme ce este slujitorul lui Dumnezeu si izbânditorul mâniei lui, asupra celui ce săvârşeşte răul.


text:
Că pentru aceasta plătiţi şi dăjdii; căci dregătorii sunt slujitorii lui Dumnezeu, stăruind în slujba lor neîncetat.


text:
Daţi tuturor cele cu care sunteţi datori: celui cu dajdia, dajdie; celui cu vama, vamă; celui cu teama, teamă; celui cu cinstea, cinste.


text:
Nimănui cu nimic nu fiţi datori, fără numai să vă iubiţi unii pe alţii; că acela care iubeşte pe aproapele a împlinit legea.


text:
Pentru că: să nu precurveşti; să nu ucizi; să nu furi; să nu mărturiseşti strâmb; să nu pofteşti… şi orice altă poruncă ar mai fi, se cuprinde întru acest cuvânt: Să iubeşti pe aproapele tău ca însuţi pe tine.


text:
Şi aceasta fiindcă ştiţi în ce timp ne găsim, căci acum este ceasul să vă treziţi din somn, deoarece acum mântuirea este mai aproape de noi decât atunci când am primit credinţa.


text:
Noaptea e pe sfârşite; ziua este aproape. Să lepădăm dar lucrurile întunericului şi să ne îmbrăcăm cu armele luminii.


text:
Să umblăm cuviincios, ca la lumina zilei; nu în ospeţe şi în beţii, nu în desfrânări şi în destrăbălare, nu în ceartă şi în zulie,


text:
Ci înveşmântaţi-vă în Domnul Iisus Christos şi nu purtaţi atâta grijă de trupul vostru, încât să-i deşteptaţi dorinţele.


text:
Cel ce mănâncă să nu privească de sus pe cel ce nu mănâncă; iar cel ce nu mănâncă să nu judece pe cel ce mănâncă; fiindcă Dumnezeu l-a primit între ai săi.


text:
Cine eşti tu ca să judeci pe sluga altuia? Dacă stă drept sau cade, Domnul lui ţine socoteală. Dar va sta, căci Domnul are putere ca să-l facă să stea.


text:
Unul osebeşte o zi de alta, iar altul judecă toate zilele asemenea. Fiecare să fie, în cugetul lui, deplin încredinţat.


text:
Cine socoteşte ziua ca zi legată, o socoteşte pentru Domnul; şi cine o dezleagă, o dezleagă pentru Domnul. Cine mănâncă, pentru Domnul mănâncă, pentru că mulţumeşte lui Dumnezeu, şi cine nu mănâncă, tot pentru Domnul nu mănâncă, şi mulţumeşte şi el lui Dumnezeu.


text:
Că, de trăim, pentru Domnul trăim şi, de murim, pentru Domnul murim. Deci, fie că trăim, fie că murim, suntem ai Domnului.


text:
Tu, dar, de ce judeci pe fratele tău? Şi tu, de ce te uiţi de sus la fratele tău? De vreme ce toţi ne vom înfăţişa înaintea judecăţii lui Dumnezeu.


text:
Căci scris este: Viu sunt eu! – zice Domnul. – Orice genunchi se va pleca înaintea mea şi orice limbă va da slavă lui Dumnezeu.


text:
Deci să nu ne mai judecăm unii pe alţii, ci mai vârtos judecaţi aceasta: să nu daţi fratelui prilej de poticneală sau de sminteală.


text:
Ştiu şi sunt încredinţat în Domnul Iisus că nimic nu e spurcat prin sine, fără numai pentru cel care gândeşte că e ceva spurcat, – pentru acela spurcat este.


text:
Ci dacă, pentru o mâncare, fratele tău se mâhneşte, nu mai umbli potrivit iubirii. Nu pierde, cu mâncarea ta, pe acela pentru care a murit Christos.


text:
Pentru că împărăţia lui Dumnezeu nu este demâncare şi băutură, ci dreptate şi pace şi bucurie întru Duhul Sfânt.


text:
Iar cel ce slujeşte, în felul acesta, pe Christos, plăcut este lui Dumnezeu şi încuviinţat e de oameni.


text:
Nu strica, pentru mâncare, lucrul lui Dumnezeu. E adevărat că toate sunt curate, dar rău este pentru omul care, mâncând, dă altuia sau sieşi prilej de poticneală.


text:
Bine este să nu mănânci carne, nici să bei vin, nici să faci ceva de care fratele tău se poticneşte, se sminteşte, ori slăbeşte în credinţă.


text:
Credinţa pe care o ai, s’o ai pentru tine însuţi, în faţa lui Dumnezeu. Fericit este cel ce nu se judecă singur, în ceea ce încuviinţează!


text:
Dar cel ce stă la îndoială e osândit, dacă va mânca, fiindcă n’a fost din credinţă. Şi tot ce nu vine din credinţă – e păcat.


text:
Datori suntem noi cei tari să purtăm slăbiciunile celor fără putere şi să nu căutăm plăcerea noastră.


text:
Că şi Christos n’a căutat a sa plăcere, ci, precum este scris: Ocările celor ce te ocărăsc pe tine au căzut asupra mea.


text:
Deoarece toate câte s’au scris mai înainte, s’au scris spre învăţătura noastră, ca, prin răbdarea şi mângâierea care vin din Scripturi, nădejde să avem.


text:
Iar Dumnezeul răbdării şi al mângâierii să vă dăruiască vouă, unul faţă cu altul, acelaşi cuget după Iisus Christos,


text:
Pentru ca toţi, laolaltă şi cu o singură gură, să preamăriţi pe Dumnezeu şi Tatăl Domnului nostru Iisus Christos.


text:
Drept aceea, primiţi-vă sufleteşte unii pe alţii, precum şi Christos v’a primit pe voi, spre mărirea lui Dumnezeu.


text:
Căci spun că Christos s’a făcut slujitor al tăierii împrejur pentru adevărul lui Dumnezeu, ca să împlinească făgăduinţele date părinţilor,


text:
În vreme ce păgânii preamăresc pe Dumnezeu pentru îndurarea lui, precum este scris: Pentru aceasta te voi lăuda între neamuri şi voi cânta întru slava numelui tău.


text:
Iar Isaia zice şi el: Şi va fi să se arate, în ziua aceea, rădăcina lui lesei şi cel ce se ridică să domnească peste neamuri; întru acela neamurile vor nădăjdui.


text:
Ci Dumnezeul nădejdii să vă umple pe voi de toată bucuria şi pacea, în credinţă, ca să prisosească nădejdea voastră, prin puterea Duhului Sfânt.


text:
De altă parte, fraţilor, sunt încredinţat eu însumi despre voi că şi voi sunteţi plini de cuget bun, plini de toată cunoştinţa şi în stare să vă povăţuiţi unii pe alţii.


text:
Ci v’am scris, fraţilor, mai cu îndrăzneală, ca să vă amintesc în parte de unele lucruri, în puterea darului ce mi-a fost dat de Dumnezeu,


text:
Ca să fiu slujitorul lui Iisus Christos între păgâni, slujind preoţeşte Evanghelia lui Dumnezeu, pentru ca jertfa neamurilor să fie bine primită, sfinţită întru Duhul Sfânt.


text:
Căci n’aş cuteza să spun că a fost vre-un lucru pe care să nu-l fi săvârşit Christos prin mine, spre aducerea păgânilor la credinţă, prin cuvânt şi prin faptă,


text:
Prin puterea semnelor şi a minunilor, prin vârtutea Duhului lui Dumnezeu, aşa încât de la Ierusalim şi din ţinuturile de primprejur până în Liria, am împlinit propovăduirea Evangheliei lui Christos.


text:
Şi aşa mi-a fost râvna să bine-vestesc nu acolo unde numele lui Christos ajunsese, ca să nu clădesc pe temelia altora,


text:
Ci, precum este scris: Cărora nu li s’a vestit despre el, aceia îl vor vedea, şi cei ce n’au auzit despre el aceia îl vor cunoaşte.


text:
Voi veni când mă voi duce în Spania. Căci nădăjduesc să vă văd în trecere, şi de către voi să fiu călăuzit până acolo, după ce, mai întâi, voi îndestula măcar în parte dorinţa mea să vă văd.


text:
Căci Macedonia şi Ahaia bine au voit să facă o strângere de ajutoare pentru săracii dintre sfinţi, care trăiesc în Ierusalim.


text:
Aşa a fost buna lor voinţă, dar sunt şi datori faţă de ei. Pentru că, dacă păgânii s’au împărtăşit de cele duhovniceşti ale Iudeilor, datori sunt ca să-i slujească şi ei, cu cele pământeşti.


text:
După ce voi fi sfârşit cu această sarcină şi voi fi încredinţat în mâna lor rodul acesta, voi merge – trecând pe la voi – în Spania.


text:
Şi vă rog pe voi, fraţilor, pentru Domnul nostru Iisus Christos şi pentru iubirea Duhului sfânt, să vă luptaţi, pentru mine, în rugăciunile voastre către Dumnezeu,


text:
Ca să scap de răzvrătiţii din Iudeia şi ca darul pe care-l duc la Ierusalim să fie bine primit de către sfinţi,


text:
Ca s’o primiţi în Domnul, cu vrednicia cuvenită sfinţilor şi să-i fiţi de ajutor la orice ar avea nevoie de ajutorul vostru. Căci şi ea a ajutat pe mulţi şi chiar pe mine.


text:
Ca unu care, pentru viaţa mea, au pus jos grumazul lor şi cărora nu numai eu le dau mulţumită, ci şi toate bisericile păgânilor;


text:
Asemenea şi pe cei ce se adună în casa lor. îmbrăţişaţi pe Epenet, iubitul meu, care este pârga Asiei, întru Christos.


text:
Îmbrăţişaţi pe Andronic şi pe Iunian, neamurile mele şi împreună închişi cu mine, care sunt fruntaşi între apostoli şi au fost în Christos înaintea mea.


text:
Îmbrăţişaţi pe Apelles, cel încercat în Christos. Îmbrăţişaţi pe cei ce sunt din casa lui Aristobul.


text:
Îmbrăţişaţi pe Trifana şi pe Trifoza, pe ostenitoarele întru Domnul, îmbrăţişaţi pe iubita Persida, care mult s’a ostenit în Domnul.


text:
Îmbrăţişaţi pe Asincrit, pe Flegon, pe Ermes, pe Patroba, pe Erma şi pe fraţii care sunt împreună cu ei.


text:
Îmbrăţişaţi pe Filolog şi pe Iulia, pe Nereu şi pe sora Ini, pe Olimpan şi pe toţi sfinţii care sunt împreună cu ei.


text:
Îmbrăţişaţi-vă unii pe alţii cu sărutare sfântă. Vă îmbrăţişează pe voi toate bisericile lui Christos.


text:
Îndemnu-vă, fraţilor, să fiţi cu luare aminte asupra celor ce fac dezbinări şi sminteli împotriva învăţăturii pe care aţi învăţat-o. Depărtaţi-vă de ei.


text:
Pentru că unii ca aceştia nu slujesc Domnului nostru Iisus Christos, ci pântecelui lor, şi prin vorbele lor blânde şi prin blagosloveniile lor înşeală inimile celor fără de răutate.


text:
Ci ascultarea voastră a ajuns la auzul tuturor, de aceea mă bucur de voi. Dar voiesc să fiţi înţelepţi faţă cu binele şi nevinovaţi faţă cu răul.


text:
Iar Dumnezeul păcii va zdrobi repede sub picioarele voastre pe Satana. Darul Domnului nostru Iisus cu voi!


text:
Vă îmbrăţişează Timotei, tovarăşul meu de lucru, şi Luciu şi Iason şi Sosipatru, cei de un neam cu mine.


text:
Vă îmbrăţişează Gaiu, gazda mea şi a toată biserica. Vă îmbrăţişează Erast, vistiernicul cetăţii, şi fratele Quartus.


text:
Iar celui ce poate să vă întărească potrivit cu Evanghelia mea şi cu propovăduirea despre Iisus Christos, potrivit cu dezvăluirea tainei celei ascunse de-a-lungul veşnicelor veacuri,


text:
Iar acum dată pe faţă şi adusă la cunoştinţa tuturor neamurilor, prin scrisori profetice, după rânduiala veşnicului Dumnezeu, ca să se supună credinţei,


text:
Bisericii lui Dumnezeu celei care este în Corint, credincioşilor sfinţiţi în Iisus Christos, celor chemaţi să fie sfinţi, împreună cu toţi cei ce chiamă numele Domnului nostru Iisus Christos – al lor şi al nostru – în orice loc ar fi,


text:
Mulţumesc Dumnezeului meu, în privinţa voastră, pururea, pentru darul lui Dumnezeu, pe care vi l-a dat în Christos Iisus.


text:
Aşa încât să nu vă lipsească nici un fel de dar, acum când aşteptaţi arătarea Domnului nostru Iisus Christos.


text:
Credincios este Dumnezeu, prin care aţi fost chemaţi la împărtăşirea cu Fiul său Iisus Christos, Domnul nostru.


text:
Îndemnu-vă, fraţilor, pentru numele Domnului nostru Iisus Christos, ca toţi să grăiţi la fel şi să nu fie dezbinări în sânul vostru; ci să fiţi cu totul potriviţi în acelaşi cuget şi în aceeaşi judecată.


text:
Căci, fraţilor, prin oameni de la Hloe, din casă, mi-a venit ştire despre voi cum că la voi sunt certuri;


text:
Adică vreau să spun, că fiecare dintre voi rosteşte: – Eu unul sunt al lui Pavel. – Şi eu sunt al lui Apolo. – Şi eu sunt al lui Chefa. – Iar eu sunt al lui Christos!


text:
Oare s’a împărţit Christos? Nu cumva s’a răstignit Pavel pentru voi? Sau fost-aţi botezaţi în numele lui Pavel?


text:
Căci Christos nu m’a trimis ca să botez, ci ca să binevestesc, dar nu cu înţelepciunea cuvântării, ca să nu rămână stearpă crucea lui Christos.


text:
Într’adevăr, cuvântul crucii pentru cei ce pier – e nebunie; pentru noi, însă, cei ce ne mântuim, este puterea lui Dumnezeu.


text:
Unde e înţeleptul? Unde e cărturarul? Unde e priciuitorul acestui veac? N’a scos Dumnezeu înţelepciunea lumii de nebună?


text:
Că de vreme ce lumea, prin înţelepciunea ei, n’a cunoscut pe Dumnezeu, întru înţelepciunea lui Dumnezeu, bine a voit Domnul să mântuiască pe cei credincioşi prin nebunia propovăduirii.


text:
Dar pentru ei, cei chemaţi, fie Iudei, fie Elini: pe Christos, puterea lui Dumnezeu şi înţelepciunea lui Dumnezeu.


text:
Pentru că nebunia lui Dumnezeu este mai înţeleaptă decât înţelepciunea oamenilor, şi slăbiciunea lui Dumnezeu mai puternică decât tăria lor.


text:
Într’adevăr, fraţilor, uitaţi-vă la voi, cei chemaţi, că nu mulţi sunt înţelepţi omeneşte, nu mulţi sunt puternici, nu mulţi sunt de neam;


text:
Şi Dumnezeu şi-a ales pe cele nebune ale lumii, ca să ruşineze pe înţelepţi; Dumnezeu şi-a ales pe cele slabe ale lumii, ca să dea de ruşine pe cele tari;


text:
Dumnezeu şi-a ales pe cele de neam prost ale lumii, pe cele nebăgate în seamă, pe cele ce nu sunt, ca să dea jos pe cele ce sunt.


text:
De la el, dar, sunteţi voi în Christos Iisus, carele pentru noi s’a făcut înţelepciune de la Dumnezeu, şi dreptate şi sfinţire şi răscumpărare,


text:
Fraţilor, eu însumi, când am venit la voi şi v’am vestit taina lui Dumnezeu, n’am venit ca meşter cuvântător, ori ca înţelept.


text:
Iar cuvântul meu şi propovăduirea mea nu stăteau în dovezile meşteşugite ale înţelepciunii omeneşti, ci în dovedirea Duhului şi a Puterii.


text:
Aşa încât credinţa voastră să nu-şi aibă temeiul în înţelepciunea oamenilor, ci în puterea lui Dumnezeu.


text:
Propovăduim şi noi o înţelepciune – celor ce sunt desăvârşiţi – dar nu înţelepciunea acestui veac, nici a stăpânitorilor acestui veac, porniţi să piară,


text:
Ci propovăduim înţelepciunea lui Dumnezeu, cea din taină şi ascunsă, pe care Dumnezeu, mai nainte de toţi vecii, a rânduit-o spre mărirea noastră,


text:
Şi pe care nici unul din fruntaşii acestui veac n’a cunoscut-o, căci, dacă ar fi cunoscut-o, n’ar fi răstignit pe Domnul slavei.


text:
Dar, precum este scris: Cele ce ochiul n’a văzut şi urechea n’a auzit şi la inima omului nu s’au suit, acestea le-a gătit Dumnezeu pentru cei ce-l iubesc.


text:
Ci nouă ni le-a dezvăluit Dumnezeu, prin Duhul său, fiindcă Duhul toate le cercetează, chiar şi adâncurile lui Dumnezeu.


text:
Că cine dintre oameni ştie ale omului, fără numai duhul omului care este în el; aşa şi ale lui Dumnezeu nimeni nu le-a cunoscut, fără numai Duhul lui Dumnezeu.


text:
Iară noi n’am primit duhul lumii, ci Duhul cel de la Dumnezeu, ca să cunoaştem cele dăruite nouă de Dumnezeu.


text:
Şi acestea le şi grăim, dar nu cu cuvinte din şcoala înţelepciunii omeneşti, ci cu cuvinte învăţate de la Duhul Sfânt, lămurind lucruri duhovniceşti oamenilor duhovniceşti.


text:
Omul neduhovnicesc nu primeşte adevărurile Duhului lui Dumnezeu, căci pentru el sunt nebunie, şi nu poate să le înţeleagă, fiindcă trebuesc judecate duhovniceşte.


text:
Pentru că: Cine a cunoscut gândul lui Dumnezeu, care să-i dea învăţătură? Noi, însă, avem gândul lui Christos.


text:
Ci eu, fraţilor, n’am putut să vă vorbesc ca unor oameni duhovniceşti, ci ca unora trupeşti, ca unor prunci în Christos.


text:
Fiindcă sunteţi tot trupeşti. Câtă vreme este între voi pizmă şi ceartă şi dezbinări nu sunteţi oare oamenii trupului şi nu umblaţi voi ca toţi cei de rând?


text:
Când zice unul: Eu sunt al lui Pavel, iar altul: Ba eu sunt al lui Apolo, – nu sunteţi voi oameni slabi?


text:
Dar ce este Apolo? Şi ce este Pavel? Slujitori prin care aţi fost aduşi la credinţă; fiecare după cum i-a dat Dumnezeu.


text:
Cel care sădeşte şi cel care udă sunt între ei deopotrivă; şi fiecare va lua plata lui, după osteneala lui.


text:
Căci noi suntem ajutoare de muncă ale lui Dumnezeu; voi sunteţi ogorul lui Dumnezeu, clădirea lui Dumnezeu.


text:
După darul lui Dumnezeu, cel dat mie, eu, ca un înţelept meşter clăditor, am pus temelia; altul clădeşte deasupra. Dar fiecare să ia seama cum clădeşte.


text:
Lucrul fiecăruia se va face cunoscut; îi va da pe faţă ziua Domnului. Pentru că această zi se descopere prin foc, şi ce fel este lucrul fiecăruia, focul însuşi va cerca-o.


text:
Dacă strică unul templul lui Dumnezeu, strica-l-va Dumnezeu pe el, pentru că locaşul Domnului sfânt este şi aşa sunteţi şi voi.


text:
Nimeni pe sine să nu se înşele: dacă cineva, între voi, gândeşte că e înţelept în veacul acesta, să se facă nebun, ca să fie înţelept.


text:
Căci înţelepciunea lumii acesteia este nebunie înaintea lui Dumnezeu, de vreme ce scris este: Cel ce prinde pe înţelepţi întru viclenia lor.


text:
Fie Pavel, fie Apolo, fie Chefa, fie lumea, fie viaţa, fie moartea, fie cele de faţă, fie cele viitoare – toate sunt ale voastre,


text:
Aşa să ne socotească pe noi fiecare: ca slujitori ai lui Christos şi ca iconomi ai tainelor lui Dumnezeu.


text:
Ci pentru mine este lucrul cel mai mic să fiu judecat de voi sau de vre-un tribunal omenesc; ba nici eu singur nu mă judec.


text:
Căci, deşi nu mă ştiu vinovat cu nimic, nu întru aceasta m’am îndreptat. Cel care mă judecă pe mine este Domnul.


text:
Drept aceea, nu judecaţi nimic mai înainte de vreme, adică până ce nu va veni Domnul, care va aduce la lumină cele ascunse în întuneric şi va da pe faţă sfaturile inimilor. Atunci fiecare avea-va de la Dumnezeu lauda cuvenită.


text:
Acestea, fraţilor, le-am zis chip pentru mine şi pentru Apolo, dar ele sunt pentru voi, ca să învăţaţi, din pilda noastră, să nu treceţi peste ce e scris, să nu vă făliţi, fiecare cu câte unul împotriva celuilalt.


text:
Cine te alege pe tine? Ce lucru ai pe care să nu-l fi primit? Şi dacă l-ai primit, de ce te făleşti ca şi cum nu l-ai fi primit?


text:
V’aţi şi săturat! V’aţi şi îmbogăţit! împăraţi aţi ajuns fără noi! O, de-aţi fi ajuns, ca să împărăţim şi noi cu voi!


text:
Căci îmi pare că Dumnezeu pe noi apostolii ne-a arătat ca pe cei din urmă oameni, ca pe nişte osândiţi la moarte, fiindcă lumii ne-am făcut privelişte, şi îngerilor şi oamenilor.


text:
Noi suntem nebuni pentru Christos; voi, însă, înţelepţi întru Christos. Noi suntem slabi; voi sunteţi tari. Voi sunteţi plini de slavă; noi suntem de necinste!


text:
Pentru că zece mii de învăţători de aţi avea în Christos, totuşi nu aveţi mai mulţi părinţi. Căci eu v’am născut pe voi întru Christos Iisus, prin Evanghelie.


text:
Pentru aceea chiar, am trimis la voi pe Timotei, care este fiul meu iubit şi credincios în Domnul. El vă va aduce aminte care sunt cărările mele în Christos Iisus, ce fel învăţ eu pretutindeni, în orişice biserică.


text:
Dar voi veni la voi degrabă – dacă Domnul va voi – şi voi cunoaşte atunci nu cuvântul acestor semeţi, ci puterea lor.


text:
În deobşte, se aude că la voi e desfrânare şi o astfel de desfrânare cum nici între păgâni nu s’a văzut, ca unul să trăiască cu femeia tatălui său.


text:
Iar voi vă ţineţi mândri, în loc – mai curând – să vă fi jelit ca să piară din mijlocul vostru cel ce a săvârşit această faptă!


text:
Ci eu, deşi departe cu trupul, însă de faţă cu duhul, am şi judecat, ca şi cum aş fi de faţă, pe cel ce a făcut una ca aceasta:


text:
În numele Domnului nostru Iisus Christos, adunaţi fiind voi împreună cu duhul meu, cu puterea Domnului nostru Iisus,


text:
Dau pe unul ca acesta Satanei, spre pieirea trupului, ca sufletul să se mântuiască în ziua Domnului Iisus.


text:
Curăţiţi aluatul cel vechi, ca să fiţi frământătura proaspătă, precum şi sunteţi fără de aluat; căci Christos, mielul nostru de Paşti, a fost înjunghiat.


text:
Drept aceea, să facem praznicul nu cu aluat vechi, nici cu aluat de răutate şi de viclenie, dar cu azimile curăţiei şi ale adevărului.


text:
Dar nu – în întregime – cu desfrânaţii acestei lumi sau cu agonisitorii lacomi, sau cu jefuitorii, sau cu slujitorii idolilor, căci altfel ar trebui să ieşiţi afară din lume.


text:
Ci eu v’am scris vouă să n’aveţi amestec cu vre-unul care, frate fiind cu numele, este desfrânat, sau zgârcit, sau se închină la idoli, sau e rău de gură, său e beţiv, sau e hrăpitor. Cu unul ca acesta nici să nu şedeţi la masă.


text:
Cutează oare vre-unul dintre voi, când are vre-o pricină cu alt frate, să se judece înaintea păgânilor şi nu înaintea sfinţilor?


text:
Au nu ştiţi că sfinţii vor judeca lumea? Şi dacă voi sunteţi judecătorii lumii, nu sunteţi voi destoinici să judecaţi lucruri atât de mici?


text:
Aşa dar, dacă aveţi judecăţi lumeşti, pe cei nebăgaţi în seamă din biserică, pe aceştia să-i puneţi să vă judece!


text:
O spun spre ruşinea voastră: Nu este, astfel, între voi nici un om înţelept, care să fie în stare să judece pricinile dintre fraţi?


text:
Negreşit, şi aceasta este cădere pentru voi că aveţi judecăţi unii cu alţii. Pentru ce nu suferiţi mai bine strâmbătate? Pentru ce nu vă lăsaţi mai bine păgubaşi?


text:
Nu ştiţi oare că nedrepţii nu vor moşteni împărăţia lui Dumnezeu? Nu vă faceţi socoteli greşite: nici desfrânaţii, nici slujitorii idolilor, nici precurvarii, nici moleşiţii, nici sodomiţii,


text:
Nici furii, nici nesăţioşii de avere, nici beţivii, nici cei răi de gură, nici hrăpitorii nu vor moşteni împărăţia lui Dumnezeu.


text:
Şi aşa eraţi unii din voi. Ci v’aţi spălat, ci v’aţi sfinţit, ci v’aţi îndreptat întru numele Domnului Iisus Christos şi întru Duhul Dumnezeului nostru.


text:
Toate îmi sunt iertate, dar nu toate sunt de folos. Toate îmi sunt iertate, dar nu mă voi lăsa biruit de nimic.


text:
Bucatele sunt pentru pântece şi pântecele pentru bucate, şi Dumnezeu va nimici şi pe unul şi pe celelalte. Trupul, însă, nu e pentru desfrânare, ci pentru Domnul, şi Domnul este pentru trup.


text:
Au nu ştiţi că trupurile voastre sunt mădularele lui Christos? Lua-voi deci mădularele lui Christos, ca să fac din ele mădularele unei desfrânate? Ferească Domnul!


text:
Nu ştiţi, apoi, că cine se împreună cu desfrânata este un singur trup cu ea? Căci vor fi – zice Scriptura – cei doi un singur trup.


text:
Fugiţi de desfrânare. Orice păcat pe care-l va săvârşi omul este în afară de trup. Cine se dedă însă desfrânării păcătueşte în însuşi trupul său.


text:
Sau nu ştiţi că trupul vostru este templul Duhului Sfânt, care locueşte întru voi şi pe care-l aveţi de la Dumnezeu, şi cum că voi nu sunteţi ai voştri?


text:
Căci cumpăraţi aţi fost cu preţ! Preamăriţi dar pe Dumnezeu în trupul vostru şi în duhul vostru, ca unele care sunt ale lui Dumnezeu.


text:
Dar, ca pază împotriva desfrânărilor, fiecare bărbat să-şi aibă femeia lui şi fiecare femeie să-şi aibă bărbatul ei.


text:
Femeia pe al ei trup nu e stăpână, ci bărbatul; aşijderea şi bărbatul nu e stăpân pe trupul lui, oi femeia.


text:
Să nu vă lipsiţi unul pe altul de datoria căsătorească, fără numai cu bună învoială până la o vreme, ca să vă îndeletniciţi cu postul şi cu rugăciunea. Apoi să fiţi iarăşi împreună, ca să nu vă ispitească Satana, din pricina neînfrânării voastre.


text:
Eu aş vrea ca toţi oamenii să fie cum sunt eu însumi. Dar fiecare are de la Dumnezeu darul lui, unul aşa, altul într’altfel.


text:
Dacă însă nu pot să se înfrâneze, să se căsătorească. Fiindcă mai bine este să se căsătorească decât să ardă.


text:
Iar dacă s’a despărţit, să rămână nemăritată, ori să se împace cu bărbatu-său; tot aşa, bărbatul să nu-şi lase nevasta.


