# verses

text:
Aşa dar printr’însul să aducem pururea lui Dumnezeu jertfă de laudă, adică rodul buzelor, care premăresc numele lui.


text:
Iar facerea de bine şi dărnicia nu le daţi uitării; căci la jertfe ca acestea Dumnezeu priveşte cu plăcere.


text:
Ascultaţi pe învăţătorii voştri şi vă supuneţi lor, fiindcă ei priveghează pentru sufletele voastre, având să dea de ele seamă – ca să facă aceasta cu bucurie, şi nu suspinând, lucru care n’ar fi spre folosul vostru.


text:
Rugaţi-vă pentru noi; căci suntem încredinţaţi că avem un cuget bun, dorind ca întru toate cu cinste să trăim.


text:
Iar Dumnezeul păcii, cel ce prin sângele veşnicului legământ a sculat din morţi pe păstorul cel mare al oilor, pe Domnul nostru Iisus,


text:
Să vă întărească în orice lucru bun, ca să faceţi voia lui, şi să lucreze în noi ceea ce este bine plăcut în faţa lui, prin Iisus Christos, căruia fie mărirea în vecii vecilor. Amin!


text:
Spuneţi închinăciune tuturor mai marilor voştri şi tuturor sfinţilor. Închină-se vouă cei ce sunt din Italia.


text:
Iacob, robul lui Dumnezeu şi al Domnului Esirs Christos, celor douăsprezece seminţii, care sunt în Diaspora, voie bună!


text:
Iar răbdarea să-şi aibă lucrul ei desăvârşit, ca să fiţi desăvârşiţi şi întregi fără nici un fel de lipsă.


text:
Şi de este cineva din voi lipsit de înţelepciune, să ceară de la Dumnezeu care dă tuturor de-a-dreptul şi nu înfruntă; şi se va da lui.


text:
Să ceară însă cu credinţă, fără să aibă nici o îndoială, pentru că cine se îndoieşte este asemenea cu valul mării, mişcat de vânt şi aruncat încoace şi încolo.


text:
Căci a răsărit soarele arzător şi a uscat iarba şi floarea ei a căzut şi frumuseţea feţii ei a pierit; tot aşa şi bogatul în alergăturile sale se va veşteji.


text:
Fericit este bărbatul care rabdă ispita, căci lămurit făcându-se va lua cununa vieţii, pe care a făgăduit-o Dumnezeu celor ce îl iubesc.


text:
Nimeni să nu zică, atunci când este ispitit: De la Dumnezeu mă ispitesc, – pentru că Dumnezeu nu poate să fie ispitit de rele şi el însuşi nu ispiteşte pe nimeni.


text:
Toată darea cea bună şi tot darul desăvârşit de sus este, pogorîndu-se de la părintele luminilor, la care nu este schimbare, sau umbră de mutare.


text:
Fiindcă astfel a fost voinţa lui, el ne-a născut prin cuvântul adevărului, ca să fim noi o pârgă a făpturilor lui.


text:
Ştiţi, fraţii mei prea iubiţi: Orice om să fie grabnic să asculte, zăbavnic să vorbească, zăbavnic la mânie;


text:
Pentru aceea, lepădând toată spurcăciunea şi prisosinţa răutăţii, primiţi cu blândeţe cuvântul sădit în voi, care poate să mântuiască sufletele voastre.


text:
Căci dacă cineva este auzitor al cuvântului, iar nu împlinitor, el seamănă cu omul care priveşte în oglindă faţa sa firească:


text:
Cine s’a uitat însă de aproape în legea cea desăvârşită a libertăţii şi a stăruit în ea, făcându-se nu auzitor care uită, ci împlinitor al lucrului, acela fericit va fi în faptele sale.


text:
Dacă cineva socoteşte că e cucernic, dar nu îşi ţine limba în frâu, ci îşi amăgeşte inima, cucernicia acestuia este zadarnică.


text:
Cucernicia curată şi neîntinată înaintea lui Dumnezeu şi Tatăl aceasta este: să cercetăm pe orfani şi pe văduve, în necazurile lor, şi să ne păzim pe noi fără de pată, din partea lumii.


text:
Fraţii mei, să nu căutaţi la faţa omului, o dată ce aveţi credinţă în Domnul nostru Iisus Christos, Domnul slavei.


text:
Căci, de pildă, dacă va intra în adunarea voastră un om cu inele de aur în degete şi îmbrăcat în veşmânt strălucit şi va intra şi un om sărac, în haină soioasă,


text:
Iar voi puneţi ochii pe cel care poartă veşmântul strălucit şi-i ziceţi: Tu şezi aici, în toată voia, pe când săracului îi ziceţi: Tu stai acolo, în picioare, sau: Şezi jos, la picioarele mele,


text:
N’aţi făcut voi, oare, în gândul vostru, deosebire între unul şi altul, şi nu v’aţi făcut judecători cu socoteli viclene?


text:
Ascultaţi, fraţii mei prea iubiţi: au nu Dumnezeu i-a ales pe cei ce sunt săraci, în ochii lumii, ca să fie bogaţi în credinţă şi moştenitori împărăţiei pe care a făgăduit-o celor ce îl iubesc?


text:
Iar voi aţi necinstit pe cel sărac! Oare nu bogaţii vă asupresc pe voi şi nu ei vă târăsc la scaunele de judecată?


text:
Dacă, într’adevăr, împliniţi legea împărătească, potrivit Scripturii: Să iubeşti pe aproapele tău ca pe tine însuţi, bine faceţi;


text:
Pentru că cine va păzi toată legea, dar va greşi într’o singură poruncă, s’a făcut vinovat faţă de toate poruncile.


text:
Căci cel ce a zis: Să nu precurveşti, a zis şi: Să nu ucizi. Şi de nu precurveşti, dar ucizi, te-ai făcut călcător legii.


text:
Ce folos, fraţilor, dacă zice cineva că are credinţă, iar fapte nu are? Oare credinţa poate să-l mântuiască?


text:
Şi cineva dintre voi le-ar zice: Mergeţi cu pace! Încălziţi-vă şi vă săturaţi! – dar fără să le daţi cele trebuincioase trupului, care ar fi folosul?


text:
Ci va zice cineva: Tu ai credinţă, iar eu am fapte; arată-mi credinţa ta fără fapte şi eu îţi voi arăta, din faptele mele, credinţa mea.


text:
Avraam, părintele nostru, au nu din fapte a fost socotit drept, când a adus pe Isaac, fiul său, jertfă la altar?


text:
Şi s’a împlinit scriptura care zice: Şi a crezut Avraam lui Dumnezeu şi i s’a socotit lui spre dreptate şi prietenul lui Dumnezeu s’a chemat.


text:
Aşijderea şi Rahab, desfrânata, au nu din fapte s’a îndreptat, când a primit pe iscoade şi le-a scos afară, pe altă cale?


text:
Pentru că toţi greşim în multe chipuri; dacă nu greşeşte cineva în cuvânt, acela este bărbat desăvârşit, în stare să se înfrâneze în întregime.


text:
Dacă, dar, noi punem în gura cailor frâul, ca să ni-i supunem, ducem după noi şi trupul lor, întreg.


text:
Iată şi corăbiile, deşi sunt atât de mari şi împinse de vânturi aprige, sunt totuşi purtate de o cârmă foarte mică încotro hotărăşte pornirea cârmaciului.


text:
Aşa şi limba: mic mădular este, dar cu mari lucruri se făleşte! Iată ce licură de foc şi cât codru aprinde!


text:
Foc este şi limba, lumea fărădelegii! Limba îşi are locul ei între mădularele noastre, dar spurcă tot trupul şi vâră în flăcări aria vieţii, după ce aprinsă a fost şi ea de flăcările Gheenei.


text:
Pentru că toată firea, a fiarelor şi a pasărilor, a târitoarelor şi a vietăţilor din mare, se domoleşte şi s’a domolit de firea omenească,


text:
Dar limba, nimeni dintre oameni nu poate s’o domolească! Ea este rău fără astâmpăr; ea este plină de venin aducător de moarte.


text:
Cu ea binecuvântăm pe Domnul şi Tatăl, şi cu ea blestemăm pe oameni, care sunt făcuţi după asemănarea lui Dumnezeu.


text:
Nu cumva poate smochinul, fraţilor, să facă măsline, sau viţa viei să facă smochine? Tot aşa, izvorul sărat nu poate să dea apă dulce.


text:
Cine este, între voi, înţelept şi priceput? Să-şi arate, din buna-i purtare, faptele lui, făcute întru blândeţea înţelepciunii.


text:
Iar dacă aveţi râvnire amară şi zavistie, în inimile voastre, nu vă lăudaţi nici minţiţi împotriva adevărului.


text:
Iar înţelepciunea cea de sus întâi este curată, apoi paşnică, blândă, ascultătoare, plină de milă şi de roade bune, neîndoielnică şi nefăţarnică.


text:
De unde vin războaiele şi de unde certurile dintre voi! Nu oare de aici: din poftele voastre care se luptă în mădularele voastre?


text:
Poftiţi şi nu aveţi; ucideţi şi pizmuiţi şi nu puteţi să dobândiţi; vă sfădiţi şi vă războiţi. Şi nu aveţi pentru că nu cereţi.


text:
Precurvarilor! Nu ştiţi oare că prietenia lumii este duşmănie faţă de Dumnezeu? Aşa dar, cine voi va să fie prieten cu lumea se face vrăjmaş lui Dumnezeu.


text:
Au vi se pare că scriptura grăieşte în deşert? Duhul pe care Dumnezeu l-a sălăşluit în noi ne iubeşte cu zulie,


text:
Însă dă mai mare dar. Pentru aceea zice: Domnul celor mândri le stă împotrivă, pe când celor smeriţi le dărueşte dar.


text:
Apropiaţi-vă de Dumnezeu şi se va apropia de voi. Curăţiţi-vă mâinile, păcătoşilor, şi lămuriţi-vă inima, voi cei cu inima împărţită.


text:
Pătrundeţi-vă de durere. Întrista-ţi-vă şi vă jeliţi. Râsul vostru întoarcă-se în obidă şi bucuria voastră întru zdrobire.


text:
Nu grăiţi de rău unul pe altul, fraţilor. Cel ce grăieşte de rău pe fratele său, ori judecă pe fratele său, grăieşte de rău legea şi judecă legea; iar dacă judeci legea nu eşti împlinitor al legii, ci judecător.


text:
Unul este dătătorul legii şi judecătorul: cel ce poate să mântuiască şi să piardă. Iar tu cine eşti, care judeci pe aproapele?


text:
Veniţi acum cei care ziceţi: Astăzi sau mâine, vom merge într’acel oraş şi vom sta acolo un an şi vom face negoţ şi vom câştiga.


text:
Voi care nu ştiţi ce se va întâmpla mâine! Căci ce este viaţa voastră? Abur sunteţi care se arată o clipită şi după aceea piere.


text:
Aurul vostru şi argintul au ruginit şi rugina lor va fi mărturie asupra voastră şi va mânca trupurile voastre, ca focul. Strâns-aţi comori în zilele cele de apoi!


text:
Iată, plata lucrătorilor care au secerat ţarinile voastre, plata oprită de voi, strigă; şi strigătele secerătorilor au intrat în urechile Domnului Savaot.


text:
Drept aceea, fiţi îndelung răbdători, fraţilor, până la venirea Domnului. Iată, plugarul aşteaptă roadă cea scumpă a pământului, adăstând-o cu răbdare, până ce primeşte ploaia timpurie şi târzie.


text:
Nu suspinaţi, fraţilor, unul împotriva celuilalt, ca să nu fiţi judecaţi; iată, judecătorul stă înaintea uşilor.


text:
Luaţi, fraţilor, ca pildă de suferinţă şi de îndelungă răbdare pe proorocii care au grăit în numele Domnului.


text:
Iată, fericim pe cei ce au răbdat: aţi auzit de răbdarea lui Iov şi aţi văzut sfârşitul hărăzit lui de Domnul; căci mult milostiv este Domnul şi plin de îndurare.


text:
Iar mai înainte de toate, fraţii mei, să nu vă juraţi nici pe cer, nici pe pământ, nici cu orice alt jurământ, ci să vă fie vouă ce este aşa, aşa, şi ce este nu, nu, ca să nu cădeţi sub judecată.


text:
Este cineva bolnav între voi? Să cheme preoţii Bisericii şi să se roage pentru el, ungându-l cu untdelemn, întru numele Domnului.


text:
Şi rugăciunea credinţei va mântui pe cel bolnav şi Domnul îl va ridica, şi de va fi făcut păcate se vor ierta lui.


text:
Mărturisiţi-vă unul altuia păcatele si vă rugaţi unul pentru altul, ca să vă vindecaţi, că mult poate rugăciunea drept tului în lucrarea ei.


text:
Ilie era om, asemenea cu noi în slăbiciuni, şi cu rugăciune s’a rugat ca să nu plouă şi nu a plouat pe pământ trei ani şi şase luni.


text:
Să ştie că cel ce a întors pe păcătos de la rătăcirea căii lui, îşi va mântui sufletul din moarte şi va acoperi mulţime de păcate.


text:
Petru, apostol al lui Iisus Christos, către cei ce trăiesc risipiţi printre streini, în Pont, în Galatia, în Capadocia, în Asia şi în Bitinia,


text:
Aleşi după cea mai înainte cunoştinţă a lui Dumnezeu Tatăl şi sfinţiţi de către Duhul, ca să asculte de credinţa şi să fie părtaşi la stropirea cu sângele lui Iisus Christos, dar vouă şi pacea să se înmulţească!


text:
Binecuvântat fie Dumnezeu şi Tatăl Domnului nostru Iisus Christos, carele, după mare mila sa, prin învierea lui Iisus Christos din morţi, ne-a născut pe noi din nou, spre nădejde vie,


text:
Cei ce sunteţi păziţi cu puterea lui Dumnezeu, prin credinţă, ca să dobândiţi mântuirea, gata să se dea pe faţă în această vreme de apoi.


text:
Întru aceasta vă bucuraţi; măcar că acum, dacă trebue, sunteţi întristaţi câtva timp, cu multe feluri de ispite,


text:
Pentru ca lămurirea credinţei voastre, cea cu mult mai scumpă decât aurul cel pieritor – dar totuşi lămurit prin foc – să se găsească spre laudă, spre mărire şi spre cinste, la arătarea lui Iisus Christos.


text:
Pe el, fără să-l fi văzut, îl iubiţi; întru el, deşi acum nu-l vedeţi, voi credeţi şi vă bucuraţi cu bucurie negrăită şi prea mărită,


text:
Cu privire la această mântuire, au căutat cu stăruinţă şi au cercetat cu deamăruntul proorocii, care au proorocit despre darul cel hotărît vouă,


text:
Cercetând vremea şi împrejurările arătate lor de Duhul lui Christos, lucrător întru ei, când le mărturisea de mai înainte despre patimile lui Christos şi despre măririle cele de după ele.


text:
Lor le-a fost descoperit că nu pentru ei înşişi, ci pentru voi, slujeau ci aceste lucruri, care acum vi s’au vestit prin cei ce, întru Duhul Sfânt trimis din cer, v’au propovăduit Evanghelia şi la care îngerii doresc să stea să privească.


text:
Pentru aceea, încingând mijloacele cugetului vostru, fiţi în toată paza şi nădăjduiţi desăvârşit în darul care se aduce vouă, la arătarea lui Iisus Christos.


text:
Şi dacă chemaţi Tată pe cel ce judecă cu nepărtinire, după lucrul fiecăruia, petreceţi întru frică zilele vremelniciei voastre,


text:
Ştiind că nu cu lucruri stricăcioase, cu argint sau cu aur, aţi fost răscumpăraţi din felul vostru de viaţă, cel deşert, lăsat de la părinţi,


text:
Care într’adevăr a fost orânduit mai înainte de întemeierea lumii, dar a fost arătat, în anii cei mai de pe urmă, pentru voi.


text:
Printr’însul voi aţi crezut în Dumnezeu, cel ce l-a înviat pe el din morţi, şi i-a dat lui mărire, astfel ca credinţa voastră şi nădejdea să vă fie în Dumnezeu.


text:
De vreme ce, ascultând de adevăr, aţi curăţit sufletele voastre, ca să aveţi nefăţarnică iubire frăţească, iubiţi-vă unul pe altul, din toată inima, cu toată stăruinţa,


text:
Fiind născuţi a doua oară, nu din sămânţă stricăcioasă, ci din nestricăcioasă, prin cuvântul cel viu şi dăinuitor în veac al lui Dumnezeu.


text:
Pentru că toată făptura este ca iarba, şi toată mărirea ei ca floarea ierbii: uscatu-s’a iarba şi floarea a căzut,


text:
Ca nişte prunci de curând născuţi, doriţi cu dor laptele cel duhovnicesc şi neprefăcut, ca prin el să creşteţi spre mântuire.


text:
Apropiaţi-vă de el, piatra cea vie, de oameni, într’adevăr, neluată în seamă, dar la Dumnezeu aleasă şi de preţ;


text:
Şi voi înşivă clădiţi-vă, ca pietre vii, în casă duhovnicească, în preoţie sfântă, ca să aduceţi jertfe duhovniceşti, plăcute lui Dumnezeu, prin Iisus Christos.


text:
Pentru că scris este în Scriptură: Iată, pun în Sion piatra din capul unghiului, aleasă, de mare preţ, şi cel ce va crede în ea nu se va ruşina.


text:
Pentru voi deci, care credeţi, piatra e de mare preţ; pentru cei ce nu cred însă, este piatra pe care n’au băgat-o în seamă ziditorii; aceasta a ajuns să fie capul unghiului, şi piatră de poticnire şi stâncă de sminteală.


text:
Ci voi sunteţi seminţie aleasă, preoţie împărătească, neam sfânt, popor agonisit de Dumnezeu, ca să vestiţi în lume bunătăţile celui ce v’a chemat din întuneric, la lumina sa cea minunată,


text:
Voi care odinioară nu eraţi popor ales, iar acum sunteţi poporul lui Dumnezeu, voi care odinioară n’aveaţi parte de milă, iar acum sunteţi miluiţi.


text:
Iubiţilor, vă îndemn ca pe nişte străini ce sunteţi şi călători aici pe pământ, să vă feriţi de poftele cele trupeşti care se războiesc împotriva sufletului.


text:
Purtaţi-vă cu cinste între păgâni, astfel ca, de unde acum vă bârfesc ca pe nişte făcători de rele, privind ei mai de aproape faptele voastre cele bune, să preamărească pe Dumnezeu, în ziua când îi va cerceta.


text:
Supuneţi-vă, pentru Domnul, oricărei întocmiri omeneşti, fie împăratului, fiindcă este înalt stăpânitor,


text:
Fie dregătorilor, ca unora ce sunt trimişi de el, spre pedepsirea făcătorilor de rele şi spre lauda făcătorilor de bine,


text:
Căci aşa este voia lui Dumnezeu, ca voi, prin faptele voastre cele bune, să închideţi gura celor fără cunoştinţă şi fără minte.


text:
Trăiţi ca oameni liberi, dar nu ca şi cum aţi avea libertatea drept acoperământ al vicleniei, ci ca robi ai lui Dumnezeu.


text:
Voi, slugilor, plecaţi-vă stăpânilor voştri, cu toată frica, nu numai celor buni şi blânzi, ci şi celor greu de mulţumit.


text:
Căci aceasta este bine primit, dacă cineva, cu gândul la Dumnezeu, suferă întristări, pătimind pe nedrept.


text:
Într’adevăr, ce laudă este, dacă, pentru greşală, primiţi bătaie, întru răbdare? Iar dacă, pentru binele făcut, veţi pătimi şi veţi răbda, aceasta este bine primit la Dumnezeu.


text:
Ci spre aceasta aţi fost chemaţi, că şi Christos a pătimit pentru voi, lăsându-vă pildă, ca să urmaţi urmele lui,


text:
Şi care, ocărit fiind, nu răspundea cu ocară, dat la chinuri, nu ameninţa, ci se lăsa în ştirea celui ce judecă cu dreptate.


text:
El a purtat păcatele noastre, în trupul său, pe lemn, pentru ca noi, murind faţă de păcate, să vieţuim dreptăţii. Cu rănile lui v’aţi vindecat.


text:
Pentru că eraţi ca nişte oi rătăcite, dar v’aţi întors la păstorul şi la păzitorul sufletelor voastre.


text:
Aşijderea şi voi, femeilor, supuneţi-vă bărbaţilor voştri, aşa încât chiar dacă sunt unii care nu se pleacă Cuvântului, să fie câştigaţi, fără vorbă, prin purtarea femeilor lor,


text:
Podoaba voastră să fie nu cea din afară, cu împletirea părului, cu atârnatul sculelor de aur şi cu îmbrăcarea hainelor,


text:
Ci să fie omul cel ascuns al inimii, întru nestricăcioasă podoabă a duhului blând si liniştit, care este de mare preţ înaintea lui Dumnezeu.


text:
Pentru că aşa se împodobeau, odinioară, şi sfintele femei, care nădăjduiau în Dumnezeu, supunându-se bărbaţilor lor,


text:
Precum Sara asculta pe Avraam şi-l numea pe el domn. Voi sunteţi fiicele ei, dacă faceţi ce e bine şi nu vă înfricoşaţi de nici o frică.


text:
Voi, bărbaţilor, de asemenea, trăiţi înţelepţeşte cu femeile voastre, ca fiind făpturi mai slabe, şi faceţi-le parte de cinste, ca unora care, împreună cu voi, sunt moştenitoare darului vieţii, aşa încât rugăciunile voastre să nu fie împiedicate.


text:
Nu răsplătiţi răul cu rău sau ocara cu ocară, ci, dimpotrivă, binecuvântaţi, căci spre aceasta aţi fost chemaţi, ca să moşteniţi binecuvântarea.


text:
Pentru că cine voieşte să iubească viaţa şi să vadă zile bune să-şi oprească limba de la rău şi buzele sale ca să nu grăiască vicleşug;


text:
Căci ochii Domnului sunt peste cei drepţi şi urechile spre rugăciunile lor, iar faţa Domnului este împotriva celor ce fac rele.


text:
Ci de veţi şi pătimi pentru dreptate, fericiţi veţi fi. Iar de teama lor să nu vă temeţi, nici să vă turburaţi;


text:
Ci pe Domnul – pe Christos – să-l sfinţiţi în inimile voastre şi să fiţi gata totdeauna să răspundeţi oricui care vă cere socoteală despre nădejdea voastră, însă cu blândeţe şi cu cuviinţă,


text:
Având cuget curat, ca, tocmai în ceea ce sunteţi clevetiţi, să iasă de ruşine cei ce grăiesc de rău purtarea voastră cea bună întru Christos.


text:
Căci mai bine este – dacă aşa este voia lui Dumnezeu – să pătimiţi făcând cele bune, decât făcând cele rele.


text:
Pentru că şi Christos a suferit odată moartea pentru păcate, el cel drept pentru cei nedrepţi, ca să ne aducă pe noi la Dumnezeu, omorît fiind cu trupul, dar viu făcut cu duhul.


text:
Adică duhurilor neascultătoare altădată, când îndelunga răbdare a lui Dumnezeu tot aştepta, în zilele lui Noe, şi se pregătea corabia în care puţine suflete, anume opt, s’au mântuit prin apă.


text:
Iar această mântuire prin apă închipuia botezul care vă mântueşte astăzi şi pe voi, nu ca ştergerea necurăţeniei trupului, dar ca deschiderea cugetului bun către Dumnezeu, prin învierea lui Iisus Christos,


text:
Care este de-a-dreapta lui Dumnezeu, după ce s’a suit la cer, şi se supun lui îngerii, şi stăpânirile şi puterile.


text:
Aşa dar, fiindcă Christos a pătimit cu trupul, înarmaţi-vă şi voi cu gândul acesta, că cine a suferit cu trupul a isprăvit cu păcatul,


text:
Ca să nu mai trăiască, atât timp cât mai are de trăit în trup, după poftele oamenilor, ci după voia lui Dumnezeu.


text:
Destul este că în vremurile trecute aţi făcut cu desăvârşire voia păgânilor, umblând în desfrânări, în pofte, în beţii, în ospeţe, fără măsură, în petreceri cu vin mult şi în neiertate slujiri idoleşti.


text:
Că spre aceasta s’a binevestit şi morţilor, ca să fie judecaţi la fel cu oamenii care sunt în trup, dar să aibă, după Dumnezeu, viaţă cu duhul.