text:
Celorlalţi le grăiesc eu, nu Domnul: Dacă un trate are o femeie păgână şi ea voieşte să vieţuiască cu el, să nu o lase.


text:
Căci bărbatul păgân se sfinţeşte prin femeia creştină şi femeia păgână se sfinţeşte prin bărbatul frate. Altmintrelea, copiii voştri ar fi necuraţi, pe când acum ei sunt sfinţi.


text:
Dacă însă partea păgână se desparte, să se despartă. În astfel de împrejurare, fratele sau sora nu sunt legaţi: Căci Dumnezeu ne-a chemat spre pace.


text:
Căci, de unde ştii tu, femeie, dacă îţi vei mântui bărbatul? Sau de unde ştii tu, omule, dacă îţi vei mântui femeia?


text:
Atât numai – fiecăruia precum i-a împărţit Dumnezeu. Care cum era, când l-a chemat Dumnezeu, aşa să-şi meargă drumul. Astfel orânduesc în toate bisericile.


text:
Fost-a unul chemat fiind tăiat împrejur? Să nu se ascundă. Este unul chemat în netăiere împrejur? Să nu se taie împrejur.


text:
Tăierea împrejur nu e nimic; ne-tăierea împrejur nu e nimic. Paza poruncilor lui Dumnezeu este temeiul.


text:
Fost-ai chemat fiind rob? Fii fără grijă. Ci de poţi, cu toate acestea, să fii slobod, mai degrabă foloseşte-te.


text:
Robul care a fost chemat de Domnul este libertul Domnului. Tot aşa cel chemat liber este robul lui Christos.


text:
În ce priveşte pe fecioare, n’am poruncă de la Domnul. Vă dau însă sfatul meu, ca unul care miluit am fost de Domnul să fiu vrednic de crezare.


text:
Socotesc, deci, că aceasta este bine pentru nevoia ceasului de faţă: Bine este pentru oricine să fie aşa cum se găseşte.


text:
Dacă însă te vei însura, n’ai greşit. Şi fecioara, dacă se va mărita, n’a greşit. Numai că unii ca aceştia vor avea suferinţă în trupul lor. Şi eu aş vrea să vă cruţ pe voi.


text:
Aceasta v’o spun fraţilor: De acuma vremea s’a scurtat. Aşa încât şi cei ce au femei să fie ca şi cum nu ar avea;


text:
Şi cei ce plâng să fie ca şi cum n’ar plânge; şi cei ce se bucură, ca şi cum nu s’ar bucura; şi cei ce cumpără, ca şi cum n’ar stăpâni;


text:
Şi cei ce se folosesc de lumea aceasta ca şi cum nu s’ar folosi de ea. Căci faţa acestei lumi se trece.


text:
Ci eu aş vrea ca voi să fiţi fără de grijă. Cel necăsătorit se îngrijeşte de ale Domnului, cum să placă Domnului.


text:
Şi astfel e împărţit. Femeia nemăritată, fecioara, poartă grijă de cele ale Domnului, ca să fie sfântă şi cu trupul şi cu duhul. Care s’a măritat însă, poartă grijă de cele lumeşti, ca să placă bărbatului.


text:
Aceasta o rostesc chiar în folosul vostru, nu ca să vă întind un laţ, ci spre buna cuviinţă, aţintirea şi nestinghereala slujbei voastre către Domnul.


text:
Iar de gândeşte cineva că nu este cinstit pentru fiica lui să-şi treacă floarea vârstei şi astfel trebue să fie măritată, facă ce voieşte. Nu greşeşte; căsătorească-se.


text:
Dar cine nu e silit de nimeni, stă neclintit în cugetu-i, şi – având stăpânire peste a lui voinţă – a hotărît aceasta în inima lui ca să-şi ţie fecioara: va face bine.


text:
Femeia este legată de lege atâta vreme cât trăieşte bărbatu-său. Dacă bărbatul va muri, slobodă este să se mărite cu cine vrea, numai că întru Domnul.


text:
Cât despre carnea de la jertfele idoleşti, ştim că avem cu toţii cunoştinţă. Cunoştinţa îngâmfează, iar iubirea clădeşte.


text:
Dacă cineva îşi închipuieşte că cunoaşte ceva, încă n’a ajuns să cunoască cum se cuvine să cunoască.


text:
Despre mâncarea cărnurilor de la jertfele idoleşti ştim că, în lume, nu este nici un idol şi că nu este nici un dumnezeu decât Unul singur.


text:
Căci, deşi sunt destui aşa numiţii dumnezei, fie în cer fie pe pământ, – întru cât sunt, cu belşug, şi dumnezei şi domni, –


text:
Totuşi, pentru noi este un singur Dumnezeu, Tatăl, dintru care sunt toate şi noi întru el, şi un singur Domn, Iisus Christos, prin care sunt toate şi noi prin el.


text:
Dar nu toţi au această cunoştinţă. Ci unii, cu obişnuinţa lor de până acum să creadă în idoli, mănâncă din aceste cărnuri ca într’adevăr jertfite idolilor şi cugetul lor fiind slab se pângăreşte.


text:
Demâncarea nu ne face mai primiţi în faţa lui Dumnezeu. Că nici dacă mâncăm n’avem câştig, nici dacă nu mâncăm n’avem pagubă.


text:
Băgaţi de seamă, însă, ca nu cumva această putere a voastră să ajungă piatră de poticnire pentru cei slabi de înger.


text:
Într’adevăr, dacă pe tine cel ce ai cunoştinţă te va vedea unul şezând la masă într’o capişte, aşa e că – slab de cuget precum este – el se va simţi îmbărbătat ca să mănânce din jertfele idoleşti?


text:
Şi aşa, păcătuind împotriva fraţilor şi lovind în cugetul lor neputincios, păcătuiţi împotriva lui Christos.


text:
Drept aceea, dacă o mâncare sminteşte pe fratele meu, nu voi mânca în veac carne, ca să nu aduc sminteală fratelui meu.


text:
Nu sunt eu stăpân pe mine? Nu sunt eu apostol? N’am văzut eu pe Iisus Domnul nostru? Nu sunteţi voi lucrul meu întru Domnul?


text:
Dacă altora nu le sunt apostol, vouă, negreşit, vă sunt. Căci voi sunteţi pecetia apostoliei mele întru Domnul.


text:
N’avem, oare, dreptul să purtăm cu noi o femeie soră, ca şi ceilalţi apostoli, ca şi fraţii Domnului, ca şi Chefa?


text:
Cine slujeşte vreodată, în oaste, pe cheltuiala lui? Cine sădeşte vie şi nu mănâncă din rodul ei? Sau cine păstoreşte o turmă şi nu mănâncă din laptele turmei?


text:
Căci în legea lui Moise este scris: Să nu legi gura boului care treeră. Oare aici îi este aminte lui Dumnezeu de boi?


text:
Nu vorbeşte, într’adins, pentru noi? Ba pentru noi a scris: Cel ce ară trebue să are cu nădejdea şi cel ce treeră tot cu nădejdea că, la treeriş, va avea parte de rodul său.


text:
Dacă am semănat la voi cele duhovniceşti, mare lucru este să secerăm din ale voastre cele pământeşti?


text:
Dacă alţii se bucură de acest drept asupra voastră, pentru ce nu mai degrabă noi? Dar nu ne-am folosit de dreptul acesta, ci toate le răbdăm ca să nu punem piedică Evangheliei lui Christos.


text:
Au nu ştiţi că cei ce lucrează cele sfinte mănâncă din prinoasele templului şi cei ce slujesc altarului se împărtăşesc din altar?


text:
Eu unul nu m’am folosit de nici unul din aceste drepturi şi nu v’am scris acestea cu gând să mi se facă şi mie tot aşa. Căci ar fi de dorit, pentru mine, mai degrabă să mor decât să-mi nimicească cineva acest cuvânt de laudă.


text:
Că de vestesc Evanghelia n’am cuvânt de laudă, întrucât poruncă mare stă deasupra mea. Vai mie dacă nu bine-vestesc!


text:
Negreşit, lucrând de bună voie, ar fi să am răsplată, însă fiindcă lucrez din poruncă, am numai o dregătorie dată în grijă.


text:
Atunci care este plata mea? Aceasta este că, propovăduind, pun Evanghelia înaintea oamenilor fără plată, fără să mă folosesc de puterea mea întru Evanghelie.


text:
Căci, deşi faţă cu toată lumea sunt stăpânul meu însumi, m’am făcut rob tuturor, ca să câştig cât mai mulţi.


text:
Cu Iudeu am fost ca un Iudeu, ca să câştig pe Iudei. Cu cei de sub lege ca unul de sub lege, deşi eu nu sunt sub lege, ca să câştig pe cei de sub lege.


text:
Cu cei ce n’au legea, m’am făcut ca unul fără lege, deşi, având legea lui Christos, nu sunt fără legea lui Dumnezeu, ca să câştig pe cei ce nu au legea.


text:
Cu cei slabi m’am făcut slab, ca pe cei slabi să-i câştig. Tuturor m’am făcut toate, ca, în orice chip, să mântuiesc pe unii.


text:
Nu ştiţi voi că acei care aleargă în stadiu, toţi aleargă, dar numai unul ia cununa? Alergaţi aşa ca s’o luaţi.


text:
Apoi, orice luptător la jocuri de toate se înfrânează. Şi aceia – ca să ia o cunună care se veştejeşte. Cu atât mai mult noi, pentru una care nu se veştejeşte.


text:
Ci strunesc puternic trupul meu şi-l târăsc biruit, ca nu cumva, după ce crainic am fost altora, eu însumi să ajung de lepădat.


text:
Fraţilor, nu voiesc ca voi să pierdeţi din vedere că părinţii noştri au fost toţi sub nor şi că toţi au trecut prin mare.


text:
Şi toţi aceeaşi băutură duhovnicească au băut, pentru că beau dintr’o stâncă duhovnicească, pornită după ei. Iar stânca era Christos.


text:
Nici să fiţi slujitorii idolilor, ca unii dintre ei, precum este scris: A şezut norodul de-a mâncat şi a băut şi s’a sculat la joc;


text:
Toate acestea li se întâmplau acelora ca semne ou tâlc în viitor şi au fost scrise ca să luăm învăţătură noi, pe care ne-a ajuns sfârşitul veacurilor.


text:
Nu v’a apucat ispita care să fi fost peste puterea omenească. Dumnezeu e credincios! El nu va îngădui ca să fiţi încercaţi mai mult decât puteţi, ci, o dată cu ispita, va face şi albie ispitei ca să puteţi răbda.


text:
Paharul binecuvântării, pe care-l binecuvântăm, nu este oare împărtăşirea sângelui lui Christos? Pâinea pe care o frângem nu este oare împărtăşirea trupului lui Christos?


text:
Nicidecum. Ci spun că cele ce jertfesc păgânii, jertfesc demonilor şi nu lui Dumnezeu. Şi nu voiesc ca voi să fiţi părtaşi cu demonii.


text:
Nu puteţi să beţi paharul Domnului şi paharul demonilor; nu puteţi să vă împărtăşiţi din masa Domnului şi din masa demonilor.


text:
Toate îmi sunt iertate, dar nu toate îmi folosesc. Toate îmi sunt iertate, dar nu toate întăresc sufletul.


text:
Dacă vre-unul dintre necredincioşi vă chiamă pe voi la masă şi voiţi să vă duceţi, mâncaţi orice vă este pus înainte, fără să întrebaţi nimic, pentru cugetul vostru.


text:
Dar de vă spune cineva: Aceasta e came care a fost jertfită! – nu mâncaţi pentru cel care v’a spus şi pentru cuget.


text:
Zic cuget, dar nu al tău, ci al celuilalt. Şi de ce să nu dau prilej ca libertatea mea să fie judecată de un cuget străin?


text:
Dacă mănânc dintr’o mâncare şi mulţumesc lui Dumnezeu, de ce să fiu hulit tocmai pentru lucrul pentru care mulţumesc?


text:
De aceea ori de mâncaţi, ori de beţi, ori altceva de faceţi, toate spre mărirea lui Dumnezeu, să le faceţi.


text:
Precum şi eu, tuturor, în toate, mă străduiesc să plac, căutând nu folosul meu, ci folosul cele mulţi, ca să se mântuiască.


text:
Dar voiesc ca voi să ştiţi că Christos este capul bărbatului, şi capul femeii este bărbatul, iar capul lui Christos Dumnezeu.


text:
Iar orice femeie care se roagă sau prooroceşte cu capul dezvelit, capul şi-l necinsteşte. Căci tot atât este ca şi cum ar fi rasă.


text:
Căci dacă o femeie nu-şi pune văl pe cap, atunci să se şi tundă. Dacă însă pentru o femeie e ruşine să se tundă ori să se radă, să-şi pună văl.


text:
Bărbatul nu trebue să-şi acopere capul, fiind chipul şi mărirea lui Dumnezeu, pe când femeia este mărirea bărbatului.


text:
Pentru aceea, femeia trebue – din pricina îngerilor, care sunt de faţă, – să aibă pe cap un semn de stăpânire.


text:
Iar dacă se pare cuiva că aici poate să ne găsească pricină, un astfel de obicei, ca femeile să se roage cu capul gol, noi nu avem, nici Bisericile lui Dumnezeu.


text:
Dându-vă aceasta în pază, nu vă găsesc de laudă că vă adunaţi nu spre mai binele, ci spre mai răul vostru.


text:
Mai întâi, aud că la adunările voastre din Biserică, între voi sunt dezbinări şi în parte o şi cred.


text:
Căci, şezând la masă, fiecare se grăbeşte să-şi ia demâncarea lui, aşa încât pe când unuia îi e foame, altul este beat.


text:
N’aveţi oare case ca să mâncaţi şi să beţi? Ori dispreţuiţi Biserica lui Dumnezeu şi vreţi să ruşinaţi pe cei ce n’au? Ce să vă zic? Să vă laud? Într’aceasta nu vă laud.


text:
Căci am primit de la Domnul ceea ce v’am şi dat vouă: cum că Domnul Iisus, în noaptea în care a fost vândut, a luat pâine,


text:
Şi mulţumind a frânt şi a zis: Luaţi, mâncaţi, acesta este trupul meu, carele se frânge pentru voi. Aceasta să faceţi spre pomenirea mea.


text:
Asemenea şi paharul – după ce-au cinat – zicând: Acest pahar este legea cea nouă întru sângele meu. Aceasta să faceţi, ori de câte ori veţi bea, spre pomenirea mea.


text:
Pentru că, de câte ori mâncaţi această pâine şi beţi acest pahar, moartea Domnului vestiţi, până la venirea lui.


text:
Astfel, cine, cu nevrednicie, mănâncă pâinea sau bea paharul Domnului, vinovat va fi de trupul şi de sângele Domnului.


text:
Cerceteze-se, deci, omul pe sine şi numai aşa să mănânce din această pâine şi să bea din acest pahar.


text:
Căci cine mănâncă şi bea, fără să-şi dea socoteală de trupul Domnului, mănâncă şi-şi bea osândă sieşi.


text:
Dacă îi este cuiva foame, să mănânce acasă, ca să nu vă adunaţi spre osândă. Celelalte pricini le voi rândui când voi veni.


text:
Pentru aceea, vă spun vouă că precum nimeni, grăind în Duhul lui Dumnezeu, nu zice: Anatema fie Iisus! tot aşa nimeni nu poate să zică: Domn este Iisus, – fără numai în Duhul Sfânt.


text:
Unuia, prin Duhul Sfânt, i se dă cuvânt de înţelepciune; altuia, după acelaşi Duh, cuvânt de înţelegere.


text:
Unuia puterea să lucreze minuni; altuia proorocia; unuia darul să deosebească duhurile; altuia felurimea limbilor şi altuia tălmăcirea limbilor.


text:
Toate acestea, însă, le lucrează unul şi acelaşi Duh, împărţind fiecăruia deosebi, după cum hotărăşte.


text:
Căci precum trupul unul este, deşi are mădulare multe, iar toate mădularele trupului, cu toată mulţimea lor alcătuiesc un singur trup, aşa este şi Christos.


text:
Într’adevăr, noi toţi într’un singur Duh ne-am botezat, ca să fim un singur trup, fie Iudei, fie Elini, fie robi, fie slobozi, şi toţi la un singur Duh ne-am adăpat.


text:
Dacă piciorul ar zice: Fiindcă nu sunt mână, nu fac parte din trup, – nu este el, cu toate acestea, mădularul trupului?


text:
Şi urechea dacă ar zice: Fiindcă nu sunt ochi, nu fac parte din trup, – nu este ea, cu toate acestea, mădularul trupului?


text:
Nu poate ochiul să zică mâinii: N’am trebuinţă de tine; sau, iarăşi, capul să zică picioarelor: N’am trebuinţă de voi.


text:
Părţile trupului pe care le socotim mai de necinste, pe acelea cu mai multă cinste le îmbrăcăm şi cele necuviincioase ale noastre au mai multă bunăcuviinţă;


text:
Pe când cele cuviincioase ale noastre n’au nevoie. Dar Dumnezeu a întocmit astfel trupul, dând mai multă cinste acolo unde ea lipseşte,


text:
Şi dacă un mădular suferă, toate mădularele suferă împreună, şi dacă un mădular este cinstit, toate mădularele se bucură împreună.


text:
Pe unii i-a pus Dumnezeu, în Biserică, mai întâi: apostoli, al doilea: profeţi, al treilea: învăţători; apoi pe cei cu darul puterilor minunate; în urmă pe cei cu darul tămăduirilor, milosteniilor, cârmuirii, felurimii limbilor.


text:
Oare toţi sunt apostoli? Oare toţi sunt prooroci? Oare toţi învăţători? Oare toţi putere au să săvârşească minuni?


text:
Toate limbile omeneşti şi îngereşti de le-aş vorbi, dacă nu am dragoste, m’am făcut aramă sunătoare, ori chimbal gălăgios.


text:
Şi dar proorocesc dacă aş avea şi tainele toate le-aş cunoaşte şi orişice ştiinţă, şi de-aş avea credinţă atât de multa să mut munţii din loc, – dacă nu am dragoste, nimic nu sunt.


text:
Şi toată averea mea de-aş face-o milostenii şi trupul mi l-aş da să fie ars, – dacă nu am dragoste, nimic nu-mi foloseşte.


text:
Dragostea rabdă îndelung; dragostea este plină de bunătate; dragostea nu ştie de pizmă; nu se laudă; nu se trufeşte.


text:
Dragostea nu se poartă cu necuviinţă, nu caută ale sale, nu se aprinde de mânie, nu pune la socoteală răul.


text:
Dragostea nu piere niciodată. Cât despre proorocii – se vor desfiinţa; cât despre darul limbilor – va înceta; cât despre ştiinţă – se va sfârşi.


text:
Când eram copil, vorbeam ca un copil, simţeam ca un copil, judecam ca un copil; când m’am făcut bărbat, am lepădat chipul copilăresc.


text:
Acum vedem ca prin oglindă, în ghicitură, atunci însă, faţă către faţă; acum cunosc în parte, dar atunci voi cunoaşte pe deplin, precum cunoscut am fost şi eu.


text:
Străduiţi-vă să aveţi dragoste. Râvniţi şi celelalte daruri duhovniceşti, dar mai vârtos ca să proorociţi.


text:
Pentru că cine vorbeşte în limbă insuflată nu vorbeşte oamenilor, ci lui Dumnezeu, căci nimeni nu-l înţelege, ci el, în duh, grăieşte taine.


text:
Eu doresc ca voi toţi să grăiţi în limbi insuflate, dar mai cu seamă să proorociţi. Cel ce prooroceşte e mai mare decât cel ce grăieşte în limbi, afară numai dacă tălmăceşte ce spune, ca şi Biserica să găsească întărire.


text:
Acum, fraţilor, dacă aş veni la voi, grăind în limbi, de ce folos v’aş fi, dacă nu vă vorbesc – sau descoperire, sau cunoştinţă, sau proorocie, sau învăţătură?


text:
Chiar şi cu sculele neînsufleţite de cântare-fie flaut, fie harfă-dacă între sunete nu pui deosebire, cum se va cunoaşte ce-ai zis din flaut, ori ce-ai cântat din harfă?


text:
Aşa şi voi: dacă prin limbă nu veţi da o vorbă lesne de înţeles, cum se va cunoaşte ce-aţi grăit? Veţi fi nişte oameni care vorbesc în vânt.


text:
Aşa dar, dacă nu ştiu rostul limbii, voi fi barbar pentru cel care vorbeşte, şi cel care vorbeşte iarăşi barbar pentru mine.


text:
Astfel şi voi, de vreme ce râvniţi după daruri duhovniceşti: căutaţi să prisosiţi în ele, spre zidirea Bisericii.


text:
Atunci ce voi face? Mă voi ruga cu duhul, dar mă voi ruga şi cu mintea; voi cânta cu duhul, dar voi cânta şi cu mintea.


text:
Astfel, dacă binecuvîntezi cu duhul, cel ce ţine locul omului de rând cum va zice amin, la mulţumirea ta, câtă vreme el nu ştie ce zici?


text:
Dar în Biserică vreau mai bine să rostesc cinci cuvinte cu înţeles, ca să învăţ şi pe alţii, decât zece mii de vorbe în limbă insuflată.


text:
Fraţilor, nu fiţi copii la minte. Fiţi copii când e vorba de răutate. La minte, însă, fiţi oameni desăvârşiţi.


text:
În lege este scris: Grăi-voi către acest popor prin oameni de altă limbă şi prin buzele streinilor; şi nici aşa nu vor asculta de mine, – zice Domnul.


text:
Aşa încât limbile sunt spre semn nu credincioşilor, ci necredincioşilor; iar vorbirea profetică, dimpotrivă, nu necredincioşilor, ci credincioşilor.


text:
Deci, dacă s’ar aduna Biserica toată laolaltă şi toţi ar vorbi în limbi şi ar pătrunde înlăuntru din neştiutori ori din necredincioşi, nu vor zice oare că v’aţi ieşit din minţi?


text:
Pe când, dacă toţi ar vorbi ca prooroci şi ar intra vreun păgân sau vre-un neştiutor, el e mustrat de toţi, el e judecat de toţi;


text:
Tainele inimii lui ajung învederate şi astfel, căzând cu faţa la pământ, se va închina lui Dumnezeu şi va mărturisi că: într’adevăr Dumnezeu este în mijlocul vostru.


text:
Atunci care este încheierea, fraţilor? Când vă adunaţi împreună, unul are o cântare, unul o învăţătură, unul o descoperire, altul de grăit în limbă, altul o tălmăcire: toate să se facă spre zidirea tuturora.


text:
Dacă e să grăiască în limbă, să fie câte doi, sau cel mult trei, şi pe rând; şi unul să tălmăcească.


text:
Unul câte unul puteţi să vorbiţi toţi profetic, ca toţi să primească învăţătură şi toţi să se mângâie.


text:
Femeile să tacă, în adunările bisericeşti, căci lor nu le este îngăduit să vorbească, ci să fie plecate, precum zice şi legea.


text:
Iar dacă voiesc să înveţe ceva, să întrebe acasă pe bărbaţii lor, căci şade rău unei femei să vorbească în Biserică.


text:
Dacă socoteşte cineva că e prooroc sau om duhovnicesc, să cunoască bine ce vă scriu – că sunt poruncile Domnului.


text:
Vă aduc aminte, fraţilor, de Evanghelia pe care v’am binevestit-o, pe care aţi primit-o, întru care şi staţi,


text:
Prin care şi sunteţi mântuiţi; vă aduc aminte cu ce cuvinte v’am propovăduit-o – dacă o ţineţi cu tărie, afară numai dacă n’aţi crezut în deşert:


text:
V’am dat, întâi de toate, să ştiţi ceea ce am primit şi eu, că Christos a murit pentru păcatele noastre, potrivit scripturilor;


text:
În urmă s’a arătat deodată la peste cinci sute de fraţi, dintre care cei mai mulţi trăiesc până astăzi, iar câţiva au adormit;


text:
Căci dintre apostoli eu sunt cel mai mic, ca unul care nu sunt vrednic să mă numesc apostol, pentru că am prigonit Biserica lui Dumnezeu.


text:
Ci prin darul lui Dumnezeu sunt ceea ce sunt; şi darul lui hărăzit mie n’a fost zadarnic, ba am muncit mai mult decât ei toţi. Totuşi nu eu, ci darul lui Dumnezeu care este cu mine.


text:
Iar de vreme ce Christos se propovădueşte că a înviat din morţi, cum zic unii, printre voi, că nu este o înviere a morţilor?


text:
Ba încă ne dovedim şi martori mincinoşi faţă cu Dumnezeu, căci am mărturisit, împotriva lui Dumnezeu, că a înviat pe Christos, pe care nu l-a înviat, dacă, cu adevărat, morţii nu în viază.


text:
Iar dacă nădejdea noastră în Christos este numai pentru viaţa aceasta, suntem mai dc plâns deoât toţi oamenii.


text:
După aceea, fi-va sfârşitul, când Domnul va da împărăţia lui Dumnezeu şi Tatăl, când va nimici orice domnie şi orice stăpânire şi orice putere.


text:
Căci toate le-a supus sub picioarele lui. Dar când zice Scriptura că toate i-au fost supuse, învederat este că afară de Cel care i-a supus lui toate.


text:
Iar când toate se vor supune lui, atunci şi Fiul însuşi se va supune Celui ce i-a supus lui toate, ca Dumnezeu să fie totul în toţi.


text:
Altfel, ce vor face cei care se botează pentru morţi? Dacă morţii nu înviază nicidecum, pentru ce se mai botează pentru ei?


text:
Zilnic îmi stă moartea în faţă! V’o spun, fraţilor, pe slava pe care o am pentru voi, întru Christos Iisus, Domnul nostru.


text:
Dacă numai din încredinţare omenească m’am luptat în Efes cu fiarele sălbatice, care îmi este folosul? Dacă morţii nu înviază, să bem şi să mâncăm, căci mâine vom muri!


text:
Treziţi-vă cum se cade şi nu păcătuiţi. Căci sunt unii între voi care nu au cunoştinţă de Dumnezeu. O spun spre ruşinea voastră.


text:
Şi ce semeni? Nu trupul ce va să fie îl semeni, ci numai grăunţul gol, dacă se întâmplă de grâu, sau de altceva din celelalte;


text:
Nu toate trupurile sunt la fel, ci un fel este trupul omenesc, un fel este trupul dobitoacelor, un fel este trupul zburătoarelor, alt fel este trupul peştilor.


text:
Sunt apoi trupuri cereşti şi trupuri pământeşti; dar alta este mărirea celor cereşti, şi alta a celor pământeşti.


text:
Alta este strălucirea soarelui, alta strălucirea lunii şi alta strălucirea stelelor. Iar stea de stea se deosebeşte în strălucire.


text:
Se seamănă trup firesc, înviază trup duhovnicesc. Că de este un trup firesc, este şi un trup duhovnicesc.


text:
Precum şi este scris: Făcutu-s’a Adam, omul dintâi, cu suflet viu; iar Adam cel de pe urmă cu duh dătător de viaţă.


text:
Cum este cel pământesc, aşa sunt şi cei pământeşti; şi cum este cel ceresc, aşa sunt şi cei cereşti.


text:
Aceasta însă o zic, fraţilor: carnea şi sângele nu pot să moştenească împărăţia lui Dumnezeu, nici stricăciunea nu moşteneşte nestricăciunea.


text:
într’o fărâmă, într’o clipeală de ochi, la trâmbiţa cea de apoi. Căci trâmbiţa va suna şi morţii se vor scula fără stricăciune, iar noi vom fi schimbaţi.


text:
Fiindcă trebue ca acest trup stricăcios să se îmbrace întru nestricăciune şi acest trup muritor să se îmbrace întru nemurire.


text:
Iar când acest trup stricăcios se va îmbrăca întru nestricăciune şi acest trup muritor se va îmbrăca întru nemurire, atunci va fi cuvântul care este scris: Moartea a fost înghiţită de biruinţă.


text:
Drept aceea, fraţii mei iubiţi, fiţi statornici, neclătinaţi, sporind în lucrul Domnului, pururea, bine ştiind că osteneala voastră nu este deşartă întru Domnul.


text:
Cât pentru strângerea de ajutoare, care este pentru fraţi, precum am rânduit Bisericilor Galatiei, aşa să faceţi şi voi.


text:
La fiecare zi-întâi a săptămânii, fiecare dintre voi să-şi pună deoparte şi să strângă din câştigul ce-a avut, ca să nu se facă strângerile deabia atunci când voi veni.