text:
Mai înainte de toate, ţineţi din răsputeri la dragostea dintre voi, pentru că dragostea acoperă mulţime de păcate.


text:
După darul pe care l-a primit fiecare, slujiţi-vă de el spre folosul tuturor ca nişte buni iconomi ai darului celui de multe feluri al lui Dumnezeu.


text:
Dacă vorbeşte cineva, cuvintele lui să fie ca ale lui Dumnezeu; dacă slujeşte cineva, slujba lui să fie ca din puterea pe care o dă Dumnezeu, pentru ca întru toate Dumnezeu să se mărească, prin Iisus Christos, căruia îi este mărirea şi stăpânirea în vecii vecilor. Amin!


text:
Iubiţilor, nu vă miraţi de pârjolul aprins între voi, spre ispitire, ca şi cum vi s’ar întâmpla ceva strein,


text:
Ci, întrucât sunteţi părtaşi la suferinţele lui Christos, bucuraţi-vă, ca şi la descoperirea măririi lui să vă bucuraţi cu bucurie mare.


text:
De sunteţi ocăriţi pentru numele lui Christos, fericiţi sunteţi, căci duhul măririi şi al lui Dumnezeu se odihneşte asupra voastră.


text:
Nimeni dintre voi să nu sufere ca ucigaş, sau fur, sau făcător de rele, sau ca un ispititor de lucruri streine.


text:
Căci vremea este ca să înceapă judecata de la casa lui Dumnezeu; şi dacă încape întâi de la noi, care va fi sfârşitul celor care nu ascultă de Evanghelia lui Dumnezeu î


text:
Pentru aceea, şi cei ce sufăr, după voia lui Dumnezeu, să-şi încredinţeze lui, credinciosului Ziditor, sufletele lor, lucrând fapte bune.


text:
Pe presviterii cei dintre voi îi rog, ca unul ce sunt împreună presviter şi martor al patimilor lui Christos şi părtaş al măririi celei ce va să se descopere:


text:
Păstoriţi turma lui Dumnezeu, dată în paza voastră, cercetând-o, nu cu silnicie, ci cu voie bună, după Dumnezeu, nu pentru câştig urît, ci cu osârdie,


text:
Tot aşa şi voi, tinerilor, plecaţi-vă celor bătrâni; şi toţi, unii faţă cu alţii înveşmântaţi-vă întru smerenie, pentru că Dumnezeu celor trufaşi le stă împotrivă, iar celor smeriţi le dă dar.


text:
Fiţi treji, priveghiaţi; protivnicul vostru, diavolul, răcnind ca un leu, umblă căutând pe cine să înghită,


text:
Căruia staţi împotrivă, vârtoşi în credinţă, ştiind că aceleaşi suferinţe se împlinesc şi cu fraţii voştri împrăştiaţi în lume.


text:
Ci Dumnezeu a tot darul, care v’a chemat la mărirea sa cea veşnică, întru Christos, el însuşi – după ce veţi suferi puţină vreme – vă va duce la desăvârşire, vă va întări, vă va împuternici, vă va întemeia.


text:
V’am scris aceste puţine lucruri, prin Silvan pe care îl ştiu frate credincios, ca să vă îndemn şi să vă mărturisesc că adevăratul dar al lui Dumnezeu este acesta, în care staţi.


text:
Simon Petru, slujitor şi apostol al lui Iisus Christos, celor ce, prin dreptatea Dumnezeului nostru şi a Mântuitorului Iisus Christos, au dobândit o credinţă de acelaşi preţ cu a noastră,


text:
Dumnezeiasca lui putere ne-a dăruit toate cele ce sunt spre viaţă şi spre bună cucernicie, făcându-ne să cunoaştem pe cel ce ne-a chemat prin a sa mărire şi prin a sa vârtute.


text:
Cu aceasta, el ne-a hărăzit făgăduinţe mari şi de mare preţ ca prin ele să vă faceţi părtaşi dumnezeeştii firi şi să scăpaţi de stricăciunea poftei celei din lume.


text:
Pentru acest cuvânt, puneţi şi din partea voastră toată sârguinţa şi adăogaţi la credinţa voastră: fapta bună, iar la fapta bună: cunoştinţa,


text:
Căci dacă aceste lucruri sunt în voi şi tot sporesc, ele nu vă vor lăsa nici trândavi, nici sterpi, întru cunoştinţa Domnului nostru Iisus Christos.


text:
Iar cel ce nu are acestea e cu vederea micşorată şi stinsă şi a uitat de curăţirea păcatelor lui de demult.


text:
Pentru aceea, fraţilor, siliţi-vă cu atât mai vârtos să faceţi temeinică chemarea şi alegerea voastră, căci făcând acestea nu veţi greşi niciodată,


text:
Ci astfel vi se va da cu bogăţie intrarea în veşnica împărăţie a Domnului nostru şi Mântuitorului Iisus Christos.


text:
Drept aceea, voi avea grijă pururea să vă aduc aminte de acestea, măcar că le ştiţi şi sunteţi întăriţi în adevărul ce e cu voi.


text:
Pentru că noi v’am adus la cunoştinţă puterea Domnului nostru Iisus Christos şi venirea lui, nu luându-ne după basme meşteşugite, ci văzând mărirea lui cu ochii noştri.


text:
Într’adevăr, el a primit de la Dumnezeu Tatăl cinste şi mărire, atunci când, din înălţimea slavei, un glas ca acesta a venit către el: Acesta este Fiul meu cel iubit întru care bine am voit.


text:
Avem astfel întărirea cuvântului proorocesc, la care bine faceţi luând aminte, ca la o făclie ce străluceşte în loc întunecos, până când se va lumina de ziuă şi luceafărul va răsări în inimile voastre.


text:
Dar mai înainte de toate trebue să ştiţi că nici o proorocire a Scripturii nu se tâlcueşte după cum îl taie capul pe fiecare,


text:
Pentru că niciodată proorocia nu s’a făcut din voia omului, ci oamenii cei sfinţi ai lui Dumnezeu au grăit purtaţi fiind de Duhul Sfânt.


text:
Dar au fost în popor şi prooroci mincinoşi, după cum şi între voi fi-vor învăţători mincinoşi, care vor strecura eresuri pierzătoare şi, tăgăduind chiar pe Stăpânul cel ce i-a răscumpărat, îşi vor aduce lor o grabnică pieire.


text:
Mulţi se vor lua după învăţăturile lor destrăbălate şi din pricina lor calea adevărului va fi hulită.


text:
Din poftă de avere şi cu cuvinte amăgitoare ei vor face cu voi neguţătorie. Dar osânda lor, rostită de multă vreme, nu stă trândavă şi pierzarea lor nu dormitează.


text:
Căci dacă Dumnezeu n’a cruţat pe îngerii care au păcătuit, ci i-a aruncat în iad şi i-a dat peşterilor întunericului, ţinându-i spre judecată,


text:
Şi n’a cruţat lumea veche, ci a păstrat numai pe Noe, propovăduitorul dreptăţii, cu alţi şapte, când a adus potopul peste cei fără de credinţă,


text:
Şi cetăţile Sodomei şi Gomorei, osândindu-le la răsturnare, le-a prefăcut în cenuşă, ca o pildă nelegiuiţilor din viitor,


text:
Pentru că dreptul acesta, locuind între ei, prin ce vedea şi auzea, zi cu zi, din faptele lor fără de lege, chinuia sufletul său cel drept:


text:
Aceasta ne învaţă că Dumnezeu ştie să scape din ispite pe cei bine credincioşi, iar pe cei nedrepţi să-i păstreze, ca să fie pedepsiţi în ziua judecăţii.


text:
Şi mai vârtos pe cei ce se lasă, după îmboldirile cărnii, întru pofte spurcate şi dispreţuesc domnia cerească. Cutezători îngâmfaţi, ei nu se cutremură să hulească măririle îngereşti din cer.


text:
Pe când îngerii, deşi sunt mai mari în tărie şi în putere, nu aduc, în faţa Domnului, judecată defăimătoare împotriva lor.


text:
Aceştia însă, ca nişte dobitoace fără minte, din fire făcute să fie prinse şi nimicite, hulind cele ce nu cunosc, pieri-vor întru stricăciunea lor,


text:
Şi vor lua astfel plata nedreptăţii. Ei socotesc drept fericire să se îmbuibeze în fiecare zi; ei sunt pete şi ocară şi când ospătează cu voi ei se dezmiardă întru înşelăciunile lor.


text:
Ochii lor sunt plini de precurvie şi nesăţioşi de păcat; ei amăgesc sufletele cele nestatornice; inima lor e deprinsă la lăcomie şi sunt fiii blestemului.


text:
Părăsind calea cea dreaptă, au rătăcit şi au apucat calea lui Balaam, fiul lui Bosor, care a iubit plata nedreptăţii,


text:
Dar a primit mustrare pentru călcarea lui de lege, căci dobitocul fără grai, pe care era călare, grăind cu voce omenească, a oprit nebunia proorocului.


text:
Aceştia sunt fântâni fără de apă şi neguri purtate de furtună, cărora li se păstrează întunericul cel mai nepătruns,


text:
Pentru că spunând vorbe trufaşe şi deşarte, ei momesc, întru poftele trupului si întru desfrânări, pe cei care de abia au scăpat de cei ce vieţuiesc în rătăcire.


text:
Ei le făgăduesc libertate, când ei înşişi sunt robii stricăciunii, fiindcă ce te birueşte aceea te stăpâneşte.


text:
Dacă ei, după ce au scăpat de întinăciunile lumii, prin cunoştinţa Domnului şi Mântuitorului nostru Iisus Christos, iarăşi se împleticesc în acestea şi sunt învinşi li s’au făcut cele de pe urmă mai rele decât cele dintâi.


text:
Căci era mai bine pentru ei să nu fi cunoscut calea dreptăţii, decât, după ce au cunoscut-o, să se întoarcă înapoi de la sfânta poruncă încredinţată lor.


text:
Cu ei s’a întâmplat adevărul din zicală: Câinele vine înapoi la vărsătura lui, şi: Scroafa lăută vine să se tăvălească în mocirlă.


text:
Iubiţilor, aceasta este acum a doua epistolă pe care v’o scriu; în amândouă caut să trezesc amintirile voastre şi dreapta voastră judecată,


text:
Ca să vă aduceţi aminte de cuvintele cele mai înainte zise de sfinţii proroci si de porunca Domnului şi Mântuitorului dată prin ai voştri apostoli.


text:
Întâi, trebue să ştiţi că în zilele cele de apoi, veni-vor, cu batjocură, batjocoritori care vor umbla după poftele lor,


text:
Şi vor zice: Unde este făgăduinţa venirii lui? că de când au adormit părinţii toate aşa rămân, ca de la începutul făpturii.


text:
Căci ei uită, când se încumetă să spună aceasta, că cerurile erau de demult şi că pământul s’a închegat, la cuvântul Domnului, din apă şi prin apă.


text:
Iar cerurile de acum şi pământul sunt iconomisite prin acelaşi cuvânt şi păstrate focului, întru ziua judecăţii şi a pieirii oamenilor necredincioşi.


text:
Ci aceasta una să nu vă rămână ascunsă, iubiţilor, că o singură zi, înaintea Domnului, este ca o mie de ani şi o mie de ani ca o singură zi.


text:
Domnul nu întârziază cu făgăduinţa sa, după cum socotesc unii că e întârziere, ci îndelung rabdă pentru voi, nevrând să piară cineva, ci toţi să vie la pocăinţă.


text:
Iar ziua Domnului va veni ca un fur; atunci cerurile pieri-vor cu vuet mare; stihiile, arzând, se vor desface, şi pământul şi lucrurile de pe el vor arde de istov.


text:
Deci, dacă toate acestea se vor desfiinţa, cât de mult vi se cuvine vouă să umblaţi întru viaţă sfântă şi cucernicie,


text:
Aşteptând şi grăbind venirea zilei Domnului, din pricina căreia cerurile luând foc se vor nimici, iar stihiile, aprinse, se vor topi.


text:
Pentru aceea, iubiţilor, aşteptând acestea, sârguiţi-vă să fiţi aflaţi de el în pace, fără prihană şi fără vină.


text:
Şi răbdarea cea multă a Domnului, nostru socotiţi-o drept mântuire, precum v’a scris şi iubitul nostru frate Pavel, după înţelepciunea dată lui,


text:
Cum face în toate epistolele lui, unde vă vorbeşte despre acestea. În ele sunt unele lucruri cu anevoie de înţeles, pe care cei neştiutori şi neîntăriţi le răstălmăcesc, ca şi pe celelalte scripturi, spre a lor pierzanie.


text:
Deci, voi, iubiţilor, fiindcă ştiţi mai dinainte, păziţi-vă, ca nu cumva lăsându-vă târîţi de rătăcirea celor fără de lege, să cădeţi din întărirea voastră.


text:
Ci creşteţi întru darul şi cunoştinţa Domnului nostru şi Mântuitorului Iisus Christos. A lui este mărirea, acum şi în ziua veacului! Amin!


text:
Ce era de la început, ce am auzit, ce am văzut cu ochii noştri, ce am privit, şi mâinile noastre au pipăit despre Cuvântul vieţii, aceea vă vestim.


text:
Pentru că viaţa s’a arătat şi am văzut-o, şi mărturisim şi vă vestim viaţa cea de veci, care era la Tatăl şi s’a arătat nouă.


text:
Ce am văzut şi am auzit aceea vă vestim şi vouă, ca şi voi să aveţi împărtăşire cu noi. Iar împărtăşirea noastră este cu Tatăl şi cu Fiul său Iisus Christos.


text:
Şi aceasta e solia pe oare am auzit-o de la el şi pe care v’o solim că Dumnezeu este lumină şi nici un întuneric nu este întru el.


text:
Iar dacă umblăm întru lumină, precum el este în lumină, atunci avem împărtăşire unul cu altul, şi sângele lui Iisus, Fiul lui, ne curăţeşte pe noi de tot păcatul.


text:
Dacă mărturisim păcatele noastre, el este credincios şi drept ca să ne ierte păcatele şi să ne curăţească pe noi de toata strâmbătatea.


text:
Copiii mei, acestea vi le scriu, ca să nu păcătuiţi. Şi dacă a păcătuit cineva, avem mijlocitor către Tatăl, pe Iisus Christos cel drept.


text:
El este jertfa de ispăşire pentru păcatele noastre, dar nu numai pentru ale noastre, ci şi pentru ale lumii întregi.


text:
Cel ce zice: L-am cunoscut, dar poruncile lui nu le păzeşte, mincinos este şi întru el adevărul nu se află.


text:
Iar cine păzeşte cuvântul lui, întru acela, cu adevărat, dragostea lui Dumnezeu este desăvârşită. După aceasta cunoaştem că suntem întru el.


text:
Iubiţilor, nu vă scriu poruncă nouă, ci o poruncă veche pe care o aveaţi de la început; porunca cea veche este cuvântul pe care l-aţi auzit.


text:
Ci totuşi vă scriu poruncă nouă, – ceea ce este adevărat întru el şi întru voi – pentru că întunericul se duce şi lumina cea adevărată începe să răsară.


text:
Iar cel ce urăşte pe fratele său este în întuneric şi umblă în întuneric şi nu ştie încotro se duce, pentru că întunericul a orbit ochii lui.


text:
Vă scriu vouă, părinţilor, pentru că aţi cunoscut pe cel ce este de la început. Vă scriu vouă, tinerilor, fiindcă aţi biruit pe cel viclean. Scrisu-v’am, feţii mei, pentru că aţi cunoscut pe Tatăl.


text:
Scris-am vouă, părinţilor, fiindcă aţi cunoscut pe Cel ce este de la început. Scris-am vouă, tinerilor, căci sunteţi tari si cuvântul lui Dumnezeu rămâne întru voi şi aţi biruit pe cel viclean.


text:
Nu iubiţi lumea, nici cele ce sunt în lume. Dacă cineva iubeşte lumea, iubirea Tatălui nu este întru el.


text:
Pentru că tot ce este în lume, adică pofta trupului şi pofta ochilor şi deşartă slavă a vieţii, nu este de la Tatăl, ci este din lume.


text:
Copiii mei, este ceasul de pe urmă, şi precum aţi auzit că vine Antichrist, iar acum mulţi antichrişti s’au arătat, de aici cunoaştem că este ceasul de pe urmă.


text:
Dintre noi au ieşit, dar nu erau dintre noi, căci de-ar fi fost dintre noi, ar fi rămas cu noi, ci ca să se arate că nu sunt toţi dintre noi, de aceea au ieşit.


text:
V’am scris vouă nu pentru că nu ştiţi adevărul, ci pentru că îl ştiţi, şi ştiţi că nici o minciună nu vine din adevăr.


text:
Cine este mincinosul, fără numai cel ce tăgădueşte că Iisus este Christos? Acesta este Antichrist, care tăgădueşte pe Tatăl şi pe Fiul.


text:
Voi, ceea ce aţi auzit de la început în voi să rămâe; de va rămânea în voi ceea ce aţi auzit de la început, rămânea-veţi şi voi în Fiul şi în Tatăl.


text:
Cât pentru voi, ungerea pe care aţi luat-o de la el rămâne întru voi şi n’aveţi trebuinţă ca să vă înveţe cineva, ci, precum ungerea lui vă învaţă despre toate şi învăţătura aceasta adevărată este şi nu este minciună, rămâneţi întru el, aşa cum v’a învăţat.


text:
Deci acum, copiii mei, rămâneţi întru el, ca să avem îndrăzneală când se va arăta şi să nu ne ruşinăm de el, la venirea lui.


text:
Vedeţi câtă iubire ne-a dăruit nouă Tatăl, ca să ne numim fii ai lui Dumnezeu; şi aşa suntem. Pentru aceea lumea nu ne cunoaşte, fiindcă nu l-a cunoscut nici pe el.


text:
Iubiţilor, acum suntem fii ai lui Dumnezeu şi ce vom fi nu s’a arătat, până acum. Ci ştim că atunci când el se va arăta, fi-vom asemenea lui, fiindcă îl vom vedea precum este.


text:
Oricine care petrece întru el nu păcătueşte; oricine care păcătueşte nu l-a văzut, nici nu l-a cunoscut.


text:
Cine săvârşeşte păcatul este de la diavolul, pentru că de la început diavolul păcătueşte. Pentru aceasta s’a arătat Fiul lui Dumnezeu ca să sfărâme lucrările diavolului.


text:
Oricine care este născut din Dumnezeu nu săvârşeşte păcat, pentru că sămânţa lui Dumnezeu rămâne într’însul şi nu poate să păcătuiască fiindcă este născut din Dumnezeu.


text:
Întru aceasta cunoaştem pe fiii lui Dumnezeu şi pe fiii diavolului; oricine care nu face dreptate nu este din Dumnezeu, nici cel ce nu iubeşte pe fratele său.


text:
Nu precum Cain, care era de la cel viclean şi a ucis pe fratele său. Şi pentru care pricină l-a ucis? Fiindcă faptele lui erau rele, iar ale fratelui său erau drepte.


text:
Noi ştim că ne-am strămutat din moarte la viaţă, pentru că iubim pe fraţi; cine nu iubeşte pe fratele său rămâne întru moarte.


text:
Oricine care urăşte pe fratele său este omorîtor de oameni şi ştiţi că orice omorîtor de oameni nu are viaţă veşnică, dăinuitoare în el.


text:
Într’acestea am cunoscut iubirea, că el şi-a pus sufletul său pentru noi; şi noi datori suntem să ne punem sufletele pentru fraţi.


text:
Iar cine are bogăţia lumii acesteia şi se uită la fratele său care este în nevoie şi îşi închide inima dinspre el, cum rămâne în acela dragostea lui Dumnezeu?


text:
Într’aceasta vom cunoaşte că suntem din adevăr şi în faţa lui Dumnezeu vom da odihnă inimilor noastre.


text:
Fiindcă, ori de ce ne-ar osândi inima noastră Dumnezeu este mai mare decât inima noastră şi ştie toate.


text:
Şi orice cerem, primim de la el pentru că păzim poruncile lui şi cele plăcute înaintea lui le facem.


text:
Şi aceasta este porunca lui, ca să, credem întru numele lui Iisus Christos, Fiul său, şi să ne iubim unul pe altul, precum ne-a dat poruncă.


text:
Cel ce păzeşte poruncile lui rămâne în Dumnezeu şi Dumnezeu în el, şi din aceasta cunoaştem că rămâne în noi, din duhul pe care ni l-a dat.


text:
Iubiţilor, nu daţi crezare oricărui duh, ci ispitiţi duhurile, de sunt de la Dumnezeu, fiindcă mulţi prooroci mincinoşi au ieşit în lume.


text:
Într’aceasta să cunoaşteţi duhul lui Dumnezeu: orice duh care mărturiseşte pe Iisus Christos, venit în trup, este de la Dumnezeu.


text:
Şi orice duh care nu mărturiseşte pe Iisus nu este de la Dumnezeu, ci este duhul lui Antichrist, despre care aţi auzit că vine şi acum este chiar în lume.


text:
Voi, copii, sunteţi din Dumnezeu şi i-aţi biruit pe ei, căci mai mare este cel ce e în voi, decât cel ce este în lume.


text:
Noi suntem din Dumnezeu; cine cunoaşte pe Dumnezeu ascultă de noi; cine nu este din Dumnezeu nu ascultă de noi. Din aceasta cunoaştem duhul adevărului şi duhul rătăcirii.


text:
Iubiţilor, să ne iubim unul pe altul, pentru că dragostea este de la Dumnezeu şi oricine iubeşte este născut din Dumnezeu şi cunoaşte pe Dumnezeu.


text:
Întru aceasta s’a arătat dragostea lui Dumnezeu către noi, că pe Fiul său cel Unul Născut l-a trimis Dumnezeu în lume, ca prin el viaţă să avem.


text:
În aceasta este dragostea, nu fiindcă noi am iubit pe Dumnezeu, ci fiindcă el ne-a iubit pe noi şi a trimis pe Fiul său jertfă de ispăşire pentru păcatele noastre.


text:
Pe Dumnezeu nimeni nu l-a privit vreodată, dar de ne iubim unul pe altul Dumnezeu rămâne întru noi şi dragostea lui în noi este desăvârşită.


text:
Şi noi am cunoscut şi am crezut iubirea pe care Dumnezeu o are către noi. Dumnezeu este iubire şi cel ce rămâne în iubire rămâne în Dumnezeu şi Dumnezeu rămâne întru el.


text:
Într’aceasta e desăvârşită la noi iubirea, ca să avem îndrăznire în ziua judecăţii, fiindcă precum este Acela, aşa suntem şi noi, în lumea aceasta.


text:
În iubire nu este frică, ci iubirea desăvârşită alungă frica, pentru că frica merge alături cu pedeapsa, iar cel ce se teme nu este desăvârşit în iubire.


text:
Dacă zice cineva: Iubesc pe Dumnezeu, iar pe fratele său îl urăşte, mincinos este! Pentru că cel ce nu iubeşte pe fratele său, pe care l-a văzut, pe Dumnezeu, pe care nu l-a văzut, nu poate să-l iubească.


text:
Oricine care crede că Iisus este Christos este născut din Dumnezeu, şi oricine iubeşte pe cel care a născut iubeşte şi pe cel ce s’a născut dintr’însul.


text:
Din aceasta cunoaştem că iubim pe fiii lui Dumnezeu, când iubim pe Dumnezeu şi îndeplinim poruncile lui.


text:
Pentru că oricine este născut din Dumnezeu birueşte lumea, şi aceasta este biruinţa care a biruit lumea: credinţa noastră.


text:
Acesta este cel care a venit prin apă şi prin sânge: Iisus Christos, nu numai prin apă, ci prin apă şi prin sânge; şi Duhul său este cel ce mărturiseşte, căci Duhul este adevărul.


text:
Şi trei sunt care mărturisesc pe pământ: Duhul şi apa şi sângele, şi aceşti trei mărturisesc la fel.


text:
Dacă primim mărturia oamenilor, mărturia lui Dumnezeu este mai mare, căci aceasta este mărturia lui Dumnezeu: că a mărturisit pentru Fiul său.


text:
Cine crede în Fiul lui Dumnezeu are această mărturie în el însuşi. Cine nu dă crezare lui Dumnezeu l-a făcut mincinos, pentru că n’a crezut în mărturia pe care a mărturisit-o Dumnezeu pentru Fiul său.


text:
Acestea scris-am vouă, ca să ştiţi că aveţi viaţă veşnică, vouă care credeţi în numele Fiului lui Dumnezeu.