text:
Iar după ce voi veni. pe care îi veţi socoti, pe aceia îi voi trimite cu scrisori, să ducă darul vostru la Ierusalim.


text:
La voi poate că voi rămânea mai mult, sau voi şi ierna, ca să mă petreceţi în călătoria ce voi face.


text:
Căci nu vreau să vă văd acum numai în treacăt, ci am nădejde să zăbovesc la voi câtăva vreme, de va îngădui-o Domnul.


text:
Când va veni Timotei, luaţi seama să fie la voi fără de teamă, căci lucrul Domnului lucrează, ca şi mine.


text:
Nimeni deci să nu-l dispreţuiască; ci să-l petreceţi cu pace ca să vie la mine, că îl aştept împreună cu fraţii.


text:
Cât despre fratele Apolo, l-am îndemnat foarte mult să vie la voi, împreună cu fraţii, dar nicidecum nu i-a fost voia să vie acum. Ci va veni când va găsi prilej.


text:
Vă rog, însă, fraţilor (ştiţi casa lui Ştefana, că este pârga Ahaiei şi spre slujirea sfinţilor s’au rânduit ei pe ei înşişi).


text:
Mă bucur de venirea lui Ştefana, a lui Fortunat şi a lui Ahaic, pentru că aceştia au împlinit lipsa voastră,


text:
Se închină vouă Bisericile Asiei. Vă îmbrăţişează, în Domnul, cu tărie Acvila şi Prisca, împreună ou Biserica din casa lor.


text:
Pavel, apostol al lui Christos Iisus prin voinţa lui Dumnezeu, şi Timotei fratele: Bisericii lui Dumnezeu celei din Corint, împreună cu toţi sfinţii care sunt în toată Ahaia,


text:
Binecuvântat este Dumnezeu şi Tatăl Domnului nostru Iisus Christos, părintele îndurărilor şi Dumnezeul a toată mângâierea,


text:
Cel ce ne mângâie pe noi întru tot necazul nostru, ca să putem să mângâiem şi noi, prin mângâierea cu care înşine suntem mângâiaţi de Dumnezeu, pe cei care se află în orice suferinţă.


text:
Că precum prisosesc patimile lui Christos întru noi, aşa, prin Christos, prisoseşte şi mângâierea noastră.


text:
Fie deci că suntem strâmtoraţi, este pentru a voastră mângâiere şi mântuire; fie că suntem mângâiaţi, este pentru a voastră mângâiere, care vă dă putere să înduraţi cu răbdare aceleaşi suferinţe pe care le suferim şi noi. Şi nădejdea noastră este tare, pentru voi,


text:
Nu voim, fraţilor, ca voi să nu ştiţi de necazul nostru, care ni s’a făcut în Asia, că peste măsură, peste puteri, am fost îngreuiaţi, încât nu mai nădăjduim să mai scăpăm cu viaţă.


text:
Ci noi, în noi înşine, ne socoteam ca osândiţi la moarte, dar aceasta a fost ca să nu ne punem încrederea în noi, ci în Dumnezeu, cel ce înviază pe cei morţi,


text:
Care ne-a izbăvit pe noi dintr’o moarte ca aceasta şi ne izbăveşte şi în care nădejde avem că ne va izbăvi şi mai departe,


text:
Mai ales dacă şi voi ne veniţi în ajutor cu rugăciunile voastre, aşa încât darul acesta făcut nouă, prin rugăciunea multora, să fie prilej de mulţumită, adusă de către mulţi, pentru noi.


text:
Că lauda noastră aceasta este: mărturia cugetului nostru că ne-am purtat în lume, şi mai ales la voi, întru sfinţenie şi întru curăţia cea dumnezeiască, nu întru înţelepciunea trupească, oi întru harul lui Dumnezeu.


text:
Nu vă scriem vouă altceva fără numai celor ce citiţi şi înţelegeţi. Şi am nădejde că până la sfârşit veţi înţelege –


text:
După cum ne-aţi şi înţeles în parte – că noi suntem lauda voastră, precum şi voi lauda noastră, în ziua Domnului nostru Iisus.


text:
Să trec pe la voi să mă duc în Macedonia şi din Macedonia iarăşi să viu la voi şi să fiu petrecut de voi în Iudeia.


text:
Deci, când mi-am pus în minte acestea, m’am purtat oare cu uşurinţă? Sau cele ce pun la cale, le pun la cale trupeşte, aşa încât, la mine, cuvântul da-da să iasă nu-nu?


text:
Căci Fiul lui Dumnezeu, Iisus Christos, cel propovăduit de noi întru voi – de mine, de Silvan şi de Timotei – nu a fost da şi ba, oi a fost în el numai da.


text:
Fiindcă oricâte sunt făgăduinţele lui Dumnezeu, în Iisus Christos sunt da; de aceea tot prin el este Amin, rostit de noi, Ini Dumnezeu întru mărire.


text:
Iar cel ce ne întăreşte pe noi împreună cu voi, întru Christos, şi cel ce ne-a uns pe noi: Dumnezeu este,


text:
Ci eu chem pe Dumnezeu mărturie asupra sufletului meu, că din cruţare pentru voi n’am mai venit în Corint,


text:
Nu că adică avem stăpânire peste credinţa voastră, dar suntem împreună lucrători ai bucuriei voastre; căci în credinţă nu şovăiţi.


text:
Şi v’am scris ce v’am scris, ca nu cumva la venirea mea să am întristate din partea celor de la care bucurie se cădea să am, încredinţat fiind despre voi toţi că bucuria mea este şi a voastră a tuturor.


text:
Căci cu multă mâhnire, cu inima strânsă de durere şi cu multe lacrimi scrisu-v’am, nu ca să vă întristaţi, ci ca să cunoaşteţi dragostea pe care o am cu prisosinţă către voi.


text:
Şi dacă unul a fost pricină de întristare, nu pe mine m’a întristat, ci, în parte – ca să nu spun prea mult – pe voi pe toţi.


text:
Aşa încât voi, dimpotrivă, mai bine să-l iertaţi şi să-l mângâiaţi, ca să nu fie copleşit de prea multă mâhnire.


text:
Că pentru aceasta am şi scris, ca să cunosc credincioşia voastră, dacă sunteţi ascultători în toate.


text:
Iar cui îi iertaţi ceva, îi iert şi eu; pentru că şi eu, dacă am iertat ceva, am iertat pentru voi, în faţa lui Christos,


text:
Când am ajuns în Troada, pentru Evanghelia lui Christos, măcar că mi s’a fost deschis o uşă întru Domnul,


text:
N’am avut odihnă în duhul meu, fiindcă n’am găsit pe Titu, fratele meu, ci luându-mi ziua bună de la ei, am plecat în Macedonia.


text:
Mulţumită fie adusă, deci, lui Dumnezeu, celui ce ne face pururea biruitori întru Christos şi, prin noi, răspândeşte în tot locul mireazmă cunoştinţei lui!


text:
Pentru că suntem, pentru Dumnezeu, buna mireazmă a lui Christos şi între cei ce se mântuesc şi între cei ce pier:


text:
Unora adică miros de moarte, spre moarte, iar altora miros de viaţă, spre viaţă. Dar pentru aceasta, cine e destoinic?


text:
Căci nu suntem la fel cu cei mulţi care amestecă cuvântul lui Dumnezeu, ci ca dintru curăţia inimii, ci ca de la Dumnezeu, în faţa lui Dumnezeu, aşa grăim în Christos.


text:
Începem, încă o dată, să spunem cine suntem? Sau nu cumva avem nevoie – cum au unii – de epistole de cunoaştere, către voi sau de la voi?


text:
Caci vă dovediţi că sunteţi epistola lui Christos, slujită de către noi, scrisă nu cu cerneală, ci cu Duhul Dumnezeului celui viu, nu pe table de piatră, oi pe tablele de carne ale inimii.


text:
Nu că, prin noi înşine, suntem destoinici să socotim ceva ca venind de la noi, ci destoinicia noastră este de la Dumnezeu,


text:
Cel ce ne-a învrednicit să fim slujitorii unui nou aşezământ, nu al literei, ci al spiritului; pentru că litera ucide, iar spiritul face viu.


text:
Iar dacă slujirea cea de moarte aducătoare, săpată în litere, pe lespezi de piatră, s’a făcut întru slavă, aşa încât fiii lui Israil nu puteau să-şi aţintească ochii la faţa lui Moise – din pricina slavei chipului său măcar că trecătoare, –


text:
Căci de-a avut parte de mărire slujirea care aduce osânda, cu mult mai mult prisoseşte întru mărire slujirea care aduce dreptatea.


text:
Ba încă, în privinţa aceasta, ce-a fost slăvit odinioară a fost fără de slavă faţă în faţă cu această mărire covârşitoare.


text:
Iar dacă ce este trecător s’a săvârşit cu slavă, cu atât mai vârtos ce e netrecător rămânea-va întru slavă.


text:
Şi nu facem ca Moise care punea un zăbranic pe faţa sa, pentru ca fiu lui Israil să nu vadă sfârşitul strălucirii celei trecătoare.


text:
Dar simţurile lor s’au învârtoşat. Căci până în ziua de azi, la citirea Vechiului Testament, dăinuieşte acelaşi zăbranic, fără să fie ridicat, căci el se desfiinţează în Christos.


text:
Iar noi toţi, cu faţa descoperită, răsfrângând ca o oglindă mărirea Domnului, ne prefacem în aceeaşi asemănare, din mărire în mărire, precum este de la Domnul – care este Spiritul.


text:
Ci lepădându-ne de cele ascunse şi ruşinoase, nu umblăm întru viclenie, nici nu prefacem cuvântul lui Dumnezeu, dar prin arătarea adevărului ne facem pe noi înşine cunoscuţi – în faţa lui Dumnezeu – cugetului tuturor oamenilor.


text:
În care Dumnezeul veacului acestuia a orbit minţile necredincioşilor, ca să nu le strălucească lumina Evangheliei măririi lui Christos, cel ce este chipul lui Dumnezeu.


text:
Căci nu ne propovăduim pe noi înşine, ci pe Christos Iisus, Domnul, iar noi înşine suntem slujitorii voştri, prin Iisus.


text:
Fiindcă Dumnezeu care a zis: Strălucească, din întuneric, lumina! el a făcut ziuă în inimile noastre, ca să strălucească cunoştinţa măririi lui Dumnezeu, pe faţa lui Christos.


text:
Avem, însă, comoara aceasta în vase de lut, ca să se învedereze că înălţimea puterii este a lui Dumnezeu, iară nu de la noi,


text:
Noi totdeauna purtăm în trup moartea lui Iisus, ca şi viaţa lui Iisus să se arate în trupurile noastre.


text:
Căci pururea noi cei vii daţi suntem spre moarte pentru Iisus, ca şi viaţa lui Iisus să se arate în carnea noastră cea muritoare.


text:
Şi având acelaşi duh al credinţei – după cum este scris: Crezut-am, pentru aceea am şi grăit – şi noi credem, pentru aceea şi grăim,


text:
Ştiind că cel ce a înviat pe Domnul Iisus ne va învia şi pe noi cu Iisus şi ne va înfăţişa împreună cu voi.


text:
Căci toate sunt spre folosul vostru, ca darul revărsându-se cu belşug să sporească, prin cei mulţi, mulţumită întru slava lui Dumnezeu.


text:
De aceea, nu ne descurajăm şi, măcar că omul nostru cel dinafară se prăpădeşte, omul nostru cel dinlăuntru se înnoeşte din zi în zi.


text:
Pentru că suferinţa noastră, uşoară şi de o clipă, ne agoniseşte nouă, mai presus de orişice măsură, o cumpănă veşnică de mărire,


text:
Ca unora care n’avem în vedere cele ce se văd, dar cele ce nu se văd, fiindcă cele ce se văd sunt vremelnice, pe când cele ce nu se văd sunt veşnice.


text:
Ci noi ştim că dacă pământeasca noastră locuinţă, în cortul acesta, se va desface, avem în ceruri clădire de la Dumnezeu, casă veşnică, nefăcută de mână.


text:
Că noi cei ce suntem în cortul acesta suspinăm îngreuiaţi, de vreme ce dorim nu să scoatem haina noastră, ci să ne îmbrăcăm cu cealaltă, pe deasupra, aşa încât ce este muritor să fie înghiţit de viaţă.


text:
Noi avem bună încredere şi suntem bucuroşi mai bine să nu locuim în trup, ci să ne sălăşluim la Domnul,


text:
Drept aceea, fie că petrecem în trup, fie că ne despărţim de el, străduinţa noastră este să fim bine plăcuţi Domnului.


text:
Pentru că noi toţi trebue să ne înfăţişăm înaintea scaunului de judecată al lui Christos, ca fiecare, după faptele sale cele săvârşite în trup, să primească ori bine ori rău.


text:
Pentru aceea, cunoscând frica Domnului, căutăm să înduplecăm pe oameni. Lui Dumnezeu îi suntem bine cunoscuţi, dar nădăjduesc că şi în cugetele voastre ne arătăm cum suntem.


text:
Nu vă înşirăm iarăşi cine suntem, ci voim să vă dăm prilej de laudă, pentru noi, ca să-l aveţi faţă cu aceia care se laudă cu obrazul şi nu cu inima.


text:
Căci dacă ne-am ieşit din minte, cum zic ei, este pentru Dumnezeu, iar dacă suntem cu mintea întreagă, este pentru voi.


text:
Ci dragostea lui Christos ne strânge cu putere ca pe unii care socotim că unul a murit pentru toţi; aşa dar toţi au murit.


text:
Şi a murit pentru toţi, ca acei ce viază să nu mai vieze loruşi, ci aceluia care, pentru ei, a murit şi a înviat.


text:
De aceea, noi nu mai ştim de acum pe nimeni după trup; chiar dacă am cunoscut pe Christos după trup, acum nu-l mai cunoaştem.


text:
Iar toate sunt de la Dumnezeu, care ne-a împăcat sieşi prin Christos şi ne-a dat nouă slujirea împăcării.


text:
Pentru că Dumnezeu era întru Christos şi a împăcat lumea cu sine însuşi, nemai ţinând în socoteală greşalele lor şi încredinţându-ne nouă cuvântul împăcării.


text:
Aşa dar solim pentru Christos, ca şi cum Dumnezeu v’ar îndemna prin noi. Rugămu-vă, în locul lui Christos, împăcaţi-vă cu Dumnezeu!


text:
Căci pe el, care n’a cunoscut păcatul, pentru noi l-a făcut păcat, ca să dobândim întru el dreptatea lui Dumnezeu.


text:
Căci zice: La vreme priincioasă te-am ascultat şi în ziua mântuirii te-am ajutat; iată acum vreme priincioasă, iată acum ziua mântuirii.


text:
Ci în toate ne facem cunoscuţi ca slujitorii lui Dumnezeu, întru multă răbdare, în suferinţe, în nevoi, în strâmtorări,


text:
Prin curăţie, prin cunoştinţă, prin îndelungă răbdare, prin bunătate, prin Spiritul Sfânt, prin dragoste nefăţarnică;


text:
Întru cuvântul adevărului, întru puterea lui Dumnezeu, prin armele cele de-a-dreapta şi cele de-a-stânga ale dreptăţii;


text:
Ca neştiuţi, deşi bine cunoscuţi; ca fiind pe pragul morţii, deşi iată că trăim; ca pedepsiţi, dar nu ucişi;


text:
Ca întristaţi, dar pururea bucurându-ne; ca săraci, dar pe mulţi îmbogăţind; ca neavând nimic, deşi toate sunt în stăpânirea noastră.


text:
Nu vă înjugaţi la jug străin, cu cei necredincioşi, căci ce însoţire are dreptatea cu fărădelegea? Sau ce împărtăşire are lumina cu întunericul?


text:
Ce legătură are templul lui Dumnezeu cu idolii? Căci noi suntem templul Dumnezeului celui viu, precum Domnul a zis că: Voi locui întru ei şi voi umbla şi voi fi Dumnezeul lor şi ei vor fi poporul meu.


text:
De aceea, ieşiţi din mijlocul lor şi vă osebiţi, zice Domnul, şi de ce este necurat să nu vă atingeţi, şi eu vă voi primi la mine.


text:
Deci, având aceste făgăduinţe, iubiţilor, să ne curăţim pe noi de toată spurcăciunea cărnii şi a duhului, desăvârşind sfinţenia întru frica lui Dumnezeu.


text:
Faceţi-ne loc în inimile voastre! N’am năpăstuit pe nimeni, n’am vătămat pe nimeni, n’am înşelat pe nimeni.


text:
Nu o spun ca să vă osândesc, căci am zis mai înainte că sunteţi în inima noastră, până la moartea împreună şi la viaţa împreună.


text:
Multă îmi este încrederea în voi! Multă îmi este lauda pentru voi! Umplu-tu-m’am de mângâiere! Cu toată întristarea mea sunt covârşit de bucurie!


text:
Căci, după ce am sosit în Macedonia, trupul nostru n’a avut nici o odihnă, necăjiţi fiind în toate chipurile; dinafară lupte, dinlăuntru temeri.


text:
Şi nu numai cu venirea lui, ci şi cu mângâierea cu care el a fost mângâiat de către voi, spunându-ne nouă dorul vostru, plânsul vostru, tragerea voastră de inimă pentru mine, încât eu foarte m’am bucurat.


text:
Fiindcă, deşi v’am întristat prin epistola mea, nu-mi pare rău; şi dacă mi-a părut rău, căci văd că acea epistolă v’a întristat, măcar că vremelnic,


text:
Acum mă bucur, nu pentru că v’aţi fost întristat, ci pentru oă întristarea voastră a fost spre pocăinţă. întristaţi aţi fost după voia lui Dumnezeu, ca să nu fiţi întru nimic păgubiţi de către noi.


text:
Căci întristarea cea după Dumnezeu lucrează pocăinţă spre mântuire, fără părere de rău; pe când întristarea lumii lucrează moarte.


text:
Că, iată, câtă sârguinţă n’a săvârşit întru voi tocmai această întristare după voia lui Dumnezeu: ce dezvinovăţire, ce mâhnire, ce teamă, ce dorinţă, ce râvnă, ce răzbunare! În tot chipul, dovedit-aţi că voi înşivă sunteţi curaţi, în această pricină.


text:
Astfel dar, şi de v’am scris, nu v’am scris pentru cel ce a făcut strâmbătate, nici pentru cel ce a suferit strâmbătate, ci ca să se dea pe faţă, la voi, înaintea lui Dumnezeu, sârguinţă voastră cea pentru noi.


text:
De aceea, ne-am mângâiat; dar pe lângă mângâierea noastră ne-am bucurat peste măsură mai ales de bucuria lui Titu, căci duhul lui s’a odihnit, din partea voastră a tuturor.


text:
Căci dacă m’am lăudat întrucâtva, cu voi, faţă de el, n’am fost dat de ruşine, ci precum toate întru adevăr le-am grăit vouă, tot aşa şi lauda noastră către Titu adevăr s’a făcut.


text:
Şi inima lui este cu atât mai mult plină de voi, când îşi aduce aminte de ascultarea voastră a tuturor, cum l-aţi primit cu temere şi cu frică mare.


text:
Cum, adică, întru multă ispitire de necazuri, belşugul bucuriei lor şi sărăcia lor cea adâncă an rodit, cu prisos, în bogăţia dărniciei lor.


text:
Rugându-ne cu multă stăruinţă să le dăruim şi lor ca să fie părtaşi la strângerea de ajutoare ce este pentru sfinţi.


text:
Şi au făcut nu după cum am nădăjduit, ci ei singuri pe sine s’au dat Domnului, mai întâi, şi nouă, apoi, prin voinţa lui Dumnezeu.


text:
Atunci noi l-am îndemnat pe Titu ca, precum a început mai înainte, aşa să şi sfârşească, între voi, şi această binefacere.


text:
Ci precum întru toate aveţi belşug, în credinţa, în cuvânt, în cunoştinţă, în orice sârguinţă, în iubirea voastră către noi, aşa şi în această binefacere belşug să dovediţi.


text:
Nu vă dau poruncă spunându-vă aceasta, ci pun la încercare, prin pilda râvnei altora, şi curăţia iubirii voastre.


text:
Cunoaşteţi prea bine îndurarea Domnului nostru Iisus Christos, că el bogat fiind, pentru voi s’a făcut sărac, ca voi, cu sărăcia lui, să vă îmbogăţiţi.


text:
Şi aici vă dau un sfat, spre tot folosul vostru, – vouă care, încă de anul trecut, aţi început nu numai să făptuiţi, dar cei dintâi să voiţi, –


text:
Anume: duceţi acum până la capăt şi îndeplinirea, ca precum aţi fost gata să voiţi, tot aşa să şi desăvârşiţi, după puterile voastre.


text:
Căci, dacă e la mijloc bunăvoinţă, bine primit este darul, după cât are fiecare, nu după cât nu are.


text:
Nu doar ca altora să le fie uşor, iar vouă să vă fie greu, ci ca să fiţi deopotrivă. În ceasul de acum prisosul vostru să umple lipsa acelora,


text:
Căci, pe de o parte, a primit îndemnul nostru, iar pe de altă parte, făcându-se şi mai sârguitor, de bună voia lui porneşte către voi.


text:
Şi trimitem împreună cu el şi pe fratele a cărui laudă, întru Evanghelie, răspândită este în toate Bisericile;


text:
Dar nu numai atât, ci este şi ales de Biserici, ca să mă însoţească în călătorie, cu darul acesta, pus de noi la cale, spre chiar mărirea Domnului şi spre dovedirea nepregetării noastre.


text:
Prin aceasta, ne ferim ca să nu ne defăimeze cineva, în această îmbelşugată strângere de daruri, slujită de către noi.


text:
Trimis-am împreună cu ei, şi pe fratele nostru pe care l-am încercat de multe ori întru multe, ca fiind sârguitor, iar acum este şi mai sârguitor, prin multa încredere ce are întru voi.


text:
Astfel, dacă e vorba de Titu, el este părtaşul meu şi cu mine împreună lucrător la voi, dacă e vorba despre fraţii noştri, ei sunt trimişii bisericilor şi mărirea lui Christos.


text:
Arătaţi deci, către ei, în faţa Bisericilor, dovada dragostei voastre, ca şi a laudei noastre, pentru voi.


text:
Căci ştiu bunăvoinţa voastră, cu care, pentru voi, mă laud către Macedoneni, că: Ahaia este gata din anul trecut; şi râvna voastră a însufleţit pe foarte mulţi.


text:
Am trimis, dar, pe fraţi, ca lauda noastră despre voi, în punctul acesta, să nu fie zadarnică, ci să fiţi gata, precum ziceam.


text:
Ca nu cumva când Macedonenii vor veni cu mine şi vă vor găsi nepregătiţi, să ieşim noi de ruşine – ca să nu zicem: voi – în această bizuire.


text:
Drept aceea, am gândit că e trebuincios să îndemn pe fraţi să vie mai din vreme la voi şi să pregătească dăruiala voastră, cea mai dinainte făgăduită, ca ea să fie gata, dar aşa ca o blagoslovenie, nu ca o stoarcere.


text:
Aceasta însă s’o ştiţi bine: cel ce seamănă cu zgârcenie, cu zgârcenie va şi secera, iar cel ce seamănă întru binecuvântare, întru binecuvântare va şi secera.


text:
Fiecare să dea precum s’a hotărât în inima sa, nu cu părere de rău sau de silă, căci pe cine dă cu voie bună Dumnezeu îl iubeşte.


text:
Şi puternic este Dumnezeu să înmulţească tot darul întru voi, ca întru toate, pururea, toată îndestularea s’o aveţi şi să prisosiţi, spre tot lucrul bun


text:
Iar cel ce dă sămânţă sămănătorului şi pâine spre mâncare, vă va da şi va înmulţi sămânţa voastră şi va face să crească roadele dreptăţii voastre,


text:
Ca întru toate să vă îmbogăţiţi, spre toată binefacerea, ca una care prin noi lucrează aduceri de mulţumită lui Dumnezeu.


text:
Pentru că slujirea acestui dar nu numai că îndestulează lipsurile sfinţilor, dar revarsă prisos de mulţumiri în faţa lui Dumnezeu;


text:
Căci ei, în urma dovezii acestei dărnicii, preamăresc pe Dumnezeu, pentru supunerea voastră la mărturisirea Evangheliei lui Christos şi pentru inima curată, cu care, din avuţiile voastre, faceţi parte lor şi tuturor;


text:
Însumi eu Pavel mă îndemn, cu blândeţea şi cu bunătatea lui Christos – eu, care fiind de faţă sunt smerit între voi, dar, în lipsă, îndrăznesc faţă de voi.


text:
Vă rog, dar, să nu mă siliţi, când voi fi de faţă, să îndrăznesc cu încrederea cu care gîndesc că voi îndrăzni împotriva unora care ne ţin că umblăm după lucruri pământeşti.


text:
Iar armele cu care ne luptăm nu sunt omeneşti, oi puternice, înaintea lui Dumnezeu, ca să dărâme întăriturile;


text:
Noi surpăm izvodirile minţii şi orice înălţare, care se ridică împotriva cunoaşterii lui Dumnezeu, şi tot gândul îl robim, spre ascultarea lui Christos.


text:
Judecaţi lucrurile aşa cum se arată: dacă cineva are încredere în sine că este al lui Christos, socotească şi aceasta cu sine însuşi, că, precum el este al lui Christos, tot aşa suntem şi noi.


text:
Şi chiar de mă voi lăuda ceva mai mult cu puterea noastră pe care ne-a dat-o Domnul spre clădire, iar nu spre dărâmarea voastră, nu mă voi ruşina.


text:
Căci scrisorile lui, zic ei, sunt cu greutate şi puternice, dar înfăţişarea lui trupească e fără vlagă şi cuvântul lui e de nimic


text:
Cel ce vorbeşte astfel să-şi dea seama că aşa cum suntem, prin cuvânt, în epistolele noastre, când stăm departe, tot aşa suntem şi în faptă, când stăm în faţă.


text:
Nu cutezăm să ne numărăm sau să ne asemănăm cu unii care se laudă pe sine singuri, că aceştia care se măsoară cu însăşi măsura lor şi se aseamănă pe ei cu ei înşişi se dovedesc nepricepuţi.


text:
Iar noi nu ne vom lăuda dincolo de măsura noastră, ci după măsura marginii puse nouă, cu care ne-a măsurat Dumnezeii, ca să ajungem şi până la voi.


text:
Nu ne întindem peste hotarul nostru, ca nesosiţi la voi, căci doar am ajuns cu Evanghelia lui Christos, până la voi.


text:
Nu ne lăudăm dincolo de măsura noastră, adică cu osteneala altora, ci avem nădejde că, tot crescând credinţa voastră, ne vom mări întru voi, din ce în ce mai mult, dar în marginile hotărîte nouă,


text:
Ca să propăvăduim şi în ţinuturile de dincolo de voi, dar fără să ne lăudăm în tărâm străin, cu lucrurile făcute de-a-gata.


text:
Căci vă râvnesc pe voi cu râvna lui Dumnezeu, întrucât v’am logodit unui singur bărbat, lui Christos, ca să vă înfăţişez ca pe o fecioară neprihănită.


text:
Dar mă tem ca nu cumva, precum şarpele a amăgit pe Eva, cu viclenia lui, tot aşa să se strice şi cugetele voastre de la curăţia cea întru Christos.


text:
Căci dacă cel dintâi venit vă propovădueşte un alt Iisus decât acela pe care vi l-am propovăduit, sau luaţi un alt duh decât acela pe care l-aţi luat sau altă Evanghelie decât aceea pe care aţi primit-o – voi îngăduiţi foarte bine.


text:
Căci, deşi în vorbire sunt lipsit de meşteşug, nu sunt însă lipsit de cunoştinţă, ci v’am dovedit-o, întru toate, în faţa tuturor.


text:
Sau am făcut păcat că v’am propovăduit în dar Evanghelia lui Dumnezeu, smerindu-mă pe mine însumi, pentru ca voi să vă înălţaţi?


text:
Alte Biserici am prădat, luând plată, ca să vă slujesc pe voi şi, fund la voi şi în lipsă aflându-mă, n’am fost sarcină nimănui,


text:
Pentru că fraţii veniţi din Macedonia au îndestulat lipsa mea. Şi întru toate m’am păzit să nu vă fiu povară şi mă voi păzi.


text:
Pe adevărul lui Christos care este în mine, că lauda aceasta nu-mi va fi tăgăduită în ţinuturile Ahaiei.


text:
Dar ceea ce fac, voi face în viitor, ca să tai prilejul celor ce poftesc prilej, aşa încât în cele ce se laudă să fie dovediţi că sunt ca şi noi.


text:
Pentru că unii ca aceştia sunt apostoli mincinoşi, lucrători vicleni, care iau chip de apostoli ai lui Christos.


text:
Nu este, dar, lucru mare dacă şi slujitorii lui iau chip de slujitori ai dreptăţii, al căror sfârşit va fi după faptele lor.


text:
Iarăşi zic să nu mă socotească nimeni drept fără minte, iar de nu, pri-miţi-mă măcar ca pe un nerod, ca să mă laud şi eu cât de puţin.


text:
Căci voi îngăduiţi dacă vă robeşte cineva, dacă mănâncă bucata voastră, dacă vă ia paraua, dacă vă priveşte cu mândrie, dacă vă loveşte peste obraz.


text:
Spre ruşinea mea mărturisesc cum că noi aici ne-am arătat prea slabi. Dar în orice ar cuteza să se laude cineva – vorbesc ca un nebun – cutez şi eu!


text:
Sunt ei Ebrei? Ebreu sunt şi eu. Sunt ei Israiliţi? Israilit sunt şi eu. Sunt ei sămânţa lui Avraam? Aşa sunt şi eu.


text:
Sunt ei slujitori ai lui Christos? Nebuneşte fie spus: eu sunt mai mult ca ei! În osteneli mai mult, în bătăi mai mult, în închisori peste măsură, în primejdii de mai multe ori.


text:
De trei ori am fost bătut cu vergi; o dată am fost împroşcat cu pietre; de trei ori s’a sfărâmat corabia cu mine; o noapte şi o zi m’am zbătut în mijlocul mării.


text:
În călătorii – de multe ori, în primejdii pe râuri, în primejdii din partea tâlharilor, în primejdii din partea neamului meu, în primejdii din partea păgânilor, în primejdii în oraşe, în primejdii în pustie, în primejdii pe mare, în primejdii între fraţii mincinoşi;


text:
În osteneală şi în muncă, în privegheri prea adesea, în foame şi în sete, în posturi de multe ori, în frig şi în golătate.


text:
Lăsând laoparte aceste lucruri de dinafară, în fiecare zi sunt îmbulzit şi port grijă tuturor Bisericilor.


text:
Cine este slab şi eu să nu mă simt slab cu el? Cine se zdruncină din credinţă şi eu să nu mă aprind de focul lui?


text:
Cunosc un om întru Christos, care, mai înainte cu paisprezece ani – dacă a fost cu trupul, nu ştiu; dacă a fost afară din trup, nu ştiu, Dumnezeu ştie – a fost răpit până în al treilea cer;


text:
Că a fost răpit în rai şi a auzit cuvinte de nespus, pe care nu-i este iertat omului să le rostească.


text:
Pentru unul ca acesta mă voi lăuda, cât pentru mine însumi nu mă voi lăuda, fără numai întru neputinţele mele.


text:
Chiar de mi-ar fi voia să mă laud, nu voi fi nerod, pentru că voi spune adevărul; dar mă feresc de aceasta, ca să nu mă socotească nimeni mai presus decât mă vede sau decât aude de la mine.


text:
Şi pentru ca să nu mă trufesc cu măreţia acestor descoperiri, datu-mi-s’a mie un ghimpe în carne, un înger al Satanei, ca să mă bată peste obraz şi să nu mă trufesc.


text:
Dar mi-a zis: Îţi este deajuns darul meu, pentru că puterea mea se desăvârşeşte întru neputinţă. Deci, foarte bucuros mă voi lăuda mai ales întru neputinţele mele, ca să locuiască întru mine puterea lui Christos.


text:
De aceea, sunt bucuros de slăbiciuni, de dăfăimări, de nevoi, de prigoniri, de strâmtorări pentru Christos, căci tocmai când sunt slab, atunci sunt tare.


text:
M’am lăudat ca un nerod. Voi m’aţi silit. Căci mi se cădea ca lauda mea să vie de la voi, pentru că întru nimic n’am rămas mai prejos decât cei mai de frunte apostoli, măcar că eu nu sunt nimic.


text:
Iar dovezile mele de apostol s’au săvârşit în mijlocul vostru, întru toată răbdarea, prin semne, prin minuni şi prin puteri.


text:
Prin ce lucru fost-aţi voi mai prejos decât celelalte Biserici, decât numai prin aceea că eu nu v’am fost povară? Iertaţi-mă de neajunsul acesta.


text:
Iată acum, a treia oară, gata sunt să viu la voi şi nu vă voi fi povară, căci nu caut ale voastre, ci pe voi. Pentru că nu copiii sunt datori să strângă pentru părinţi, ci părinţii pentru copii.


text:
Deci eu foarte bucuros voi cheltui şi mă voi jertfi pentru sufletele voastre, măcar că, iubindu-vă cu prisosinţă, eu sunt iubit mai puţin.


text:
L-am rugat pe Titu şi am trimis, împreună cu el, pe celălalt frate. V’a supărat Titu cu ceva? N’am umblat noi întru acelaşi duh? N’am călcat noi în aceleaşi urme?


text:
Voi socotiţi mereu că ne facem apărarea înaintea voastră. Dar noi grăim în Christos, în faţa lui Dumnezeu. Şi toate acestea, iubiţii mei, pentru zidirea voastră.


text:
Căci mă tem ca nu cumva, după ce voi fi venit, să nu vă găsesc pe voi aşa precum voiesc, iar eu să fiu găsit de voi aşa precum nu voiţi, mă tem adică de priciri, de pizmă, de întârâtări, de zavistii, de clevetiri, de vorbe la ureche, de îngâmfări, de turburări.


text:
Şi atunci venind iarăşi la voi să nu mă smerească Dumnezeul meu, înaintea voastră, şi să nu plâng pe mulţi dintre cei ce mai înainte au păcătuit şi nu s’au pocăit de necurăţia, de desfrânarea şi de necumpătarea pe care le-au făptuit.


text:
Viu acum la voi a treia oară. Pe temeiul spusei a doi ori a trei martori să se statornicească orice pricină.


text:
Am spus din vreme, când eram de faţă a doua oară, şi acum, când sunt departe, o spun din vreme celor ce au păcătuit şi tuturor celorlalţi, că, venind încă o dată, voi fi necruţător,


text:
De vreme ce voi căutaţi dovadă că Christos grăieşte întru mine – cel ce nu este neputincios în voi, ci puternic e în sânul vostru.


text:
Căci, dacă s’a răstignit în neputinţă, prin puterea lui Dumnezeu e, însă, viu. Aşa şi noi, suntem neputincioşi întru el, dar, prin puterea lui Dumnezeu, vii vom fi cu el în inimile voastre.


text:
Ispitiţi-vă pe voi înşivă, dacă sunteţi în credinţă; puneţi-vă la încercare pe voi înşivă. Sau voi singuri nu vă cunoaşteţi bine că Christos Iisus este întru voi? Afară numai dacă nu sunteţi creştini netrebnici.


text:
Şi ne rugăm lui Dumnezeu să nu săvârşiţi nici un râu, nu ca să ne arătăm noi lămuriţi, ci pentru ca voi să faceţi binele, iar noi să fim ca netrebnici.


text:
Bucuria noastră este când suntem slabi; ci voi să fiţi puternici. Aceasta şi cerem în rugăciunea noastră: desăvârşirea voastră.


text:
Pentru aceea vă scriu acestea, fiind departe, ca, atunci când voi fi de faţă, să nu lucrez cu asprime, potrivit puterii pe care mi-a dat-o Domnul, nu spre dărâmare, ci spre clădire.


text:
La urmă, fraţilor, fiţi sănătoşi! Căutaţi desăvârşirea, mângâiaţi-vă, fiţi uniţi în cuget, trăiţi în pace şi Dumnezeul dragostei şi al păcii va fi cu voi.


text:
Darul Domnului nostru Iisus Christos şi dragostea lui Dumnezeu şi împărtăşirea Sfântului Duh să fie cu voi cu toţi. Amin!


text:
Pavel apostol – nu de la oameni, nici prin om, ci prin Iisus Christos şi prin Dumnezeu Tatăl, care l-a înviat pe el din morţi –


text:
Cel ce s’a dat pe sine pentru păcatele noastre, ca să ne scoată pe noi din acest veac viclean, după voia lui Dumnezeu şi a Tatălui nostru,


text:
Mă mir că aşa degrabă vă întoarceţi cu inima – de la cel ce v’a chemat pe voi, prin darul lui Christos – spre altfel de Evanghelie;


text:
Nu doar că este altă Evanghelie, ci sunt unii care vă turbură pe voi şi voiesc să răstoarne Evanghelia lui Christos.


text:
Dar chiar dacă noi înşine sau un înger din cer ar vesti altă Evanghelie decât aceea pe care v’am vestit-o, să fie anatema!


text:
Precum am zis mai înainte, şi acum zic din nou: dacă vă propovădueşte cineva altfel decât aţi primit, să fie anatema!


text:
Umblu eu, acum, să câştig pe oameni ori pe Dumnezeu? Sau caut eu să fiu oamenilor pe plac? Dacă aş mai fi pe placul oamenilor, n’aş fi robul lui Christos.


text:
Ci aţi auzit de purtarea mea de altădată întru Iudaism, că peste măsură prigoneam biserica lui Dumnezeu şi o duceam la pieire.


text:
Şi spoream în Iudaism mai presus decât mulţi din neamul meu, care erau de vârsta mea, şi aveam fierbinte râvnă pentru datinile mele strămoşeşti.


text:
Să descopere pe Fiul său întru mine, pentru ca să-l propovăduesc între neamuri, numaidecât, fără să mă sfătuesc cu nici un om,


text:
Nici să mă duc la Ierusalim, la apostolii cei mai înainte decât mine, m’am dus în Arabia şi iarăşi m’am întors în Damasc.


text:
Apoi, după trei ani, am făcut un drum la Ierusalim, ca să-l cercetez pe Chefa şi am rămas la el cincisprezece zile.


text:
Ci numai auzeau că: cel ce ne prigonea pe noi odinioară, acum binevesteşte credinţa pe oare oarecând o nimicea;


text:
Pe urmă, după paisprezece ani, m’am suit iarăşi la Ierusalim împreună cu Barnaba şi am luat cu mine şi pe Titu.


text:
M’am suit potrivit unei descoperiri şi am arătat Evanghelia pe care o propovăduesc, între neamuri, anume deosebi celor cu vază, ca nu cumva să alerg sau să fi alergat în deşert.


text:
Aceasta, din pricina fraţilor mincinoşi, furişaţi, care se vârîseră să iscodească libertatea noastră, ce avem întru Christos Iisus, şi să ne facă robii lor.


text:
Acestora nici un ceas măcar nu ne-am îngăduit să ne supunem, pentru ca adevărul Evangheliei să rămână neclintit, la voi.


text:
Iar de la cei ce se socotesc a fi ceva, – orice erau ei altădată, eu nu fac nici o deosebire: Dumnezeu nu caută la faţa omului, – aceşti bine văzuţi n’au adăogat nimic la Evanghelia mea.


text:
Ci, dimpotrivă, văzând că mie mi-a fost încredinţată Evanghelia pentru cei netăiaţi împrejur, după cum lui Petru Evanghelia pentru cei tăiaţi împrejur,


text:
Căci cel ce l-a mânat pe Petru la apostolia tăierii împrejur m’a mânat şi pe mine la apostolia către neamuri,


text:
Ei, după ce-au cunoscut darul ce mi-a fost hărăzit mie – Iacob şi Chefa şi Ioan, care sunt socotiţi ca stâlpi ai Bisericii – mi-au dat, mie şi lui Barnaba, mâna dreaptă de întovărăşire, pentru ca noi să binevestim între neamuri, iar ei între cei tăiaţi împrejur.


text:
Atât numai ne-au cerut să ne aducem aminte de săraci, ceea ce mi-am dat toată silinţa să fac chiar aşa.


text:
Fiindcă, până a nu sosi oarecare trimişi de la Iacob, el mânca împreună cu păgânii; dar când au sosit, se ferea şi se osebea, temându-se de cei din tăierea împrejur.


text:
Atunci, împreună cu el îşi schimbară purtarea şi ceilalţi Iudei, aşa încât chiar Barnaba a fost târît în făţăria lor.


text:
Când am văzut că nu calcă drept, potrivit cu adevărul Evangheliei, am zis lui Chefa, înaintea tuturor: Dacă tu, care eşti Iudeu, trăieşti ca păgânii şi nu ca Iudeu, cum sileşti pe păgâni să trăiască după datinile iudaice?


text:
Dar pentru că ştim că omul nu se îndreptează din faptele legii, ci numai prin credinţa în Christos Iisus, am crezut şi noi în Christos Iisus, ca să ne îndreptăm din credinţa în Christos, iar nu din faptele legii, căci din faptele legii nimeni nu se va îndrepta.


text:
Acum, dacă, în căutarea noastră să ne îndreptăm întru Christos, ne aflăm şi noi înşine păcătoşi, este care Christos slujitor al păcatului? Nicidecum!


text:
M’am răstignit împreună cu Christos; şi nu eu mai trăiesc, ci Christos trăieşte întru mine. Şi viaţa mea de acum, în trup, o trăiesc în credinţa în Fiul lui Dumnezeu cel ce m’a iubit şi s’a dat pe sine însuşi pentru mine.


text:
O, Galateni fără de minte, cine v’a fermecat pe vei, să nu vă plecaţi adevărului, pe voi cărora zugrăvit a fost ca dinaintea ochilor Iisus Christos cel răstignit?


text:
Aceasta voiesc numai să aflu de la voi: Din faptele legii primit-aţi vei Spiritul sau din ascultarea credinţei?


text:
Cel care vă dă vouă Spiritul şi lucrează între vei minuni, le face care din faptele legii sau din ascultarea credinţei?


text:
Iar Scriptura văzând mai înainte că Dumnezeu îndreptează neamurile din credinţă, mai înainte a binevestit lui Avraam: Binecuvânta-se-vor întru tine toate neamurile.


text:
Căci câţi sunt din faptele legii sub blestem sunt, că scris este: Blestemat este oricine care nu stărueşte întru toate cele scrise în cartea legii, ca să le facă.


text:
Iar cum că, prin lege, nu se îndreptează nimeni înaintea lui Dumnezeu este lucru învederat, deoarece: Dreptul din credinţă va fi viu.


text:
Christos ne-a răscumpărat din blestemul legii, făcându-se pentru noi blestem (pentru că scris este: Blestemat este oricine care este spânzurat pe lemn),


text:
Ca întru Christos Iisus să vie peste neamuri binecuvântarea lui Avraam şi să primim prin credinţă, făgăduinţa Duhului.


text:
Fraţilor, să iau o pildă din viaţa omenească: O diată, măcar că lucru omenesc, o dată ce este întărită, nimeni n’o desfiinţează, nici nu-i mai adaogă ceva.


text:
Făgăduinţele au fost rostite lui Avraam şi urmaşului său. Nu zice: şi urmaşilor, – ca de mai mulţi, – ci ca de unul singur: şi urmaşului tău, – care este Christos.


text:
Iată dar ce zic: Legea care vine după patru sute şi treizeci de ani nu desfiinţează aşezământul întărit mai înainte de Dumnezeu, aşa încât să nimicească făgăduinţa.


text:
Căci dacă moştenirea este din lege, nu mai este din făgăduinţă, dar Dumnezeu i-a dăruit lui Avraam moştenirea prin făgăduinţă.


text:
Atunci ce rost are legea? A fost adaogată, pentru călcările de lege, până când era să vie urmaşul, căruia i s’a dat făgăduinţa, şi a fost rânduită prin îngeri, în mâna unui mijlocitor.


text:
Este deci legea împotriva făgăduinţelor lui Dumnezeu? Nicidecum! Căci dacă s’ar fi dat o lege care să poată să dea viaţă, cu adevărat dreptatea ar veni din lege.


text:
Dar Scriptura a închis toate sub păcat, pentru ca făgăduinţa din credinţa în Iisus Christos să se dea celor ce cred.


text:
Mai înainte de venirea credinţei, noi eram păziţi sub lege şi închişi, până la credinţa care era sa se descopere.


text:
Nu mai este Iudeu, nici Elin; nu mai este rob, nici slobod; nu mai este parte bărbătească şi parte femeiască, pentru că voi toţi una sunteţi, întru Christos Iisus.


text:
Iar dacă sunteţi ai lui Christos, atunci sunteţi sămânţa lui Avraam, moştenitori potrivit făgăduinţei.


text:
Ce zic eu acum? Atâta vreme cât moştenitorul e copil, nu se deosebeşte întru nimic de rob, măcar că este peste toate stăpân;


text:
Iar dacă a venit plinirea vremii, Dumnezeu a trimis pe Fiul său, născut din femeie, născut sub lege,


text:
Şi pentru că sunteţi fii, trimis-a Dumnezeu pe Duhul Fiului său în inimile voastre, care strigă: Abba! (Părinte).


text:
Acum însă, după ce aţi cunoscut pe Dumnezeu, mai vârtos după ce aţi fost cunoscuţi de Dumnezeu, cum vă întoarceţi din nou la cele stihii slăbănoage şi sărmane, căror iarăşi de iznoavă voiţi să le slujiţi?


text:
Fiţi, vă rog, fraţilor, precum sunt eu, că şi eu am fost cum sunteţi voi. Nu mi-aţi făcut nici un neajuns!


text:
Totuşi voi, puşi la încercare, în carnea mea, nu m’aţi dispreţuit, nici nu m’aţi aruncat cu scârbă, ci m’aţi primit ca pe un înger al lui Dumnezeu, ca pe însuşi Christos Iisus.


text:
Deci, unde este fericirea voastră? Căci vă mărturisesc că, de-ar fi fost cu putinţă, ochii voştri i-aţi fi scos şi mi i-aţi fi dat mie.


text:
Ei umblă după iubirea voastră, dar în chip necinstit; ci vor să vă osebească de mine ca să-i iubiţi pe ei.


text:
Aş vrea acum să mă găsesc la voi şi glasul să mi-l schimb, căci mare e nedumerirea mea, în privinţa voastră!


text:
Dar cel din femeia roabă s’a născut după trup, pe când cel din femeia liberă s’a născut din făgăduinţă.


text:
Unele ca acestea au altă înţelegere decât arată vorba, căci aceste femei sunt două legi: una de la Muntele Sinai, care naşte spre robie – este Agar.


text:
Agar este numele Muntelui Sinai, în Arabia, şi stă în acelaşi rând cu cetatea Ierusalimului de acum, care zace în robie împreună cu copiii ei.


text:
Căci scris este: Veseleşte-te, tu cea stearpă, care n’ai născut! Izbucneşte de bucurie şi strigă tare, tu care nu ştiai de durerile facerii, căci mulţi sunt copiii celei năpustite! Mai mulţi decât ai celei care are bărbat.


text:
Dar ce zice Scriptura? Izgoneşte pe roabă şi pe feciorul ei, căci nu va moşteni feciorul roabei, împreună cu feciorul celei slobode.


text:
Întru libertatea cu care Christos ne-a făcut liberi, ţineţi-vă cu tărie şi nu vă prindeţi iar în jugul robiei.


text:
Şi mărturisesc încă o dată oricui primeşte tăierea împrejur că este dator să împlinească toată legea.


text:
Căci în Christos Iisus nici tăierea împrejur nu preţueşte nimic, nici netăierea împrejur, ci credinţa care este lucrătoare prin iubire.


text:
Eu am încredere despre voi, întru Domnul, că nu veţi cugeta într’altfel; dar cel ce vă tulbură pe voi îşi va purta osânda, oricine ar fi el.


text:
Cât despre mine, fraţilor, dacă propovăduesc şi acum tăierea împrejur, pentru ce mai sunt prigonit? Atunci sminteala crucii a încetat!


text:
Voi, fraţilor, aţi fost chemaţi la libertate; numai, nu vă folosiţi de libertate cu prilejuri trupeşti, ci slujiţi-vă, prin iubire unul pe altul.


text:
Căci toată legea se cuprinde într’un singur cuvânt, în acesta: Iubeşte pe aproapele tău ca pe tine însuţi.


text:
Fiindcă poftele trupului sunt protivnice Duhului, şi ale Duhului protivnice trupului; trup şi duh sunt duşmani între sine, ca să nu faceţi orice aţi voi.


text:
De altă parte, faptele trupului sunt cunoscute, oa unele ce sunt desfrânarea, necurăţia, destrăbălarea,


text:
Slujirea idolilor, fermecătoria, vrăjbile, sfada, zulia, mâniile, gâlcevile, dezbinările, deosebirile,


text:
Pizmuirile, beţiile, chefurile şi cele asemenea acestora, despre care, vă spun dinainte, precum dinainte am şi spus, că cei ce fac unele ca acestea nu vor moşteni împărăţia lui Dumnezeu.


text:
Dimpotrivă, roadele Duhului sunt dragostea, bucuria, pacea, îndelunga răbdare, bunătatea, facerea dc bine, credincioşia,


text:
Fraţilor, chiar când va cădea cineva fără de veste într’o greşală, voi cei duhovniceşti îndreptaţi-l pe unul ca acesta cu duhul blândeţilor, luând seama asupra ta însuţi ca să nu fii şi tu ispitit.


text:
Cerceteze-şi fiecare faptele şi atunci va avea cuvânt de laudă, dar numai în inima sa şi nu prin asemănare cu altul.


text:
Cel care seamănă în carnea sa, din carnea sa va secera putreziciune, iar cel care seamănă în Duhul, din Duhul secera-va viaţa veşnică.


text:
Deci dar, până când avem vreme, să lucrăm cele bune faţă cu toţi şi mai vârtos faţă cu ai noştri cei de o credinţă.


text:
Câţi vor să fie bine văzuţi trupeşte, aceia vă silesc să vă tăiaţi împrejur, numai ca să nu sufere prigoană pentru crucea lui Christos.


text:
Pentru că nici ei singuri, cei tăiaţi împrejur, nu păzesc legea, ci poftesc ca voi să vă tăiaţi împrejur, ca să se laude în carnea voastră.


text:
Iar mie să nu-mi fie a mă lăuda, fără numai în crucea Domnului nostru Iisus Christos, prin care lumea este răstignită pentru mine, şi eu pentru lume!


text:
Căci în Christos Iisus nici tăierea împrejur nu preţueşte nimic, nici netăierea împrejur, ci făptura cea nouă.


text:
Şi câţi vor umbla după dreptarul acesta – pace şi milă asupra lor şi asupra Israilului lui Dumnezeu!


text:
Pavel, apostol al lui Iisus Christos prin voinţa lui Dumnezeu, sfinţilor care sunt în Efes şi credincioşilor întru Christos Iisus,


text:
Binecuvântat fie Dumnezeu şi Tatăl Domnului nostru Iisus Christos, cel ce întru Christos ne-a binecuvântat pe noi, în cereştile locaşuri, cu tot felul de binecuvântări duhovniceşti;


text:
Precum în el ne-a fost ales, mai înainte de întemeierea lumii, ca să fim sfinţi fără de prihană, în faţa lui,


text:
Mai înainte rânduindu-ne, în a sa iubire, să ne înfieze prin Iisus Christos, potrivit bunei găsiri cu cale a voinţei sale,


text:
Întru el, prin sângele lui, avem răscumpărarea şi iertarea păcatelor, potrivit harului său prea bogat,


text:
Dumnezeu ne-a făcut cunoscută taina voinţei sale, după bună plăcerea sa, astfel cum hotărîse în sine mai înainte,


text:
Spre întocmirea împlinirii vremilor, ca toate sa le adune iarăşi în Christos, cele din ceruri şi cele de pe pământ, toate într’însul,


text:
Întru care şi moşteni ne-a făcut, hotărîţi fiind mai înainte – după rânduiala celui ce toate le lucrează, potrivit sfatului voinţei sale –


text:
În el şi voi – după ce aţi auzit cuvântul adevărului, bună vestirea mântuirii voastre – în el crezând, aţi fost pecetluiţi cu Sfânt Duhul făgăduinţei,


text:
Carele este arvuna moştenirii noastre, spre răscumpărarea celor dobândiţi de Dumnezeu şi spre lauda măririi sale.


text:
Drept aceea, şi eu auzind de credinţa voastră în Domnul Iisus şi de dragostea cea către toţi sfinţii,


text:
Ca Dumnezeul Domnului nostrn Iisus Christos, Tatăl slavei, să vă dea vouă duhul înţelepciunii şi al descoperirii, spre cunoştinţa lui,


text:
Şi să vă lumineze ochii inimii ca să pricepeţi care este nădejdea Ia care v’a chemat, care este bogăţia slavei moştenirii lui, păstrată sfinţilor,


text:
Şi care este covârşitoarea-i mărime a puterii, după lucrarea tăriei vârtuţii sale, pentru noi ce credem.


text:
Puterea aceasta Dumnezeu a arătat-o în Christos, sculându-l pe el din morţi şi aşezându-l de-a-dreapta sa, întru cele cereşti,


text:
Mai presus decât toată domnia şi stăpânirea şi puterea şi dregătoria şi decât tot numele ce se numeşte, nu numai în veacul acesta, ci şi în cel viitor.


text:
În care aţi umblat mai înainte, potrivit veacului lumii acesteia, potrivit stăpânitorului puterilor văzduhului, adică spiritului care lucrează acum în fiii răzvrătirii.


text:
Printre aceştia şi noi toţi am petrecut odinioară, după poftele trupului nostru, făcând voile cărnii şi ale simţurilor şi, din fire, eram fiii mâniei ca şi ceilalţi.


text:
Pe noi cei ce eram morţi prin greşalele noastre, ne-a făcut vii împreună cu Christos – în dar sunteţi mântuiţi!


text:
Ca să arate, în veacurile viitoare, covârşitoarea bogăţie a harului său, prin bunătatea ce a avut către noi întru Christos Iisus.


text:
Pentru că a lui făptură suntem, zidiţi în Christos Iisus, spre fapte bune, pe care Dumnezeu le-a gătit mai înainte, ca să umblăm întru ele.


text:
Drept aceea, aduceţi-vă aminte că odinioară, voi păgânii cu trupul, voi care eraţi numiţi netăiere împrejur, de către aşa numita tăiere împrejur făcută în carne, cu mâna,


text:
Aduceţi-vă aminte că eraţi, în vremea aceea, în afară de Christos, osebiţi de cetăţenia lui Israil şi streini de aşezămintele făgăduinţei, lipsiţi de nădejde şi fără de Dumnezeu, în lume.


text:
Acum însă, fiind în Christos Iisus, voi care altădată eraţi departe, aproape v’aţi făcut prin sângele lui Christos.


text:
Căci el este pacea noastră, el care a făcut din cele două lumi una, adică a surpat peretele din mijloc al despărţiturii, vrăjmăşia,


text:
Desfiinţând, în trupul său, legea poruncilor şi învăţăturile ei, ca, întru sine, pe cei doi să-i zidească într’un singur om nou şi să întemeieze pacea,


text:
Şi să-i împace cu Dumnezeu, pe amândoi, uniţi într’un singur trup, prin cruce, omorînd prin ea vrăjmăşia.


text:
Deci dar, nu mai sunteţi streini şi locuitori vremelnici, ci sunteţi împreună cetăţeni ai sfinţilor şi casnici ai lui Dumnezeu,


text:
Zidiţi fiind pe temelia apostolilor şi a proorocilor, unde însuşi Iisus Christos este piatra cea din vârful unghiului.


text:
Care n’a fost făcută cunoscută fiilor oamenilor, în alte veacuri, cum s’a descoperit acum sfinţilor săi apostoli şi prooroci, prin Duhul:


text:
Anume că păgânii sunt împreună moştenitori cu Iudeii şi mădulare ale aceluiaşi trup şi împreună părtaşi ai făgăduinţei, în Christos Iisus, prin Evanghelie,


text:
Căreia slujitor m’am făcut, după dăruirea harului lui Dumnezeu, ce mi-a fost dat mie, prin lucrarea puterii sale.