text:
Şi dacă ştim că el ne ascultă, orice îi cerem, atunci ştim că dobândim cererile pe care i le-am cerut.


text:
Dacă vede cineva pe fratele său păcătuind – păcat nu de moarte – să se roage, şi Dumnezeu va da viaţă acelui frate, anume celor ce nu păcătuesc de moarte. Este însă păcat de moarte; nu zic să se roage pentru aşa păcat.


text:
Ştim că oricine care e născut din Dumnezeu nu păcătueşte; ci Cel ce s’a născut din Dumnezeu îl păzeşte, şi cel viclean nu se atinge de el.


text:
Ştim iarăşi că Fiul lui Dumnezeu a venit şi ne-a dat nouă pricepere, ca să cunoaştem pe Dumnezeul cel adevărat; şi noi suntem în Dumnezeul cel adevărat, adică întru Fiul său Iisus Christos. Acesta este adevăratul Dumnezeu şi viaţa cea de veci.


text:
Bătrânul, către aleasa Doamnă şi către fiii ei, pe care eu îi iubesc întru adevăr, şi nu numai eu, ci şi toţi care au cunoscut adevărul,


text:
Dar, îndurare, pace fie cu voi, de la Dumnezeu Tatăl şi de la Iisus Christos, Fiul Tatălui, întru’adevăr şi întru iubire!


text:
Bucuratu-m’am foarte căci am aflat pe unii din fiii tăi, umblând întru adevăr; precum am primit poruncă de la Tatăl.


text:
Şi acum te rog, Doamnă, – nu ca şi cum ţi-aş scrie poruncă nouă, ci pe aceea pe care o aveam de la început – ca să ne iubim unul pe altul.


text:
Şi aceasta este iubirea, ca să umblăm după poruncile lui, şi aceasta este porunca – precum aţi auzit dintru început – ca să umblaţi întru iubire.


text:
Pentru că mulţi amăgitori au ieşit în lume, care nu mărturisesc că Iisus Christos a venit în trup: acesta este amăgitorul şi Antichristul.


text:
Oricine apucă înainte şi nu rămâne în învăţătura lui Christos nu are pe Dumnezeu; cel ce rămâne în învăţătura lui, acela are şi pe Tatăl şi pe Fiul.


text:
Dacă cineva vine la voi şi nu aduce învăţătura aceasta, să nu-l primiţi în casă şi să nu-i ziceţi: bun venit!


text:
Multe având a vă scrie, n’am voit să le scriu pe hârtie şi cu cerneală, ci nădăjduesc să viu la voi şi să grăiesc gură către gură, ca bucuria noastră să fie deplină.


text:
Iubitule, mă rog să ai spor în toate lucrurile şi să mergi bine cu sănătatea, precum cu sufletul bine mergi.


text:
M’am bucurat foarte când au venit fraţii şi au mărturisit despre adevărul tău, aşa cum umbli tu întru adevăr.


text:
Care, în faţa Bisericii, au dat mărturie despre dragostea ta. Bine vei face să-i ajuţi în călătoria lor, după cum se cuvine înaintea lui Dumnezeu.


text:
Noi, deci, datori suntem să sprijinim pe unii ca aceştia, ca să fim împreună lucrători pentru adevăr.


text:
Pentru aceea, când voi veni, îi voi pomeni de faptele pe care le face, înşirând despre noi vorbe urîte; şi nemulţumit fiind cu acestea, nici el nu primeşte pe fraţi, nici pe cei care voiesc să primească nu-i lasă şi-i dă afară din Biserică.


text:
Iubitule, nu urma răul, ci binele. Cel ce face bine din Dumnezeu este; cel ce face rău n’a văzut pe Dumnezeu.


text:
Lui Demetriu datu-i-s’a mărturie de către toţi şi de către însuşi adevărul; mărturie îi dăm şi noi, şi ştii că mărturia noastră este adevărată.


text:
Iuda, slujitor al lui Iisus Christos şi frate al lui Iacob, celor ce sunt chemaţi, iubiţi întru Dumnezeu Tatăl şi păstraţi pentru Iisus Christos,


text:
Iubiţilor, fiindcă am ţinut cu tot dinadinsul să vă scriu despre mântuirea noastră cea deobşte, simţit-am nevoie să vă scriu şi să vă îndemn ca să luptaţi pentru credinţă, aşa cum a fost dată ea sfinţilor, o singură dată.


text:
Căci s’au strecurat printre voi unii oamenii fără frica lui Dumnezeu, de demult de mai înainte scrişi spre această osândă, care schimbă darul Dumnezeului nostru în desfrânare şi tăgăduesc pe singurul nostru Stăpân şi Domn, pe Iisus Christos.


text:
Voiesc, dar, să vă aduc aminte, întru cât voi aţi ştiut odată toate acestea, că Domnul, după ce a izbăvit pe popor din pământul Egiptului, a pierdut după aceea pe cei ce n’au crezut.


text:
Iar pe îngerii care nu şi-au păzit vrednicia, ci au părăsit locaşul lor, i-a pus la păstrare, sub întuneric, în lanţuri veşnice, spre judecata zilei celei mari.


text:
Tot aşa, Sodoma şi Gomora şi cetăţile dimprejurul lor, care, în același chip ca acestea, s’au dat la desfrânare şi au umblat după carne streină, stau înainte ca pildă, suferind pedeapsa focului celui veşnir.


text:
Asemenea deci şi aceştia, visuri visând, pângăresc trupul, leapădă stăpânirea şi hulesc măririle cereşti.


text:
Ci Mihail Arhanghelul, când stătea în pricină cu diavolul şi se certa cu el, pentru trupul lui Moise, n’a îndrăznit să aducă judecată de hulă, ci a zis: Certe-te pe tine Domnul!


text:
Aceştia, însă, defaimă cele ce nu cunosc, iar cele ce, ca dobitoacele necuvântătoare, ştiu din fire, într’acestea îşi găsesc pieirea.


text:
Vai lor! că au umblat în calea lui Cain şi, pentru plată, s’au dat cu totul în rătăcirea lui Balaam şi au pierit ca în răzvrătirea lui Core.


text:
Aceştia sunt petele de necurăţenie, de la mesele voastre obşteşti, ospătând fără sfială împreună cu voi, păşunându-se pe ei înşişi, nori fără de apă, purtaţi de vânturi, pomi tomnatici, fără rod, de două ori uscaţi şi dezrădăcinaţi,


text:
Valuri sălbatice ale mării, care îşi spumegă a lor ruşine, stele rătăcitoare, cărora întunericul li se păstrează în veşnicie.


text:
Dar şi Enoh, al şaptelea de la Adam, a proorocit despre aceştia, zicând: Iată, venit-a Domnul întru zecimi de mii de sfinţi ai lui,


text:
Ca să facă judecată împotriva tuturor şi să mustre pe toţi necredincioşii, de toate faptele păgânătăţii lor, întru care au făcut fărădelege şi de toate cuvintele de înfruntare, pe care ei, păcătoşi netemători de Dumnezeu, le-au rostit împotriva lui.


text:
Aceştia sunt cârtitori, nemulţumiţi cu starea lor, umblând cum îi poartă poftele, iar gura lor grăieşte lucruri trufaşe, deşi, pentru folos, dau unor feţe mare cinste.


text:
Voi însă, iubiţilor, aduceţi-vă aminte de cuvintele zise mai dinainte de către apostolii Domnului nostru Iisus Christos,


text:
Că ei vă spuneau cum că în vremea de pe urmă fi-vor batjocoritori, umblând potrivit cu poftele lor de nelegiuiri.


text:
Ci voi, iubiţilor, clădiţi-vă pe voi înşivă, întru a voastră prea sfântă credinţă, rugându-vă în Duhul Sfânt.


text:
Păziţi-vă întru dragostea lui Dumnezeu şi aşteptaţi mila Domnului nostru Iisus Christos, spre viaţa cea veşnică.


text:
Pe alţii, smulgându-i din foc, mântuiţi-i; de alţii însă, fie-vă milă cu frică, urând şi cămaşa, de carnea lor mânjită.


text:
Iar celui ce poate să vă păzească pe voi de orice cădere şi să vă pună, înaintea măririi lui, neprihăniţi, cu bucurie mare,


text:
Singurului Dumnezeu, Mântuitorul nostru, prin Iisus Christos, Domnul nostru, slavă, preamărire, putere şi stăpânire, mai înainte de tot veacul şi acum şi întru toţi vecii. Amin!


text:
Descoperirea lui Iisus Christos pe care i-a dat-o Dumnezeu, ca să arate robilor săi cele ce trebue să se petreacă în curând, iar el, prin trimiterea îngerului său, a destăinuit-o robului său Ioan,


text:
Fericit este cel ce citeşte şi cei ce ascultă cuvântul acestei proorocii şi păstrează cele scrise într’însa! Căci vremea este aproape.


text:
Ioan, celor şapte Biserici, care sunt în Asia: Dar vouă şi pace de la cel ce este şi cel ce era şi cel ce vine şi de la cele şapte duhuri, care sunt înaintea scaunului lui.


text:
Şi de la Iisus Christos, martorul cel credincios, cel întâi născut din morţi, şi Domnul împăraţilor pământului. Lui, care ne iubeşte şi ne-a dezlegat pe noi din păcatele noastre, întru sângele său,


text:
Şi ne-a făcut pe noi împărăţie, preoţi lui Dumnezeu şi Tatăl său, lui fie mărirea şi puterea, în vecii vecilor. Amin!


text:
Iată, el vine cu norii, şi orice ochi îl va vedea şi-l vor vedea şi cei ce l-au împuns şi se vor jeli, din pricina lui, toate seminţiile pământului. Aşa, Amin!


text:
Eu Ioan, fratele vostru şi împreună cu voi părtaş la suferinţa şi la împărăţia şi la răbdarea, care sunt întru Iisus, fost-am în ostrovul ce se chiamă Patmos, pentru cuvântul lui Dumnezeu şi pentru mărturia lui Iisus.


text:
Care zicea: Ceea ce vezi, scrie în carte şi trimite celor şapte Biserici: la Efes, şi la Smirna, şi la Pergam şi la Tiatira şi la Sarde şi la Filadelfia şi la Laodichia.


text:
Şi m’am întors să văd al cui este glasul care vorbea cu mine şi întorcându-mă am văzut şapte sfeşnice de aur.


text:
Şi în mijlocul sfeşnicelor pe cineva asemenea unui Fiu al omului, îmbrăcat în veşmânt lung până la picioare şi încins, pe sub sâni, cu un brâu de aur.


text:
Picioarele lui erau asemenea aramei, care a ars în cuptor, iar glasul lui era ca vuetul apelor mari;


text:
În mâna lui cea dreaptă avea şapte stele; şi din gura lui ieşea o sabie ascuţită cu două tăişuri, iar înfăţişarea lui era ca soarele, când străluceşte întru a sa putere.


text:
Şi când l-am văzut, am căzut la picioarele lui ca un mort; ci el, punându-şi mâna dreaptă peste mine, a grăit: Nu te teme! Eu sunt cel dintâi şi cel de pe urmă,


text:
Şi cel ce sunt viu. Am fost mort, şi, iată, sunt viu, în vecii vecilor, şi am cheile morţii şi ale iadului.


text:
Cum şi taina celor şapte stele pe care le-ai văzut în dreapta mea şi a celor şapte sfeşnice de aur: cele şapte stele sunt îngerii celor şapte Biserici, iar sfeşnicele cele şapte – şapte Biserici sunt.


text:
Scrie îngerului Bisericii din Efes: Acestea zice cel care ţine cele şapte stele în dreapta sa, cel care umblă în mijlocul celor şapte sfeşnice de aur:


text:
Ştiu faptele tale şi osteneala ta şi răbdarea ta şi cum că nu poţi suferi pe cei răi, şi ai cercat pe cei ce se zic pe sine apostoli şi nu sunt, şi i-ai aflat de mincinoşi.


text:
Drept aceea, adu-ţi aminte de unde ai căzut şi te pocăeşte şi fă faptele de mai înainte; iar de nu, viu la tine curând şi voi mişca sfeşnicul tău din locul lui, dacă nu te vei pocăi.


text:
Cine are urechi să audă ceea ce Duhul zice Bisericilor: Celui ce va birui îi voi da să mănânce din pomul vieţii, care este în raiul lui Dumnezeu.


text:
Iar îngerului Bisericii din Smirna scrie-i: Acestea zice cel dintâi şi cel de pe urmă, cel care a murit şi a înviat:


text:
Ştiu necazul tău şi sărăcia ta – tu însă eşti bogat – şi hula din partea celor ce se zic pe sine Iudei, şi nu sunt, ci sinagogă a Satanei.


text:
Nu te teme nicidecum de cele ce ai să pătimeşti. Că iată, diavolul va să arunce dintre voi în temniţă, ca să vă ispitiţi, şi veţi avea necaz zece zile. Fii credincios până la moarte şi îţi voi da cununa vieţii.


text:
Cine are urechi să audă ceea ce Duhul zice Bisericilor: Cel ce birueşte nu va fi vătămat de moartea cea de-a doua.


text:
Iar îngerului Bisericii din Pergam scrie-i: Acestea zice cel ce are sabia cea de ambele laturi ascuţită:


text:
Ştiu unde sălăşlueşti: unde este scaunul Satanei; şi ţii numele meu şi n’ai tăgăduit credinţa mea, în zilele lui Antipa, martorul meu cel credincios, care a fost ucis la voi, acolo unde Satana locueşte.


text:
Ci am împotriva ta câteva lucruri, că ai acolo pe unii care ţin învăţătura lui Balaam, cel ce învăţa pe Balac să pună piatră de poticneală înaintea fiilor lui Israil, ca să mănânce carne jertfită idolilor şi să se dea desfrânării.


text:
Cine are urechi, să audă ceea ce Duhul zice Bisericilor: Biruitorului îi voi da din mana cea ascunsă şi-i voi da lui o pietricică albă şi pe pietricică scris un nume nou, pe care nimeni nu-l ştie, fără numai primitorul.


text:
Iar îngerului Bisericii din Tiatira scrie-i: Acestea zice Fiul lui Dumnezeu, ai cărui ochi sunt ca para focului şi picioarele asemenea aramei strălucitoare:


text:
Ştiu faptele tale, şi dragostea şi credinţa şi slujirea şi răbdarea ta, şi ştiu că faptele tale cele de pe urmă sunt mai multe decât cele dintâi.


text:
Dar am împotriva ta cuvântul că laşi pe femeia Iezabela, care se zice pe sine proorociţă, şi învaţă şi amăgeşte pe robii mei, ca să facă desfrânări şi să mănânce cele jertfite idolilor.


text:
Iată, o arunc pe ea la pat şi pe cei ce precurvesc cu ea în mare strâmtorare, dacă nu se vor pocăi de faptele lor.


text:
Şi pe fiii ei cu moarte îi voi ucide şi vor cunoaşte toate Bisericile că eu sunt cel care cercetez rărunchii şi inimile şi voiu da vouă, fiecăruia, după faptele voastre.


text:
Iar vouă celorlalţi din Tiatira, câţi nu au învăţătura aceasta, ca unii cari n’au cunoscut adâncurile Satanei, după cum spun ei, vouă vă zic: nu pun peste voi altă greutate.


text:
Şi celui ce birueşte şi celui ce păzeşte, până la capăt, faptele mele, îi voi da lui stăpânire peste neamuri.


text:
Şi le va păstori pe ele cu toiag de fier şi ca vasele olarului le va sfărâma, – precum şi eu am luat putere de la Tatăl meu.


text:
Iar îngerului bisericii din Sarde scrie-i: Acestea zice cel ce are cele şapte duhuri ale lui Dumnezeu şi cele şapte stele: Ştiu faptele tale, că ai nume, că trăieşti, dar eşti mort.


text:
Priveghiază şi întăreşte ce a mai rămas şi era să moară. Căci n’am găsit faptele tale depline înaintea Dumnezeului meu.


text:
Drept aceea, adu-ţi aminte cum a primit şi ai auzit şi păstrează şi te pocăeşte. Iar de nu vei priveghia, voi veni ca un fur şi nu vei şti în care ceas voi veni asupra ta.


text:
Dar ai câţiva oameni în Sarde care nu şi-au mânjit hainele lor, ci ei vor umbla cu mine îmbrăcaţi în veşminte albe, căci vrednici sunt.


text:
Cel ce birueşte fi-va astfel îmbrăcat în veşminte albe şi nu voi şterge deloc numele lui din cartea vieţii şi voi mărturisi numele lui înaintea părintelui meu şi înaintea îngerilor lui.


text:
Iar îngerului Bisericii din Filadelfia scrie-i: Acestea zice Cel Sfânt, Cel Adevărat, cel ce are cheia lui David, cel ce deschide şi nimeni nu va închide, şi închide şi nimeni nu va deschide:


text:
Ştiu faptele tale; iată, am lăsat înaintea ta o uşă deschisă, pe care nimeni nu poate să o închidă, fiindcă, deşi ai putere mică, tu ai păzit cuvântul meu şi nu ai tăgăduit numele meu.


text:
Iată, îţi dau din sinagoga Satanei, dintre cei care se zic pe sine că sunt Iudei şi nu sunt, ci mint, iată îi voi face să vie şi să se închine înaintea picioarelor tale şi vor cunoaşte că te-am iubit.


text:
Pentru că ai păzit cuvântul răbdării mele, şi eu te voi păzi pe tine de ceasul ispitei ce va să vie peste toată lumea, ca să încerce pe cei ce locuesc pe pământ.


text:
Pe cel ce birueşte îl voi face stâlp în templul Dumnezeului meu şi afară nu va mai ieşi, şi voi scrie pe el numele Dumnezeului meu şi numele cetăţii Dumnezeului meu, – al noului Ierusalim, care se pogoară din cer, de la Dumnezeul meu, – şi numele meu cel nou.


text:
Iar îngerului Bisericii din Laodichia scrie-i: Acestea zice Cel ce este Amin, martorul cel credincios şi adevărat, începutul zidirii lui Dumnezeu:


text:
Fiindcă tu zici: Sunt bogat şi m’am îmbogăţit şi de nimic nu am nevoie! – Şi nu ştii că tu eşti cel ticălos şi vrednic de plâns, şi sărac şi orb şi gol!


text:
Sfătuescu-te să cumperi de la mine aur lămurit în foc, ca să te îmbogăţeşti, şi veşminte albe, ca să te îmbraci şi să nu se dea pe faţă ruşinea goliciunii tale, şi alifie de ochi, ca să-ţi ungi ochii şi să vezi.


text:
Iată, stau la uşă şi bat; de va auzi cineva glasul meu şi va deschide uşa, voi intra la el şi voi cina cu el şi el cu mine.


text:
Celui ce birueşte îi voi da să şadă cu mine în scaunul meu, precum şi eu am biruit şi am şezut cu Tatăl meu, în scaunul lui.


text:
După aceasta, m’am uitat şi iată o uşă era deschisă în cer şi glasul cel dintâi, glasul ca de trâmbiţă, pe care l-am auzit vorbind cu mine îmi grăieşte: Sue-te aici, şi îţi voi arăta cele ce trebue să fie după acestea.


text:
Şi cel ce şedea semăna la vedere cu piatra de iasp şi de sardoniu, iar de jur-împrejurul tronului era un curcubeu, cu înfăţişarea smaragdului.


text:
Şi douăzeci şi patru de scaune înconjurau tronul, şi pe scaune, douăzeci şi patru de bătrâni, şezând, îmbrăcaţi în haine albe şi purtând pe capetele lor cununi de aur.


text:
Şi din tron ieşeau fulgere şi glasuri şi tunete şi şapte făclii de foc ardeau înaintea tronului, care sunt cele şapte duhuri ale lui Dumnezeu.


text:
Şi înaintea tronului, ca o mare de sticlă, asemenea cu cristalul. Iar în mijlocul tronului şi împrejurul scaunului, patru fiinţe, pline de ochi, dinainte şi dinapoi.


text:
Şi fiinţa cea dintâi era asemenea leului, a doua fiinţă asemenea viţelului, a treia fiinţă avea faţă ca de om, iar a patra fiinţă era asemenea vulturului care zboară.


text:
Şi cele patru fiinţe, având fiecare din ele câte şase aripi, sunt pline de ochi, de jur-împrejur şi pe sub aripi, şi odihnă nu au, ziua şi noaptea zicând: Sfânt, Sfânt, Sfânt, Domnul Dumnezeu, Atotţiitorul, cel ce era, şi cel ce este şi cel ce vine.


text:
Iar când cele patru fiinţe dădeau mărire, cinste şi mulţumită celui ce şade pe scaun, celui ce este viu în vecii vecilor,


text:
Atunci cei douăzeci şi patru de bătrâni cădeau înaintea celui ce şade pe scaun şi se închinau celui ce este viu în vecii vecilor şi aruncând cununile lor înaintea tronului, ziceau:


text:
Vrednic eşti, Doamne şi Dumnezeul nostru, să primeşti mărirea şi cinstea şi puterea, căci tu ai zidit toate lucrurile şi prin voinţa ta ele erau şi s’au făcut.


text:
Am văzut, apoi, în mâna dreaptă a celui ce şedea pe scaun, o carte scrisă, înlăuntru şi pe dos, pecetluită cu şapte peceţi.


text:
Şi văzut-am un înger puternic, care striga cu glas mare: Cine este vrednic să deschidă cartea şi să desfacă peceţile ei?


text:
Dar nimeni în cer, nici pe pământ, nici sub pământ nu putea să deschidă cartea, nici să se uite în ea.


text:
Ci unul dintre bătrâni îmi grăieşte: Nu plânge, că iată a biruit leul, cel ce este din seminţia lui Iuda, rădăcina lui David. ca să deschidă cartea şi cele şapte peceţi ale ei.


text:
Atunci am văzut, la mijloc – între tron, cele patru fiinţe şi bătrâni – stând un Miel, ca înjunghiat, şi care avea şapte coarne şi şapte ochi, care sunt cele şapte duhuri ale lui Dumnezeu, trimise în tot pământul.


text:
Şi când a luat cartea, cele patru fiinţe şi cei douăzeci şi patru de bătrâni au căzut înaintea Mielului, având fiecare alăută şi năstrape de aur, pline cu tămâie, care sunt rugăciunile sfinţilor.


text:
Şi cântau o cântare nouă şi ziceau: Vrednic eşti să iei cartea şi să deschizi peceţile ei, căci ai fost înjunghiat şi ai răscumpărat lui Dumnezeu, cu sângele tău, oameni din toată seminţia şi limba şi norodul şi neamul;


text:
Şi am văzut şi am auzit glas de îngeri mulţi, de jur-împrejurul tronului şi al fiinţelor şi al bătrânilor, şi era numărul lor zeci de mii de zeci de mii şi mii de mii,


text:
Şi ziceau cu glas mare: Vrednic este Mielul cel înjunghiat să ia puterea, şi bogăţia, şi înţelepciunea, şi tăria, şi cinstea, şi mărirea şi binecuvântarea.


text:
Şi toată făptura care este în cer şi pe pământ, şi sub pământ şi în mare şi toate câte sunt într’însele, le-am auzit zicând: Celui ce şade pe tron şi Mielului, fie binecuvântarea şi cinstea şi mărirea şi puterea, în vecii vecilor!


text:
Şi am văzut când Mielul a deschis pe cea dintâi din cele şapte peceţi, şi am auzit pe una din cele patru fiinţe, zicând cu glas ca de tunet: Vino.


text:
Şi m’am uitat şi iată un cal alb, şi cel care călărea pe el avea un arc; şi i s’a dat lui cunună şi a pornit ca un biruitor şi ca să biruiască.


text:
Şi a ieşit alt cal, roşu ca focul; şi celui ce călărea pe el datu-i-s’a să ia pacea de pe pământ, ca oamenii să se junghie între ei; şi o sabie mare i s’a dat.


text:
Şi când a deschis pecetia a treia, am auzit zicând pe a treia fiinţă: Vino. Şi m’am uitat şi iată un cal negru, şi cel care călărea pe el avea o cumpănă în mâna lui.


text:
Şi am auzit, în mijlocul celor patru fiinţe, ca un glas care zicea: Măsura de grâu, un dinar, şi trei măsuri de orz, un dinar. Dar de untul de lemn şi de vin să nu te atingi.


text:
Şi m’am uitat şi iată un cal galben-vânăt, şi numele celui ce călărea pe el era Moartea; şi Iadul se ţinea după el; şi li s’a dat lor putere peste a patra parte a pământului, ca să ucidă cu sabie şi cu foamete, şi cu moarte şi cu fiarele de pe pământ.