text:
Mie, celui cu mult mai mic decât toţi sfinţii mi-a fost dat darul acesta, ca să binevestesc neamurilor neprimitoarea de cercetare bogăţie a lui Christos,


text:
Şi să învederez tuturor care este iconomia tainei celei din veci ascunse în Dumnezeu, ziditorul a toate.


text:
Pentru ca înţelepciunea lui Dumnezeu cea de multe feluri să se facă cunoscută acum, prin Biserică, domniilor şi stăpânirilor, în cereştile locaşuri,


text:
De aceea, vă rog să nu vă pierdeţi cumpătul, din pricina suferinţelor mele pentru voi; ele sunt mărirea voastră.


text:
Să vă dăruiască, după bogăţia slavei sale, ca să fiţi puternic întăriţi, prin Duhul său, în omul dinlăuntru,


text:
Aşa încât, înrădăcinaţi şi întemeiaţi fiind în iubire să puteţi să înţelegeţi împreună cu toţi sfinţii care este lărgimea şi lungimea şi adâncimea şi înălţimea,


text:
Şi să cunoaşteţi iubirea lui Christos, cea mai presus de cunoştinţă, ca plini să fiţi de toată plinătatea lui Dumnezeu.


text:
Iar celui care poate să facă, prin puterea cea lucrătoare în noi, cu mult mai presus decât toate câte cerem sau pricepem noi,


text:
Lui fie mărirea, în Biserică şi întru Christos Iisus, în toate neamurile şi în veacul veacului. Amin!


text:
Drept aceea, îndemnu-vă pe voi, eu cel întemniţat pentru Domnul, să umblaţi cu vrednicie, după chemarea cu care aţi fost chemaţi,


text:
Este un singur trup şi un singur Spirit, precum şi chemaţi aţi fost la o singură nădejde a chemării voastre;


text:
(Iar aceea că: s’a suit – ce însemnează fără numai că s’a şi pogorît în părţile cele mai de jos ale pământului?


text:
Şi el a dat pe unii ca să fie apostoli, pe alţii prooroci, pe alţii binevestitori, pe alţii păstori şi învăţători,


text:
Până când toţi vom fi ajuns la unirea credinţei şi a cunoştinţei Fiului lui Dumnezeu, la starea bărbatului desăvârşit, la măsura vârstei plinirii lui Christos,


text:
Ca să nu mai fim copii şi jucăria valurilor, purtaţi încoace şi încolo de orice vânt al învăţăturii, prin înşelăciunea oamenilor, prin vicleşugul lor, spre uneltirea rătăcirii,


text:
Ci, fiind credincioşi adevărului, prin iubire să sporim întru toate, pentru el, care este capul: Christos.


text:
Din el, tot trupul bine alcătuit şi bine încheiat, prin toate legăturile care îi dau tărie, îşi săvârşeşte creşterea, potrivit lucrării măsurate fiecăruia din mădulare, şi se zideşte întru dragoste.


text:
Aşa dar, aceasta zic şi încredinţez, în Domnul, ca voi să nu mai umblaţi de acum după cum umblă păgânii, în deşertăciunea minţii lor,


text:
Întunecaţi fiind la cuget, înstreinaţi fiind de viaţa lui Dumnezeu, din pricina necunoştinţei care zace în ei şi din pricina împietririi inimilor lor.


text:
Aceştia petrec în nesimţire şi s’au dat pe sine desfrânării, săvârşind cu nesaţ toate faptele necurăţiei.


text:
Să vă dezbrăcaţi, adică, faţă cu vieţuirea voastră de mai înainte, de omul cel vechi, care se strică prin poftele amăgitoare,


text:
Îmbrăcându-vă în omul cel nou, care este făcut după chipul lui Dumnezeu, în dreptatea şi în sfinţenia adevărului.


text:
Pentru aceea, lepădând minciuna, grăiţi adevărul fiecare cu aproapele său, căci unul altuia suntem mădulare.


text:
Cine a furat să nu mai fure, ci mai vârtos să se ostenească lucrând, cu mâinile lui, lucru cinstit, ca să aibă să dea celui ce n’are.


text:
Din gura voastră să nu iasă nici un cuvânt rău, ci numai care este bun, spre clădire, unde e nevoie, şi care să dea har acelor ce ascultă.


text:
Şi nu întristaţi Duhul cel Sfânt al lui Dumnezeu, întru care aţi fost pecetluiţi pentru ziua răscumpărării.


text:
Orice amărăciune şi supărare şi mânie şi izbucnire şi defăimare să piară de la voi, împreună cu orice răutate.


text:
Ci fiţi buni între voi şi milostivi, iertând unul altuia, precum şi Dumnezeu v’a iertat vouă, în Christos.


text:
Şi umblaţi întru iubire, precum şi Christos v’a iubit şi s’a dat pe sine pentru noi, prinos şi jertfă lui Dumnezeu, întru miros cu bună mireazmă.


text:
Iar desfrânarea şi orice necurăţie şi poftă de avere nici să se pomenească între voi, precum se cuvine sfinţilor;


text:
Căci aceasta s’o ştiţi bine, că nici un desfrânat, sau necurat, sau zgârcit (care este un închinător la idoli) nu are moştenire în împărăţia lui Christos şi a lui Dumnezeu.


text:
Nimeni să nu vă amăgească cu cuvinte deşarte, căci pentru aceasta vine mânia lui Dumnezeu pentru fiii neascultării.


text:
Vorbiţi între voi în psalmi şi în laude şi în cântări duhovniceşti, lăudând şi cântând Domnului, în inimile voastre,


text:
Mulţumind pururea, pentru toate, întru numele Domnului nostru Iisus Christos, lui Dumnezeu şi Tatăl.


text:
Pentru că bărbatul este capul femeii, precum şi Christos capul Bisericii, trupul său, al cărui Mântuitor el este.


text:
Bărbaţilor, iubiţi femeile voastre, după cum şi Christos a iubit Biserica şi s’a dat pe sine pentru ea,


text:
Şi ca s’o înfăţişeze sieşi, Biserică măreaţă, neavând întinăciune sau zbârcitură, ori altceva de acest fel, oi ca să fie sfântă şi fără de prihană.


text:
Astfel dar, bărbaţii sunt datori să-şi iubească femeile, ca pe înseşi trupurile lor. Cel ce-şi iubeşte femeia, pe sine se iubeşte.


text:
Căci nimeni vreodată nu şi-a urît trupul său, ci fiecare îl hrăneşte şi îl încălzeşte, precum şi Christos Biserica,


text:
Pentru aceea, va lăsa omul pe tatăl său şi pe mama sa şi se va lipi de femeia sa şi vor fi amândoi un trup.


text:
Dar şi voi, fiecare astfel să-şi iubească femeia ca pe sine însuşi; iar femeia să se teamă de bărbat.


text:
Şi voi, părinţilor, nu întărâtaţi la mânie pe copiii voştri, ci creşteţi-i întru învăţătura şi înţelepţirea Domnului.


text:
Robilor, ascultaţi pe stăpânii voştri cei pământeşti, cu frică şi cu cutremur, întru curăţia inimii voastre, ca şi pe Christos,


text:
Nu slujind numai în faţă, ca unu care caută să placă oamenilor, ci ca slugile lui Christos, făcând din suflet voia lui Dumnezeu.


text:
Ştiind fiecare, fie rob, fie de sine stăpân, că faptele bune pe care le va face, pe acelea le va lua ca plată, de la Domnul.


text:
Iar voi, stăpânilor, faceţi tot aşa, faţă de slugi, şi încetaţi cu ameninţarea, ca unii care ştiţi că Domnul lor şi al vostru este în ceruri şi că la el nu încape părtinire.


text:
Îmbrăcaţi-vă cu toate armele lui Dumnezeu, ca să puteţi să ţineţi piept împotriva uneltirilor Diavolului.


text:
Căci lupta noastră nu este împotriva sângelui şi a trupului, ci împotriva domniilor, împotriva stăpânirilor, împotriva căpeteniilor acestui întuneric, împotriva duhurilor răutăţii, răspândite în văzduhuri.


text:
Pentru aceea, luaţi toate armele lui Dumnezeu, ca să puteţi sta împotrivă în ziua cea rea şi, toate biruindu-le, să rămâneţi în picioare.


text:
Ţineţi-vă bine deci, având mijlocul vostru încins cu adevărul şi îmbrăcându-vă cu platoşa dreptăţii.


text:
Peste toate, luaţi pavăza credinţei cu care veţi putea să stingeţi toate săgeţile cele arzătoare ale vicleanului.


text:
Faceţi în toată vremea, întru Duhul, tot felul de rugăciuni şi de cereri, şi întru aceasta priveghiaţi cu toată stăruinţa, rugându-vă pentru toţi sfinţii.


text:
Rugaţi-vă şi pentru mine ca să mi se dea mie cuvânt, când voi deschide gura mea, să arăt cu îndrăzneală taina Evangheliei,


text:
Al cărei sol, legat în lanţuri, sunt, ca să vorbesc despre Evanghelie fără sfială, precum mi se cade să vorbesc.


text:
Iar ca să ştiţi şi voi treburile mele şi ce fac, Tihic, iubitul frate şi credinciosul slujitor întru Domnul, toate vi le va aduce la ştiinţă.


text:
L-am trimis pe el la voi tocmai pentru aceasta, ca să aflaţi cum ne merge nouă şi să mângâie inimile voastre.


text:
Pavel şi Timotei, slujitorii lui Christos Iisus, tuturor sfinţilor întru Christos Iisus, celor ce sunt în Filipi, împreună cu episcopii şi diaconii,


text:
Şi sunt încredinţat de aceasta, că cel ce a început în voi lucrul cel bun îl va duce la capăt, până în ziua lui Christos Iisus.


text:
Precum este cu dreptate ca să gândesc astfel despre voi toţi; căci vă port în inima mea, atât în lanţurile mele, cât şi în apărarea şi în întărirea Evangheliei, pe voi toţi care părtaşi sunteţi la acelaşi har ca mine.


text:
Şi aceasta mă rog, ca iubirea voastră să prisosească tot mai mult şi mai mult, în cunoştinţă şi în orice pricepere,


text:
Ca să puteţi să preţuiţi cele ce sunt mai de folos şi ca să fiţi lămuriţi şi fără de prihană în ziua Iui Christos,


text:
Voesc să ştiţi, fraţilor, că cele petrecute cu mine s’au întors mai vârtos spre sporirea Evangheliei,


text:
În aşa fel că lanţurile mele, pe care le port pentru Christos, au ajuns cunoscute în tot pretoriul şi tuturor celorlalţi;


text:
Şi cei mai mulţi dintre fraţii întru Domnul, îmbărbătaţi prin lanţurile mele, au mai multă îndrăzneală, ca să propovăduiască fără teamă cuvântul lui Dumnezeu.


text:
Ceilalţi însă, din zavistie, vestesc pe Christos, nu cu gânduri curate, ci socotind să-mi căşuneze suferinţă, în legăturile mele.


text:
Dar ce este? Nimic altceva decât că în tot chipul, fie din cuvânt de făţărie, fie din cuvânt de adevăr, Christos se propovădueşte şi întru aceasta mă bucur. Şi mereu mă voi bucura,


text:
Pentru că ştiu că aceasta îmi va fi mie spre mântuire, prin rugăciunile voastre şi cu ajutorul Duhului lui Iisus Christos,


text:
Potrivit cu aşteptarea mea stăruitoare şi cu nădejdea mea că întru nimic nu voi da de ruşine, ci întru toată îndrăzneala, precum totdeauna aşa şi acum, Christos va fi mărit în trupul meu, fie prin viaţă, fie prin moarte;


text:
Dacă însă a vieţui în trup însemnează pentru mine să lucrez şi să am roadă, atunci nu ştiu să spun ce voi alege.


text:
Mi-e inima prinsă din două părţi: doresc să mă despart de trup şi să fiu împreună cu Christos, şi aceasta e cu mult mai bine;


text:
Şi având această încredinţare, ştiu că voi rămânea şi împreună voi petrece cu voi toţi, spre înaintarea voastră şi bucuria credinţei,


text:
Pentru ca cuvântul laudei voastre să prisosească în Christos Iisus, pentru mine, atunci când voi veni iarăşi între voi.


text:
În petrecerea voastră în lume, purtaţi-vă numai în chip vrednic de Evanghelia lui Christos, aşa încât fie că viu şi vă văd, fie că sunt departe şi aud veşti despre voi, să ştiu că sunteţi statornici într’un duh, împreună luptându-vă în acelaşi cuget, pentru credinţa Evangheliei,


text:
Fără să vă înfricoşaţi întru nimic de cei protivnici, ceea ce pentru ei va fi un semn de pierzanie, iară pentru voi de mântuire. Aceasta este de la Dumnezeu.


text:
Căci vouă vi s’a dăruit, pentru Christos, nu numai să credeţi întru el, ci să şi suferiţi pentru el,


text:
Deci, cu orice îndemn care este în Christos, cu orice mângâiere a dragostei, cu orice împărtăşire a Duhului, cu orice milostivire şi îndurare,


text:
Nu faceţi nimic din duh de împerechere, nici din mărire deşartă, ci, cu smerenie, unul pe altul socotească-l drept mai de cinste ca el însuşi.


text:
Ci s’a golit pe sine, a luat chip de rob, făcându-se oamenilor asemenea şi la înfăţişare dovedindu-se ca un om.


text:
Pentru aceea, şi Dumnezeu l-a prea înălţat şi i-a dăruit lui numele care este mai presus de orice nume,


text:
Ca, întru numele lui Iisus, tot genunchiul să se plece, al celor cereşti şi al celor pământeşti şi al celor de desubt,


text:
Drept aceea, iubiţii mei, precum pururea m’aţi ascultat, nu numai când eram de faţă, ci cu mult mai vârtos acum când sunt departe, cu frică şi cu cutremur desăvârşiţi mântuirea voastră;


text:
Căci Dumnezeu este cel ce lucrează în voi şi ca să voiţi şi ca să săvârşiţi, după a lui bună voinţă.


text:
Ca să fiţi fără de prihană şi fără de răutate, fii ai lui Dumnezeu, neîntinaţi, în mijlocul unui neam sucit şi destrămat, întru care străluciţi ca nişte luminători în lume,


text:
Ţinând cu putere cuvântul vieţii, mie spre laudă, în ziua lui Christos, că nu în deşert am alergat, nici în deşert m’am ostenit.


text:
Şi chiar dacă ar fi să vărs sângele meu peste-jertfa voastră, la slujba credinţei voastre, mă bucur şi vă fericesc pe voi pe toţi.


text:
Ci nădăjduesc, întru Domnul Iisus, că voi trimite pe Timotei la voi fără de zăbavă, ca şi eu să fiu cu inimă bună aflând veşti despre voi.


text:
Dar dovezile râvnei lui le cunoaşteţi, căci împreună cu mine a slujit la sporul Evangheliei, întocmai ca un copil lângă tatăl său.


text:
Am socotit de grabnică nevoie să vă trimit pe Epafrodit, fratele şi împreună lucrătorul şi împreună luptătorul meu, cum şi trimisul vostru spre întâmpinarea lipsurilor mele,


text:
Într’adevăr, bolnav a fost aproape de moarte, dar Dumnezeu a avut milă de el şi nu numai de el, ci şi de mine, ca să nu am întristare peste întristare.


text:
Deci l-am trimis cu mai degrabă, ca, văzându-l, voi iarăşi să vă bucuraţi, iar eu să fiu mai puţin mâhnit.


text:
Fiindcă pentru lucrul lui Christos a trecut pe lângă moarte, punându-şi viaţa în primejdie, ca să mă slujească, în locul vostru.


text:
Mai departe, fraţii mei, bucuraţi-vă întru Domnul. Ca să vă scriu aceleaşi lucruri – mie nu-mi este anevoie, iar vouă vă este de folos.


text:
Pentru că noi suntem tăierea împrejur, noi cei ce slujim în Duhul lui Dumnezeu, şi ne lăudăm în Christos Iisus şi nu ne bizuim în trup;


text:
Măcar că eu aş putea să mă bizuesc şi în cele trupeşti. Dacă vre-un altul socoteşte că are dreptul să se încreadă în cele trupeşti – eu şi mai mult!


text:
La opt zile, am fost tăiat împrejur; sunt din neamul lui Israil, din seminţia lui Veniamin, Evreu din Evrei. În ce priveşte legea: fariseu;


text:
În ce priveşte râvna: prigonitor al Bisericii; în ce priveşte dreptatea cea din lege: fără de prihană, în vieţuirea mea.


text:
Ci, mai vârtos, toate le socotesc că sunt pagubă, faţă de înălţimea cunoştinţei lui Christos Iisus, Domnul meu, pentru care m’am păgubit de toate şi le privesc drept gunoaie, ca să câştig pe Christos,


text:
Şi să mă aflu întru el, nu având dreptatea mea cea din lege, dar aceea care este prin credinţa lui Christos, dreptatea cea de la Dumnezeu, pe temeiul credinţei:


text:
Ca să-l cunosc pe el şi puterea învierii lui şi să fiu primit părtaş la patimile lui, şi asemenea să fiu cu el, în moartea lui,


text:
Nu că am şi apucat răsplata ori că sunt desăvârşit, dar alerg după ea s’o cuceresc, întrucât cucerit am fost şi eu de către Christos Iisus.


text:
Dar una fac: uitând cele ce sunt în urma mea, mă întind cât pot spre cele dinainte, alerg la semn, la răsplata dumnezeeştii chemări de sus, întru Christos Iisus.


text:
Aşa dar, câţi suntem desăvârşiţi aceasta să gândim şi, dacă întru ceva gândiţi într’alfel, Dumnezeu vă va lumina şi într’aceea.


text:
Fraţilor, faceţi-vă următorii mei şi uitaţi-vă la aceia care umblă astfel precum aveţi pildă de la noi.


text:
Căci mulţi – despre care v’am vorbit adeseori, iar acum vă spun cu lacrimi – mulţi se poartă ca duşmani ai crucii lui Christos.


text:
Sfârşitul acestora este pieirea. Pântecele este Dumnezeul lor, iar mărirea lor este în ruşinea lor, ca unii care au în gând cele pământeşti.


text:
Căci cetăţenia noastră este în ceruri, de unde şi aşteptăm cu stăruinţă ca Mântuitor, pe Domnul Iisus Christos,


text:
Care va schimba la înfăţişare trupul smereniei noastre, întru asemănarea trupului măririi sale, lucrând cu puterea ce are să supună sieşi toate.


text:
Deci, fraţii mei iubiţi şi mult doriţi, bucuria şi cununa mea, staţi aşa statornici întru Domnul, prea iubiţilor!


text:
Ba te rog şi pe tine, credincios al meu tovarăş, ia-le cu îngăduială, ca pe unele care au luptat pentru Evanghelie, împreună cu mine şi cu Climent şi cu ceilalţi soţi ai mei de lucru, ale căror nume scrise sunt în cartea vieţii.


text:
Nu vă împovăraţi cu nici o grijă. Ci întru toate, prin închinăciune şi prin rugă cu mulţămită, cererile voastre să fie arătate lui Dumnezeu.


text:
Şi pacea lui Dumnezeu, ceea ce covârşeşte orice minte, va păzi inimile voastre şi cugetele voastre, în Christos Iisus.


text:
Mai departe, fraţilor, câte sunt adevărate, câte sunt de cinste, câte sunt drepte, câte sunt curate, câte sunt de iubit, câte sunt cu nume bun, orice faptă bună şi orice laudă – la aceasta să vă fie gândul.


text:
Cele ce aţi învăţat şi aţi luat şi aţi auzit şi aţi văzut Ia mine, acestea să le faceţi şi Dumnezeul păcii va fi cu voi.


text:
M’am bucurat însă, în Domnul, cu bucurie mare, că purtarea voastră de grijă, pentru mine, a dat acum floare încă o dată. La aceasta vă şi gândeaţi, dar nu aveaţi timp prielnic.


text:
N’o spun, doar, ca unul ce e în lipsă; fiindcă eu m’am deprins să fiu îndestulat cu ce am la îndemână.


text:
Ştiu să fiu şi smerit, ştiu să am şi de prisos; în orice şi în toate m’am învăţat să fiu şi sătul şi flămând, şi în belşug şi în nevoie.


text:
Doar şi voi o ştiţi, Filipenilor, că la începutul Evangheliei, când am plecat din Macedonia, nici o Biserică nu s’a unit cu mine, când e vorba de dat şi de primit, fără numai voi singuri.


text:
Nu pentru că umblu după darul vostru, dar umblu după dobânda care tot sporeşte, la socoteala voastră cea din ceruri.


text:
Acum am de toate şi am şi de prisos; plin mă simt, după ce am primit de la Epafrodit cele ce mi-aţi trimis, miros cu bună mireazmă, jertfă primită, bine plăcută lui Dumnezeu.


text:
Iar Dumnezeul meu să împlinească toate câte aveţi de lipsă, după bogăţia sa, cu mărire, întru Christos Iisus.


text:
Îmbrăţişaţi în Christos Iisus pe toţi sfinţii. Vă îmbrăţişează pe voi fraţii care sunt împreună cu mine.


text:
Sfinţilor şi credincioşilor fraţi întru Christos, care sunt în Colose, dar vouă şi pace de la Dumnezeu Tatăl nostru şi de la Domnul nostru Iisus Christos.


text:
Căci am auzit despre credinţa voastră întru Christos Iisus şi despre dragostea ce aveţi către toţi sfinţii,


text:
Pentru nădejdea cea gătita vouă în ceruri, pe care aţi auzit-o mai înainte în cuvântul adevărului Evangheliei,


text:
Celei ce – ajungând la voi, precum şi în toată lumea – aduce roadă şi sporeşte întocmai ca la voi, din ziua în care aţi auzit şi aţi cunoscut, cu adevărat, darul lui Dumnezeu.


text:
Astfel aţi primit învăţătură de la Epafra, tovarăşul nostru de muncă prea iubit, care este pentru voi credincios slujitor al lui Christos,


text:
Drept aceea, şi noi, din ziua în care am aflat, nu contenim să ne rugăm pentru voi şi să cerem ca să vă umpleţi de cunoştinţa voinţei lui, întru toate înţelepciunea şi priceperea duhovnicească,


text:
Umblând cu vrednicie înaintea Domnului, plăcuţi lui întru toate, aducând roadă în orice lucru bun şi sporind în cunoştinţa lui Dumnezeu.


text:
Şi întăriţi fiind cu toată vârtutea, prin puterea măririi lui, spre orice stăruinţa şi bucuroasă îndelungă răbdare,


text:
Mulţumim Tatălui celui ce ne-a învrednicit pe noi să luăm parte la moştenirea sfinţilor întru lumină.


text:
Pentru că într’însul au fost făcute toate, în ceruri şi pe pământ, cele văzute şi cele nevăzute, fie tronuri, fie domnii, fie căpetenii, fie stăpâniri. Toate s’au făcut prin el şi pentru el.


text:
Şi el este capul trupului, adică al Bisericii, cel ce este începutul, întâiul născut din morţi, ca să fie întru toate cel din frunte.


text:
Şi printr’însul toate cu sine să le împace, fie cele de pe pământ, fie cele din ceruri, făcând pace printr’însul, prin sângele crucii sale.


text:
Dar pe voi oare oarecând eraţi – înstrăinaţi şi vrăjmaşi, cu mintea voastră către lucrurile rele, de acum v’a împăcat,


text:
Prin moartea Fiului său în trupul cărnii lui, ca să vă pună înaintea sa: sfinţi fără de prihană şi nevinovaţi,


text:
Dacă, într’adevăr, rămâneţi întemeiaţi în credinţă, întăriţi şi neclintiţi de la nădejdea Evangheliei pe care aţi auzit-o, care a fost propovăduită la toată făptura de sub cer şi al cărei slujitor făcutu-m’am eu, Pavel.


text:
Acum mă bucur de suferinţele mele pentru voi şi împlinesc în carnea mea lipsurile necazurilor lui Christos, pentru trupul lui, care este Biserica,


text:
Al cărei slujitor m’am făcut, potrivit iconomiei lui Dumnezeu, ce mi-a fost dat mie pentru voi, ca să aduc la îndeplinire cuvântul lui Dumnezeu,


text:
Acestora voit-a Dumnezeu să le arate care este bogăţia slavei acestei taine între neamuri, adică Christos cel dintru voi, nădejdea măririi,


text:
Pe care noi îl vestim, sfătuind pe orice om şi învăţând pe orice om, întru toată înţelepciunea, ca să înfăţişăm pe tot omul, desăvârşit în Christos.


text:
Spre aceasta mă şi ostenesc şi mă lupt, potrivit lucrării lui, care se săvârşeşte, puternică, în mine.


text:
Ci voiesc ca voi să ştiţi cât de mare luptă am pentru voi şi pentru cei din Laodicheia şi pentru toţi câţi n’au văzut faţa mea în trup,


text:
Ca să se mângâie inimile lor, să fie strâns uniţi în iubire, şi bogaţi să fie în deplina încredinţare a priceperii şi a cunoştinţei tainei lui Dumnezeu, adică a lui Christos,


text:
Că, deşi cu trupul sunt departe, cu duhul însă sunt împreună cu voi, bucurându-mă şi văzând rânduiala voastră şi tăria credinţei voastre în Christos.


text:
Înrădăcinaţi şi clădiţi într’însul, întăriţi în credinţă, după cum aţi învăţat, şi prisosind în ea cu mulţumită.


text:
Luaţi aminte să nu vă fure minţile cineva cu filozofia şi cu deşartă înşelăciune din predania omenească, după stihiile lumii şi nu după Christos.


text:
Tot în el aţi fost tăiaţi împrejur, cu tăiere împrejur nefăcută de mână, prin dezbrăcarea trupului pământesc, prin tăierea împrejur a lui Iisus Christos.


text:
Îngropaţi fiind împreună cu el, prin botez, cu el aţi şi înviat prin credinţa în puterea lui Dumnezeu, cel ce l-a sculat pe el din morţi.


text:
Iar pe voi care eraţi morţi, în fărădelegile şi în netăierea împrejur a cărnii voastre, v’a făcut vii, împreună cu sine, iertându-ne nouă toate greşalele.


text:
El a şters, cu poruncile Evangheliei, zapisul cel despre noi, care era protivnic nouă şi l-a luat din mijloc, pironindu-l pe cruce.


text:
El a despuiat domniile şi puterile şi le-a dat în vileag, cu hotărîre, biruind asupra lor prin cruce.


text:
Nimeni, deci, să nu vă bage vină pentru mâncare sau băutură sau cu privire la vre-o sărbătoare, sau lună nouă, sau Sâmbătă,


text:
Nimeni să nu vă smulgă cununa biruinţei, ţinând la smerenie şi la slujirea îngerilor, umblând cu vedeniile lui şi îngâmfându-se zadarnic în închipuirea lui trupească,


text:
În loc să ţină cu putere la capul de la care trupul tot, prin încheieturi şi legături, îndestulându-se şi întocmindu-se, sporeşte în creşterea lui Dumnezeu.


text:
Dacă aţi murit împreună cu Christos faţă cu stihiile lumii, pentru ce atunci, ca şi cum aţi fi vieţuind în lume, răbdaţi porunci ca acestea:


text:
Despre lucruri menite toate să piară prin întrebuinţare, potrivit unor rânduieli şi învăţături omeneşti?


text:
Toate acestea au oarecare trecere de înţelepciune, ca fiind cucernicie de bună voie, smerenie şi necruţarea trupului, dar n’au nici un preţ şi sunt tot spre măgulirea omului pământesc.


text:
Aşa dar, dacă aţi înviat împreună cu Christos, căutaţi cele de sus, unde Christos se află şezând de-a-dreapta lui Dumnezeu.


text:
Iar când Christos, care este viaţa voastră, se va arăta, atunci şi voi, împreună cu el, vă veţi arăta întru mărire.


text:
Drept aceea, omorîţi mădularele voastre – ale omului pământesc: desfrânarea, necurăţia, patima, pofta rea şi zgârcenia, care este o închinare la idoli.


text:
Acum deci lepădaţi şi voi toate acestea: mânia, iuţimea, răutatea, defăimarea, cuvântul de ruşine, din gura voastră.


text:
Şi v’aţi îmbrăcat cu cel nou, care se înnoieşte, spre deplină cunoştinţă, după chipul celui ce l-a zidit.


text:
Aici nu mai încape Elin, nu mai încape Iudeu, tăiere împrejur şi netăiere împrejur, barbar, Schit rob ori slobod, ci toate şi întru toate e Christos.