text:
Şi când a deschis pecetia a cincea, am văzut, sub jertfelnic, sufletele celor înjunghiaţi pentru cuvântul lui Dumnezeu şi pentru mărturia pe care au dat-o.


text:
Şi strigau cu glas mare şi ziceau: Până când, Stăpâne sfinte şi adevărate, nu vei judeca şi nu vei răzbuna sângele nostru, faţă de cei ce locuesc pe pământ?


text:
Şi fiecăruia dintre ei i s’a dat câte un veşmânt alb şi li s’a spus să stea în tihnă, încă puţină vreme, până când vor împlini numărul şi cei împreună slujitori cu ei şi fraţii lor, cei ce aveau să fie omorîţi ca şi ei.


text:
Şi m’am uitat când a deschis pecetia a şasea şi s’a făcut cutremur mare şi soarele s’a făcut negru ca un sac de păr şi luna întreagă s’a înroşit ca sângele.


text:
Şi stelele cerului căzură pe pământ, precum smochinul îşi leapădă smochinele sale verzi, când este zguduit de vijelie.


text:
Iar cerul s’a dat înlături, ca o carte de piele pe care o faci sul, şi toţi munţii şi toate ostroavele s’au mişcat din locurile lor.


text:
Atunci, împăraţii pământului şi boierii şi căpitanii şi bogaţii şi cei puternici şi toţi robii şi toţi slobozii s’au ascuns în peşteri şi în stâncile munţilor,


text:
Strigând munţilor şi stâncilor: Cădeţi peste noi şi ne ascundeţi pe noi de faţa Celui ce şade pe tron şi de mânia Mielului;


text:
După aceasta, văzut-am patru îngeri, stând la cele patru unghiuri ale pământului şi ţinând cele patru vânturi ale lui, ca să nu sufle vânt pe pământ, nici peste mare, nici peste vre-un copac.


text:
Am văzut apoi alt înger care se ridica dela răsăritul soarelui şi avea pecetia Viului Dumnezeu. îngerul a strigat cu glas puternic către cei patru îngeri, cărora li s’a dat să vatăme pământul şi marea,


text:
Şi le-a zis: Nu vătămaţi pământul, nici marea, nici copacii, până ce nu vom pecetlui, pe frunte, pe robii Dumnezeului nostru.


text:
Şi am auzit numărul celor pecetluiţi: o sută patruzeci şi patru de mii de pecetluiţi, din toate seminţiile fiilor lui Israil:


text:
Din seminţia lui Iuda, douăsprezece mii de pecetluiţi; din seminţia lui Ruben, douăsprezece mii; din seminţia lui Gad, douăsprezece mii;


text:
Din seminţia lui Aşer, douăsprezece mii; din seminţia lui Neftali, douăsprezece mii; din seminţia lui Manase, douăsprezece mii;


text:
Din seminţia lui Simeon, douăsprezece mii; din seminţia lui Levi, douăsprezece mii; din seminţia lui Isahar, douăsprezece mii;


text:
Din seminţia lui Zevulon, douăsprezece mii; din seminţia lui Iosif, douăsprezece mii; din seminţia lui Veniamin, douăsprezece mii de pecetluiţi.


text:
După acestea m’am uitat şi iată gloată multă, pe care nimeni nu putea s’o numere – din tot neamul şi seminţiile şi popoarele şi limbile – stând înaintea tronului şi înaintea Mielului, îmbrăcată în veşminte albe şi având în mână ramuri de finic.


text:
Şi mulţimea striga cu glas mare, zicând: Mântuirea este de la Dumnezeul nostru, care şade pe tron, şi de la Miel.


text:
Şi toţi îngerii stăteau împrejurul tronului şi al bătrânilor şi al celor patru fiinţe şi au căzut, înaintea tronului, pe feţele lor, şi s’au închinat lui Dumnezeu,


text:
Zicând: Amin! Binecuvântarea, şi mărirea, şi înţelepciunea şi mulţumita şi cinstea şi puterea şi tăria – Dumnezeului nostru, în vecii vecilor! Amin!


text:
Iar unul dintre bătrâni a deschis gura şi mi-a zis: Aceştia care sunt îmbrăcaţi în veşminte albe, cine sunt şi de unde au venit?


text:
Zis-am către ei: Doamne, tu ştii. El mi-a răspuns: Aceştia sunt cei ce vin din strâmtorarea cea mare şi şi-au spălat veşmintele lor şi le-au făcut albe în sângele Mielului.


text:
Pentru aceea, sunt înaintea tronului lui Dumnezeu şi slujesc lui ziua şi noaptea, în templul lui, şi cel ce şade pe tron înălţa-va cortul lui asupra lor;


text:
Nu vor mai flămânzi, nici nu vor mai însetoşa, nici nu va mai cădea soarele peste ei şi nici o arşiţă;


text:
Căci Mielul, cel ce stă la mijlocul tronului, îi va păşuna pe ei şi-i va duce la izvoarele apelor vieţii şi Dumnezeu va şterge orice lacrimă din ochii lor.


text:
Şi a venit alt înger şi a stat la altar, având cădelniţă de aur, şi i s’a dat lui tămâie multă, ca s’o aducă, împreună cu rugăciunile tuturor sfinţilor, pe jertfelnicul de aur dinaintea tronului.


text:
Şi fumul tămâii s’a suit, din mâna îngerului, înaintea lui Dumnezeu, împreună cu rugăciunile sfinţilor.


text:
Apoi îngerul a luat cădelniţa şi a umplut-o din focul jertfelnicului şi a aruncat cărbunii pe pământ; şi s’au pornit tunete şi glasuri şi fulgere şi pământul s’a cutremurat.


text:
Şi a trâmbiţat întâiul înger; şi s’a pornit grindină şi foc amestecat cu sânge şi au căzut pe pământ; şi a ars din pământ a treia parte, şi a ars din copaci a treia parte, iar iarba verde a ars de tot.


text:
A trâmbiţat, apoi, al doilea înger; şi ca un munte întreg de foc şi de flăcări s’a prăbuşit în mare; şi a treia parte din mare s’a prefăcut în sânge;


text:
Şi a murit a treia parte din făpturile cu viaţă în ele, care sunt în mare şi a treia parte din corăbii s’a sfărâmat.


text:
Şi a trâmbiţat al treilea înger; şi a căzut din cer o stea uriaşă, arzând ca o făclie, şi a căzut peste a treia parte din râuri şi peste izvoarele apelor.


text:
Şi numele stelei se chiamă Absintos. Şi a treia parte din ape s’a făcut amară ca pelinul şi mulţi dintre oameni au murit din pricina apelor, pentru că se făcuseră amare.


text:
Şi a trâmbiţat şi al patrulea înger; atunci a treia parte din soare fu lovită şi a treia parte din lună şi din stele a treia parte, ca să fie întunecată a treia parte a lor şi ziua să-şi piardă din lumină a treia parte şi noaptea tot aşa.


text:
Şi am văzut şi am auzit un vultur, care zbura spre creştetul cerului şi striga cu glas mare: Vai, vai, vai, celor ce locuesc pe pământ, din pricina celorlalte porunci ale trâmbiţei îngerilor celor trei, care sunt gata să trâmbiţeze!


text:
Şi a trâmbiţat al cincilea înger; şi am văzut o stea căzută din cer pe pământ şi i s’a dat cheia fântânii adâncului.


text:
Şi a deschis fântâna adâncului şi fum s’a ridicat din fântână, ca fumul unui cuptor mare, şi soarele şi văzduhul s’au întunecat de fumul fântânii.


text:
Şi din fum au ieşit lăcuste, pe pământ, şi li s’a dat lor putere precum au putere scorpiile pământului.


text:
Şi li s’a poruncit să nu vatăme iarba pământului şi nici o verdeaţă şi nici un copac, fără numai pe oamenii care nu au pecetia lui Dumnezeu pe frunţile lor.


text:
Şi datu-li-s’a nu ca să-i omoare, ci ca să fie chinuiţi cinci luni; şi chinul lor este la fel cu chinul scorpiei, când a înţepat pe om.


text:
Şi în zilele acelea, căuta-vor oamenii moartea şi nu o vor afla şi vor pofti să moară; moartea însă va fugi de ei.


text:
Iar înfăţişarea lăcustelor era asemenea unor cai pregătiţi de război. Pe capetele lor aveau cununi ca de aur, şi feţele lor erau ca feţele omeneşti.


text:
Aveau, apoi, pieptare ca pieptarele de fier, iar vuetul aripilor lor era la fel cu vuetul unei mulţimi de care şi de cai, care aleargă la luptă.


text:
Şi au cozi şi bolduri asemenea scorpiilor; şi puterea lor e în cozile lor, ca să vatăme pe oameni, cinci luni.


text:
Şi au ca împărat al lor pe îngerul adâncului, al cărui nume în evreeşte este Abadon, iar în elineşte are numele Apolion.


text:
Şi a trâmbiţat al şaselea înger. Atunci am auzit un glas, din cele patru cornuri ale jertfelnicului de aur, care este înaintea lui Dumnezeu,


text:
Zicând către îngerul al şaselea, cel ce avea trâmbiţa: Dezleagă pe cei patru îngeri care sunt legaţi, la râul cel mare, Eufratul.


text:
Şi fură dezlegaţi cei patru îngeri, care erau gătiţi spre ceasul şi ziua şi luna şi anul acela, ca să omoare a treia parte din oameni.


text:
Şi aşa am văzut, în vedenie, caii şi pe cei ce şedeau pe ei: călăreţii aveau platoşe ca faţa focului şi a iachintului şi a pucioasei, iar capetele cailor semănau cu capetele leilor şi din gurile lor ieşea foc şi fum şi pucioasă.


text:
De aceste trei bătăi – de focul şi de fumul şi de pucioasa care ieşea din gurile lor – ucisă a fost a treia parte din oameni.


text:
Pentru că puterea cailor este în gura lor şi în cozile lor; căci cozile lor sunt asemenea şerpilor, având capete, şi cu acestea vatămă.


text:
Dar ceilalţi oameni, care nu au murit din rănile acestora, nu s’au pocăit deloc de faptele mâinilor lor, ca să nu se mai închine demonilor şi idolilor de aur şi de argint, şi de aramă şi de piatră şi de lemn, care nu pot nici să vadă, nici să audă, nici să umble;


text:
Şi nu s’au pocăit de uciderile lor, nici de fermecătoriile lor, nici de curvia lor, nici de furtişagurile lor.


text:
Şi am văzut alt înger puternic, pogorîndu-se din cer, învăluit într’un nor, şi pe capul lui era curcubeul, iar faţa lui strălucea ca soarele şi picioarele lui erau ca stâlpi de foc.


text:
Şi în mâna lui avea o carte mică, deschisă. Şi a pus piciorul lui cel drept pe mare, iar pe cel stâng pe pământ.


text:
Şi a strigat cu glas puternic, precum răcneşte leul. Iar când a strigat, cele şapte tunete au slobozit glasurile lor.


text:
Ci când au vorbit cele şapte tunete, voiam să scriu, dar am auzit o voce care zicea din cer: Pecetlueşte cele ce au spus cele şapte tunete şi nu le scrie.


text:
Şi s’a jurat pe cel ce este viu în vecii vecilor, care a făcut cerul şi cele ce sunt în cer, şi pământul şi cele ce sunt pe pământ, şi marea şi cele ce sunt în mare, că timp nu va mai fi,


text:
Ci, în zilele când va grăi al şaptelea înger, când va fi să trâmbiţeze, atunci săvârşită este taina lui Dumnezeu, precum bine a vestit robilor săi, proorocilor.


text:
Iar glasul din cer, pe care-l auzisem, iarăşi a vorbit cu mine şi a zis: Mergi de ia cartea cea deschisă din mâna îngerului care stă pe mare şi pe pământ.


text:
Şi m’am dus la înger şi i-am zis să-mi dea cartea. Şi îmi răspunde: Ia-o şi mănânc’o; şi va amărî pântecele tău, dar în gura ta va fi dulce ca mierea.


text:
Atunci am luat cartea din mâna îngerului şi am mâncat-o; şi era în gura mea dulce ca mierea, dar după ce am mâncat-o pântecele meu s’a amărît.


text:
Şi cuvântează către mine: Tu trebue să prooroceşti, încă o dată, la popoare şi la neamuri, şi la limbi şi la mulţi împăraţi.


text:
Apoi mi-au dat o trestie asemenea unui toiag şi mi-au zis: Scoală-te şi măsoară templul lui Dumnezeu şi jertfelnicul şi pe cei ce se închină într’însul.


text:
Iar curtea cea dinafară a templului scoate-o din socoteală şi n’o măsura, pentru că a fost dată păgânilor, care vor călca în picioare cetatea sfântă patruzeci şi două de luni.


text:
Şi voi da putere celor doi martori ai mei şi vor prooroci, îmbrăcaţi în sac, o mie două sute şi şaizeci de zile.


text:
Şi dacă voieşte cineva să-i vatăme, foc iese din gura lor şi mistueşte pe vrăjmaşii lor; deci dacă ar voi cineva să-i vatăme, aşa i se cade să fie ucis.


text:
Aceştia au putere să închidă cerul, ca ploaia să nu plouă în zilele proorociei lor şi putere au peste ape să le schimbe în sânge şi să bată pământul cu orice fel de bătaie, ori de câte ori vor voi.


text:
Iar când vor isprăvi cu mărturia lor, Fiara care se sue din adânc va face război cu ei, şi-i va birui şi-i va omorî.


text:
Şi leşurile lor zăcea-vor pe uliţele cetăţii celei mari, care se chiamă duhovniceşte Sodoma şi Egipt, unde a fost răstignit şi Domnul lor.


text:
Şi din popoare, din seminţii, din limbi şi din neamuri privi-vor la leşurile lor trei zile şi jumătate şi nu vor îngădui ca ele să fie puse în mormânt.


text:
Iar locuitorii de pe pământ se bucură de moartea lor şi sunt în veselie şi-şi trimit daruri unul altuia, pentru că aceşti doi prooroci au chinuit pe locuitorii de pe pământ.


text:
Însă după cele trei zile si jumătate, duh de viaţă de la Dumnezeu a intrat în ei şi au stătut pe picioarele lor şi frică mare a căzut peste cei ce se uitau la ei.


text:
Şi din cer au auzit glas puternic, zicându-le: Suiţi-vă aici! Şi s’au suit la cer, în nori, şi au privit la ei duşmanii lor.


text:
Şi în ceasul acela s’a făcut cutremur mare şi a zecea parte din cetate s’a prăbuşit şi au pierit în cutremur şapte mii de feţe omeneşti, iar ceilalţi s’au înfricoşat şi au dat mărire Dumnezeului cerului.


text:
Şi a trâmbiţat al şaptelea înger şi s’au pornit, în cer, glasuri puternice care ziceau: împărăţia lumii a ajuns împărăţia Domnului nostru şi a Christosului său, şi va împărăţi în vecii vecilor.


text:
Şi cei douăzeci şi patru de bătrâni care şed înaintea lui Dumnezeu, în scaunele lor, au căzut cu feţele la pământ şi s’au închinat lui Dumnezeu,


text:
Grăind: Mulţumim ţie, Doamne Dumnezeule, Atotţiitorule, cel ce eşti şi cel ce erai şi cel ce vii, că ai luat puterea ta cea mare şi ai început să împărăţeşti.


text:
Ci păgânii s’au mâniat, dar a venit mânia ta şi vremea celor morţi, ca să fie judecaţi şi să răsplăteşti pe robii tăi, pe prooroci şi pe sfinţi şi pe cei ce se tem de numele tău, pe cei mici şi pe cei mari, şi să prăpădeşti pe cei ce prăpădesc pământul.


text:
Atunci se deschise templul lui Dumnezeu, în cer, şi se văzu în templu chivotul legământului său şi se porniră fulgere şi vuete şi tunete şi cutremur şi grindină mare.


text:
Şi s’a arătat în cer un semn mare: o femeie înveşmântată cu soarele; şi luna era sub picioarele ei şi pe cap purta cunună din douăsprezece stele.


text:
Şi alt semn s’a arătat în cer: iată un balaur mare, roşu, având şapte capete şi zece coarne, şi pe capetele lui şapte cununi împărăteşti.


text:
Iar coada lui târa a treia parte din stelele cerului, şi le-a aruncat pe pământ. Şi balaurul stătu înaintea femeii care era să nască, pentru ca, dacă va fi născut, să înghită pe copilul ei.


text:
Şi a născut un copil bărbat, care va să păstorească toate neamurile cu toiag de fier. Şi copilul ei fu răpit la Dumnezeu şi la scaunul lui.


text:
Iar femeia fugi în pustie, unde are loc gătit de Dumnezeu, ca să o hrănească pe ea acolo o mie două sute şi şaizeci de zile.


text:
Şi s’a făcut război în cer: Mihail şi îngerii lui au pornit război cu balaurul, iar balaurul şi îngerii lui au stat în luptă,


text:
Şi aruncat a fost balaurul cel mare, şarpele cel de demult, care se chiamă diavol şi Satana, cel ce înşală toată lumea, aruncat a fost pe pământ şi îngerii lui aruncaţi au fost cu el.


text:
Şi am auzit glas mare, în cer, zicând: Acum s’a făcut mântuirea şi puterea şi împărăţia Dumnezeului nostru şi stăpânirea Christosului său, căci aruncat a fost pârîşul fraţilor noştri, cel ce îi pâra pe ei, înaintea Dumnezeului nostru ziua şi noaptea.


text:
Ci ei l-au biruit prin sângele Mielului şi prin cuvântul mărturiei lor şi nu şi-au iubit viaţa lor până la moarte.


text:
Pentru aceasta, bucuraţi-vă, ceruri şi cei ce locuiţi într’însele. Vai însă pământului şi mării! Fiindcă diavolul a coborît la voi, având mânie mare, căci ştie că timpul lui e scurt.


text:
Iar când a văzut balaurul că a fost aruncat pe pământ, a prigonit pe femeia care născuse pe pruncul bărbat.


text:
Dar datu-i-s’au femeii cele două aripi ale marelui Vultur, ca să zboare în pustie, la locul ei, unde e hrănită acolo un răstimp şi răstimpuri şi jumătate de răstimp, departe de faţa şarpelui.


text:
Ci pământul i-a venit femeii într’ajutor, căci pământul şi-a deschis gura sa şi a înghiţit puhoiul pe care-l aruncase balaurul din gură.


text:
Şi balaurul s’a aprins de mânie asupra femeii şi a pornit să facă război cu ceilalţi din seminţia ei, care păzesc poruncile lui Dumnezeu şi ţin mărturia lui Iisus.


text:
Şi am văzut suindu-se din mare o fiară, care avea zece coarne şi şapte capete, şi pe coarnele ei zece steme şi pe capetele ei, nume de hulă.


text:
Şi fiara pe care am văzut-o era asemenea pardosului, picioarele ei erau ca ale ursului, iar gura ei ca gura leilor. Şi balaurul îi dădu fiarei puterea lui şi scaunul lui şi stăpânire mare.


text:
Şi unul din capetele fiarei era ca înjunghiat de moarte, dar rana ei cea de moarte fu vindecată şi tot pământul, minunat, se uita după fiară.


text:
Şi s’au închinat balaurului, fiindcă i-a dat fiarei stăpânirea; apoi s’au închinat fiarei, zicând: Cine este asemenea fiarei şi cine poate să se lupte cu ea!


text:
Şi i s’a dat ei gură să grăiască semeţii şi hule şi i s’a dat putere să lucreze timp de patruzeci şi două de luni.


text:
Şi şi-a deschis gura sa spre hule asupra lui Dumnezeu, ca să hulească numele lui şi cortul lui şi pe cei ce locuesc în cer.


text:
Şi i s’a dat să facă război cu sfinţii şi să-i biruiască, şi i s’a dat ei stăpânire peste toată seminţia şi norodul şi limba şi neamul.


text:
Şi închina-se-vor ei toţi cei ce locuesc pe pământ, ale căror nume nu sunt scrise, de la întemeierea lumii, în cartea vieţii Mielului celui înjunghiat.


text:
Cine ia pe alţii robi, de robie are parte; cine cu sabia va ucide, trebue să fie ucis de sabie. Aici este răbdarea şi credinţa sfinţilor.


text:
Am văzut apoi altă fiară, suindu-se din pământ, şi avea două coarne asemenea Mielului, dar grăia ca un balaur.


text:
Şi stăpânirea celei dintâi fiare o are toată în mână, în faţa ei. Şi face pământul şi pe locuitorii de pe el ca să se închine fiarei celei dintâi, a cărei rană de moarte fusese vindecată.


text:
Şi amăgeşte pe cei ce locuesc pe pământ prin semnele ce i s’a dat să facă înaintea fiarei, zicând celor ce locuesc pe pământ să facă fiarei chip, ei care a fost rănită cu sabia şi a rămas în viaţă.


text:
Şi i s’a dat ei să însufle duh chipului fiarei, aşa încât chipul fiarei să grăiască. Iar pe câţi nu se vor închina chipului fiarei, putere avea ca să-i ucidă.


text:
Şi-i sileşte pe toţi, pe cei mici şi pe cei mari, şi pe cei bogaţi şi pe ce săraci, şi pe cei slobozi şi pe cei robi, ca să-şi pună semn pe mâna lor cea dreaptă sau pe frunte.


text:
Încât nimeni să nu poată cumpăra sau vinde, fără numai cel ce are semnul, adică numele fiarei sau numărul numelui fiarei.


text:
Aici este înţelepciunea. Cine are pricepere socotească numărul fiarei; căci este număr de om. Şi numărul ei este şase sute şaizeci şi şase.


text:
Şi m’am uitat şi iată Mielul stătea pe muntele Sionului şi cu el o sută patruzeci şi patru de mii, care aveau numele lui şi numele Tatălului lui, scris pe frunţile lor.


text:
Atunci am auzit sunet din cer, ca vuet de ape multe şi ca bubuitul unui tunet puternic, iar viersul pe care l-am auzit, ca viersul unor cântăreţi, zicând cu alăutele lor.


text:
Şi cântă o cântare nouă, înaintea tronului şi înaintea celor patru făpturi şi înaintea bătrânilor; şi nimeni nu putea să înveţe cântarea, fără numai cei o sută patruzeci şi patru de mii, care fuseseră răscumpăraţi de pe pământ.


text:
Aceştia sunt care nu s’au întinat cu femei, căci sunt feciorelnici. Aceştia sunt care merg după Miel oriunde se va duce. Aceştia au fost răscumpăraţi dintre oameni, pârgă lui Dumnezeu şi Mielului.


text:
Am văzut apoi alt înger care zbura pe mijlocul cerului, având să binevestească evanghelie veşnică celor ce locuesc pe pământ şi la tot neamul, şi seminţia şi limba şi poporul.


text:
Şi striga cu glas puternic: Temeţi-vă de Dumnezeu şi daţi lui mărire, că a venit ceasul judecăţii lui, şi vă închinaţi celui ce a făcut cerul şi pământul şi marea şi izvoarele apelor.


text:
Şi alt înger a venit după cel dintâi, zicând: A căzut, a căzut Babilonul, cetatea cea mare, care a adăpat toate neamurile din vinul patimei şi al desfrâului ei!


text:
Şi al treilea înger a venit după ei, strigând cu glas puternic: Cine se închină fiarei şi chipului ei şi primeşte semnul ei pe fruntea lui sau pe mâna lui,


text:
Va bea şi el din vinul aprinderii lui Dumnezeu, turnat, neamestecat, în potirul mâniei sale şi se va chinui în foc şi în pucioasă, înaintea sfinţilor îngeri şi înaintea Mielului.


text:
Şi fumul chinului lor se sue în vecii vecilor. Şi nu au odihnă nici ziua, nici noaptea cei ce se închină fiarei şi chipului ei şi oricine care primeşte semnul numelui ei.


text:
Şi am auzit un glas din cer zicând: Scrie: Fericiţi cei morţi, cei ce de acum mor întru Domnul! Da, grăieşte Duhul, odihnească-se de ostenelile lor, căci faptele lor vin cu ei.


text:
Şi am privit şi iată un nor alb şi cel ce şedea pe nor era asemenea Fiului omului, având pe capul lui cunună de aur şi în mâna lui secere ascuţită.


text:
Şi alt înger a ieşit din templu şi a strigat, cu glas mare, celui ce şedea pe nor: Pune secerea şi seceră, că a venit ceasul de secerat, fiindcă s’a copt secerişul pământului.


text:
Şi încă un înger a ieşit din altar, având putere asupra focului, şi a strigat cu glas mare celui ce avea cosorul ascuţit şi a grăit: Pune cosorul tău cel ascuţit şi culege strugurii viei pământului, căci boabele ei s’au copt.


text:
Atunci îngerul aruncă pe pământ cosorul lui şi culese via pământului, şi ciorchinii îi aruncă în teascul cel mare al mâniei lui Dumnezeu.


text:
Şi teascul fu călcat afară din cetate şi a ieşit sânge din teasc, până la zăbalele cailor şi în depărtare de o mie şase sute de stadii.


text:
Văzut-am, apoi, în cer alt semn, mare şi minunat: şapte îngeri având şapte pedepse, cele de pe urmă, căci cu ele s’a sfârşit mânia lui Dumnezeu.


text:
Am văzut ca o mare de cleştar, amestecat cu foc, şi pe biruitorii din ispita cu fiara şi cu chipul fiarei şi cu numărul numelui ei, stând lângă marea de cleştar şi având alăutele lui Dumnezeu.


text:
Şi ei cântau cântarea lui Moise, robul lui Dumnezeu, şi cântarea Mielului, zicând: Mari şi minunate sunt lucrurile tale, Doamne Dumnezeule Atotţiitorule! Drepte şi adevărate sunt căile tale, împărate al neamurilor!


text:
Cine nu se va teme de tine, Doamne, şi nu va mări numele tău? Că tu singur eşti sfânt, că toate neamurile vor veni şi se vor închina înaintea ta, pentru că judecăţile tale s’au dat pe faţă.


text:
Şi au ieşit din templu cei şapte îngeri cu cele şapte pedepse, îmbrăcaţi în veşmânt de in curat, prea alb, şi încinşi, pe sub sâni, cu brâe de aur.


text:
Şi una din cele patru făpturi dădu celor şapte îngeri şapte năstrape de aur, pline de mânia lui Dumnezeu celui ce este viu în vecii vecilor.


text:
Iar templul se umplu de fum, din mărirea lui Dumnezeu şi din puterea lui, şi nimeni nu putea să intre în templu, până ce se vor sfârşi cele şapte rane ale celor şapte îngeri.


text:
Şi am auzit glas mare, din templu, zicând celor şapte îngeri: Duceţi-vă şi vărsaţi pe pământ cele şapte năstrape ale mâniei lui Dumnezeu.


text:
Şi s’a dus cel dintâi şi a vărsat năstrapa lui, pe pământ. Şi o bubă rea şi ucigaşă s’a ivit pe oamenii care aveau semnul fiarei şi care se închinau chipului fiarei.


text:
Şi al doilea înger a vărsat năstrapa lui în mare, şi marea s’a prefăcut în sânge, ca sângele de mort, şi orice suflare de viaţă a murit, din câte sunt în mare.


text:
Iar cel de al treilea a vărsat năstrapa lui în râuri şi în izvoarele apelor, şi s au prefăcut în sânge.


text:
Şi am auzit pe îngerul apelor zicând: Drept eşti tu, cel ce eşti şi cel ce erai. Sfinte Doamne, că ai făcut această judecată.


text:
Şi am auzit grai din altar grăind: Aşa, Doamne Dumnezeule Atotţiitorule, adevărate şi drepte sunt judecăţile tale!


text:
Apoi al patrulea înger a vărsat năstrapa lui în soare şi i se dădu soarelui să dogorească pe oameni cu focul lui.


text:
Şi oamenii fură fripţi cu mare arşiţă şi huliră numele lui Dumnezeu, care are putere peste plăgile acestea, şi nu se pocăiră ca să-i dea mărire.


text:
Atunci al cincilea înger a vărsat năstrapa lui pe scaunul fiarei şi în împărăţia ei s’a făcut întuneric şi oamenii îşi muşcau limbile de durere.


text:
Şi au hulit pe Dumnezeul cerului, din pricina durerilor şi a bubelor lor, dar de faptele lor nu s’au pocăit.


text:
Şi al şaselea înger a vărsat năstrapa lui în râul cel mare al Eufratului şi apele lui secară, ca să fie gătită calea împăraţilor de la soare-răsare.


text:
Şi am văzut, din gura balaurului şi din gura fiarei şi din gura proorocului celui mincinos, trei duhuri necurate ca nişte broaşte.


text:
Căci sunt duhuri demoniceşti făcătoare de semne şi care se duc la împăraţii lumii întregi, să-i adune la războiul zilei celei mari a lui Dumnezeu Atotţiitorul.


text:
Iată, viu ca un fur. Fericit este cel ce priveghiază şi păstrează veşmintele sale, ca să nu umble gol şi să se vadă ruşinea lui!


text:
Şi al şaptelea înger a vărsat năstrapa lui în văzduh şi glas mare a ieşit din templul cerului, de la tron, strigând: Sfârşitu-s’a!


text:
Şi s’au pornit fulgere şi vuete şi tunete şi s’a făcut cutremur mare, aşa cum nu a fost de când s’a zidit omul pe pământ un cutremur atât de puternic.


text:
Şi cetatea cea mare s’a rupt în trei bucăţi şi cetăţile păgânilor s’au prăbuşit, şi Babilonul cel mare fu pomenit înaintea lui Dumnezeu, ca să-i dea paharul vinului clocotitoarei lui mânii.


text:
Şi grindină mare, cu bobul cât talantul se prăvăli din cer peste oameni. Ci oamenii huliră pe Dumnezeu, din pricina pedepsei cu grindină, căci urgia ei era mare foarte.


text:
Apoi unul dintre cei şapte îngeri, care au cele şapte năstrape, a venit şi a grăit către mine, zicând: Vino să-ţi arăt judecata desfrânatei celei mari, care sălăşlueşte pe ape multe,


text:
Şi cu care au curvit împăraţii pământului şi cei ce locuesc pe pământ s’au îmbătat de vinul curviei ei.


text:
Şi m’a dus, cu duhul, în pustie. Şi am văzut o femeie şezând pe o fiară roşie, plină de nume de hulă, având şapte capete şi zece coarne.


text:
Şi femeia era îmbrăcată în purpură şi în stacojiu şi împodobită cu aur şi cu pietre scumpe şi cu mărgăritare, având în mână pahar de aur, plin de urîciunile şi de pângărelile curviei ei,


text:
Şi am văzut o femeie, beată de sângele sfinţilor şi de sângele martorilor lui Iisus, şi văzând-o m’am mirat cu mirare mare.


text:
Ci îngerul mi-a zis: De ce eşti în mirare? Eu îţi voi spune taina femeii şi a fiarei care o poartă şi care are cele şapte capete şi cele zece coarne.


text:
Fiara pe care ai văzut-o era şi nu este, şi va să se suie din adânc şi să meargă spre pieire. Şi se vor mira cei ce locuesc pe pământ – ale căror nume nu sunt scrise de la întemeierea lumii, în cartea vieţii – văzând pe fiară că era şi nu este, dar se va arăta.


text:
Aici trebue mintea care are înţelepciune. Cele şapte capete sunt şapte munţi, deasupra cărora şade femeia,


text:
Dar sunt şi şapte împăraţi: cinci au căzut, unul mai este, celălalt încă nu a venit, iar când va veni are de stat puţină vreme.


text:
Şi fiara care era şi nu este – este şi el al optulea, deşi este dintre cei şapte şi merge spre pieire.


text:
Şi cele zece coarne pe care le-ai văzut sunt zece împăraţi, care încă n’au luat împărăţia, dar care lua-vor stăpânire de împăraţi, un ceas, cu fiara.


text:
Ei vor porni război împotriva Mielului, dar Mielul îi va birui, pentru că este Domnul Domnilor şi împăratul împăraţilor, şi vor birui şi cei împreună cu el, chemaţi şi aleşi şi credincioşi.


text:
Apoi îngerul îmi zice: Apele pe care le-ai văzut şi deasupra cărora şade curva sunt popoare şi gloate şi neamuri şi limbi.


text:
Şi cele zece coarne pe care le-ai văzut şi fiara urî-vor pe curvă şi vor face-o să fie pustie şi goală şi carnea ei vor mânca-o şi pe ea vor arde-o cu foc.


text:
Pentru că Dumnezeu a pus în inimile lor să facă sfatul lui şi să se întâlnească într’un gând şi să dea fiarei împărăţia lor, până se vor împlini cuvintele lui Dumnezeu.


text:
După acestea, am văzut alt înger pogorîndu-se din cer, având putere mare, şi pământul s’a luminat de slava lui,


text:
Şi a strigat cu glas puternic şi a zis: A căzut, a căzut Babilonul cel mare şi a ajuns locaş demonilor, puşcărie tuturor duhurilor necurate şi colivie tuturor păsărilor spurcate şi urîte omului.


text:
Pentru că din vinul aprinderii şi al curviei ei au băut toate neamurile şi împăraţii pământului cu ea au curvit şi neguţătorii lumii din mulţimea desfătărilor ei s’au îmbogăţit.


text:
Am auzit, apoi, alt glas din cer, zicând: Ieşiţi din ea, poporul meu, ca să nu vă împărtăşiţi din păcatele ei şi să nu luaţi din bătăile ei.


text:
Daţi-i înapoi precum v’a dat şi ea şi după faptele ei cu măsură îndoită îndoit măsuraţi-i; în potirul în care v’a turnat, turnaţi-i de două ori.


text:
Pe cât s’a mărit pe sine şi a fost în desfătări, tot pe atâta daţi-i chin şi plângere. Fiindcă în inima ei zice: Şed ca împărăteasă şi văduvă nu sunt şi jale nu voi vedea nicidecum!


text:
Pentru aceea într’o singură zi vor veni bătăile peste ea: moarte şi tânguire şi foamete, şi focul va arde-o de istov, căci puternic este Domnul Dumnezeu, judecătorul ei.


text:
Iar împăraţii pământului, care au curvit cu ea şi s’au dezmierdat cu ea, se vor jeli şi se vor bate în piept pentru ea, când vor vedea fumul focului în care arde.


text:
De departe, unde stau de frica chinurilor ei, ei zic: Vai! vai! cetatea cea mare, Babilonul, cetatea cea tare, că într’un ceas a venit judecata ta!


text:
Marfă de aur şi de argint, pietre preţioase şi mărgăritare, in şi porfiră, mătase şi stacojiu, tot felul de lemn bine mirositor şi tot felul de scule de fildeş, tot felul de scule de lemn de mare preţ şi marfă de aramă şi de fier şi de marmură,


text:
Şi scorţişoară şi balsam şi mirodenii şi mir şi tămâie şi vin şi untdelemn şi făină de grâu curat şi grâu şi vite şi oi şi cai şi căruţe şi trupuri şi suflete de oameni.


text:
Şi roadele după care poftea sufletul tău s’au dus de la tine şi tot ce era ales şi gingaş şi toată strălucirea au pierit de la tine şi niciodată nu le vor mai găsi.


text:
Iar neguţătorii acestor lucruri, care s’au îmbogăţit de pe urma ei, vor sta departe de frica chinurilor ei, plângând şi tânguindu-se,


text:
Şi zicând: Vai! vai! cetatea cea mare, cea înveşmântată în in şi în porfiră şi în stacojiu şi împodobită cu aur şi cu pietre scumpe şi cu mărgăritare! Că într’un ceas s’a pustiit atâta bogăţie!


text:
Şi toţi cârmacii, şi toţi plutaşii de pe coastă şi corăbierii şi toţi câţi îşi fac viaţa pe mare stăteau departe,


text:
Şi strigau, uitându-se la fumul focului în care ardea, şi ziceau: Care cetate era asemenea cu cetatea cea mare!


text:
Şi-şi puneau ţărână pe capetele lor şi strigau şi se jeleau, se tânguiau şi ziceau: Vai! vai! cetatea cea mare, în care s’au îmbogăţit, din comorile ei, toţi cei ce ţin corăbii pe mare, că într’un ceas s’a pustiit!


text:
Veseleşte-te de ea, cerule! Şi voi, sfinţilor, şi voi, apostolilor, şi voi, proorocilor, pentru că Dumnezeu v’a făcut dreptate, în judecata ce aţi avut cu ea.


text:
Iar un înger prea puternic a ridicat o piatră, mare cât o piatră de moară, şi a aruncat-o în mare zicând: Cu astfel de avânt, aruncat va fi Babilonul, cetatea cea mare, şi îşi va pierde urma.


text:
Şi viersul celor ce zic din chitară şi din gură şi din fluer şi din corn nu se va mai auzi de acum în tine şi nici un meşteşugar de orice fel de meşteşug nu se va mai afla în tine şi huruitul morii nu se va mai auzi în tine niciodată!


text:
Şi niciodată lumina lămpii nu se va mai ivi în tine; şi glasul mirelui şi al miresei nu se vor mai auzi în tine niciodată, pentru că neguţătorii tăi erau stăpânitorii lumii şi pentru că toate neamurile s’au rătăcit cu fermecătoria ta.


text:
După acestea, am auzit în cer ca un glas puternic de gloată multă, zicând: Aliluia! Mântuirea şi mărirea şi puterea sunt ale Dumnezeului nostru!


text:
Pentru că adevărate şi drepte sunt judecăţile lui! Pentru că a judecat pe curva cea mare, care a stricat pământul cu desfrânarea ei, şi a răzbunat sângele robilor săi din mâna ei!


text:
Iar cei douăzeci şi patru de bătrâni şi cele patru făpturi au căzut şi s’au închinat lui Dumnezeu, cel ce şade pe tron, şi au zis: Amin, Aliluia!


text:
Şi un glas a ieşit din tron, zicând: Lăudaţi pe Dumnezeul nostru, toţi slujitorii lui, cei ce vă temeţi de el, mici şi mari.


text:
Atunci am auzit ca un glas de gloată multă şi ca un vuet de valuri fără număr şi ca un bubuit de tunete puternice, şi glasul zicea: Aliluia! Pentru că Domnul Dumnezeul nostru, Atotţiitorul, se află împărat.


text:
Să ne bucurăm şi să ne veselim şi să-i dăm lui mărire, căci a venit nunta Mielului, şi mireasa lui s’a pregătit,


text:
Şi datu-i-s’a ei să se înveşmânte cu in curat, prea alb, – căci inul este viaţa cea dreaptă a sfinţilor.


text:
Apoi îngerul a zis: Scrie: Fericiţi cei chemaţi la cina nunţii Mielului! Şi îmi zice iar: Acestea sunt adevăratele cuvinte ale lui Dumnezeu.


text:
Ci am căzut înaintea picioarelor lui, ca să mă închin lui. Dar el m’a ţinut de rău: Vezi să nu faci aceasta! Sunt împreună slujitor cu tine şi cu fraţii tăi, care au mărturia lui Iisus. Lui Dumnezeu te închină. – Căci mărturia lui Iisus este duhul proorociei. –


text:
Şi am văzut cerul deschis şi iată un cal alb, şi cel ce şedea pe el se numeşte Credincios şi Adevărat, şi judecă şi se războieşte întru dreptate.


text:
Iar ochii lui sunt ca para focului şi pe capul lui sunt cununi multe şi are nume scris pe care nimeni nu-l înţelege, fără numai el.


text:
Iar din gura lui ieşea sabie ascuţită, ca să lovească pe păgâni cu ea. Şi el îi va păstori cu toiag de fier şi va călca teascul vinului clocotitor al mâniei lui Dumnezeu Atotţiitorul.


text:
Apoi am văzut un înger stând în soare; şi strigat-a cu glas puternic, grăind tuturor păsărilor care zboară spre creştetul cerului: Veniţi şi vă adunaţi la cina Marelui Dumnezeu,


text:
Ca să mâncaţi trupurile împăraţilor şi trupurile gheneralilor şi trupurile celor viteji şi trupurile cailor şi ale călăreţilor lor, şi trupurile tuturor celor liberi şi celor robi, şi celor mici şi celor mari.


text:
Şi am văzut fiara şi pe împăraţii pământului şi oştirile lor, adunate ca să facă război cu cel ce şade pe cal şi cu oştirea lui.


text:
Şi fiara a fost răpusă şi cu ea proorocul mincinos, cel ce făcea înaintea ei semnele cu care amăgise pe cei ce au purtat semnul fiarei şi pe cei ce s’au închinat chipului ei. Ei amândoi au fost aruncaţi de vii, în iezerul de foc unde arde pucioasă.


text:
Iar ceilalţi, ucişi au fost cu sabia care iese din gura celui ce şade pe cal, şi toate păsările s’au săturat din leşurile lor.


text:
Şi a prins pe balaur, pe şarpele cel vechi, care este diavolul şi Satana, şi l-a legat pe o mie de ani,


text:
Şi l-a aruncat în adânc şi l-a închis şi a pecetluit deasupra lui, ca să nu mai amăgească noroadele, până ce se vor sfârşi cei o mie de ani. După aceea, trebue să fie dezlegat câtăva vreme.


text:
Şi am văzut jeţuri şi pe cei ce s’au aşezat în ele şi li s a dat lor putere să ţină judecată. Şi am văzut sufletele celor ce li se tăiase capul pentru mărturia lui Iisus şi pentru cuvântul lui Dumnezeu, ca unii care nu s’au închinat fiarei, nici chipului ei, şi nu au primit semnul, pe fruntea şi pe mâna lor. Şi ei au înviat şi au împărăţit cu Christos o mie de ani.


text:
Iar ceilalţi morţi nu înviază până ce nu se vor sfârşi cei o mie de ani. Aceasta este învierea cea dintâi.


text:
Fericit şi sfânt este cel ce are parte de învierea cea dintâi. Peste aceştia moartea cea de-a doua nu are putere, ci vor fi preoţi ai lui Dumnezeu şi ai lui Christos şi vor împăraţi cu el o mie de ani.


text:
Şi va ieşi să înşele neamurile, care sunt în cele patru unghiuri ale pământului, pe Gog şi pe Magog, şi să-i adune la război; iar numărul lor este ca nisipul mării.


text:
Şi s’au suit pe faţa pământului, şi au înconjurat tabăra sfinţilor şi cetatea cea iubită. Ci s’a pogorît foc din cer şi i-a mistuit.


text:
Iar diavolul, amăgitorul lor, a fost aruncat în iezerul de foc şi de pucioasă, unde este şi fiara şi proorocul mincinos, şi vor fi chinuiţi acolo, zi şi noapte, în vecii vecilor.


text:
Am văzut, apoi, un tron mare alb şi pe Cel ce şedea pe tron, iar dinaintea feţei lui pământul şi cerul fugiră şi loc nu se mai găsi pentru ele.


text:
Şi am văzut pe morţi, pe cei mari şi pe cei mici, stând înaintea tronului si cărţile fură deschise şi altă carte fu deschisă – care este cartea vieţii – şi morţii fură judecaţi din cele scrise în cărţi, potrivit cu faptele lor.


text:
Şi marea a dat pe morţii cei din ea şi moartea şi iadul au dat pe morţii lor, şi judecaţi au fost, fiecare după faptele sale.


text:
Apoi moartea şi iadul fură aruncaţi în iezerul de foc. Aceasta este moartea cea de-a doua: iezerul cel de foc.


text:
Şi am văzut un cer nou şi un pământ nou. Căci cerul cel dintâi şi pământul cel dintâi au trecut, iar marea nu mai este.


text:
Şi am văzut cetatea sfântă, noul Ierusalim, pogorîndu-se din cer de la Dumnezeu, gătită ca o mireasă, împodobită pentru mirele ei.


text:
Şi am auzit, din tron, un glas puternic care zicea: Iată, cortul lui Dumnezeu este între oameni! Şi va sălăşlui cu ei şi ei vor fi poporul lui şi însuşi Dumnezeu va fi cu ei.


text:
Şi va şterge orice lacrimă din ochii lor şi moartea nu va mai fi; nici plângere, nici strigăt, nici durere nu vor mai fi, căci cele dintâi au trecut.


text:
Şi cel ce şade pe tron grăi: Iată, noi le fac pe toate. Apoi zice: Scrie, fiindcă aceste cuvinte sunt credincioase şi adevărate.


text:
Şi iar îmi zise: Făcutu-s’a! Eu sunt Alfa şi Omega, începutul şi sfârşitul. Celui ce însetează îi voi da să bea, în dar, din izvorul apei vieţii.


text:
Cât despre fricoşi şi necredincioşi şi spurcaţi şi ucigaşi şi curvari şi fermecători şi închinători de idoli şi tot soiul de mincinoşi – partea lor este în iezerul care arde cu foc şi cu pucioasă: ceea ce este moartea a doua.


text:
Apoi a venit unul din cei şapte îngeri, care aveau cele şapte năstrape pline cu cele şapte pedepse de apoi, şi a grăit către mine şi a zis: Vino să-ţi arăt pe mireasa, femeia Mielului.


text:
Şi m’a dus pe mine, cu duhul, într’un munte mare şi înalt şi mi-a arătat cetatea cea sfântă, Ierusalimul, pogorîndu-se din cer, de la Dumnezeu,


text:
Învăluită în slava lui Dumnezeu. Lumina ei era asemenea cu piatra cea de mare preţ, cu piatra de iaspis, limpede cum e cleştarul,


text:
Şi avea zid mare şi înalt şi avea douăsprezece porţi, iar la porţi doisprezece îngeri şi nume scrise deasupra, care sunt numele celor douăsprezece seminţii, ale fiilor lui Israil.


text:
Spre răsărit trei porţi şi spre miază-noapte trei porţi şi spre miază-zi trei porţi şi spre apus trei porţi.


text:
Iar zidul cetăţii avea douăsprezece pietre de temelie şi în ele douăsprezece nume, ale celor doisprezece apostoli ai Mielului.


text:
Şi cel ce vorbea cu mine avea măsură o trestie de aur, ca să măsoare cetatea şi porţile ei şi zidul ei.


text:
Şi cetatea este în patru colţuri şi lungimea ei este tot atâta. Deci a măsurat cetatea cu trestia: douăsprezece mii de stadii. Lungimea şi lărgimea şi înălţimea ei sunt deopotrivă.


text:
Şi a măsurat şi zidul ei: o sută patruzeci şi patru de coţi, după măsura omenească, dar şi după măsura îngerului.


text:
Temeliile zidului cetăţii sunt împodobite cu tot felul de pietre scumpe: întâia piatră de temelie este de iaspis, a doua de safir, a treia de calcedoniu, a patra de smaragd,


text:
A cincea de sardonix, a şasea de cornalină, a şaptea de hrisolit, a opta de beril, a noua de topaz, a zecea de hrisopras, a unsprezecea de iachint, a douăsprezecea de ametistă.


text:
Iar cele douăsprezece porţi sunt douăsprezece mărgăritare; fiecare din porţi este dintr’un mărgăritar. Şi căile cetăţii sunt de aur curat, şi străvezii ca sticla.


text:
Dar templu n’am văzut într’însa, pentru că templul ei este Domnul Dumnezeu, Atotţiitorul, şi Mielul.


text:
Şi cetatea nu are trebuinţă de soare, nici de lună, ca să o lumineze, căci mărirea lui Dumnezeu a luminat-o şi făclia ei este Mielul.


text:
Şi în cetate nu va intra nimic pângărit şi nimeni care e dedat cu spurcăciunea şi cu minciuna, ci numai cei scrişi în Cartea Vieţii Mielului.


text:
Mi-a arătat, apoi, râul şi apa vieţii, limpede cum e cleştarul şi care izvorăşte din tronul lui Dumnezeu şi al Mielului,


text:
Şi curge prin mijlocul cetăţii. Iar pe cele două maluri ale râului creşte pomul vieţii, făcând douăsprezece feluri de roade, în fiecare lună dându-şi rodul; şi frunzele pomului sunt spre tămăduirea neamurilor.


text:
Nici un blestem nu va mai fi. Şi tronul lui Dumnezeu şi al Mielului va fi într’însa şi slujitorii lui îi vor sluji.


text:
Şi noapte nu va mai fi, şi nu au trebuinţă de lumina lămpii sau de lumina soarelui, pentru că Domnul Dumnezeu le va fi lor lumină şi vor împărăţi în vecii vecilor.


text:
Şi îngerul mi-a zis: Aceste cuvinte sunt credincioase şi adevărate şi Domnul – Dumnezeul duhurilor proorocilor – a trimis pe îngerul său ca să arate robilor săi cele ce trebue să se întâmple în curând.


text:
Şi eu, Ioan, sunt cel ce am văzut şi am auzit acestea. Iar când am auzit şi am văzut, am căzut să mă închin înaintea picioarelor îngerului ce mi-a arătat acestea.