text:
Îmbrăcaţi-vă, dar, ca aleşi ai lui Dumnezeu, sfinţi şi prea iubiţi, cu milostivirile îndurării, cu bunătate, ou smerenie, cu blândeţe, cu îndelungă răbdare,


text:
Îngăduindu-vă unul pe altul şi iertând unul altuia, dacă are cineva vre-o plângere împotriva cuiva; după cum şi Christos v’a iertat vouă, aşijderea iertaţi şi voi.


text:
Şi pacea lui Christos, întru care aţi fost chemaţi, ca să fiţi un singur trup, să stăpânească în inimile voastre; şi dovediţi-vă mulţumitori.


text:
Cuvântul lui Christos să locuiască în voi cu bogăţie. Învăţaţi-vă şi povăţuiţi-vă pe voi, cu toată înţelepciunea. Cântaţi în inimile voastre lui Dumnezeu, mulţumindu-i în psalmi, în lăudări şi în cântări duhovniceşti.


text:
Orice faceţi, cu cuvântul sau cu lucrul, toate să le faceţi în numele Domnului Iisus şi prin el să mulţumiţi lui Dumnezeu şi Tatăl.


text:
Robilor, ascultaţi întru toate pe stăpânii voştri cei trupeşti, nu slujindu-le numai în faţă, ca unii care caută să placă oamenilor, ci în curăţia inimii, temându-vă de Domnul.


text:
Stăpânilor, daţi slugilor voastre ce este drept şi potrivit, căci ştiţi că şi voi aveţi stăpân în ceruri.


text:
Rugându-vă totdeodată şi pentru noi, ca Dumnezeu să ne deschidă uşa cuvântului, spre a vesti taina lui Christos, pentru care mă găsesc în lanţuri,


text:
Purtaţi-vă cu înţelepciune faţă cu cei ce sunt afară din Biserică; folosi-ţi-vă de prilejuri când se ivesc.


text:
Vorbirea voastră să fie totdeauna plăcută, cu sare dreasă, ca să ştiţi cum trebue să răspundeţi fiecăruia.


text:
Despre toate câte mă privesc pe mine vă va lămuri Tihic, fratele meu prea iubit, slujitorul credincios şi tovarăşul de muncă întru Domnul.


text:
L-am trimis pe el la voi tocmai pentru aceasta, ca să ştiţi cum ne aflăm şi ca să mângâie inimile voastre.


text:
L-am trimis împreună cu Onisim, credinciosul şi iubitul nostru frate, care este dintre voi; ei vă vor aduce la ştiinţă toate cele de aici.


text:
Vă îmbrăţişează Aristarh, tovarăşul meu de închisoare, cum şi Marcu, nepotul lui Barnaba, în privinţa căruia aţi primit porunci. Când va veni la voi, cu bine să-l primiţi.


text:
Asemenea şi Iisus, cel ce se numeşte Iustus. Din tăierea împrejur numai aceştia au lucrat împreună cu mine, pentru împărăţia lui Dumnezeu. Ei au fost cei ce mi-au adus mângâiere.


text:
Vă îmbrăţişează Epafra, care este dintre voi slujitor al lui Iisus Christos, pururea luptând pentru voi în rugăciunile sale, ca să staţi desăvârşiţi şi să fiţi deplin întemeiaţi în tot ce voieşte Dumnezeu.


text:
Căci martor îi sunt că are multă trudă pentru voi şi pentru cei din Laodicheia şi pentru cei din Ierapole.


text:
Şi după ce scrisoarea aceasta se va citi de către voi, puneţi la cale să se citească şi în Biserica Laodichenilor, iar pe cea din Laodicheia să o citiţi şi voi.


text:
Şi spuneţi lui Arhip: Vezi de slujba pe care ai primit-o, întru Domnul, ca să o duci la un bun liman.


text:
Închinăciunea mea v’o scriu cu mâna mea, eu Pavel. Aduceţi-vă aminte de lanţurile mele. Darul fie cu voi!


text:
Pavel şi Silvan şi Timotei, Bisericii Tesalonicenilor, care este în Dumnezeu Tatăl şi în Domnul Iisus Christos, dar şi pace fie vouă!


text:
Aducându-ne aminte neîncetat, înaintea lui Dumnezeu şi Tatăl nostru, de lucrul credinţei voastre şi de osteneala iubirii voastre şi de stăruinţa nădejdii voastre în Domnul nostru Iisus Christos.


text:
Căci bunăvestirea noastră nu s’a petrecut la voi numai în cuvânt, ci şi întru putere şi în Duhul Sfânt şi în deplină bună încredinţare. – precum bine ştiţi ce fel am fost între voi, pentru folosul vostru.


text:
Iar voi v’aţi făcut următori ai noştri şi ai Domnului şi aţi primit cuvântul cu bucuria Duhului Sfânt, măcar că aţi avut multe necazuri.


text:
Pentru că, de la voi, cuvântul Domnului a răsunat nu numai în Macedonia şi în Ahaia, ci credinţa voastră în Dumnezeu a pătruns în tot locul, astfel că nu e nevoie să mai spunem ceva.


text:
Căci toţi povestesc despre noi cum am fost primiţi la voi şi cum v’aţi întors la Dumnezeu, de la idoli, ca să slujiţi viului şi adevăratului Dumnezeu.


text:
Şi să adăstaţi pe Fiul său din ceruri, pe care l-a înviat din morţi, pe Iisus cel ce ne izbăveşte de mânia cea viitoare.


text:
Ci, după ce am suferit şi am fost, precum ştiţi, ocărîţi în Filipi, am îndrăznit în Dumnezeul nostru, să grăim în faţa voastră, deşi cu multă luptă, Evanghelia lui Dumnezeu.


text:
Pentru că îndemnarea noastră nu venea din rătăcire, nici din gânduri necurate, nici din înşelăciune,


text:
Ci, după cum am fost socotiţi vrednici de Dumnezeu ca să ni se încredinţeze Evanghelia, aşa vorbim, nu căutând să plăcem oamenilor, ci lui Dumnezeu care lămureşte inimile noastre.


text:
Pentru că niciodată nu ne-am arătat cu cuvinte de linguşire, după cum bine ştiţi, nici cu ascunse porniri de lăcomie. Dumnezeu îmi este martor.


text:
Nici n’am căutat mărire de la oameni, nici de la voi, nici de la alţii, deşi ca apostoli ai lui Christos puteam să vă cerem osebită cinstire.


text:
Noi însă am fost în mijlocul vostru cu totul blânzi, aşa precum o crescătoare încălzeşte pe fiii săi;


text:
Astfel, plini de iubire pentru voi, eram bucuroşi să vă dăm nu numai Evanghelia lui Dumnezeu, ci chiar şi sufletele noastre, într’atât ne eraţi de dragi.


text:
Vă aduceţi aminte, fraţilor, de osteneala şi de truda noastră; lucrând zi şi noapte, ca să nu fim povară nici unuia din voi, aşa v’am propovăduit Evanghelia lui Dumnezeu.


text:
Voi sunteţi martori şi Dumnezeu de asemeni cât de sfânt şi cât de drept şi fără de prihană ne-am purtat între voi, credincioşii;


text:
Ca un părinte pe copiii săi, precum ştiţi, aşa v’am îndemnat şi v’am povăţuit pe fiecare dintre voi,


text:
Şi v’am rugat cu stăruinţă să umblaţi cum se cuvine înaintea lui Dumnezeu celui ce vă chiamă la împărăţia şi la mărirea sa.


text:
Drept aceea şi noi mulţumim lui Dumnezeu neîncetat că, luând voi cuvântul ascultării de Dumnezeu de la noi, nu aţi luat cuvânt omenesc, ci, precum este adevărat, cuvântul lui Dumnezeu, carele şi lucrează întru voi cei ce credeţi.


text:
Căci voi, fraţilor, v’aţi făcut următori ai Bisericilor lui Dumnezeu care sunt în Iudeia, în Christos Iisus, pentru că aţi suferit şi voi aceleaşi, de la cei de un neam cu voi, după cum şi ele de la Iudei,


text:
Care pe Domnul Iisus l-au omorît ca şi pe prooroci; şi pe noi ne-au prigonit şi sunt neplăcuţi lui Dumnezeu şi tuturor oamenilor sunt protivnici,


text:
Fiindcă ne opresc să propovăduim păgânilor ca să se mântuiască. Aşa încât ei împlinesc pururea măsura păcatelor lor. Iar mânia lui Dumnezeu a ajuns de istov asupra lor.


text:
Ci noi, fraţilor, o bucată de vreme despărţiţi fiind de voi, cu ochii nu cu inima, ne-am sârguit din răsputeri, cu mare dor, să vedem iarăşi faţa voastră.


text:
Pentru aceea, am voit să venim la voi, în deosebi eu Pavel, o dată şi încă o dată, dar ne-a împiedicat Satana.


text:
Deoarece care este nădejdea noastră, bucuria noastră, cununa laudei noastre, dacă nu chiar voi, înaintea Domnului nostru Iisus, întru a lui venire?


text:
Şi am trimis pe Timotei, fratele nostru şi slujitorul lui Dumnezeu şi împreună lucrător cu noi în Evanghelia lui Christos, ca să vă întărească şi să vă îmbărbăteze în credinţa voastră,


text:
Şi când eram la voi v’am spus de mai înainte că vom avea de suferit necazuri, precum s’a şi întâmplat şi ştiţi prea bine.


text:
Pentru aceea, şi eu fiind nerăbdător, am trimis ca să cunosc credinţa voastră, ca nu cumva să vă fi ispitit Ispititorul şi în deşert să fie osteneala noastră.


text:
Acum însă, fiindcă Timotei a venit la noi de la voi şi ne-a binevestit despre credinţa şi dragostea voastră şi că aveţi de noi bună amintire pururea, dorind ca să ne vedeţi, după cum şi noi pe voi,


text:
Pentru acest cuvânt, fraţilor, ne-am simţit mângâiaţi în voi, prin credinţa voastră, în toată nevoia şi strâmtorarea noastră.


text:
Şi ce mulţumită pentru voi putem să dăm în schimb lui Dumnezeu, în toată bucuria cu care ne bucurăm, pentru voi, înaintea Dumnezeului nostru?


text:
Noaptea şi ziua ne rugăm, din belşug, ca să ajungem să vedem faţa voastră şi să dregem lipsurile credinţei voastre,


text:
Iar însuşi Dumnezeu şi Tatăl nostru şi Domnul nostru Iisus Christos să îndrepteze calea noastră către voi!


text:
Şi pe voi să vă înavuţească Domnul şi să vă facă să prisosiţi în dragostea unuia către celălalt şi către toţi, precum prisosim şi noi faţă de voi.


text:
Spre întărirea inimilor voastre, ca să fiţi fără de prihană întru sfinţenie, înaintea lui Dumnezeu şi Tatăl nostru, la venirea Domnului nostru Iisus Christos, cu toţi sfinţii săi. Amin!


text:
Afară de acestea, fraţilor, vă rugăm şi vă îndemnăm, în Domnul Iisus, ca după cum aţi luat de la noi dreptar cum se cuvine să umblaţi şi să plăceţi lui Dumnezeu – în care chip şi umblaţi – aşa să sporiţi din ce în ce mai mult.


text:
Nimeni să nu nedreptăţească în treburi şi să nu ia mai mult de la fratele său, căci Domnul este răzbunător în toate acestea, după cum v’am şi spus mai înainte şi v’am daţ dovezi.


text:
Drept aceea, cel ce defăimează cuvântul meu, nu defăimează un om, ci pe Dumnezeu, carele v’a dat pe Duhul său cel Sfânt.


text:
Despre iubirea frăţească nu aveţi trebuinţă ca să vă scriu, pentru că voi înşivă sunteţi învăţaţi de la Dumnezeu ca să vă iubiţi unul pe altul.


text:
Aceasta o şi faceţi, faţă de toţi fraţii din toată Macedonia. Dar vă îndemnăm, fraţilor, să aveţi prisos peste prisos!


text:
Şi să vă puneţi toată râvna ca să trăiţi în linişte, să faceţi care ce are de făcut şi să lucraţi cu mâinile voastre, precum v’am dat poruncă,


text:
Aşa încât să umblaţi cuviincios faţă de cei din afară de biserică şi să nu aveţi trebuinţă de nimeni.


text:
Fraţilor, despre cei ce au adormit, nu voim să fiţi în neştiinţă, ca să nu vă întristaţi în rând cu ceilalţi care nu au nădejde,


text:
Deoarece, dacă credem că Iisus a murit şi a înviat, tot aşa credem că Dumnezeu, pe cei adormiţi întru Iisus, aduce-i-va împreună cu el.


text:
Căci aceasta vă spunem, după cuvântul Domnului, că noi cei vii, care vom fi rămas la venirea lui, nu vom lua înainte celor adormiţi.


text:
Pentru că însuşi Domnul, cu strigare mare, la glasul arhanghelului şi întru trâmbiţa lui Dumnezeu, va pogorî din cer, şi cei morţi întru Christos vor învia întâi.


text:
După aceea, noi cei vii, care vom fi rămas, vom fi răpiţi, împreună cu ei, în nori, ca să întâmpinăm pe Domnul în văzduh, şi aşa pururea vom fi cu Domnul.


text:
Atunci când vor zice: Pace şi linişte! atunci, fără de veste, dă peste ei pieirea, la fel cum dau durerile peste cea însărcinată, şi scăpare nu vor avea.


text:
Dar noi fiind ai zilei, să fim treji, îmbrăcându-ne în platoşa credinţei şi a dragostei şi punând coiful nădejdii de mântuire;


text:
De vreme ce Dumnezeu nu ne-a pus spre mânie, ci spre dobândirea mântuirii, prin Domnul nostru Iisus Christos,


text:
Cel ce a murit pentru noi, pentru ca noi – fie că veghem, în viaţă, fie că dormim în mormânt – cu el împreună vii să fim.


text:
Vă mai rugăm, fraţilor, să aveţi luare aminte pentru cei ce se ostenesc între voi, pentru cei ce vă cârmuiesc în Domnul şi bine vă sfătuesc;


text:
Şi pentru munca lor să-i socotiţi pe ei vrednici de prisoselnică dragoste. Trăiţi între voi în bună pace.


text:
Vă rugăm însă, fraţilor, dojeniţi pe cei fără de rânduiala, îmbărbătaţi pe cei slabi de înger, sprijiniţi pe cei neputincioşi, fiţi îndelung răbdători faţă de toţi.


text:
Luaţi seama să nu răsplătească cineva cuiva răul cu rău, ci totdeauna ţineţi-vă de cele bune, unul faţă cu altul şi faţă cu toată lumea.


text:
Daţi mulţumită pentru toate, căci aceasta este voinţa lui Dumnezeu, pentru voi, întru Christos Iisus.


text:
Şi însuşi Dumnezeul păcii să vă sfinţească pe voi desăvârşit, şi duhul vostru şi sufletul şi trupul păzească-se în întregime, fără de prihană, întru venirea Domnului nostru Iisus Christos!


text:
Pavel şi Silvan şi Timotei, Bisericii Tesalonicenilor în Dumnezeu Tatăl nostru şi în Domnul Iisus Christos,


text:
Datori suntem, fraţilor, să mulţumim pentru voi pururea lui Dumnezeu, precum se cuvine, fiindcă credinţa voastră creşte covârşitor şi dragostea fiecăruia din voi prisoseşte faţă de fiecare;


text:
Astfel încât noi înşine ne lăudăm cu voi, în Bisericile lui Dumnezeu, pentru statornicia şi credinţa voastră, în toate prigonirile voastre şi în strâmtorările pe care le suferiţi.


text:
Cu voi se arată un semn învederat al dreptei judecăţi a lui Dumnezeu, în învrednicirea voastră de împărăţia lui Dumnezeu, pentru care pătimiţi,


text:
Iar vouă celor necăjiţi să vă dea odihnă, alăturea cu noi, atunci când Domnul Iisus se va ivi din cer, cu îngerii puterii sale,


text:
În văpaie de foc, şi va osândi pe cei ce nu cunosc pe Dumnezeu şi pe cei ce nu se supun Evangheliei Domnului nostru Iisus.


text:
Unii ca aceştia lua-vor ca pedeapsă pieirea veşnică de la faţa lui Dumnezeu şi de la slava tăriei dumnezeeşti,


text:
În ziua aceea când va veni să se preamărească întru sfinţii săi şi să fie privit cu uimire de către toţi cei ce au crezut. Între ei fi-veţi şi voi, pentru că mărturia noastră, între voi, găsit-a crezământ.


text:
Pentru aceasta, ne şi rugăm pururea pentru voi, ca Dumnezeul nostru să vă facă vrednici de chemarea sa şi să împlinească, cu putere, toată pornirea voastră spre bunătate, tot lucrul credinţei voastre,


text:
Ca să se preamărească, în voi, numele Domnului nostru Iisus şi voi într’însul, prin darul Dumnezeului nostru şi al Domnului Iisus Christos.


text:
În privinţa venirii Domnului nostru Iisus Christos şi a adunării noastre împreună cu el, vă rugăm, fraţilor,


text:
Să nu vă lăsaţi prea degrabă zguduiţi în cugetul vostru, nici să vă spăimântaţi, nici de duh proorocesc, nici de vorbă, nici de vre-o scrisoare ca pornită de la noi, precum că ziua Domnului a şi sosit.


text:
Să nu vă amăgească nimeni, cu nici un chip. Căci ziua Domnului nu va sosi până ce mai întâi nu va veni lepădarea de credinţă şi nu se va da pe faţă omul nelegiuirii, fiul pierzării,


text:
Protivnicul înălţându-se mai presus de tot ce se numeşte Dumnezeu sau e făcut pentru închinare, aşa încât să se aşeze în templul lui Dumnezeu şi pe sine să se dea drept Dumnezeu.


text:
Pentru că taina fărădelegii se şi înfiripează, numai că este unul care o ţine acum pe loc, până ce va fi dat la o parte.


text:
Şi atunci se va arăta cel fără de lege, pe care Domnul Iisus îl va ucide cu suflarea gurii sale şi-l va nimici cu strălucirea venirii sale.


text:
Iar ivirea aceluia va fi prin lucrarea lui Satan, însoţită de tot felul de puteri şi de semne şi de minuni mincinoase,


text:
Şi de amăgiri nelegiuite, pentru fiii pierzării, fiindcă n’au primit iubirea adevărului, ca să se mântuiască.


text:
Iar noi, fraţilor iubiţi de Domnul, datori suntem totdeauna să mulţumim lui Dumnezeu pentru voi, că v’a ales Dumnezeu din început, spre mântuire, întru sfinţirea Duhului şi întru credinţa adevărului,


text:
La care v’a chemat prin Evanghelia noastră, ca să câştigaţi şi voi partea voastră la mărirea Domnului nostru Iisus Christos.


text:
Drept aceea, fraţilor, staţi neclintiţi şi ţineţi predaniile pe oare le-aţi învăţat, fie prin cuvânt, fie prin epistola noastră.


text:
Iar însuşi Domnul nostru Iisus Christos şi Dumnezeu, Tatăl nostru, carele ne-a iubit pe noi şi ne-a dat, prin darul său, veşnică mângâiere şi bună nădejde,


text:
Pe lângă toate acestea, fraţilor, rugaţi-vă pentru noi, ca cuvântul Domnului să-şi facă drumul, grabnic, şi ca şi la voi să se preamărească,


text:
Fraţilor, vă poruncim în numele Domnului nostru Iisus Christos, să vă feriţi de orice frate care umblă fără de rânduiala şi nu după învăţătura primită de la noi,


text:
Căci singuri ştiţi cum trebue să călcaţi pe urmele noastre, că noi n’am fost fără de rânduiala, când am fost la voi,


text:
Nici n’am mâncat de la cineva, pâine în dar, ci cu muncă şi cu trudă am lucrat noaptea şi ziua, ca să nu împovărăm pe nimeni dintre voi.


text:
Şi auzim că unii de la voi umblă fără nici un rost, nu lucrează nimic, ci se amestecă în treburile altora.


text:
Unora ca acestora le poruncim şi-i îndemnăm în Domnul Iisus Christos ca să muncească în linişte şi să-şi mănânce pâinea de ei agonisită.


text:
Şi dacă vre-unul nu ascultă de cuvântul nostru din epistola aceasta, pe acela să-l însemnaţi şi să nu mai aveţi cu el nici un amestec, ca să-i fie ruşine.


text:
Şi însuşi Domnul păcii dăruiască-vă vouă pace totdeauna şi în tot chipul! Domnul fie cu voi cu toţi!


text:
Pavel, apostol al lui Christos Iisus după porunca lui Dumnezeu Mântuitorul nostru şi a lui Christos Iisus nădejdea noastră,


text:
Lui Timotei adevăratului fiu întru credinţă, dar, milă, pace, de la Dumnezeu Tatăl şi de la Christos Iisus, Domnul nostru.


text:
Când am plecat în Macedonia, te-am îndemnat să rămâi în Efes, ca să pui în vedere câtorva să nu înveţe învăţături străine,


text:
Nici să ia aminte la basme şi la ghenealoghii fără de sfârşit, ca unele care dau prilej la întrebări în loc să dea tocmirea lui Dumnezeu cea din credinţă,


text:
Pe când ţinta poruncii Domnului este dragostea din inimă curată, din cuget bun şi din credinţă nefăţarnică.


text:
Ei vor să fie învăţători ai legii, dar nu înţeleg nici cele ce spun, nici lucrurile despre care se rostesc cu tărie.


text:
Ştiind aceasta că legea nu este pusă pentru cel drept, ci pentru cei fără de lege şi răzvrătiţi, pentru cei necinstitori de Dumnezeu şi păcătoşi, pentru cei ne-cuvioşi şi spurcaţi, pentru ucigaşii de tată şi ucigaşii de mamă, pentru omorîtorii de oameni,


text:
Pentru desfrânaţi, pentru sodomiţi, pentru vânzătorii de oameni, pentru mincinoşi, pentru cei care jură strâmb şi pentru tot cesta împotriva învăţăturii sănătoase,


text:
Mulţumesc celui ce m’a întărit, lui Christos Iisus Domnul nostru, că m’a socotit credincios şi m’a pus să-i slujesc,


text:
Pe mine care mai înainte huleam, prigoneam şi înfruntam. Totuşi am fost miluit, căci, în necredinţa mea, am lucrat din neştiinţă.


text:
Ci a prisosit cu bogăţie darul Domnului nostru, împreună cu credinţa şi cu dragostea cea întru Christos Iisus.


text:
Vrednic de încredere şi de toată primirea e cuvântul că Iisus Christos a venit în lume ca să mântuiască pe cei păcătoşi dintre care cel dintâi sunt eu.


text:
Ci tocmai pentru aceea am fost miluit, ca Iisus Christos să arate mai întâi, în mine, toată îndelunga sa răbdare, drept pildă celor ce erau să creadă într’însul spre dobândirea vieţii veşnice.


text:
Împăratului vecilor, nemuritorului, nevăzutului, singurului Dumnezeu, fie cinste şi mărire în vecii vecilor. Amin!


text:
Această poruncă îţi dau în seamă, fiule Timotei, ca potrivit proorociilor făcute mai înainte asupra ta, să te lupţi lupta cea bună, după cuvântul lor,


text:
Având credinţă şi cuget bun, pe care fiindcă unii le-au lepădat, s’a sfărâmat cu ei corabia credinţei;


text:
Vă îndemn deci, înainte de toate, să faceţi cereri, rugăciuni, mijlociri, mulţumite, pentru toţi oamenii,


text:
Pentru împăraţi şi pentru toţi care sunt în înalte dregătorii, ca să petrecem viaţa lină şi tihnită, întru toată temerea de Dumnezeu şi buna cuviinţă.


text:
Căci unul este Dumnezeu, unul este şi mijlocitorul între Dumnezeu şi oameni:cel ce s’a făcut om: Christos Iisus,


text:
Spre aceasta pus am fost crainic şi apostol – adevăr gră’esc, nu spun minciună – învăţător păgânilor, întru credinţă şi adevăr.


text:
Vreau aşa dar ca bărbaţii să se roage în tot locul, ridicând mâini cucernice, fără de mânie şi fără de gâlceava.


text:
Aşijderea şi femeile, să se poarte în port cuviincios, făcându-şi lor podoabă din sfială şi din cumpătare, nu din păr împletit şi din aur sau din mărgăritare sau din veşminte de mult preţ;


text:
Ci, precum se cuvine unor femei care se făgăduesc temerii de Dumnezeu, făcându-şi lor podoabă din fapte bune.


text:
Dar se va mântui prin naştere de fii, dacă stărueşte, cu deplină înţelepciune, în credinţă, în iubire şi în sfinţire.


text:
Se cade însă episcopului să fie fără de prihană, bărbat al unei femei, treaz, întreg la minte, cuviincios primitor de streini, îndemânatic să înveţe pe alţii,


text:
Episcopul să nu fie de curând sădit în via Domnului, ca nu cumva trufindu-se, să cadă în osânda diavolului.


text:
Mai trebue să aibă mărturie bună de la cei de dinafară, ca să nu cadă în ocară şi în cursa diavolului.


text:
Tot aşa, diaconii să fie oameni de cinste, nu îndoielnici la cuvânt, nebăutori de vin mult, nu agonisitori de câştig ruşinos,


text:
Dar şi aceştia să fie mai întâi puşi la încercare, apoi, dacă se dovedesc fără prihană, să se diaconească.


text:
Femeile lor aşijderea să fie cuviincioase, neclevetitoare, cu luare aminte, credincioase întru toate.


text:
Că acei care au slujit bine treaptă bună loruşi dobândesc şi multă îndrăzneală în credinţa cea întru Christos Iisus.


text:
Dacă însă zăbovesc, să ştii cum trebue să petreci în casa lui Dumnezeu care este Biserica Dumnezeului celui viu, stâlp şi temelie adevărului.


text:
Şi cu adevărat, mare este taina creştinătăţii: Dumnezeu s’a arătat în trup, s’a îndreptat în Duhul, a fost văzut de îngeri, s’a propovăduit între neamuri, a fost crezut în lume, s’a înălţat întru mărire.


text:
Dar Duhul grăieşte lămurit că, în vremile cele de apoi, unii se vor depărta de la credinţă luând aminte la duhurile cele înşelătoare şi la învăţăturile demonilor,


text:
Aceştia opresc de la căsătorie şi de la unele bucate, pe care Dumnezeu le-a făcut, spre gustare cu mulţumită, pentru cei credincioşi şi pentru cei ce au cunoscut adevărul.


text:
De vreme ce orice făptură a lui Dumnezeu este bună şi nimic nu este de lepădat, dacă se ia cu mulţumită,


text:
Punându-le înainte fraţilor, toate acestea, vei fi bun slujitor al lui Christos Iisus, arătându-te hrănit cu cuvintele credinţei şi ale bunei învăţături de care te-ai ţinut.


text:
Căci deprinderea trupească la puţin foloseşte, dar evlavia spre toate este de folos, având făgăduinţa vieţii de acum şi a celei ce va să vie.


text:
Fiindcă pentru aceasta ne ostenim şi ne luptăm, căci ne-am pus nădejdea în Dumnezeul cel viu, care este Mântuitorul tuturor oamenilor, în deosebi al credincioşilor.


text:
Nimeni să nu dispreţuiască tine-reţele tale, ci te fă pildă credincioşilor cu cuvântul, cu purtarea, cu dragostea, cu credinţa, cu curăţia.


text:
Nu fi nepăsător faţă de darul ce este întru tine, care ţi s’a dat prin proorocire, cu punerea mâinilor preoţiei.


text:
Păzeşte-te pe tine însuţi şi învăţătura; stârneşte în ea, căci făcând aceasta, şi pe tine te vei mântui şi pe cei care te ascultă.


text:
Dacă vre-o văduvă are feciori sau nepoţi, aceştia să se înveţe să cinstească în frica lui Dumnezeu mai întâi casa lor şi să dea răsplătire părinţilor, pentru că aceasta este bine şi primit înaintea lui Dumnezeu.


text:
Cea cu adevărat văduvă şi rămasă singură are nădejdea în Dumnezeu şi stărueşte în cereri şi în rugăciuni, noaptea şi ziua.


text:
Dacă însă cineva nu poartă grijă de ai săi şi mai ales de ai casei, s’a lepădat de credinţă şi este mai rău decât un necredincios.