text:
Dar el îmi zice; Vezi să nu faci aceasta! Căci sunt împreună slujitor cu tine şi cu fraţii tăi proorocii şi cu cei ce păstrează cuvintele cărţii acesteia. Lui Dumnezeu te închină.


text:
Cine e nedrept, să nedreptăţească înainte. Cine e spurcat, să se spurce şi mai greu. Cine este drept, să facă dreptate mai departe. Cine este sfânt, să se sfinţească şi mai mult.


text:
Fericiţi cei ce spală veşmintele lor, ca să aibă stăpânire peste pomul vieţii şi prin porţi să intre în cetate!


text:
Afară câinii şi vrăjitorii şi curvarii şi ucigaşii şi închinătorii de idoli şi toţi cei ce lucrează şi iubesc minciuna!


text:
Eu, Iisus, am trimis pe îngerul meu ca să mărturisească vouă acestea, în faţa bisericilor. Eu sunt rădăcina şi sămânţa lui David, steaua strălucitoare cea de dimineaţă.


text:
Iar Duhul şi mireasa zic: Vino. Şi cel ce aude să zică: Vino. Şi cel însetat să vie. Cui îi este voia, să ia în dar din apa vieţii.


text:
Şi eu mărturisesc oricui care ascultă cuvintele proorociei acestei cărţi; De va mai pune cineva ceva la ele, Dumnezeu va pune asupra lui pedepsele ce sunt scrise în cartea aceasta;


text:
Iar de va scoate cineva din cuvintele cărţii acestei proorocii, Dumnezeu va scoate partea lui din pomul vieţii şi din cetatea sfântă despre care se scrie în cartea aceasta.


text:
Cartea istoriei lui Tobit, fiul lui Tobiel, fiul lui Ananiel, fiul lui Aduel, fiul lui Gabael, din neamul lui Asiei, din seminţia lui Neftali,


text:
Care în vremea domniei lui Salmanasar, împăratul Asiriei, fost-a luat rob din Tisbe, oraş aşezat la miază-zi de Cadeş, din seminţia lui Neftali, în Galileea, mai sus de Haţor.


text:
Eu, Tobit, în toate zilele vieţii mele am umblat pe calea adevărului şi a dreptăţii şi am făcut multă milostenie cu fraţii poporului meu, care fuseseră duşi cu mine în robia Asirienilor, în Ninive.


text:
Când eram în ţara mea, în pământul lui Israil, în vremea tinereţii mele, întreaga seminţie a lui Neftali, seminţia străbunului meu, părăsise templul din Ierusalim, oraş care fusese ales dintre toate seminţiile lui Israil, ca toate seminţiile să aducă acolo jertfă şi în care fusese zidit şi sfinţit templul, locaşul lui Dumnezeu, pentru toate neamurile cele viitoare.


text:
Şi toate seminţiile care se lepădaseră, precum şi Neftali seminţia străbunului meu, jertfeau Viţelului Baal.


text:
Şi numai eu singur mă duceam adeseori la Ierusalim la praznice, după veşnica rânduială scrisă, cu pârgă şi cu zeciuială din roadele pământului şi cu pârgă din turme,


text:
Pe care le dădeam preoţilor, urmaşilor lui Aaron, pentru slujba la jertfelnic, iar zeciuiala din roadele pământului o dădeam leviţilor care slujeau în Ierusalim. A doua zeciuială o vindeam şi o cheltuiam cu prilejul călătoriei mele pe care o făceam în fiecare an la Ierusalim.


text:
Pe cea de a treia o dedeam cui se cuvenea, după cum îmi poruncise bunica mea Debora, fiindcă rămăsesem orfan de tată.


text:
Şi când am ajuns bărbat, am luat de soţie pe Ana, o rudă din neamul nostru, şi cu ea am avut pe Tobie.


text:
Şi când am fost dus în robie la Ninive, toţi fraţii mei şi cei din neamul meu mâncau din mâncarea păgânilor.


text:
Şi Cel Prea înalt îmi dădu mie har şi ochi buni în faţa lui Salmanasar, şi astfel ajunsei iconomul lui.


text:
Şi am călătorit în Media şi am lăsat în păstrarea lui Gabael, fratele lui Gabri, din oraşul Raghis din Media, zece talanţi.


text:
Iar după moartea lui Salmanasar, se sui pe tron fiul său Sanherib. Însă, fiindcă domnia lui nu era tihnită, n’am mai putut călători în Media.


text:
Demâncarea mea o dădeam celor flămânzi şi hainele mele le împărţeam celor goi. Şi dacă vedeam pe vre-unul din neamul meu mort, azvârlit în dosul zidurilor Ninivei, îl îngropam.


text:
Aşijderea când împăratul Sanherib omora pe cineva care se întorcea fugar din Iudeea, îl îngropam pe ascuns. Pe mulţi el îi omora în furia lui, şi când împăratul căuta leşurile lor, nu le mai găsea.


text:
Dar unul din Ninive mă pâri împăratului, că eu sunt cel care le îngrop. Şi atunci mă ascunsei. Când însă am aflat că mă caută să mă ucidă, de frică am fugit.


text:
Dar nu trecuseră cincizeci de zile, şi cei doi fii ai lui omorîră pe tatăl lor şi fugiră în ţinutul muntos al Araratului. În locul lui s’a suit pe tron fiu-său Asarhadon, şi puse pe Ahicar, fiul fratelui meu Anael, peste toată vistieria împărăţiei şi peste toată cârmuirea.


text:
Şi Ahicar stărui pentru mine, si astfel am putut să mă întorc în Ninive. Ahicar era paharnic şi păzitorul sigiliului, mare sfetnic şi vistiernic, iar Asarhadon îl puse al doilea după sine în cârmuirea împărăţiei. Şi el era nepotul meu.


text:
Când mă întorsei acasă şi îmi dădură pe Ana, femeia mea, şi pe copilul meu Tobie, în ziua sărbătorii Cincizecimii, care este sărbătoarea celor şapte săptămâni, făcui un praznic frumos şi statui la masă.


text:
Şi când văzui mâncările cele multe, zisei fiului meu: «Du-te şi adu dintre fraţii noştri pe vre-un sărman, care-şi aduce aminte de Domnul, şi iată că te aştept!»


text:
Şi înainte ca să fi îmbucat ceva, sării şi-l adusei într’o casă unde îl lăsai până la scăpătatul soarelui.


text:
Şi-mi adusei aminte de profeţia lui Amos cum spune: «Praznicile voastre să se prefacă în jelire şi tot chiotul vostru de veselie în tânguire!» Şi mă pusei pe plâns.


text:
Şi vecinii mei îşi râdeau de mine şi ziceau: «Acesta nu se mai teme că va fi ucis din pricina faptei lui! Era fugar şi iată-l că iar îngroapă morţii!»


text:
În aceeaşi noapte, după ce mă întorsesem de la îngropare, dormii, fiindcă eram necurat, lângă zidul ogrăzii cu faţa descoperită.


text:
Şi nu băgai de seamă că în zid erau vrăbii. Şi pe când stam cu ochii deschişi, vrăbiile au lăsat de sus necurăţie în ochii mei şi făcui albeaţă. Şi cu toate că mă dusei pe la doftori, ei nu putură să mă lecuiască. Şi Ahicar îmi dădu hrană până când el plecă în Elimais.


text:
Şi o trimetea pe la gospodari, care îi dădeau de lucru şi-i plăteau. Şi odată îi dădură drept plată un ied.


text:
Şi când a venit acasă, iedul a început să zbiere, şi eu o întrebai: «De unde ai tu iedul? Nu cumva-i de furat? Dă-l stăpânului înapoi, căci nu este îngăduit să mănânci de furat!»


text:
Şi ea răspunse: «Datu-mi-l-au drept plată!» Dar eu n’o crezui. Şi-i poruncii să-l ducă înapoi la stăpânul lui. Şi mă roşii de mânie înaintea ei. Ea însă îmi răspunse şi zise: «Unde este mărinimia şi blândeţea ta? Iată cum ies toate la iveală!»


text:
«Drept eşti tu, Doamne, şi toate lucrurile tale şi căile tale sunt îndurare şi adevăr, şi în veac de veac tu faci judecată dreaptă şi adevărată!


text:
Adu-ţi aminte şi priveşte în jos spre mine, şi nu mă pedepsi pentru păcatele mele şi pentru păcatele părinţilor mei, care au păcătuit înaintea ta,


text:
Căci ei călcară poruncile tale, şi din această pricină i-ai lăsat în prada vrăjmaşilor şi în robie şi la moarte, şi i-ai făcut de ocara tuturor popoarelor printre care tu ne-ai împrăştiat.


text:
Şi acum multele tale pedepse sunt drepte, dar nu te purta cu mine după păcatele mele şi ale părinţilor mei. Noi n’am împlinit poruncile tale şi n’am umblat întru adevăr înaintea ta.


text:
Şi acum fă cu mine după bună vrerea ta! Binevoieşte să mi se ia duhul şi să mor şi să mă fac pământ, fiindcă mai bine îmi este să mor decât să trăiesc. Căci din pricina hulelor mincinoase pe care le-am auzit, mare este mâhnirea mea. Binevoieşte dar să fiu izbăvit de această strâmtorare, ca chiar acum să ajung la locul cel de veci. Nu întoarce faţa ta de la mine!»


text:
Tot în aceeaşi zi s’a întâmplat ca Sara, fiica lui Raguel din Ecbatana din Media, să fie ocărîtă de slujnicele tatălui său,


text:
Fiindcă ea ţinuse şapte bărbaţi. Şi Asmodeu, duhul cel rău, i-a fost ucis înainte de a trăi ea cu ei. Şi ele o ocărau: «Tu eşti proastă că ţi-ai ucis bărbaţii! Şapte ai ţinut şi nu porţi numele nici unuia.


text:
De ce ne baţi? Dacă au murit, du-te după ei! Am vrea să nu mai vedem în veac de veac fecior sau fiică din tine!»


text:
Când auzi ea aceste ocări, se mâhni foarte, încât era cât pe ce să se spânzure, însă îşi zise: «Sunt singură la părintele meu, dacă fac aceasta, îl fac de ocară şi pogor cu mâhnire bătrâneţele lui în iad».


text:
Şi ea se rugă la fereastră şi zise: «Proslăvit să fii tu, Doamne Dumnezeul meu, şi proslăvit să fie numele tău cel sfânt şi în veci slăvit. Proslăvească-te pe tine toate lucrurile tale în veci!


text:
Şi că nu mi-am pătat numele meu şi nici pe al tatălui meu în ţara în care eu sunt roabă. Sunt singură la tatăl meu şi el nu mai are copii care să-l moştenească, nici rudenie apropiată şi nici fecior ca să mă păstreze şi să fiu nevasta lui. Până acum mi-au murit şapte bărbaţi; la ce să mai trăiesc? Şi dacă nu socoteşti să mă omori, caută cu îndurare spre mine, ca să nu mai aud astfel de ocări!»


text:
Şi Rafail a fost trimis ca să-i vindece pe amândoi: pe Tobit să-l vindece de albeaţă şi pe Sara, fiica lui Raguel, s’o dea de femeie feciorului lui Tobit şi să ferece în lanţuri pe Asmodeu, duhul cel rău, fiindcă Tobie, fiul lui Tobit, avea dreptul s’o moştenească. Tot în vremea aceea Tobit se întoarse acasă şi Sara, fiica lui Raguel, se coborî din foişor,


text:
În ziua aceea îşi aduse aminte Tobit de banii pe care îi lăsase în păstrarea lui Gabael, în oraşul Raghis din Media,


text:
Şi zise în sine: «Rugatu-mi-am moartea! De ce n’aş chema pe fiul meu Tobie, ca să-i arăt înainte de moarte ce va fi să facă?»


text:
Şi-l chemă şi-i zise: «Copile! Când va fi să mor, îngroapă-mă, dar să nu părăseşti pe mama ta. Cinsteşte-o în toate zilele vieţii tale, fă-i voia ei şi n’o mâhni.


text:
Adu-ţi aminte, copile, că pentru tine a înfruntat multe primejdii, când te purta în pântece. Când va muri, îngroapă-o şi pe ea tot într’un mormânt cu mine.


text:
În toată vremea adu-ţi aminte de Domnul Dumnezeul nostru şi să nu păcătueşti, nici să calci poruncile lui, ci în toate zilele vieţii tale fă fapte bune şi nu umbla pe căi nedrepte,


text:
Fă milostenie din averea ta cu toţi cei ce fac fapte bune, şi ochiul tău să nu fie pizmaş când faci milostenie; nu-ţi întoarce faţa de la nici un sărman, ca nici Dumnezeu să nu-şi întoarcă faţa de la tine.


text:
Dacă ai mult, fă milostenie, iar dacă ai puţin, nu te teme să faci milostenie după puţinul pe care-l ai,


text:
Păzeşte-te, copile, de orice desfrânare, şi mai întâi de toate ia-ţi soţie din neamul tatălui tău. Nu lua femeie străină, care nu este din neamul tatălui său, fiindcă noi suntem vlăstarii proorocilor: Noe, Avraam, Isaac şi Iacob. Adu-ţi aminte, copile, de străbunii noştri, că ei toţi şi-au luat soţii dintre fraţii lor şi au fost binecuvântaţi în copiii lor, şi neamul lor va moşteni ţara Canaanului.


text:
Şi acum, copile, iubeşte pe fraţii tăi şi inima ta să nu se trufească înaintea fraţilor tăi şi înaintea fiilor şi fiicelor poporului tău ca să te fereşti să-ţi iei soţie din neamul lor, căci trufia duce la pieire şi prilejueşte neorânduială multă, iar femeia netrebnică te duce la pagubă şi la lipsă mare, fiindcă femeia netrebnică este mama foamei.


text:
Nu opri simbria lucrătorului tău, ci dă-i-o îndată. Şi dacă aşa vei sluji Domnului, el îţi va răsplăti. Ia seama la toate lucrurile tale şi fii îngrijit în toată purtarea ta.


text:
Şi ceea ce ţie nu-ţi place, altuia nu face. Nu bea vin până să te îmbeţi şi cu beţia nu călători pe cale.


text:
Împarte din pâinea ta cu cel flămând şi din hainele tale dă celui gol. Cu tot ce-ţi prisoseşte fă milostenie, iar ochiul tău să nu se uite cu ciudă când faci milostenie.


text:
Preamăreşte pe Domnul în toată vremea şi cere ca Domnul să te călăuzească pe căile tale şi ca toate începuturile şi planurile tale să izbutească, fiindcă nimeni nu poate să facă nimic din voia lui, ci numai Domnul dărueşte toate cele bune şi smereşte după voia sa pe cine vrea. Şi acum, copile, adu-ţi aminte de poruncile mele şi ele să nu se şteargă din inima ta.


text:
Şi acum îţi spun despre cei zece talanţi pe care i-am lăsat în păstrarea lui Gabael, fiul lui Gabri, în oraşul Raghis din Media.


text:
Nu-ţi fie teamă, copile, că suntem sărmani. Ci vei ajunge chiabur, dacă te vei teme de Domnul şi te vei înfrâna de la orice păcat şi vei face ceea ce este plăcut înaintea lui.»


text:
Atunci tatăl său i-a dat zapisul şi i-a spus: «Caută pe cineva care să meargă cu tine şi-i voi plăti cât voi trăi, şi du-te şi scoate banii!»


text:
Şi el îi zise: «Vrei să mergi cu mine în călătorie, la oraşul Raghis din Media? Cunoşti tu ţinutul?»


text:
Şi Tobie se duse acasă şi spuse tatălui său: «Am găsit pe cineva care vrea să meargă cu mine». Şi tatăl său îi zise: «Cheamă-l la mine, ca să aflu din care seminţie este şi dacă e om de treabă, ca să călătorească pe cale cu tine».


text:
Şi îngerul îi răspunse: «Cauţi să ştii seminţia şi familia mea sau cauţi un simbriaş, care să însoţească pe fiul tău în călătorie?» Dar Tobit îi luă vorba: «Frate! Vreau să ştiu neamul şi numele tău!»


text:
Şi Tobit îi zise: «Să iii sănătos, frate, şi nu te supăra pe mine că am vrut să ştiu care este seminţia şi familia ta; tu însă, frate-meu, eşti dintr’o familie mare. Am cunoscut pe Anania şi pe Ionatan, feciorii marelui Şimei, fiindcă am călătorit împreună la Ierusalim, ca să ne închinăm, ducând pârgă şi zeciuiala din roadele pământului. Şi ei nu căzură în rătăcirea fraţilor noştri. Tu te tragi dintr’un neam mare,frate!


text:
Însă spune-mi ce simbrie să-ţi dau? Ţi-ajunge cumva o drahmă pe zi şi bani pentru merinde întocmai ca şi pentru fiul meu?


text:
Şi ei se împăcară aşa. Şi-i zise lui Tobie: «Găteşte-te de drum şi călătoria voastră să fie în plin!» Şi fiu-său se găti de drum, iar tatăl său îi zise: «Du-te cu omul acesta! Iar Dumnezeu, care sălăşlueşte în cer, să vă dea izbândă la drum şi îngerul său să meargă cu voi.» Şi amândoi ieşiră să plece şi câinele tânărului fugea după ei.


text:
Atunci Ana, mama lui, începu să plângă şi-i zise lui Tobit: «De ce ai trimis copilul? Nu era oare toiagul bătrâneţelor noastre când el ne însoţea pretutindeni î


text:
Şi Tobit îi zise ei: «N’ai nici o grijă, soro, căci el se va întoarce sănătos acasă şi-l vei vedea cu ochii,


text:
Şi îngerul îi mai zise: «Spintecă peştele şi-i scoate inima, ficatul şi fierea, pe care păstrează-le cu grijă!»


text:
Dar tânărul întrebă pe înger: «Frate Azaria! Pentru ce sunt bune ficatul, inima şi fierea peştelui?»


text:
Şi el îi răspunse: «Dacă vre-un om, ori vre-o femeie, este chinuit de diavolul sau de vre-un duh rău, să se afume cu inima şi cu ficatul şi nu-l va mai chinui;


text:
Îngerul zise tânărului: «Frate! Astă seară vom mânea la Raguel. El este ruda ta şi are o singură fată, pe Sara.


text:
Şi eu îi voi spune să ţi-o dea de soţie, căci ţie ţi se cuvine moştenirea ei, fiindcă tu eşti singur din neamul ei. Şi fata este frumoasă şi cuminte.


text:
Şi acum ascultă încoace la mine! Eu voi grăi cu tatăl ei şi, când ne vom întoarce din Raghis, vom face nunta. Căci eu ştiu că Raguel n’o dă după un alt bărbat împotriva legii lui Moise, fără să se facă vinovat de moarte, însă tu treci înaintea oricui, fiindcă ţie ţi se cuvine moştenirea.»


text:
Atunci tânărul zise către înger: «Frate Azaria! Eu am auzit că fata a fost măritată de şapte ori şi că toţi mirii ei au murit în cămara de nuntă. Şi fiindcă eu sunt singurul fecior la tatăl meu, mă tem ca nu cumva intrând înlăuntru să mor şi eu ca şi cei mai dinainte, fiindcă pe ea o iubeşte un diavol care nu face nimănui nici un rău, decât celor care se apropie de ea.


text:
Şi acum mă tem ca să nu mor şi să pogor viaţa tatălui meu şi a maicii mele, din pricina mea, cu durere în mormânt, fiindcă nu au alt fecior care să-i îngroape.»


text:
Ci îngerul îi răspunse: «Oare nu-ţi aduci aminte de cuvintele pe care ţi le-a poruncit tatăl tău, ca să-ţi iei soţie din neamul tău? Şi acum ascultă-mă, frate-meu: Ea va fi soţia ta! Iar de diavol nu purta de grijă, fiindcă în noaptea aceasta ţi se va da de soţie.


text:
Când vei intra în cămara de nuntă, ia un cărbune din tămâiernic şi pune deasupra o bucăţică din inima şi din ficatul peştelui şi afumă, şi când diavolul va mirosi, va fugi şi nu va mai veni înapoi în veac de veac.


text:
Şi când vei intra la ea, sculaţi-vă amândoi şi strigaţi către milostivul Dumnezeu, şi el vă va mântui şi vă va milui. Nu te teme, căci ea este menită pentru tine din veac şi tu o vei mântui şi ea va merge cu tine, şi cred că vei avea cu ea copii.»


text:
Şi când ajunseră în Ecbatana, se duseră la casa lui Raguel. Iar Sara le ieşi înainte şi-i hiritisi şi ei o hiritisiră pe ea şi ea îi duse în casă.


text:
Şi-i întrebă Raguel: «De unde sunteţi, fraţilor?» Iar ei îi răspunseră: «Din seminţia lui Neftali, care au fost luaţi în robie în Ninive».


text:
Şi el îi întrebă: «E sănătos?» Şi ei ziseră: «E sănătos voinic!» Şi Tobie mai zise: «El e tatăl meu!»


text:
Atunci sări Raguel şi-l sărută şi începu să plângă şi-l binecuvântă şi-i zise: «Tu eşti feciorul unui om cu mare vază!» Şi când auzi că Tobit îşi pierduse vederea, se mâhni şi plânse.


text:
Şi Tobie zise lui Rafail: «Frate Azaria! Vorbeşte despre ceea ce mi-ai spus pe cale, ca să se sfârşească pricina!»


text:
Şi el spuse lui Raguel, iar Raguel îmbie pe Tobie: «Mănâncă şi bea şi fii cu voie bună, căci ţi se cade să iei pe copila mea. Însă se cade să-ţi spun adevărul:


text:
Pe copila mea am dat-o după şapte bărbaţi şi când fiecare intra la ea, murea peste noapte. Însă acum fii cu voie bună!»


text:
Şi Tobie zise: «Nu voi mânca şi nu voi bea până ce nu-mi veţi aduce-o, şi voi să fiţi martori înaintea mea». Şi Raguel zise: «De acum încolo ia-o potrivit legii. Tu eşti fratele ei şi ea este a ta. Milostivul Dumnezeu să vă îndrepte calea spre fericire!»


text:
Apoi chemă pe Sara, fiica lui, şi luând-o de mână o dete lui Tobie de soţie şi zise: «Iată, ia-o după legea lui Moise şi du-o la tatăl tău!» Şi i-a binecuvântat.


text:
Şi chemă şi pe Edna, femeia lui, şi luă o hârtie şi scrise învoiala pentru căsătorie şi o pecetlui. Apoi începură să mănânce.


text:
Pe urmă Raguel strigă pe Edna, femeia lui, şi-i zise: «Soro, găteşte odaia cealaltă şi-i du înlăuntru!»


text:
Şi ea făcu întocmai cum îi porunci şi duse pe Sara înlăuntru. Şi ea începu să plângă. Ci ea, îndreptăţind lacrimile fiicei sale, îi zise:


text:
«Îndrăzneşte, copilă! Dumnezeul cerului şi al pământului să-ţi facă parte de bucurie în locul mâhnirii tale. Îndrăzneşte, fiică!»


text:
Şi pe când mergea îşi aduse aminte de vorbele lui Rafail şi luă cărbunele din tămâiernic şi puse inima peştelui şi ficatul şi afumă cu ele.


text:
Şi după ce amândoi se încuiară în odaie, Tobie sări din pat şi zise: «Scoală-te, soro, să ne rugăm ca Domnul să ne miluiască!»


text:
Şi Tobie începu să se roage: «Proslăvit să fii tu, Doamne, Dumnezeul părinţilor noştri, şi preamărit să fie numele tău cel sfânt şi slăvit în veci! Să te preamărească pe tine cerul şi toate făpturile tale!


text:
Tu ai zidit pe Adam şi i-ai dat ajutor pe Eva, femeia sa. Şi din ei s’a născut neamul omenesc. Şi tu ai zis: «Nu este bine să fie omul singur; să-i facem un ajutor asemenea lui».


text:
Şi acum, Doamne, nu din poftă trupească iau pe sora mea aceasta, ci ca soţie. Milueşte-mă, ca să pot să ajung la bătrâneţe împreună cu ea.»


text:
Atunci Raguel slăvi pe Dumnezeu şi zise: «Proslăvit să fii tu, Doamne, cu toată slava curată şi sfântă şi să te laude pe tine sfinţii şi toate făpturile tale şi toţi îngerii şi toţi aleşii tăi! Proslăvească-te pe tine în veci!


text:
Proslăvit să fii tu pentru că m’ai bucurat şi nu mi s’a întâmplat nimic, după cum socoteam, ci te-ai purtat cu noi după mare mila ta.