text:
Văduva care are mai puţin de şaizeci de ani să nu fie înscrisă între văduve şi numai dacă a fost femeia unui singur bărbat,


text:
Bine cunoscută pentru faptele ei bune; dacă adică şi-a crescut copiii, dacă a fost primitoare de streini, dacă a spălat picioarele sfinţilor, dacă a venit în ajutorul celor strâmtoraţi, dacă s’a ţinut stăruitor de tot ce este lucru bun.


text:
Iar de văduvele cele tinere te fereşte. Căci atunci când se înfierbântează împotriva lui Christos poftesc să se mărite,


text:
Dar în acelaşi timp se învaţă să fie leneşe, umblând din casă în casă; şi nu numai leneşe, ci şi limbute, şi iscoditoare, grăind cele ce nu se cade.


text:
Drept aceea, hotărăsc ca văduvele tinere să se mărite, să aibă copii, să-şi vadă de case, şi să nu dea protivnicului nici un prilej de ocară.


text:
Dacă vre-un frate sau vre-o soră credincioasă are în casă văduve, să aibă grija lor, ca Biserica să nu fie împovărată, ci să poată să ajute pe cele cu adevărat văduve.


text:
Preoţii cei ce-şi ţin bine dregătoria să se învrednicească de îndoită cinste, mai ales cei ce se ostenesc în cuvânt şi în învăţătură.


text:
Pentru că scriptura zice: Să nu legi gura boului care treeră, – şi: Vrednic este lucrătorul de plata sa.


text:
Te jur înaintea lui Dumnezeu şi a lui Iisus Christos şi a îngerilor lui celor aleşi, să păzeşti acestea, fără hotărîre de mai înainte luată nefăcănd nimic eu părtinire.


text:
Nu pune, prea degrabă, mâinile peste nimeni, nici nu te face părtaş la păcatele streine. Păstrează-te pe tine curat.


text:
Nu mai bea numai apă, ci foloseşte-te de puţin vin, pentru stomacul tău şi pentru desele tale slăbiciuni.


text:
Păcatele unor oameni sunt prea învederate şi merg de mai înainte la judecată, ale altora însă se arată mai pe urmă.


text:
Tot aşa şi faptele cele bune: se arată de departe, şi chiar când este în-tr’altfel nu pot să stea ascunse.


text:
Cei ce se găsesc sub jugul robiei să-şi socotească pe stăpânii lor vrednici de toată cinstea, ca să nu fie hulite numele şi învăţătura lui Dumnezeu.


text:
Iar cei ce au credincioşi ca stăpâni să nu-i dispreţuiască, sub cuvânt că sunt fraţi în credinţă, ci şi mai mult să-i slujească, tocmai fiindcă primitorii bunei lor slujiri sunt credincioşi şi prea iubiţi. Acestea să-i înveţi şi să le porunceşti.


text:
Dacă învaţă cineva într’alt chip şi nu se ţine de cuvintele cele sănătoase ale Domnului nostru Iisus Christos şi de învăţătura cea după buna credinţă,


text:
Acela e un îngâmfat, nu ştie nimic, bolind de boala cercetărilor şi a certurilor de cuvinte, din care pornesc pizma, sfada, defăimările, bănuielile nedrepte,


text:
Gâlcevile necurmate ale oamenilor stricaţi la minte şi lipsiţi de adevăr, care socotesc că evlavia este un mijloc de câştig.


text:
Cei ce vor să se îmbogăţească, dimpotrivă, cad în ispită şi în laţ şi în multe pofte nebuneşti şi vătămătoare ca unele care cufundă pe oameni în pierzanie şi în osândă.


text:
Câci iubirea de argint este rădăcina tuturor răutăţilor şi cei ce au poftit-o cu înfocare au rătăcit de la credinţă şi s’au străpuns ou mulţime de dureri.


text:
Ci tu, omule al lui Dumnezeu, fugi de acestea şi urmează dreptatea, cucernicia, credinţa, dragostea, răbdarea, blândeţea.


text:
Luptă-te lupta dreaptă a credinţei, cucereşte viaţa veşnică la care ai fost chemat şi pentru care ai dat bună mărturisire înaintea multor martori.


text:
Poruncescu-ţi înaintea lui Dumnezeu, cel ce aduce toate la viaţă, şi înaintea lui Iisus Christos, cel ce, în faţa lui Ponţiu Pilat, mărturisi frumoasa lui mărturisire,


text:
Pe oare, la timpul cuvenit, o va arăta fericitul şi singurul stăpânitor, împăratul împăraţilor şi Domnul domnilor,


text:
Cel ce singur are nemurire şi locueşte întru lumina neapropiată, pe care nu l-a văzut nimeni dintre oameni, nici nu poate să-l vadă. Lui cinste şi stăpânire veşnică! Amin!


text:
Celor bogaţi în veacul de acum porunceşte-le să nu-şi facă închipuiri trufaşe, nici să-şi pună nădejdea în bogăţia cea nestatornică, oi întru Dumnezeu, care ne dă cu belşug toate, spre îndulcirea noastră.


text:
Porunceşte-le să facă ce e bine, să se înavuţească în fapte bune, să fie darnici, să fie cu inima largă,


text:
O Timotei! păzeşte ceea ce ţi s’a încredinţat, depărtându-te de vorbirile deşarte şi lumeşti şi de împotrivirile ştiinţei mincinos numite astfel,


text:
Pavel, apostolul lui Christos Iisus, prin voia lui Dumnezeu, ca să vestesc făgăduinţa vieţii care este în Christos Iisus,


text:
Lui Timotei, iubitului fiu, dar, milă, pace de la Dumnezeu Tatăl şi de la Christos Iisus, Domnul nostru!


text:
Mulţumesc lui Dumnezeu, pe care îl slujesc – ca şi strămoşii mei – întru cuget curat, că te pomenesc neîncetat, zi şi noapte, în rugăciunile mele.


text:
Îmi aduc iarăşi aminte de credinţa ta neprefăcută, care, precum s’a sălăşluit întâi în bunica ta Loida şi în mama ta Eunice, tot aşa sunt încredinţat că şi întru tine.


text:
Pentru care cuvânt, te îndemn să ţii aprins darul lui Dumnezeu, cel ce este în tine, prin punerea mâinilor mele.


text:
Deci, nu te ruşina de mărturisirea Domnului nostru, nici de mine, care sunt în temniţă pentru el, ci cu puterea lui Dumnezeu, fii părtaş necazurilor Evangheliei.


text:
El ne-a mântuit şi ne-a chemat cu chemare sfântă, nu după faptele noastre, ci după a sa găsire cu cale şi după darul ce ne-a fost dat în Christos Iisus, mai înainte de începutul veacurilor,


text:
Iar acum s’a dat pe faţă prin arătarea Mântuitorului nostru Christos Iisus, cel ce a nimicit moartea şi a adus la lumină viaţa şi nemurirea, prin a sa Evanghelie.


text:
Din această pricină şi sufăr toate acestea, dar nu mă ruşinez, că ştiu cui am crezut şi sunt încredinţat că puternic este să păzească odorul meu, până la ziua cea mare.


text:
Ţine-te de dreptarul învăţăturilor sănătoase, pe care le-ai auzit de la mine, cu credinţa şi cu iubirea ce este în Christos Iisus.


text:
Odorul cel bun ce ţi s’a încredinţat, păzeşte-l, cu ajutorul Sfântului Duh, care sălăşlueşte întru noi.


text:
Domnul să aibă milă de casa lui Onisifor, căci de multe ori mi-a înviorat sufletul şi de lanţurile mele nu s’a ruşinat,


text:
Dăruiască-i Domnul, ca în ziua cea mare, milă să găsească de la Domnul. Tar câtă slujbă mi-a făcut el în Efes, tu ştii mai bine ca oricine.


text:
Şi cele ce ai auzit de la mine, cu mulţi martori de faţă, acestea le încredinţează la oameni credincioşi, care vor fi destoinici să înveţe şi pe alţii.


text:
Nici un ostaş când intră în oştire nu se încurcă în treburile vieţii, tocmai ca pe plac să fie celui care strânge oaste.


text:
Adu-ţi aminte de Iisus Christos, care a înviat din morţi şi este din neamul lui David – după Evanghelia mea.


text:
Pentru această Evanghelie sufăr până acolo, că sunt ţinut în lanţuri ca un făcător de rele. Dar cuvântul lui Dumnezeu nu ştie de lanţuri.


text:
De aceea, toate le rabd, pentru cei aleşi, ca şi ei să aibă parte de mântuirea care este în Christos Iisus şi de mărirea veşnică.


text:
Aminteşte-le de acestea şi jură-i înaintea lui Dumnezeu să nu se certe, pentru cuvinte, ceea ce la nimic nu foloseşte, fără numai la surparea ascultătorilor.


text:
Sileşte-te să te arăţi pe tine însuţi lămurit înaintea lui Dumnezeu, lucrător cu faţă curată, drept îndreptând cuvântul adevărului.


text:
Însă temelia pusă de Dumnezeu stă neclintită, având pecetia aceasta: Cunoscut-a Domnul pe cei ce sunt ai lui, şi să se depărteze de la nedreptate oricine care numeşte numele Domnului.


text:
Iar într’o casă mare nu sunt numai vase de aur şi de argint, ci şi de lemn şi de lut; şi unele sunt spre cinste, iar altele spre necinste.


text:
Deci, dacă se va curaţi cineva pe sine de acestea, va fi vas de cinste, sfinţit, de bună treabă stăpânului, gătit spre orice lucru bun.


text:
Apoi, de poftele tinereţilor fugi şi urmează dreptatea, credinţa, dragostea, pacea cu toţi cei ce chiamă pe Domnul din inimă curată.


text:
Ci unui slujitor al Domnului nu i se cade să se certe, ci să fie blând faţă ou toţi, destoinic să dea învăţătură, răbdător la necazuri,


text:
Meşter să dojenească cu blândeţe pe cei ce stau împotrivă, ca doar le-o da Dumnezeu pocăinţă spre cunoaşterea adevărului,


text:
Şi aduşi fiind de el din nou la viaţă, ca să facă voinţa lui Dumnezeu, să se trezească din cursa diavolului.


text:
Că vor fi oameni iubitori de sine, iubitori de argint, lăudăroşi, trufaşi, hulitori, neascultători de părinţi, nemulţumitori, fără cucernicie,


text:
Căci dintre aceştia sunt cei ce se vâră prin case şi robesc pe muieruştele împovărate de păcate şi purtate de multe feluri de pofte,


text:
Şi după cum Iannes şi Iambres s’au împotrivit lui Moise, aşa şi aceştia stau împotriva adevărului, oameni stricaţi la minte şi netrebnici pentru credinţă.


text:
Dar nu vor merge mai departe, pentru că nebunia lor va fi învederată tuturor, precum a fost şi a acelora.


text:
Tu însă ai urmat învăţătura mea. strădania mea, ţinta mea, credinţa mea, îndelunga mea răbdare, dragostea mea, îngăduinţa mea,


text:
Prigonirile şi suferinţele care mi s’au făcut în Antiohia, în Iconia, în Listra, câte goane toate pe care le-am îndurat. Şi din toate m’a izbăvit Domnul.


text:
Tu însă rămâi în cele ce-ai învăţat şi de care eşti încredinţat, deoarece ştii de la cine ai primit învăţătură,


text:
Şi fiindcă, de mic copil, cunoşti Sfintele Scripturi, care pot să te înţelepţească spre mântuire, prin credinţa cea întru Christos Iisus.


text:
Toată scriptura este insuflată de Dumnezeu şi de folos spre învăţătura, spre mustrare, spre îndreptare, spre înţelepţirea care duce la dreptate,


text:
În faţa lui Dumnezeu şi a lui Christos Iisus, care va să judece viii şi morţii, juru-te pe tine pe arătarea lui şi pe împărăţia lui:


text:
Propovădueşte cuvântul, stărueşte cu timp şi fără de timp, mustră, ceartă, îndeamnă, cu toată îndelunga răbdare şi dând necontenit învăţătură.


text:
Căci va veni o vreme când nu vor mai suferi învăţătura sănătoasă, ci, dornici să-şi gâdile auzul, îşi vor grămădi învăţători după poftele lor,


text:
De aici încolo, îmi stă înainte cununa dreptăţii, pe care Domnul îmi va da-o în Ziua Aceea, El, dreptul judecător, şi nu numai mie, ci şi tuturor celor ce au iubit arătarea lui.


text:
Căci Dima, iubind veacul de acum, m’a lăsat şi s’a dus la Tesalonic, Crescent în Galatia, Titu în Dalmaţia.


text:
Când vei veni, adu-mi felonul pe care l-am lăsat în Troada, la Carp, precum şi cărţile, mai ales pergamentele.


text:
La întâia mea apărare, nimeni nu mi-a venit în ajutor, ci toţi m’au părăsit. Să nu li se ţină în socoteală!


text:
Dar Domnul mi-a stat într’ajutor si m’a întărit, pentru ca, prin mine, Evanghelia să fie pe deplin vestită şi s’o audă toţi păgânii; iar eu am scăpat din gura leului.


text:
Domnul mă va izbăvi de orice lucru rău şi mă va mântui, în împărăţia sa cea cerească. Lui fie mărire în vecii vecilor! Amin!


text:
Sileşte-te să vii mai înainte de începutul iernii. Te îmbrăţişează Eubul şi Pudenţiu şi Linu şi Claudia şi fraţii toţi.


text:
Pavel, slujitor al lui Dumnezeu şi apostol al lui Iisus Christos, pentru credinţa aleşilor lui Dumnezeu şi pentru cunoştinţa adevărului celui întocmai cu buna cucernicie,


text:
Şi care, la timpul cuvenit, şi-a făcut cunoscut cuvântul său, prin propovăduirea încredinţată mie, după porunca Mântuitorului nostru Dumnezeu –


text:
Lui Tit, adevăratului meu fiu, din credinţa noastră amândorora, dar şi pace, de la Dumnezeu Tatăl şi de la Christos Iisus, Mântuitorul nostru.


text:
Pentru aceasta te-am lăsat în Creta, ca să îndreptezi cele ce mai lipsesc şi să aşezi preoţi prin cetăţi, precum ţi-am rânduit,


text:
De este cineva fără de prihană, bărbat al unei femei, având fii credincioşi, nu sub învinuire de desfrânare sau neascultători.


text:
Căci se cuvine episcopului să fie fără de prihană, ca un iconom al lui Dumnezeu, nu de capul lui, nu grabnic la mânie, nu dat la băutură, nebătăuş, nepoftitor de câştig urît,


text:
Ţinându-se de cuvântul cel credincios al învăţăturii, ca destoinic să fie şi să îndemne la învăţătura cea sănătoasă şi să răfuiască pe protivnici.


text:
Pentru că sunt mulţi răzvrătiţi, grăitori în deşert şi înşelători, mai ales cei din tăierea împrejur,


text:
Cărora trebue să le astupi gura, ca unora care răstoarnă case întregi, învăţând pentru agonisită ruşinoasă, cele ce nu se cad.


text:
Unul dintre ei, chiar un prooroc al lor, a rostit: Cretanii sunt pururea mincinoşi, fiare urîcioase, leneşi şi mâncăcioşi.


text:
Mărturia aceasta este adevărată; pentru care pricină mustră-i cu asprime, ca să fie sănătoşi în credinţă,


text:
Şi să nu dea ascultare basmelor iudaiceşti şi poruncilor unor oameni care îşi întorc faţa de la adevăr.


text:
Toate sunt curate pentru cei curaţi; iar pentru cei întinaţi şi necredincioşi nimic nu este curat, ci li s’a spurcat lor şi mintea şi cugetul.


text:
Ei spun tare că ştiu pe Dumnezeu, dar cu faptele lor îl tăgăduesc, urîciune fiind, nesupuşi fiind şi la orice lucru bun netrebnici.


text:
Spune bătrânilor să fie treji, cinstiţi, întregi la minte, sănătoşi în credinţă, în dragoste, în răbdare;


text:
Aşijderea bătrânelor, să aibă în înfăţişarea lor o sfântă cuviinţă, să nu fie zavistnice, să nu fie robite de vin – prea mult, să înveţe de bine,


text:
Şi să fie cumpătate, curate, gospodine, cu inimă bună, plecate bărbaţilor lor, ca să nu fie vorbit de rău cuvântul lui Dumnezeu.


text:
Cuvânt sănătos şi fără vină, pentru ca împotrivitorul să se ruşineze, neavând de zis nimic rău despre noi.


text:
Îndeamnă pe robi să se supună stăpânilor lor, să le fie bine plăcuţi întru toate, să nu le întoarcă vorba,


text:
Să nu fure nimic, ci să le arate desăvârşită bună credinţă, ca să facă de cinste întru toate învăţătura Mântuitorului nostru Dumnezeu.


text:
Învăţându-ne pe noi să lepădăm păgânătatea şi poftele lumeşti şi, în veacul de acum, să trăim, cu întreagă înţelepciune, cu dreptate şi cu cucernicie,


text:
Şi să aşteptăm fericita nădejde şi arătarea slavei marelui Dumnezeu şi a Mântuitorului nostru Christos Iisus,


text:
Carele s’a dat pe sine pentru noi, ca să ne izbăvească de toată fărădelegea şi să-şi curăţească un popor al lui, râvnitor de fapte bune.


text:
Adu-le aminte să se supună stăpânirilor şi dregătorilor, să asculte, să fie gata spre orice lucru bun,


text:
Să nu defaime pe nimeni, să nu se gâlcevească cu nimeni, să fie liniştiţi, să arate către toţi oamenii deplină blândeţe.


text:
Pentru că şi noi eram altădată fără de minte, neascultători, amăgiţi, slujind poftelor şi multor feluri de desfătări, petrecând viaţa în răutate şi pizmuire, urîţi şi urîndu-ne unul pe altul.


text:
El ne-a mântuit, nu din faptele cele întru dreptate, săvârşite de noi, ci după a lui îndurare, prin baia naşterii celei de a doua şi prin înnoirea Duhului Sfânt,


text:
Ca, îndreptându-ne prin darul lui, să ne facem potrivit nădejdii, moştenitorii vieţii celei veşnice.


text:
Vrednic de crezare este acest cuvânt şi asupra acestora voiesc să mărturiseşti cu tărie, pentru ca acei ce au crezut în Dumnezeu să aibă grijă să se ţină de fapte cinstite. Că acestea sunt bune pentru oameni şi de folos.


text:
Iar de întrebările nebuneşti şi de ghenealoghii şi de gâlceava şi de sfezile pentru Lege, te fereşte, căci sunt nefolositoare şi deşarte.


text:
Când voi trimite pe Artemas la tine, sau pe Tihic, sârgueşte-te să vii la mine la Nicopoli, căci acolo m’am hotărît să iernez.


text:
Pe Zenas, ştiutorul de pravili, şi pe Apolos trimite-i mai înainte, cu bună grijă, ca nimic să nu le lipsească.


text:
Şi să înveţe şi ai noştri să poarte grijă de lucrurile bune, spre treburile cele de neapărată nevoie, ca să nu fie fără de roadă.


text:
Te îmbrăţişează toţi care sunt cu mine. Îmbrăţişează pe cei ce ne iubesc întru credinţa. Darul fie cu voi cu toţi! Amin!


text:
Pavel, întemniţatul lui Iisus Christos, şi fratele Timotei, prea iubitului Filimon, soţul nostru de lucru,


text:
Căci am auzit despre dragostea ta şi despre credinţa pe care o ai către Domnul Iisus şi către toţi sfinţii.


text:
Şi mă rog ca părtăşia ta la credinţă să se facă lucrătoare în deplina cunoştinţă a oricărei fapte bune, pe care o faceţi pentru Christos,


text:
Căci am avut multă bucurie şi mângâiere, din dragostea ta, întrucât inimile sfinţilor, frate, s’au odihnit prin tine.


text:
Pentru cuvântul dragostei însă îţi fac mai degrabă o rugăminte. Aşa cum sunt, eu bătrânul Pavel, iar acum şi întemniţatul lui Iisus Christos,


text:
Cel ce altădată nu-ţi era bun la nimic, dar acum şi ţie şi mie de folos. L-am trimis înapoi la tine,


text:
Dar fără de încuviinţarea ta n’am voit să fac nimic, ca fapta ta cea bună să nu fie de silă, ci de bună voie.


text:
De acum nu ca rob, ci mai presus de rob, ca frate prea iubit, – mai ales pentru mine, dar cu atât mai vârtos pentru tine, şi după trup şi în Domnul.


text:
Eu, Pavel, îţi scriu cu mâna mea; eu îţi voi plăti, ca să nu îţi spun că tu, cu tine însuţi, eşti datornicul meu.


text:
Ci o dată cu aceasta îmi şi pregăteşte loc de găzduit, fiindcă nădăjduesc, că prin rugăciunile voastre voi fi dăruit vouă.


text:
După ce Dumnezeu, odinioară, în multe rânduri şi în multe chipuri, a vorbit părinţilor noştri prin prooroci, către sfârşitul acestor vremuri ne-a grăit nouă prin Fiul,


text:
Fiul, care este strălucirea slavei şi icoana fiinţei lui Dumnezeu şi care ţine toate cu cuvântul puterii sale, după ce a săvârşit curăţirea păcatelor noastre, a şezut de-a-dreapta măririi întru cele prea înalte,


text:
De vreme ce cărui dintre îngeri i-a zis Dumnezeu vreodată: Fiul meu eşti tu; eu astăzi te-am născut; şi iarăşi: Eu îi voi fi tată şi el îmi va fi fiu?


text:
Şi iarăşi, când aduce în lume pe cel întâi născut, el zice: Şi să se închine lui toţi îngerii lui Dumnezeu.


text:
Despre îngeri se rosteşte aşa: Cel ce face din vânturi solii săi şi din para focului pe slujitorii săi,


text:
Pe când despre Fiul: Scaunul tău, Dumnezeule, stă în veacul veacului, şi schiptrul dreptăţii este schiptrul împărăţiei tale.


text:
Iubit-ai dreptatea şi ai urît fărădelegea, pentru aceea te-a uns pe tine, Dumnezeule, Dumnezeul tău cu untul de lemn al bucuriei, mai mult decât pe părtaşii tăi.


text:
Şi căruia dintre îngeri zis-a Dumnezeu vreodată: Şezi de-a dreapta mea până ce voi pune pe vrăjmaşii tăi aşternut picioarelor tale?


text:
Îngerii oare nu sunt toţi duhuri slujitoare, trimişi ca să slujească, pentru cei ce vor fi moştenitorii mântuirii?


text:
Pentru aceea, cade-se ca noi să luăm aminte cu prisosinţă la cele auzite, ca nu cumva să alunecăm pe alături.


text:
Căci dacă cuvântul grăit prin îngeri a ajuns de neclintit şi orice călcare de poruncă şi orice neascultare şi-a primit dreaptă răsplătire,


text:
Cum vom scăpa noi, dacă vom fi nepăsători la o astfel de mântuire, care, luând obârşie din propovăduirea Domnului, ne-a fost adeverită de cei ce au ascultat-o,


text:
Pe când Dumnezeu întărea mărturia lor, cu semne şi cu minuni şi cu multe feluri de puteri şi cu darurile Duhului Sfânt, împărţite după a sa voinţă?


text:
Iar oarecine a mărturisit undeva, zicând: Ce este omul, că-l pomeneşti pe el, sau Fiul omului, că îl cercetezi pe el?


text:
Toate le-ai supus sub picioarele lui. Dar prin aceea că a supus lui toate, înţelegem că nimic n’a lăsat nesupus. Acum însă, încă nu vedem cum că toate i-au fost supuse.


text:
Ci pe cel ce, scurtă vreme, a fost pus mai prejos de îngeri, pe Iisus, îl vedem încununat cu mărire şi cu cinste, din pricina morţii pe care a suferit-o, astfel că, prin darul lui Dumnezeu, el a gustat moartea pentru fiecare om.


text:
Căci, ducând pe mulţi fii la mărire, i se cădea aceluia, pentru care sunt toate şi prin care sunt toate, ca să desăvârşească prin suferinţă pe începătorul mântuirii lor.


text:
Pentru că şi cel ce sfinţeşte şi cei ce sunt sfinţiţi, sunt toţi dintr’unul; de aceea nu se ruşinează ca să-i numească fraţi,


text:
Şi iarăşi: într’însul îmi voi pune nădejdea mea; şi încă o dată: Iată-mă, eu şi copiii pe care mi i-a dat Dumnezeu.


text:
Deci, de vreme ce copiii s’au făcut părtaşi sângelui şi trupului, în acelaşi fel şi el aceloraşi s’a împărtăşit ca să surpe, prin moartea sa, pe cel ce are stăpânirea morţii, adică pe diavolul,


text:
De unde, dator era ca întru toate să se asemene fraţilor, ca să fie milostiv şi credincios arhiereu în cele către Dumnezeu, pentru ispăşirea păcatelor poporului.


text:
Pentru aceea, fraţi sfinţi, care sunteţi părtaşi chemăm celei cereşti, îndreptaţi privirea voastră la trimisul şi la arhiereul mărturisirii noastre, la Iisus,


text:
Pentru că Iisus s’a învrednicit de mai multă mărire decât Moise, după cum are mai multă cinste decât casa cel ce-a clădit-o.


text:
Moise a fost credincios în toată casa Domnului, ca o slugă, spre mărturia celor ce erau să fie descoperite în viitor,


text:
Pe când Christos a fost credincios ca fiu, peste casa sa. Şi casa lui suntem noi, numai dacă ţinem până la sfârşit, cu neclintire, îndrăzneala mărturisirii şi lauda nădejdii noastre.


text:
Unde m’au ispitit părinţii voştri, ca să mă încerce, şi au văzut faptele mele, timp de patru zeci de ani.


text:
De aceea am prins mânie pe neamul acesta şi am zis: Pururea ei rătăcesc cu inima, şi căile mele nu le-au cunoscut.


text:
Luaţi seama, fraţilor, să nu fie cumva, în vre-unul din voi, o inimă vicleană a necredinţei, ca să vă depărteze de la viul Dumnezeu.


text:
Ci îndemnaţi-vă unii pe alţii, în fiecare zi, până ce putem să zicem: Astăzi! – ca nimeni dintre voi să nu se învârtoşeze cu înşelăciunea păcatului.


text:
Căci ne-am făcut părtaşi ai lui Christos, numai dacă vom păstra temeinic, până la urmă, începutul stării noastre întru el,


text:
Cine deci au făcut întărâtarea, măcar că au auzit? Oare nu toţi care au ieşit din Egipt, cu povaţa lui Moise?


text:
Şi împotriva cui a ţinut mânie timp de patruzeci de ani? Au nu împotriva celor ce au păcătuit, ale căror leşuri au căzut în pustie?


text:
Să ne temem, deci, ca nu cumva, câtă vreme ni se lasă făgăduinţa să intrăm întru odihna lui, vre-unul dintre noi să se pară că a rămas pe urmă.


text:
Pentru că şi nouă ne-a venit vestea cea bună ca şi acelora, dar cuvântul propovăduiţii nu le-a fost lor de folos, întrucât nu s’a înfrăţit cu credinţa în ei, auzitorii.


text:
Pe când noi, fiindcă am crezut, intrăm în odihnă, după cuvântul grăit: M’am jurat întru mânia mea: nu vor intra întru odihna mea! măcar că lucrurile erau isprăvite de la întemeierea lumii.


text:
Căci undeva, despre ziua a şaptea, a zis astfel: Şi s’a odihnit Dumnezeu în ziua a şaptea de toate lucrurile sale.


text:
Deci, de vreme ce rămâne ca unii să intre în odihnă, iar aceia cărora mai dinainte li s’a binevestit, pentru nesupunerea lor, n’au intrat,


text:
Dumnezeu hotărăşte din nou o zi: Astăzi, – rostind prin gura lui David, după atâta vreme, precum s’a zis mai sus: Dacă veţi auzi astăzi glasul lui, nu învârtoşaţi inimile voastre.


text:
Pentru că cine, a intrat în odihna lui Dumnezeu s’a odihnit şi el de lucrurile lui, precum Dumnezeu de ale sale.


text:
Să ne sârguim, dar, ca să intrăm în acea odihnă, ca nimeni să nu cadă în aceeaşi pildă a neascultării,


text:
Căci cuvântul lui Dumnezeu e viu şi lucrător, mai ascuţit decât orice sabie, cu două tăişuri, şi pătrunde până la despărţitura dintre suflet şi duh, dintre încheieturi şi măduvă, şi destoinic este să judece simţirile şi cugetările inimii,


text:
Şi nu este nici o făptură ascunsă, înaintea lui, ci toate sunt goale şi descoperite, pentru ochii celui în faţa, căruia ne vom da socoteală.