text:
Proslăvit să fii tu, fiindcă te-ai îndurat de doi copii singuri la părinţii lor. Milueşte-i pe ei, Doamne, şi dă-le să petreacă viaţa cu sănătate, cu bucurie şi cu îndurare!»


text:
Şi înainte ca să se sfârşească zilele de nuntă, Raguel îl jură ca să nu plece până nu vor trece cele paisprezece zile de nuntă,


text:
Şi după aceasta să ia jumătate din averea sa şi să se ducă sănătos la tatăl lui: «Iar partea care va mai rămânea: după ce voi muri şi eu şi femeia mea».


text:
«Frate Azaria! Ia-ţi un rob şi două cămile şi porneşte spre Raghis în ţara Mediei, la Gabael, ia banii şi mi-i adă la nuntă,


text:
Şi Rafail plecă şi merse la Gabael şi-i dădu zapisul, şi Gabael îi aduse punga cu sigiliurile şi i le dădu.


text:
Şi amândoi se sculară la mânecate şi veniră la nuntă. Şi Gabael binecuvânta pe Tobie şi pe femeia lui.


text:
Şi Tobit, tatăl său, număra fiecare zi. Şi când s’au împlinit zilele călătoriei şi ei încă nu veniseră,


text:
El zise: «Poate că au fost opriţi acolo, sau poate Gabael să fi murit şi n’a avut cine să le dea banii!»


text:
Dar femeia lui îi zise: «Copilul a murit, de aceea întârzie atâta!» Şi ea începu să-l plângă şi zise:


text:
Atunci ea îl întâmpină cu vorba: «Taci! Nu mă înşela, copilul a murit!» Şi ieşea în fiecare zi afară la drumul pe care plecaseră. Ziua nu mânca nimic, iar nopţi întregi nu înceta să plângă pe Tobie, fiul ei, până când trecură cele paisprezece zile de nuntă, cu care îl jurase Raguel ca să le petreacă la el.


text:
Însă Tobie zise lui Raguel: «Dă-mi drumul să plec, deoarece tatăl meu şi maică-mea nu mai au nădejde să mă mai vază».


text:
Şi socru-său îi răspunse: «Stai! Căci eu voi trimite o ştafetă la tatăl tău, ca să-i dea de veste despre tine.» Dar Tobie îi zise: «Nu, ci dă-mi drumul să mă duc la tatăl meu!»


text:
Şi-i binecuvântă şi-i lăsă să plece zicând: «Dumnezeul cerului să vă facă parte de copii înainte de moartea mea!»


text:
Şi către femeia lui zise: «Cinsteşte pe socrii tăi, care acum sunt părinţii tăi, şi să aud veste bună despre tine!» Şi el o sărută.


text:
Atunci Edna zise lui Tobie: «Iubite frate! Dumnezeul cerului să te aducă înapoi şi să mă învrednicească să văd copiii tăi din Sara, fiica mea, ca eu să mă veselesc înaintea Domnului. Şi iată îţi încredinţez pe fiica mea în grija ta. N’o amărî!»


text:
După acestea Tobie a plecat, preamărind pe Dumnezeu, că i-a dat izbândă la drum şi-şi luă rămas bun de la Raguel şi de la Edna, femeia lui.


text:
Şi Ana alergând înainte căzu de gâtul fiului ei şi-i zise: «Te-am văzut, copile, de acum pot să mor!» Şi amândoi plânseră.


text:
«Proslăvit să fii tu, Dumnezeule, şi proslăvit să fie numele tău în veci, şi proslăviţi să fie toţi sfinţii tăi îngeri, fiindcă, pedepsindu-mă, te-ai şi îndurat de mine, căci iată văd pe Tobie fiul meu!»


text:
Atunci fiu-său întră în casă bucuros şi spuse tatălui său marile lucruri care s’au întâmplat în Media.


text:
Şi Tobit ieşi în întâmpinarea nurorii sale, cu bucurie, până la poarta Ninivei lăudând pe Dumnezeu. Şi cei care îl vedeau că umblă, se minunau că i-a venit vederea. Şi Tobit mărturisea înaintea lor că Dumnezeu se îndurase de el.


text:
Şi când Tobit se apropie de nora sa Sara, i se închină cu plecăciune şi-i zise: «Bine ai venit sănătoasă, fiică! Slăvit să fie Dumnezeu care te a adus la noi şi tatăl tău şi maică-ta!»


text:
Şi a venit şi Ahicar, precum şi Nadan, nepotul lui, şi a ţinut nunta lui Tobie şapte zile cu mare veselie.


text:
Şi Tobit chemă pe fiul său Tobie şi-i zise: «Fiule, vezi de simbria tovarăşului tău de drum şi să-i mai dăm ceva şi pe deasupra!»


text:
Fiindcă el m’a adus sănătos acasă, ba încă a lecuit şi pe nevastă-mea, a adus banii mei şi te-a lecuit şi pe tine.»


text:
Atunci îngerul îi chemă deoparte şi le zise: «Proslăviţi pe Dumnezeu şi-i mulţumiţi, preamăriţi-l şi-i mulţumiţi înaintea tuturor celor vii pentru ceea ce el a făcut cu voi. Frumos lucru este să preamărim pe Dumnezeu şi să preaînălţăm numele lui şi să vestim, slăvind, lucrările lui! Nu zăboviţi ca să-i mulţumiţi lui.


text:
Frumos lucru este să ţinem ascunsă taina unui împărat, însă ca să dăm la iveală faptele cele mari ale lui Dumnezeu este lucru măreţ. Faceţi bine, căci numai aşa nu va da peste voi răul.


text:
Bun lucru este rugăciunea cu post, cu milostenie şi cu dreptate. Mai bine puţin şi cu dreptate, decât mult şi cu nedreptate. Mai bine este să faci milostenie, decât să aduni aur,


text:
Căci milostenia scapă de moarte şi ne curăţeşte de orice păcat. Cei ce fac milostenie şi fapte bune vor trăi mult.


text:
Şi acum nu voi ascunde nimic în faţa voastră, căci v’am spus: Frumos lucru este să ţinem ascunsă taina unui împărat, însă ca să dăm la iveală faptele cele mari ale lui Dumnezeu este lucru măreţ.


text:
Şi când te rugai tu şi nora ta Sara, eu duceam jertfa rugăciunii voastre înaintea Celui Sfânt, şi când îngropai morţii, la fel eram eu lângă tine,


text:
Şi când nu pregetai să te scoli şi să-ţi laşi prânzul tău, ca să te duci şi să îngropi morţii, această faptă bună nu mi-a rămas ascunsă, ci eu eram cu tine.


text:
Eu sunt Rafail, unul din cei şapte sfinţi îngeri care duc rugăciunile celor sfinţi şi intră în faţa slavei Celui Sfânt.»


text:
Căci nu de voia mea am venit, ci după voia Dumnezeului nostru, pentru aceasta preamăriţi-l pe el în veci!


text:
Şi acum preaslăviţi pe Domnul, fiindcă eu mă înalţ la cel ce m’a trimis pe mine, iar tot ceea ce s’a întâmplat, scrieţi într’o carte!»


text:
Şi ei proslăviră marile şi minunatele săvârşiri ale lui Dumnezeu şi în ce fel îngerul lui Dumnezeu li s’a arătat lor.


text:
«Proslăvit să fie Dumnezeu şi împărăţia sa în veci! Căci el pedepseşte şi el milueşte, el pogoară în iad şi el ridică din iad, şi nimeni nu poate să scape din mâna lui.


text:
Şi acolo vestiţi strălucirea lui. Înălţaţi-l pe el în faţa tuturor celor vii, căci el este Domnul nostru şi Dumnezeu părintele nostru întru toţi vecii.


text:
El ne pedepseşte pentru toate greşalele noastre şi iarăşi ne milueşte şi ne adună dintre toţi păgânii, printre care noi am fost risipiţi.


text:
Dacă vă veţi pocăi din toată inima voastră şi din tot sufletul vostru şi vă veţi întoarce cu credinţă către el, şi el se va întoarce către voi şi faţa sa nu şi-o va ascunde.


text:
Priviţi apoi la ceea ce va face el cu voi, proslăviţi-l pe el cu toată gura voastră şi lăudaţi pe dreptul Stăpân şi înălţaţi pe împăratul cel veşnic.


text:
Eu îl mărturisesc pe el în ţara în care petrec ca rob, şi-i vestesc puterea şi mărirea lui într’un popor de păcătoşi. Pocăiţi-vă, voi păcătoşilor, şi faceţi fapte bune! Cine ştie dacă el nu vă va îndrăgi şi se va milostivi spre voi.


text:
Pe Dumnezeul meu îl voi înălţa şi sufletul meu să înalţe pe împăratul cel ceresc şi să se bucure de mărirea lui.


text:
Toţi să-l preamărească şi să-i mulţumească în Ierusalim: Ierusalime, cetate sfântă! Şi pe tine te va pedepsi el pentru faptele mâinilor tale şi spre fiii celor drepţi iarăşi se va milostivi.


text:
Proslăveşte pe Domnul cum se cuvine şi laudă pe veşnicul împărat, ca iarăşi cortul său să fie cu bucurie înălţat în mijlocul tău,


text:
Multe popoare vor veni de departe la numele Domnului Dumnezeului nostru, cu daruri în mână şi cu daruri pentru cerescul împărat. Şi din neam în neam te vor proslăvi şi cântare de laudă îţi vor aduce.


text:
Blestemaţi să fie toţi cei ce te urăsc pe tine. Binecuvântaţi să fie în veci cei ce te iubesc pe tine.


text:
Bucură-te şi te veseleşte pentru feciorii celor drepţi, căci ei vor fi adunaţi şi vor proslăvi pe Domnul celor drepţi! Fericiţi sunt cei ce te iubesc pe tine, căci ei se vor bucura de pacea ta.


text:
Fericiţi sunt toţi cei care au fost mâhniţi de bătăile tale, căci ei se vor veseli de tine, când vor vedea toată strălucirea ta şi se vor veseli în veci. Suflete al meu, proslăveşte pe Dumnezeu, pe marele împărat,


text:
Căci Ierusalimul va fi din nou zidit cu safir, cu smarald şi pietre nestimate, şi zidurile tale şi turnurile tale şi întăriturile tale cu aur curat. Şi uliţele Ierusalimului vor fi pardosite cu beril, cu carbuncul şi cu pietre scumpe din Ofir.


text:
Şi toate uliţele lui vor rosti: «Aliluia!» Şi vor proslăvi pe Domnul zicând: «Proslăvit să fie Dumnezeu care te-a înălţat pentru vecie!»


text:
Tobit era de cincizeci şi opt de ani când şi-a pierdut vederea, şi după opt ani iarăşi şi-a căpătat-o. El făcea milostenie şi nu contenea să se teamă de Dumnezeu şi să-l proslăvească.


text:
Şi el a ajuns tare bătrân. Atunci el chemă pe fiul său şi pe nepoţii săi şi-i zise lui Tobie: «Copile, ia pe fiii tăi! Vezi, eu am îmbătrânit şi sunt aproape să mă săvârşesc din viaţă.


text:
Du-te în Media, fiule, căci eu cred tot ceea ce a rostit profetul Iona despre Ninive, că anume cetatea va fi nimicită şi că fraţii noştri vor fi risipiţi pe pământ departe de ţara cea mândră şi că Ierusalimul va fi pustiit, că templul lui Dumnezeu va fi pârjolit şi va fi pustiit până la o vreme, iar în Media va fi până la o vreme mai multă pace.


text:
Şi Dumnezeu se va milostivi iarăşi şi-i va întoarce pe ei în ţară şi vor zidi templul, dar nu ca acela dintâi, până se vor împlini vremurile cele din veac hotărîte. Apoi se vor întoarce din robie şi vor zidi din nou Ierusalimul cu strălucire. Şi templul lui Dumnezeu va fi zidit într’însul pentru toate neamurile viitoare – zidire măreaţă – precum au grăit despre el proorocii.


text:
Şi toţi păgânii se vor întoarce la adevăr şi se vor teme de Domnul Dumnezeu, şi vor îngropa în pământ idolii lor şi vor proslăvi pe Domnul,


text:
Dar şi poporul său va proslăvi pe Domnul şi Domnul va înălţa pe poporul său, şi se vor veseli toţi cei ce iubesc pe Domnul, cu adevărate fapte bune, făcând milostenie cu fraţii noştri.


text:
Tu însă păzeşte legea şi poruncile, fii milostiv şi drept, ca să-ţi fie bine, şi îngroapă-mă după cuviinţă şi pe maica ta lângă mine, şi nu mai zăbovi în Ninive.


text:
Fiule! Adu-ţi aminte ceea ce Nadab i-a făcut lui Ahicar, cel care l-a crescut pe el, cum de la lumină l-a dus la întuneric şi toate câte i le-a răsplătit. Dar Dumnezeu a mântuit pe Ahicar, iar acela şi-a luat răsplata, coborîndu-se în întuneric. Ahicar a făcut milostenie şi a fost mântuit din laţurile morţii, pe care acela i le întinsese, însă Nadab căzu în laţuri şi pieri.


text:
Şi acum, copii, vedeţi ce poate să facă milostenia şi cum fapta cea bună mântueşte!» Şi pe când el rostea acestea, i-a ieşit sufletul. Şi el era în vârstă de o sută cincizeci şi opt de ani. Şi fiul său l-a îngropat cu cinste.


text:
Şi când a murit Ana, el a îngropat-o lângă tatăl său. Apoi Tobie a plecat cu soţia şi cu fiii săi la socrul său în Ecbatana.


text:
Şi el ajunse la adânci şi cinstite bătrâneţe şi îngropă cu cinste şi pe socrii săi şi le moşteni averea lor şi pe a lui Tobit, tatăl său.


text:
Şi înainte de moarte a auzit vestea despre pieirea Ninivei, pe care o cuprinseseră Nabucodonosor şi Ahaşveroş. Şi astfel, înainte de moarte, a putut să se bucure de pieirea Ninivei.


text:
Era în anul al doisprezecelea al împărăţiei lui Nabucodonosor, care a domnit peste Asirieni în marea cetate a Ninivei, şi în vremea domniei lui Arpaxad, care a domnit peste Mezi în Ecbatana.


text:
Acesta zidi împrejurul Ecbatanei ziduri din lespezi de piatră tăiate în patru colţuri, lespezi lungi de trei coţi şi late de trei coţi, şi zidurile erau înalte de şaptezeci de coţi şi late de cincizeci de coţi.


text:
Şi el ridică deasupra porţilor cetăţii, turnuri înalte de o sută de coţi şi late de şaizeci de coţi.


text:
Şi-i făcu porţi, porţi înalte de şaptezeci de coţi şi late de patruzeci de coţi, ca să poată ieşi uriaşa sa oştire şi pedestrimea.


text:
În zilele acelea, împăratul Nabucodonosor porni cu război împotriva împăratului Arpaxad, în şesul cel mare, adică în şesul din ţinutul Ragau.


text:
Şi s’au pornit împotriva lui toţi locuitorii şesului şi toţi cei ce locuiau de-a-lungul Eufratului şi al Tigrului şi al fluviului Ulai, şi cei din şesul lui Arioh, regele Elimeilor, precum şi foarte multe popoare care se strânseră laolaltă împotriva Caldeilor.


text:
Dar Nabucodonosor, împăratul Asirienilor, trimise crainici la toţi locuitorii Persiei şi către toţi aceia care locuiau spre asfinţit, către locuitorii Ciliciei şi ai Damascului, ai Libanului şi ai Antilibanului, precum şi către cei ce locuiau pe ţărmul mării,


text:
Şi la popoarele care sălăşluiau în Carmel şi în Galaad şi în Galileea de sus şi în larga câmpie a Ezdrelonului,


text:
Şi către toţi aceia care locuiau în Samaria şi în oraşele ei şi dincolo de Iordan până la Ierusalim, şi în Bet-Anot şi în Halhul şi în Cadeş până la fluviul Egiptului, şi în Tahpanhes şi în Ramses şi întreaga ţară Goşen,


text:
Dar locuitorii pământului întreg dispreţuiră cuvântul lui Nabucodonosor, împăratul Asirienilor, şi nu porniră cu el la război, fiindcă ei nu se temeau de el, ci-l socoteau ca pe un om oarecare. Şi aşa ei trimiseră pe crainicii lui înapoi cu mâinile goale şi plini de ocară.


text:
Atunci Nabucodonosor se mânie foarte împotriva acestui ţinut întreg şi se jură pe tronul său şi pe împărăţia sa, ca să-şi răzbune pe toate ţinuturile Ciliciei şi ale Damascului şi cu sabia ca să nimicească pe toţi locuitorii din ţara Moabului şi pe fiii lui Amon, Iudeea toată şi pe toţi locuitorii Egiptului până la ţinutul celor două Mări.


text:
Şi în anul al şaptesprezecelea, el năvăli cu armata sa împotriva împăratului Arpaxad şi-l înfrânse în luptă şi nimici toată oştirea lui toată călărimea, precum şi toate carele lui de război.


text:
Apoi cuceri cetăţile lui şi pătrunse până la Ecbatana, cuprinse turnurile, pustii uliţele ei şi strălucirea ei o făcu de ocară,


text:
Şi el se întoarse la Ninive împreună cu cei care se alăturaseră de el, o foarte mare mulţime de popor războinic. Şi acolo se odihni şi făcu ospăţ o sută douăzeci de zile.


text:
În anul al optsprezecelea, în a douăzeci şi doua zi a lunii întâia, a ieşit zvon în palatul lui Nabucodonosor, împăratul Asirienilor, că el se va răzbuna pe întreg ţinutul acela, precum zisese.


text:
Atunci el a chemat la sine pe toţi dregătorii şi pe toţi boierii săi şi le-a împărtăşit lor planul său tainic şi hotărîrea sa neclintită, ca să nimicească întreg ţinutul acela.


text:
Şi după ce s’a isprăvit sfatul, Nabucodonosor, împăratul Asirienilor, a chemat pe Olofern, generalul oştirii sale, care era al doilea în cârmuire după el, şi-i zise:


text:
«Aşa porunceşte marele împărat, stăpânul lumii. Porneşte şi ia cu tine oameni cu nădejde în puterea lor, o sută douăzeci de mii de pedestraşi, iar cai şi călăreţi douăsprezece mii;


text:
Şi să te îndrepţi spre întregul ţinut de la soare-apune, fiindcă ei n’au ascultat de porunca gurii mele.


text:
Şi să le spui să pregătească pentru mine pământ şi apă, fiindcă întru urgia mea voi porni împotriva lor şi voi acoperi faţa pământului cu picioarele războinicilor mei, cărora îi voi da pe ei pradă.


text:
Răniţii lor să umple văgăunile stâncilor şi toate râurile, şi Eufratul să fie plin de leşurile lor, când va fi să-l treci,


text:
Deci porneşte şi-mi supune întregul lor ţinut. Şi dacă se vor da în mâna ta, păstrează-mi-i pentru ziua pedepsei lor.


text:
Tu deci nu călca nici una din poruncile stăpânului tău, ci împlineşte-le precum ţi-am poruncit şi nu zăbovi!»


text:
Şi după ce Olofern ieşi de la împărat, chemă la sine pe toţi voevozii pe căpeteniile şi pe căpitanii oştirii asiriene,


text:
Şi numără trupele alese pentru luptă, o sută douăzeci de mii de oameni şi douăsprezece mii de arcaşi călări.


text:
Şi luă o foarte mare mulţime de cămile, de asini şi de catâri pentru dus poverile lor, iar oi, boi şi capre, cât nu se puteau număra, pentru hrana lor,


text:
Precum şi bogăţie de merinde pentru fiecare ostaş, şi aur şi argint foarte mult din palatul împăratului.


text:
Şi porni la drum, el şi toată oştirea lui, ca să o ia înaintea împăratului Nabucodonosor, încât cu carele şi călăreţii şi cu pedestrimea cea aleasă să acopere toată faţa pământului spre soare-apune.


text:
Şi mulţimea care i-a însoţit pe ei era ca lăcustele de numeroasă şi ca nisipul pământului: mulţimea lor era nenumărată.


text:
Şi el ieşi din Ninive şi se îndreptă spre şesul Bectelet, trei zile de drum. Şi-şi aşezară tabăra de la Bectelet până aproape de muntele care se află la miazănoapte de Cilicia de sus.


text:
Şi el împrăştie pe Put şi Lud şi jefui pe fiii lui Rasis şi pe fiii lui Ismail, care locuesc la marginea pustiei, spre miază-zi de ţara Heleilor.


text:
El trecu Eufratul şi străbătu Mesopotamia şi nimici toate cetăţile întărite de pe râul Abrona până la mare.


text:
El cuprinse ţinutul Ciliciei şi nimici tot ce-i ieşea în cale şi ajunse până în ţinutul Iafetului, care este la miază-zi de Arabia,


text:
Apoi se pogorî în câmpia Damascului, pe vremea secerişului, şi pârjoli toate lanurile şi nimici toate turmele de oi şi cirezile de vite, jefui cetăţile lor şi pustii toate ţarinile lor, iar pe flăcăii lor îi trecu prin ascuţişul săbiei.


text:
Atunci îi cuprinse frica şi tremurul pe toţi locuitorii de pe malul Mării, din Sidon, din Tir şi din Aco, şi toţi locuitorii din Iamnia, din Aşdod şi din Ascalon se îngrozeau de el.


text:
«Iată, noi stăm înaintea ta ca robi ai împăratului Nabucodonosor, ci fă cu noi ceea ce ţi se pare bun în faţa ta.


text:
Iată, gospodăriile noastre, toate ţarinile noastre, turmele şi cirezile şi toate târlele aşezărilor noastre sunt înaintea ta ca să faci cu ele cum îţi va plăcea.


text:
Iată, şi cetăţile noastre şi locuitorii dintr’însele sunt robii tăi! Vino şi fă cu ei cum crezi că este bine în ochii tăi!»


text:
El se coborî cu oastea pe ţărmul Mării şi puse străji în cetăţile întărite şi luă dintr’înşii pentru oştirea lui oameni unu si unu.


text:
Şi ei precum şi întreg ţinutul învecinat îl primiră cu cununi, cu danturi şi cu cântece însoţite de daira.


text:
Cu toate acestea el pustii întregul lor ţinut şi dumbrăvile lor le tăie, având de gând să nimicească toţi zeii pământului, ca toate popoarele să i se închine lui Nabucodonosor şi toate limbile şi neamurile să i se roage ca unui dumnezeu.


text:
Şi-şi aşeză oştirea între Ghibeea şi Schitopolis, unde a zăbovit o lună de zile ca să-şi adune toate poverile oştirii sale.


text:
Când auziră fiii lui Israil cei care locuiau în Iudeea, de tot ceea ce Olofern, generalul lui Nabucodonosor, împăratul Asirienilor, făcuse popoarelor şi cum le jefuise toate templele lor şi le nimicise,


text:
Se spăimântară în faţa lui foarte tare şi se turburară din pricina Ierusalimului şi a templului Dumnezeului lor,


text:
Fiindcă nu trecuse multă vreme de când se întorseseră ei din robie şi abia de curând tot norodul Iudeei se strânsese la un loc, şi după pângărirea care se întâmplase, odoarele sfinte, jertfelnicul şi templul fuseseră iarăşi sfinţite.


text:
Şi ei trimiseră în ţinutul Samariei şi în sate şi la Bethoron şi la Belmain şi la Ierihon şi la Hoba şi la Haţor şi în valea Salemului,


text:
Şi puseră strajă pe toate vârfurile munţilor celor mai înalţi şi întăriră toate satele muntelui şi adunară în sate merinde, pregătindu-se de război, căci lanurile lor fuseseră secerate de curând.


text:
Ioachim, arhiereul din zilele acelea în Ierusalim, scrise locuitorilor din Betulia şi din Betomestem din preajma Ezdrelonului, înaintea câmpiei celei mari, în apropiere de Dotan,


text:
Să întărească trecătorile muntelui, fiindcă prin ele drumul răzbea spre Iudeea, şi era uşor să împiedice trecerea, fiindcă o trecătoare era îngustă cel mult pentru doi oameni.


text:
Şi fiii lui Israil făcură întocmai după porunca arhiereului Ioachim şi a bătrânilor întregului popor al lui Israil, care ţineau sfat în Ierusalim.


text:
Atât ei cât şi femeile şi copiii lor, vitele şi streinii şi simbriaşii şi robii cumpăraţi se încinseră cu sac peste coapsele lor.