text:
Drept aceea, având arhiereu mare, care a străbătut cerurile, pe Iisus, Fiul lui Dumnezeu, să ţinem cu tărie mărturisirea,


text:
Că nu avem arhiereu care să nu poată suferi cu noi, la neputinţele noastre, ci arhiereu ispitit întru toate, după asemănarea noastră, afară de păcat.


text:
Să ne apropiem deci, cu îndrăznire, de scaunul darului, ca să luăm milă şi har să aflăm, spre ajutor, la vreme potrivită.


text:
Într’adevăr, orice arhiereu, fiind luat dintre oameni, este pus pentru oameni, în cele ce-l privesc pe Dumnezeu, ca să aducă daruri şi jertfe, pentru păcate;


text:
El poate să fie îngăduitor cu cei neştiutori şi rătăciţi, de vreme ce şi el este împresurat de slăbiciuni.


text:
Din această pricină dator este, precum pentru popor, aşa şi pentru sine să jertfească pentru păcate.


text:
Aşa şi Christos nu s’a preamărit pe sine însuşi, ca să se facă arhiereu, dar cel ce a grăit către el: Fiul meu eşti tu, eu astăzi te-am născut.


text:
În zilele trapului său, el a adus, cu strigăt tare şi cu lacrămi, cereri şi rugăciuni, către cel ce putea să-l mântuiască din moarte şi auzit a fost pentru buna sa cucernicie.


text:
În privinţa aceasta avem mult de vorbit şi lucruri grele de lămurit, de vreme ce v’aţi făcut leneşi la pricepere.


text:
Căci voi, care de multă vreme s’ar fi cuvenit să fiţi învăţători, aveţi iarăşi trebuinţă ca cineva să vă înveţe cele dintâi începuturi ale cuvintelor lui Dumnezeu şi aţi ajuns să aveţi nevoie nu de hrană vârtoasă, ci de lapte.


text:
Pentru că oricine care se ţine cu lapte este nepriceput în cuvântul dreptăţii, de vreme ce este prunc.


text:
Iar hrana tare este pentru cei desăvârşiţi, care au, prin obişnuinţă, simţurile învăţate să deosebească binele şi răul.


text:
De aceea, lăsând începuturile cuvântului despre Christos, să ne ridicăm spre cele desăvârşite, fără să mai punem din nou temelia învăţăturii despre pocăinţa de faptele moarte, despre credinţa în Dumnezeu,


text:
Despre învăţătura botezului, despre punerea mâinilor, despre învierea morţilor şi despre judecata veşnică.


text:
Căci este cu neputinţă, – pentru cei ce s’au luminat odată şi au gustat darul cel ceresc şi părtaşi s’au făcut Duhului Sfânt,


text:
Cu neputinţă este pentru ei, dacă au căzut, să se înnoiască iarăşi spre pocăinţă, fiindcă ei răstignesc iarăşi, a doua oară, pe Fiul lui Dumnezeu şi-l fac de batjocură.


text:
Ţarina, când soarbe ploaia ce pogoară adeseori asupra ei, şi rodeşte iarba, folositoare celor pentru care a fost muncită, primeşte binecuvântare de la Dumnezeu.


text:
Dar dacă aduce spini şi pălămidă se face netrebnică şi blestemul îi stă aproape, iar la urmă focul o aşteaptă.


text:
Ci despre voi, iubiţilor, măcar că vorbim astfel, suntem încredinţaţi de lucruri mai bune şi aducătoare de mântuire.


text:
Căci Dumnezeu nu este nedrept ca să uite lucrul vostru şi dragostea pe care aţi arătat-o pentru numele lui, slujind altădată şi slujind şi astăzi sfinţilor.


text:
Dorim, dar, ca fiecare dintre voi să arate aceeaşi râvnă, spre adeverirea nădejdii, până la sfârşit,


text:
Ca să nu fiţi târzielnici, ci următori ai celor ce, prin credinţă şi îndelungă răbdare, s’au făcut moştenitori făgăduinţelor.


text:
Ci Dumnezeu, când a dat lui Avraam făgăduinţă, de vreme ce n’avea pe cine să jure, mai mare ca Dumnezeu, s’a jurat pe sine însuşi,


text:
Pentru că oamenii se jură pe cel ce e mai mare şi jurământul e la ei o chezăşie şi sfârşitul oricărei neînţelegeri.


text:
În aceasta, Dumnezeu voind să arate şi mai mult, moştenitorilor făgăduinţei, nestrămutarea hotărîrii lui, a pus la mijloc jurământul:


text:
Ca prin două fapte nestrămutate – făgăduinţa şi jurământul – în care e cu neputinţă ca Dumnezeu să fi minţit, noi, cei ce căutăm scăpare, să avem îndemn puternic ca să ţinem nădejdea pusă înainte.


text:
Nădejdea aceasta este pentru noi ca o anghiră a sufletului, neclintită şi tare, pătrunzând până dincolo de catapeteasmă,


text:
Unde Iisus intrat-a pentru noi, ca înainte mergător, fiind făcut, după rânduiala lui Melchisedec, arhiereu în veac.


text:
Într’adevăr, acest Melchisedec, împăratul Salemului, preotul lui Dumnezeu celui prea înalt, întâmpină pe Avraam, care se întorcea de la înfrângerea regilor, şi-l binecuvintează.


text:
Melchisedec, cărui Avraam i-a dat zeciuială din toate, se tâlcueşte mai întâi: împăratul dreptăţii, apoi el este şi împărat al Salemului, ceea ce însemnează împăratul păcii.


text:
Fără tată, fără mamă, fără spiţă de neam, neavând nici început al zilelor, nici sfârşit al vieţii, şi făcut fiind asemenea Fiului lui Dumnezeu, el rămâne preot pururea.


text:
Vedeţi acum cât de mare e acesta, căruia chiar patriarhul Avraam i-a dat zeciuială din prada de război.


text:
Cei din fiii lui Levi, care primesc preoţia, au poruncă, după lege, să ia zeciuială de la popor, adică de la fraţii lor, măcar că şi aceştia au ieşit din coapsele lui Avraam.


text:
Iar Melchisedec, care nu-şi trage neamul din ei, a luat zeciuială de la Avraam şi pe Avraam, care are făgăduinţele, l-a binecuvântat.


text:
Dacă deci desăvârşirea ar fi fost prin preoţia Leviţilor, căci legea s’a dat poporului pe temeiul preoţiei lor, ce nevoie mai era să se ridice un alt preot după rânduiala lui Melchisedec, şi nu se zice după rânduiala lui Aaron?


text:
Fiindcă acela despre care se spun acestea, îşi ia obârşia dintr’o altă seminţie, de unde nimeni n’a slujit altarului,


text:
Prea ştiut fiind că Domnul nostru a răsărit din Iuda, iar despre seminţia aceasta, cu privire la preoţi, Moise n’a vorbit nimic.


text:
Căci legea n’a desăvârşit nimic, iar în locul ei îşi face cale o nădejde mai bună, prin care ne apropiem de Dumnezeu.


text:
Acesta s’a făcut cu jurământul celui ce i-a grăit: Juratu-s’a Domnul şi nu se va căi: Tu eşti preot în veac, după rânduiala lui Melchisedec.


text:
Pentru aceasta şi poate să mântuiască desăvârşit pe cei ce se apropie, printr’însul, de Dumnezeu, căci pururea e viu ca să mijlocească pentru ei.


text:
Un astfel de arhiereu se cuvenea să avem: sfânt, fără de răutate, fără de pată, osebit de cei păcătoşi şi mai înalt decât cerurile.


text:
El nu mai are, în fiecare zi, nevoie, ca acei arhierei, să aducă jertfe, întâi pentru păcatele sale, apoi pentru ale poporului, căci a făcut aceasta o dată, aducându-se jertfă pe sine însuşi.


text:
Legea pune ca arhierei oameni care au neputinţe, pc când cuvântul jurământului, venit în urma legii, pune pe Fiul, desăvârşit în veacul veacului.


text:
Lucru de căpetenie din cele spuse este că avem astfel de arhiereu care s’a aşezat de-a-dreapta scaunului măririi, în ceruri,


text:
Apoi, orice arhiereu este pus ca să aducă daruri şi jertfe; de aceea trebuincios era ca şi acest arhiereu să fi avut ceva ce să aducă.


text:
Dacă ar fi pe pământ, nici n’ar fi preot, fiindcă aici sunt aceia care aduo darurile, potrivit legii,


text:
Şi care slujesc închipuirii şi umbrei celor cereşti, precum a primit poruncă Moise, când era să înfiinţeze cortul: Ia seama – zice Domnul – să faci toate după chipul ce ţi-a fost arătat în munte.


text:
Acum însă, arhiereul nostru a dobândit o slujire cu atât mai osebită, cu cât este şi mijlocitorul unui legământ mai bun, ca unul care este întemeiat pe mai bune făgăduinţe.


text:
Ci Dumnezeu îi mustră şi le zice: Iată vin zile, – zice Domnul, – când voi face, cu casa lui Israil şi cu casa lui Iuda, legământ nou.


text:
Nu ca legământul pe care l-am făcut cu părinţii lor, în ziua când i-am apucat de mână ca să-i scot din pământul Egiptului; căci ei n’au stăruit în legământul meu, de aceea şi eu i-am năpustit, – zice Domnul.


text:
Ci acesta e legământul pe care îl voi întocmi casei lui Israil, după acele zile, – zice Domnul: Pune-voi legile mele în cugetul lor şi în inima lor le voi scrie, şi voi fi Dumnezeul lor şi ei vor fi poporul meu.


text:
Şi nu va mai învăţa fiecare pe vecinul său şi fiecare pe fratele său zicând: Cunoaşte pe Domnul! căci toţi mă vor cunoaşte, de la cel mai mic până la cel mai mare al lor.


text:
Când a zis: un nou legământ, Domnul a învechit pe cel dintâi. Iar ce se învecheşte şi îmbătrâneşte este aproape de pieire.


text:
E adevărat că şi vechiul legământ avea îndrumări pentru slujba dumnezeiască şi un jertfelnic pământesc,


text:
Căci s’a întocmit cortul descoperirii. În el se aflau, mai întâi, sfeşnicul şi masa şi pâinile punerii înainte; partea aceasta se zicea Sfânta.


text:
Având tămâietorul de aur şi sicriu legii, ferecat peste tot cu aur. În sicriu era năstrapa de aur, care avea mana, era toiagul lui Aaron ce odrăslise şi tablele legii.


text:
Deasupra sicriului erau Heruvimii măririi, cari umbreau jilţul îndurărilor – dar despre acestea nu putem acum să vorbim cu deamăruntul.


text:
Astfel fiind întocmite aceste încăperi, preoţii intră pururea în cea dintâi, săvârşind slujbele dumnezeeşti;


text:
În cea de a doua, însă, numai arhiereul, o dată pe an, şi na fără de sânge pe care îl aduce pentru sine însuşi şi pentru păcatele poporului.


text:
Prin aceasta Duhul Sfânt ne lămureşte că drumul către Sfânta Sfintelor nu era să fie arătat, câtă vreme cortul întâi mai stă în picioare,


text:
Ca unul care este o icoană pentru timpul de faţă şi însemnează că darurile şi jertfele ce se aduc n’au putere să desăvârşească cugetul închinătorului.


text:
Acestea sunt numai legiuiri pământeşti – despre mâncări, despre băuturi, despre felurite spălări – şi sunt puse până la o vreme de îndreptare.


text:
Iar Christos venind arhiereu bunătăţilor celor viitoare a trecut prin cortul cel mai mare şi mai desăvârşit, nu făcut de mână, adică nu din zidirea aceasta;


text:
El a intrat o singură dată, în Sfânta Sfintelor, nu cu sânge de ţapi şi de viţei, ci cu însuşi sângele său, şi a dobândit o veşnică răscumpărare.


text:
Căci dacă sângele ţapilor şi al taurilor şi cenuşa junicii, stropind pe cei spurcaţi, îi sfinţeşte spre curăţirea trupului,


text:
Cu cât mai mult sângele lui Christos, care, prin Duhul veşnic, s’a adus lui Dumnezeu pe sine jertfă fără de prihană, nu va curaţi cugetul vostru de faptele cele moarte, ca să slujiţi viului Dumnezeu?


text:
Şi pentru aceasta el este mijlocitorul unui nou legământ, ca, prin moartea petrecută spre răscumpărarea greşalelor de sub întâiul legământ, cei chemaţi să ia făgăduinţa veşnicei moşteniri.


text:
O diată ajunge temeinică după moarte, fiindcă nu are nici o putere câtă vreme trăieşte cel ce a făcut-o.


text:
Într’adevăr, Moise, după ce a rostit, faţă cu tot poporul, toate poruncile din lege, luând sângele cel de viţei şi de ţapi, cu apă şi cu lână roşie şi cu isop, a stropit şi cartea şi pe tot poporul,


text:
Trebue dar ca chipurile celor din ceruri să se curăţească prin acestea, iar însăşi cele cereşti, cu mai bune jertfe decât acestea.


text:
Căci Christos n’a intrat într’o Sfântă a Sfintelor făcută de mâini – închipuirea celei adevărate – ci chiar în cer, ca să se înfăţişeze pentru noi, înaintea lui Dumnezeu,


text:
Şi nu ca să se aducă pe sine însuşi jertfă de mai multe ori, ca arhiereul care intră în Sfânta Sfintelor, cu sânge strein, în fiecare an.


text:
Altfel, ar fi trebuit să pătimească de mai multe ori, de la întemeierea lumii; ci acum, la sfârşitul veacurilor, s’a arătat o dată, spre surparea păcatului, prin jertfa sa.


text:
Tot aşa şi Christos, după ce a fost adus o dată jertfă, ca să ridice păcatele multora, a două oară, fără de păcat, se va arăta celor ce cu stăruinţă îl aşteaptă spre mântuire.


text:
Într’adevăr, legea având umbra bunătăţilor viitoare, iar nu însăşi icoana lucrurilor, nu poate niciodată, cu aceleaşi jertfe, aduse neîncetat în fiecare an, să facă desăvârşiţi pe cei ce se apropie.


text:
Altfel, n’ar fi încetat oare jertfele aduse, dacă cei ce săvârşesc slujba dumnezeiască, fiind o dată curăţiţi, n’ar mai avea nici o ştiinţă de păcate?


text:
Zicând mai sus că: Jertfă şi prinoase şi arderile de tot şi jertfele pentru păcat n’ai voit nici nu ţi-au plăcut – şi acestea se aduc doar după lege –


text:
Adaogă după aceea: Iată viu ca să fac voia ta. Desfiinţează deci rostul întâi, ca să statornicească rostul al doilea.


text:
Şi întru această voinţă suntem sfinţiţi, o dată de istov, prin prinosul trupului lui Iisus Christos.


text:
Într’adevăr, pe când orice preot stă şi slujeşte în fiecare zi şi aceleaşi jertfe aduce de multe ori, ca unele care niciodată nu pot să înlăture păcatele,


text:
Acesta, dimpotrivă, aducând o singură jertfă pentru păcate, s’a aşezat, de vecii vecilor, la dreapta lui Dumnezeu,


text:
Acesta este legământul pe care îl voi întocmi cu ei, după acele zile, – zice Domnul: Da-voi legile mele în inimile lor şi le voi scrie în cugetele lor,


text:
Să ne apropiem cu inimă adevărată, întru deplinătatea credinţei, cu inimile curăţite de orice cuget rău, şi cu trupul lăut în apă curată.


text:
Fără să părăsim adunarea cea înde noi, precum le este obiceiul unora, ci îndemnători făcându-ne, cu atât mai mult cu cât vedeţi că ziua se apropie.


text:
Căci dacă păcătuim de voia noastră, după ce am luat cunoştinţă despre adevăr, nu mai rămâne, pentru păcate, nici o jertfă,


text:
Gândiţi-vă cu cât mai aspră fi-va pedeapsa cuvenită celui ce a călcat în picioare pe Fiul lui Dumnezeu, şi sângele legământului, cu care s’a sfinţit, l-a necinstit şi duhul harului l-a făcut de ocară!


text:
Căci cunoaştem pe cel ce a zis: A mea este răzbunarea; eu voi răsplăti. Şi iarăşi: Domnul va judeca pe poporul său.


text:
Aduceţi-vă dar aminte de zilele mai de demult, în care, după ce aţi fost luminaţi, aţi răbdat grea luptă de suferinţe,


text:
Parte, făcându-vă de privelişte cu ocările şi cu necazurile îndurate, parte, suferind împreună cu cei ce treceau prin unele ca acestea;


text:
Căci aţi avut milă de cei închişi, iar hrăpirea averilor voastre aţi primit-o cu bucurie, bine ştiind că voi aveţi o mai bună şi statornică avere.


text:
Căci aveţi nevoie de răbdare, ca, după ce aţi făcut voia lui Dumnezeu, să puteţi să dobândiţi ce v’a fost făgăduit.


text:
Şi cel drept al meu va fi viu prin credinţă, iar dacă cineva dă înapoi, sufletul meu nu are dragoste către el.


text:
Prin credinţă pricepem că s’au întemeiat veacurile cu cuvântul lui Dumnezeu, astfel că ceea ce vedem n’a ieşit din lucruri văzute.


text:
Prin credinţă, Abel a adus lui Dumnezeu mai bună jertfă decât Cain, pentru care a luat mărturie că este drept, mărturisind Dumnezeu despre darurile lui; şi prin credinţă grăieşte şi azi, măcar că a murit.


text:
Prin credinţă, Enoh a fost luat de pe pământ ca să nu vadă moartea, şi nu s’a mai aflat, pentru că Dumnezeu îl strămutase, – ci mai înainte ca să-l strămute, el avut-a mărturie că a bine-plăcut lui Dumnezeu.


text:
Fără credinţă, dar, nu este cu putinţă să fim plăcuţi lui Dumnezeu, căci cine se apropie de Dumnezeu trebue să creadă că el este şi că se face răsplătitor celor care îl caută.


text:
Prin credinţă, luând Noe înştiinţare de la Dumnezeu despre cele ce nu se vedeau încă, a gătit, cu bună cucernicie, o corabie spre mântuirea casei sale; prin credinţă el a osândit lumea şi dreptăţii celei din credinţă s’a făcut moştenitor.


text:
Prin credinţă, Avraam, când a fost chemat, a ascultat de-a ieşit la locul pe care era să-l ia spre moştenire şi a ieşit neştiind încotro merge.


text:
Prin credinţă, a sălăşluit vremelnic în pământul făgăduinţei, ca într’un pământ strein, locuind în corturi cu Isaac şi cu Iacob, cei dimpreună moştenitori ai aceleiaşi făgăduinţe.


text:
Prin credinţă, însăşi Sara a primit putere să zămislească fiu, – măcar că trecuse de vârsta cuvenită, – pentru că l-a socotit credincios pe cel ce făgăduise.


text:
Pentru aceea, dintr’un singur om, şi acela ca şi mort, s’au născut aţâţi urmaşi, mulţi ca stelele cerului şi ca nisipul cel fără de număr de pe ţărmul mării.


text:
Toţi aceştia au murit întru credinţă, fără să apuce făgăduinţele, ci văzându-le de departe şi iubindu-le cu dor şi mărturisind că, pe pământ, ei sunt streini şi călători.


text:
Dar acum ei doresc una mai bună, adică pe cea cerească. Pentru aceea Dumnezeu nu se ruşinează de ei ca să se numească Dumnezeul lor, căci le-a gătit lor cetate.


text:
Prin credinţă, Avraam, când a fost încercat, a adus pe Isaac. Cel ce primise făgăduinţele aducea jertfă pe fiul său unul născut!


text:
Ci Avraam a socotit că Dumnezeu este puternic să-l învieze şi din morţi: drept aceea l-a dobândit înapoi ca un fel de parabolă a învierii lui Iisus Christos.


text:
Prin credinţă, Iacob, când a fost să moară, a binecuvântat pe fiecare din fiii lui Iosif şi s’a închinat, rezemându-se pe vârful toiagului său.


text:
Prin credinţă, Iosif, la sfârşitul vieţii, a pomenit despre ieşirea fiilor lui Israil şi a dat porunci cu privire la oasele, sale.


text:
Prin credinţă, când s’a născut Moise, a fost ascuns de părinţii lui trei luni, căci l-au văzut prunc frumos şi nu s’au temut de porunca împăratului.


text:
Ci a ales mai bine să pătimească cu poporul lui Dumnezeu, decât să aibă dulceaţa păcatului cea trecătoare,


text:
Socotind că ocara lui Christos este mai mare bogăţie decât comorile Egiptului, fiindcă se uita la răsplătire.


text:
Prin credinţă a părăsit Egiptul, fără să se teamă de urgia împăratului, căci a rămas neclintit, ca unul care a văzut pe nevăzutul împărat.


text:
Prin credinţă a rânduit Paştile şi stropirea cu sânge, ca îngerul nimicitor să nu se atingă de întâii lor născuţi.


text:
Prin credinţă au trecut Israiliţii Marea Roşie, ca pe uscat, pe când Egiptenii, încercând şi ei s’o treacă, au fost înghiţiţi.


text:
Prin credinţă, Rahab, desfrânata, fiindcă primise cu pace iscoadele, n’a pierit împreună cu cei neascultători.


text:
Şi ce voi mai zice? Căci timpul nu-mi va ajunge, ca să vorbesc de Ghedeon, de Barac, de Samson, de Ieftae, de David, de Samuil şi de prooroci,


text:
Care prin credinţă au biruit împărăţii, au făcut dreptate, au dobândit făgăduinţele, au astupat gurile leilor,


text:
Au stins puterea focului, au scăpat de ascuţişul săbiei, s’au împuternicit, din slabi ce erau s’au făcut tari în război, au întors taberile vrăjmaşilor în fugă.


text:
Prin ei, unele femei şi-au luat pe morţii lor înviaţi. Unii au fost chinuiţi, neprimind izbăvirea, ca să dobândească mai bună înviere;


text:
Au fost ucişi cu pietre, au fost puşi la cazne, au fost hierăstruiţi, au murit ucişi cu sabia, au pribegit în piei de oaie şi în piei de capră, lipsiţi, strâmtoraţi, rău primiţi.


text:
Ei, de care lumea nu era vrednică, au rătăcit în pustii şi în munţi şi în peşteri şi în crăpăturile pământului.


text:
Drept aceea şi noi, având împrejurul nostru atâta nor de martori, să lepădăm orice povară şi păcatul grabnic la împresurat şi să alergăm cu stăruinţă în lupta de întrecere care ne stă înainte,


text:
Cu ochii aţintiţi asupra lui Iisus, începătorul şi plinitorul credinţei, care pentru bucuria pusă înainte-i a suferit crucea, n’a ţinut seama de ocara ei şi a şezut de-a dreapta tronului lui Dumnezeu.


text:
Luaţi bine aminte, dar, la cel ce a răbdat de la păcătoşi, asupra sa, o atât de mare împotrivire, ca să nu vă lăsaţi osteniţi, slăbind în sufletele voastre.


text:
Şi aţi uitat îndemnul care vă grăieşte ca unor fii: Fiul meu, nu defăima certarea Domnului, nici nu-ţi pierde cumpătul, când eşti mustrat de el,


text:
Răbdaţi spre înţelepţirea voastră. Dumnezeu vă ia pe voi ca pe nişte fii. Şi care este fiul pe care tatăl său nu-l pedepseşte?


text:
Iar dacă sunteţi fără de certare, de care toţi au parte, atunci sunteţi feciori din desfrânare şi nu fii adevăraţi.


text:
Apoi, dacă aveam înţelepţitori pc părinţii noştri, după carne, şi ne sfiam de ei, oare nu ne vom supune cu atât mai vârtos Tatălui duhurilor, ca să fim vii?


text:
Pentru că ei, precum găseau cu cale, ne pedepseau pentru puţine zile, iar acesta spre folosul nostru, ca să ne împărtăşim din sfinţenia lui.


text:
Orice mustrare la ceasul ei, nu pare că e de bucurie, ci de întristare, dar mai pe urmă dă celor încercaţi cu ea roadele păcii şi ale dreptăţii.


text:
Căutaţi făgaşuri drepte pentru picioarele voastre, aşa încât cine este şchiop să nu dea alături, ci mai vârtos să se vindece.


text:
Îngrijiţi cu luare aminte ca nimeni să nu rămână lipsit de darul lui Dumnezeu şi ca, odrăslind vre o rădăcină veninoasă, să nu vă turbure şi prin ea mulţi să nu se molipsească.


text:
Şi să nu fie vreunul desfrânat sau lumeţ ca Esau, care pentru o mâncare şi-a vândut dreptul de întâi născut.


text:
Ştiţi că, mai pe urmă, când a dorit să moştenească binecuvântarea, nu a fost luat în seamă, căci deşi cu lacrimi a căutat, n’a mai avut cum să schimbe hotărîrea tatălui său.


text:
Voi nu v’aţi apropiat nici de muntele ce putea fi pipăit, nici de focul care ardea cu flacără, nici de nor, nici de beznă, nici de vijelie,


text:
Nici de glasul trâmbiţei, nici de răsunetul cuvintelor despre care cei ce le auzeau s’au rugat să nu li se mai grăiască,


text:
Deoarece nu puteau să sufere porunca: măcar şi dobitoc de s’ar atinge de munte să fie ucis cu pietre sau să fie străpuns cu săgeata.


text:
Ci v’aţi apropiat de muntele Sionului şi de cetatea Dumnezeului celui viu, de Ierusalimul cel ceresc şi de zeci de mii de îngeri slăvitori,


text:
Şi de adunarea celor întâi născuţi care sunt scrişi în ceruri, şi de Dumnezeu, judecătorul tuturor, şi do duhurile drepţilor celor desăvârşiţi,


text:
Şi de Iisus mijlocitorul noului legământ şi de sângele stropim care grăieşte mai bine decât al lui Abel.


text:
Luaţi seama să nu vă lepădaţi de cel care vorbeşte. Căci dacă aceia n’au scăpat de pedeapsă, nevoind să asculte pe cel ce le grăia pe pământ, cu atât mai vârtos noi, îndepărtându-ne de cel ce ne grăieşte din ceruri.


text:
Glasul lui, odinioară, a zguduit pământul, iar acum făgăduit-a rostind: încă o dată clătina-voi nu numai pământul, ci şi cerul –


text:
Iar prin aceea că zice: încă o dată, arată schimbarea celor clătinate, ca a unor lucruri făcute, ca să rămână cele neclintite.


text:
Drept aceea, fiindcă primim o împărăţie neclintită, să fim mulţumitori şi aşa să-i aducem lui Dumnezeu închinare plăcută, ou bună cucernicie şi cu sfială.


text:
Primirea de oaspeţi să n’o uitaţi, căci prin aceasta unu, fără ca să ştie, au primit în gazdă îngeri.


text:
Aduceţi-vă aminte de cei închişi, ca şi cum aţi fi închişi cu ei; aduceţi-vă aminte de cei chinuiţi, întrucât şi voi sunteţi în trap.


text:
Cinstită să fie nunta întru toate şi patul nespurcat. Iar pe curvari şi pe precurvari îi va judeca Dumnezeu.


text:
Feriţi-vă de iubirea de argint şi vă îndestulaţi cu cele ce aveţi, căci însuşi Dumnezeu a zis: Nu te voi lăsa, nu te voi părăsi nicidecum.


text:
Pentru aceea, având buna îndrăzneală să zicem: Domnul este într’ajutorul meu; nu mă voi teme! Ce-mi va face mie omul?


text:
Aduceţi-vă aminte de mai marii voştri, care v’au grăit vouă cuvântul lui Dumnezeu; priviţi cu luare aminte cum şi-au încheiat viaţa şi le urmaţi credinţa.


text:
Nu vă lăsaţi furaţi de învăţăturile streine cele de multe feluri; căci bine este să întăriţi prin dar inimile voastre, nu cu demâncări, de la care n’au avut nici un folos cei ce au umblat cu ele.


text:
Într’adevăr, trupurile dobitoacelor – al căror sânge e adus de arhiereu, pentru păcat, în Sfânta Sfintelor – sunt arse afară din tabără.