text:
Şi tot Israilul, bărbaţi, femei şi copii, locuitori ai Ierusalimului, căzură cu faţa la pământ în templu şi-şi presărară cenuşă în cap şi întinseră veşmintele lor de jale în faţa Domnului.


text:
Aşijderea îmbrăcară şi jertfelnicul cu sac şi strigară către Dumnezeul lui Israil într’un cuget şi cu înfocare, ca să nu lase pradă pe copiii lor şi pe femeile lor jaf, şi oraşele moştenirii lor nimicirii, şi templul pângăririi şi ocării şi batjocurii păgânilor.


text:
Şi Domnul auzi glasul lor şi văzu obida lor, şi norodul din toată Iudeea şi locuitorii Ierusalimului postiră mai multe zile în faţa templului Domnului celui atotputernic.


text:
Şi arhiereul Ioachim, împreună cu toţi preoţii stătători şi slujitori înaintea Domnului, încinşi cu sac peste coapse, aduceau arderea de tot de fiece zi şi juruinţele şi darurile de bună voie ale poporului.


text:
Şi cu cenuşă presărată pe mitrele lor strigau către Domnul din toată puterea lor, ca să caute cu îndurare către întregul neam a lui Israil.


text:
Lui Olofern, generalul oştirii asiriene, i-a sosit vestea că fiii lui Israil se pregătesc de luptă, că au închis trecătorile munţilor şi că au întărit orice pisc înalt, iar în câmpii au aşezat obstacole.


text:
Atunci, turbat de mânie, chemă pe toţi principii Moabului şi pe toţi căpitanii Amoniţilor şi pe toţi satrapii de pe ţărmul Mării,


text:
Şi le grăi: «Spuneţi-mi, feciori ai lui Canaan, cine este norodul acesta care locueşte în munte, ce fel de oraşe sunt acestea în care el locueşte, care este numărul oştirii lui şi pe ce se sprijină puterea şi dârzenia lui, şi cine este generalul oştirii lui?


text:
Şi pentru ce numai el mă dispreţuieşte dintre toţi locuitorii de la soare-apune şi nu ies întru întâmpinarea mea?»


text:
Atunci Ahior, căpetenia fiilor lui Amon, luă cuvântul şi zise: «Să asculte stăpânul meu cuvântul din gura robului său, căci vreau să-ţi spun adevărul despre norodul acesta, care sălăşlueşte în munte alături de tine, şi să nu iasă minciună din gura robului tău!


text:
Şi înainte vreme locuiră în Mesopotamia. Şi fiindcă ei nu voiră să se închine dumnezeilor părinţilor lor, care locuiau în ţara Caldeilor,


text:
Se lepădară de legea părinţilor lor şi se închinară Dumnezeului cerului, Dumnezeului pe care l-au cunoscut. Şi din această pricină părinţii lor i-au gonit din faţa dumnezeilor pe care îi părăsiseră şi atunci ei fugiră în Mesopotamia, unde locuiră vreme îndelungată.


text:
Apoi Dumnezeul lor le porunci să lase sălaşurile şi să plece în ţara Canaanului. Şi ei se aşezară într’însul şi se îmbogăţiră cu aur, cu argint şi cu turme nenumărate.


text:
Pe urmă se pogorîră în Egipt, din pricină că o foamete bântuia în ţara Canaanului, şi sălăşluiră acolo, atât cât găsiră hrană şi ajunseră popor numeros: neamul lor era nenumărat.


text:
Atunci se sculă împăratul Egiptului şi cu şiretenie îi obijdui pe ei, şi-i asupri cu făcutul de cărămidă şi-i puse în rândul robilor.


text:
Dar ei strigară către Dumnezeul lor, care bătu ţara Egiptului cu plăgi fără leac, din care pricină Egiptenii îi goniră din faţa lor.


text:
Şi-i călăuzi pe drumul spre Sinai şi spre Cadeş-Barnea, şi ei izgoniră pe toate noroadele care locuiau în pustie.


text:
Şi locuiră în ţara Amoriţilor şi prin puterea lor nimiciră pe toţi locuitorii Heşbonului, apoi, după ce trecură Iordanul, puseră stăpânire pe tot ţinutul muntos.


text:
Pe urmă goniră din faţa lor pe Canaaniţi şi pe Pereziţi, pe Iebusiţi şi pe locuitorii Sihemului, precum şi pe toţi Gherghesiţii, şi locuiră acolo vreme îndelungată.


text:
Şi atât cât nu păcătuiră împotriva Dumnezeului lor, avură parte de fericire, fiindcă este cu ei un Dumnezeu, care urăşte nedreptatea.


text:
Dar când se răzleţiră de calea pe care el le-o rânduise, ei fură nimiciţi jalnic de multe războaie, fură duşi robi in ţară străină şi templul Dumnezeului lor fu nimicit, iar vrăjmaşii cuprinseră oraşele lor.


text:
Dar acum, întorcându-se cu pocăinţă către Dumnezeul lor, veniră acasă din ţările de pe unde fuseseră împrăştiaţi şi cuprinseră Ierusalimul, în care se află templul lor cel sfânt, şi se sălăşluiră în ţinutul muntos, pe care îl găsiră pustiu.


text:
Şi acum, stăpâne Măria Ta, dacă acest popor a săvârşit fărădelege şi a păcătuit împotriva Dumnezeului lui, vom înţelege că aceasta va să zică pieirea lui, şi atunci să pornim împotriva lui, căci îl vom nimici;


text:
Dar dacă în neamul acesta nu se află fărădelege, domnul meu să treacă mai departe, ca nu cumva Domnul lor şi Dumnezeul lor să întindă pavăza în dreptul lor şi să ajungem de râs în faţa lumii întregi!»


text:
Şi după ce Ahior sfârşi povestirea aceasta, norodul cel războinic, care stătea în jurul cortului, începu să cârtească, iar căpitanii lui Olofern şi toţi cei ce locuiau pe ţărmul Mării şi Moabul se înverşunară împotriva lui ca să hăcuiască pe Ahior:


text:
«Căci noi nu ne temem de fiii lui Israil, căci iată, ei sunt popor fără putere şi fără vârtoşie pentru o puternică împotrivire.


text:
De aceea noi vom porni împotriva lor şi ei vor fi ca o îmbucătură pentru întreaga oaste a ta, stăpâne Olofern.»


text:
Şi după ce se potoli zarva bărbaţilor care stăteau în jur la sfat, Olofern, generalul armatei asiriene, zise lui Ahior, înaintea întregului norod de streini şi către toţi fiii lui Moab:


text:
«Cine eşti tu, Ahior, şi voi năimiţilor ai lui Efraim, că tu profeţeşti astăzi aşa şi ne îmbii să nu ne războim cu cei din neamul lui Israil, fiindcă Dumnezeul lor îi apără? Şi cine este Dumnezeu afară de Nabucodonosor? El îşi va trimite oştirea sa şi-i va nimici de pe faţa pământului, iar Dumnezeul lor nu va putea să-i mântuiască.


text:
Ci noi, robii lui, îi vom bate ca pe un singur om şi nu vor putea să se împotrivească iureşului cailor noştri,


text:
Căci noi îi vom potopi cu ei, încât munţii lor vor fi adăpaţi de sângele lor şi câmpiile lor vor fi pline de leşurile lor. Şi ei nu se vor mai putea împotrivi nouă, ci vor fi nimiciţi cu desăvârşire, – zice împăratul Nabucodonosor, stăpânul lumii, – căci el a zis: «Să nu rămâie neîndeplinite cuvintele mele!»


text:
Tu însă, Ahior, năimitul lui Amon, care grăişi astăzi astfel de cuvinte de defăimare, să nu mai vezi din ziua de azi faţa mea până ce nu mă voi răzbuna pe neamul celor coborîtori din Egipt.


text:
Atunci spada oştirii mele şi suliţa războinicilor mei te vor străpunge şi vei cădea cu ucişii lor când eu mă voi întoarce.


text:
Dar fiindcă tu nădăjdueşti în inima ta că ei nu vor fi înfrânţi, să nu te mâhneşti, căci eu am zis şi nici unul din cuvintele mele nu va rămânea neîmplinit!»


text:
Şi Olofern porunci căpitanilor săi care erau de faţă în cortul lui, să înşface pe Ahior şi să-l ducă în Betulia şi să-l dea în mâinile fiilor lui Israil.


text:
Atunci căpitanii săi îl înşfăcară şi-l duseră afară din tabără în şes, iar din şes îl duseră în munte şi ajunseră la izvoarele din josul Betuliei.


text:
Dar când i-au zărit locuitorii oraşului, îşi luară armele şi ieşiră din cetate pe vârful muntelui şi toţi prăştiaşii se făcură stăpâni pe urcuşul spre ei şi azvârliră cu pietre într’înşii.


text:
Atunci ei se pitiră pe după munte, legară pe Ahior, şi-l lăsară la poalele muntelui, iar ei se întoarseră la stăpânul lor.


text:
Dar fiii lui Israil se coborîră din oraş şi se duseră la el, îl dezlegară şi-l aduseră în Betulia şi-l înfăţişară înaintea căpeteniilor oraşului,


text:
Care erau în zilele acelea: Ozias, fiul lui Miheia, din seminţia lui Simeon, şi Habris, fiul lui Otniel, şi Haimis, fiul lui Melchiel.


text:
Şi ei chemară pe toţi bătrânii oraşului, şi mai veniră degrabă la sfat toţi tinerii lor şi femeile. Şi ei puseră pe Ahior în mijlocul întregului lor popor, iar Ozias îl întrebă despre cele întâmplate.


text:
Atunci el le răspunse şi le spuse toate planurile sfatului lui Olofern şi toate cuvintele pe care el le grăise în faţa căpitanilor asirieni şi cum Olofern se semeţise împotriva neamului lui Israil.


text:
«Doamne, Dumnezeul cerului, caută la trufia lor şi îndură-te de umilinţa neamului acestuia şi te uită cu milostivire astăzi la faţa celor sfinţiţi ai tăi!»


text:
Şi Ozias îl luă din adunare acasă la el şi făcu ospăţ pentru bătrâni. Şi ei strigară pe Dumnezeul lui Israil în-tr’ajutor toată noaptea aceea.


text:
A doua zi, Olofern dădu poruncă întregii sale oştiri şi întregului popor războinic al soţilor săi de luptă să pornească împotriva Betuliei, să cuprindă trecătorile muntelui şi să înceapă lupta cu fiii lui Israil.


text:
Şi în ziua aceea porniră la luptă toţi oştenii şi toată oastea lui, alcătuită din o sută şaptezeci de mii de oşteni pedestraşi şi douăsprezece mii de călăreţi, afară de poveri, iar mulţimea celor care o însoţeau pe jos era uriaşă.


text:
Şi tăbărîră în vale lângă Betulia, la izvor, şi se întinseră în lăţime până la Dotan şi până la Belmaim şi în lungime de la Betulia şi până la Chiamon, care este în preajma Ezdrelonului. •


text:
Când fiii lui Israil văzură mulţimea lor, se spăimântară foarte şi ziseră unii către alţii: «Acum ei vor linchi toată faţa pământului, încât nici munţii înalţi, nici văile, nici culmile nu-i vor stânjeni!»


text:
Şi căută potecile spre oraş şi umblă după izvoarele de apă pe care şi puse mâna, şi punând la fiecare câte o strajă de ostaşi, se întoarse la oştirea sa.


text:
Atunci veniră la el căpeteniile fiilor lui Esau şi toţi voevozii Moabului şi căpeteniile oştirii de pe ţărmul Mării şi-i ziseră:


text:
Căci fiii lui Israil nu se bizue pe lăncile lor, ci pe înălţimile munţilor în care îşi au sălaşul, şi nu este uşor să pătrunzi pe vârfurile munţilor lor.


text:
Şi acum, stăpâne, nu te război cu ei după cum este datina războiului, ca să nu pierzi nici un oştean,


text:
Ci stai în tabăra ta şi ţine toţi războinicii oştirii tale la adăpost. Însă robii tăi să pună stăpânire pe izvorul de apă care izvorăşte din poala muntelui,


text:
Fiindcă de acolo vin să ia apă toţi locuitorii Betuliei, şi când îi va chinui setea, vor închina oraşul. Iar noi, împreună cu oastea noastră, ne vom sui pe vârfurile munţilor din apropiere şi vom aşeza tabăra şi vom sta de strajă ca să nu iasă nimeni din cetate.


text:
Şi se vor topi de foame, ei şi femeile lor şi copiii lor, şi înainte ca sabia să-i doboare, vor zăcea doborîţi în uliţele sălaşului lor.


text:
Şi aşa tu le vei răsplăti amarnic, fiindcă ţi s’au împotrivit şi n’au ieşit să te întâmpine cu pace!»


text:
Şi cuvintele lor plăcură lui Olofern şi căpitanilor săi, şi el dădu poruncă să facă întocmai după sfatul lor.


text:
Şi astfel oştirea Amoniţilor împreună cu cincizeci de mii de Asirieni tăbărîră în vale şi puseră mâna pe apă şi pe izvoarele de apă ale fiilor lui Israil,


text:
Apoi fiii lui Esau şi fiii lui Amon se suiră şi-şi aşezară tabăra în munte, în preajma Dotan ului. O parte o trimiseră spre miază-zi şi spre răsărit în faţa Ecrebelului. în apropiere de Husi, pe râul Mohmur, iar cealaltă oştire asiriană îşi aşeză tabăra în şes şi acoperi întreg ţinutul. Corturile lor însă şi poverile lor erau la un loc aşezate cu norodul în tabără, încât alcătuia o mulţime nespusă.


text:
Atunci fiii lui Israil strigară către Domnul Dumnezeul lor, deoarece îşi pierdură cumpătul, când se văzură împresuraţi de duşmanii lor şi că nici nu mai era chip de scăpare.


text:
Şi toată oştirea Asirienilor, pedestrimea, carele de război şi călărimea, îi ţinură împresuraţi treizeci şi patru de zile, încât toţi locuitorii Betuliei sfârşiră toate strânsurile de apă.


text:
Dar şi cisternele se goliră şi nu avură să-şi astâmpere setea nici măcar pe o zi, căci li se da să bea cu măsură.


text:
Şi femeile şi copiii îşi pierdură curajul, iar flăcăii erau leşinaţi de sete şi cădeau pe uliţele oraşului şi în adăposturile porţilor şi nu mai rămăsese într’înşii vlagă.


text:
Atunci întreg poporul se adună la Ozias şi la căpeteniile cetăţii: flăcăii, femeile şi copiii; şi strigară cu mare glas şi ziseră în faţa tuturor bătrânilor:


text:
«Dumnezeu să fie judecător între noi şi voi, fiindcă ne faci mare pagubă că n’aţi început dibuielile de pace cu Asirienii.


text:
Şi acum nu mai avem ajutor de nicăieri, fiindcă Dumnezeu ne-a vândut în mâna lor, aşa că noi vom fi doborîţi înaintea lor de sete şi de pieire.


text:
Fiindcă este mai bine să cădem pradă în mâna lor. Aşa vom ajunge robi şi vom scăpa cu viaţă, decât să vedem cu ochii moartea copiilor noştri şi cum copiii şi femeile noastre se sfârşesc de sete.


text:
Şi acum ne jurăm pe cer şi pe pământ şi pe Domnul şi Dumnezeul părinţilor noştri, care ne pedepseşte pentru păcatele noastre şi pentru fărădelegile părinţilor noştri, să nu se poarte cu noi astăzi după cuvintele acestea!»


text:
Atunci se porni dintr’o dată o mare văicăreală în mijlocul oştirii celei mari şi strigară cu glas tare către Domnul Dumnezeu.


text:
Dar Ozias le zise: «Fiţi bărbătoşi, fraţilor! Să mai îndurăm încă cinci zile, în care Domnul Dumnezeul nostru se va întoarce spre noi, căci el nu ne va lăsa până în sfârşit.


text:
Şi dacă, după ce vor trece, nu ne va veni nici un ajutor, atunci voi face întocmai după îndemnul vostru!»


text:
Şi el împrăştie norodul războinic în tabără, şi ei se duseră pe zidurile şi în turnurile cetăţii, iar pe femei şi pe copii îi trimiseră la casele lor. Şi în oraş era mare mâhnire.


text:
Şi în vremea aceea asemenea cuvinte ajunseră la urechea Iuditei, fiica lui Merari, fiul lui Ox, fiul lui Iosif, fiul lui Uziel, fiul lui Hilchia, fiul lui Anania, fiul lui Ghedeon, fiul lui Ra-fain, fiul lui Ahitub, fiul lui Ilie, fiul lui Hilchia, fiul lui Eliab, fiul lui Natanail, fiul lui Şelumiel, fiul lui Ţurişadai, fiul lui Israil.


text:
Pe când stătea pe câmp şi lua seama la legătorii de snopi, un vânt arzător îl păli în cap şi el căzu la pat şi muri în oraşul său Betulia, şi-l îngropară lângă părinţii lui în ţarina dintre Dotan şi Belmaim.


text:
Şi ea îşi făcuse o colibă pe acoperişul casei şi umbla încinsă cu sac împrejurul coapselor sale şi purta hainele văduviei sale,


text:
Şi postea în toate zilele văduviei sale, afară de ajunul Sâmbetelor şi de Sâmbete, afară de ajunul lunilor noi şi de lunile noi, afară de praznice şi de zilele de veselie ale neamului lui Israil.


text:
Şi era frumoasă la stat şi fermecătoare la chip. Şi Manase îi lăsase aur şi argint, robi şi roabe, vite şi ţarini, pe care ea acum le stăpânea.


text:
Şi ea auzi vorbele cele rele ale norodului împotriva căpeteniilor, fiindcă din pricina lipsei de apă îşi pierduse cumpătul. Aşijderea Iudita auzi şi cuvintele lui Ozias pe care le grăise norodului şi cum jurase el că după cinci zile va închina oraşul în mâna Asirienilor.


text:
Deci ea trimise pe roaba ei pe care o pusese mai mare peste toată averea ei, ca să cheme la ea pe Ozias, pe Habris şi pe Harmis, bătrânii oraşului.


text:
Şi după ce ei sosiră la ea, ea le grăi: «Ascultaţi încoace la mine, voi căpetenii ale locuitorilor Betuliei! Căci nu este drept cuvântul pe care îl grăirăţi în faţa poporului, când vă jurarăţi pe Dumnezeu şi făgăduirăţi să închinaţi duşmanului oraşul în timp de cinci zile, dacă până atunci Domnul nu va veni în ajutorul vostru.


text:
Şi acum cine sunteţi voi, cei ce ispitiţi pe Dumnezeu în ziua de azi şi care în locul lui Dumnezeu staţi printre oameni?


text:
Căci dacă adâncimii inimii omului voi nu-i puteţi da de fund şi nici nu puteţi să cuprindeţi şirul cugetării ei, cum vreţi voi oare să cercetaţi pe Dumnezeu, care a făcut toate acestea, şi să cunoaşteţi mintea lui şi să înţelegeţi gândurile lui? Niciodată, fraţilor! Nu întărâtaţi pe Domnul Dumnezeul vostru!


text:
Fiindcă dacă în timp de cinci zile el nu voieşte să ne ajute, el are putere să ne ocrotească orişicând vrea, sau să ne prăpădească în faţa vrăjmaşilor noştri.


text:
Nu căutaţi să scoateţi cu sila sfaturile Domnului Dumnezeului nostru, căci Dumnezeu nu poate fi ameninţat ca un om şi nici ca un pământean nu şovăeşte în ţelul său.


text:
De aceea să aşteptăm ajutorul său şi să strigăm pentru mântuirea noastră, şi el va asculta glasul nostru, dacă are îndurare către el


text:
Căci nu se află nici unul în neamul nostru şi în ziua de astăzi nu este nici seminţie, nici familie, nici popor, nici cetate care să se închine la idoli făcuţi de mână omenească, după cum era înainte vreme,


text:
Din care pricină părinţii noştri fură trecuţi prin ascuţişul săbiei şi jefuiţi, ori suferiră o mare înfrângere înaintea vrăjmaşilor noştri.


text:
Noi nu cunoaştem alt Dumnezeu afară de el, pentru aceasta noi nădăjduim că nu ne va trece cu vederea nici pe noi şi nici pe unul din neamul nostru.


text:
Căci dacă oraşul nostru va fi cuprins, cuprinsă va fi toată Iudeea, iar templul nostru va fi prădat şi, pentru pângărirea lui, Domnul ne va cere socoteală,


text:
Iar uciderea fraţilor noştri şi robirea ţării, pustiirea moştenirii noastre o va întoarce în capul nostru, în mijlocul păgânilor unde vom fi robi, şi vom ajunge de batjocură şi de ocară în faţa celor ce ne vor stăpâni pe noi;


text:
Fiindcă robia noastră, Domnul nu o va îndrepta spre bine, ci Domnul Dumnezeul nostru o va preface în ocară.


text:
Şi acum, fraţilor, să arătăm fraţilor noştri că viaţa noastră atârnă de noi şi sfânta sfintelor şi templul şi altarul se reazimă pe noi.


text:
Pentru toate acestea să mulţumim Domnului Dumnezeului nostru care ne încearcă pe noi întocmai ca, şi pe strămoşii noştri.


text:
Aduceţi-vă aminte câte a făcut cu Avraam şi de câte ori l-a încercat pe Isaac şi câte a întâmpinat Iacob în Mesopotamia, pe când păştea turmele unchiului său Laban.


text:
Căci precum el i-a ispitit pe aceia pentru încercarea inimii lor, tot aşa ne-a încercat şi pe noi, dar nu ne-a pedepsit, ci Domnul pedepseşte pe cei care se apropie de el, spre învăţătură.»


text:
Apoi Ozias zise către ea: «Toate câte le grăişi, le grăişi cu inimă bună, şi nimeni nu poate să se împotrivească cuvintelor tale,


text:
Căci nu de astăzi înţelepciunea ta este cunoscută, ci de la începutul vieţii tale tot norodul mărturiseşte iscusinţa ta şi cât de cuminţi sunt gândurile inimii tale.


text:
Ci norodul tare se chinueşte de sete şi el ne-a silit pe noi să facem precum am făgăduit şi ne-a supus la jurământ, pe care noi nu vom putea să-l călcăm.


text:
Şi acum roagă-te pentru noi, fiindcă eşti femeie temătoare de Dumnezeu, ca Domnul să ne trimită ploaie, ca să se umple cisternele noastre şi să nu ne mai chinuim!»


text:
Dar Iudita le răspunse aşa: «Ascultaţi-mă! Vreau să săvârşesc o faptă care să rămână în neam de neam în mintea feciorilor neamului nostru.


text:
În noaptea aceasta staţi la poarta cetăţii şi eu voi ieşi cu roaba mea şi în zilele pe care voi le-aţi făgăduit că veţi închina cetatea în mâna vrăjmaşilor noştri, Domnul va scăpa cetatea prin mâna mea.


text:
Voi însă nu căutaţi să pătrundeţi cu mintea fapta mea,căci eu nu vă voi spune nimic până nu voi împlini ceea ce vreau să fac.»


text:
Atunci Ozias şi căpeteniile ziseră către ea: «Mergi în pace, şi Domnul Dumnezeu să fie cu tine, ca să ne răzbune de vrăjmaşii noştri!»


text:
Apoi Iudita căzu cu faţa la pământ şi-şi presără cenuşă în cap şi-şi lepădă sacul cu care era încinsă. Şi în seara aceea se aducea la Ierusalim jertfa de tămâie. Atunci strigă Iudita cu mare glas şi zise către Domnul:


text:
«Doamne Dumnezeul strămoşului meu Simeon, căruia i-ai dat sabia în mână, ca să se răzbune pe cei de neam strein care dezveliră pântecele fecioarei spre întinare şi descoperiră coapsele ei spre ruşine şi sânul i-l pângăriră spre ocară. Tu ai poruncit: «Să nu fie aşa!» dar ei cu toate acestea săvârşiră nelegiuirea.


text:
Pentru aceasta ai dat pe căpeteniile lor la moarte, şi patul lor, care a fost pângărit de înşelăciunea lor, l-ai prefăcut în lac de sânge şi ai lovit şi pe robi şi pe stăpâni şi pe principi pe tronurile lor,


text:
Şi pe femeile lor le-ai dat pradă şi pe fiicele lor în robie şi toate odoarele lor jafului iubiţilor tăi fii, care erau înflăcăraţi de zelul pentru tine şi îngroziţi de întinarea sângelui lor, şi pe tine te-au strigat într’ajutor. Dumnezeule, Dumnezeul meu, ascultă la mine cea văduvă!


text:
Cele ce au fost mai înainte decât acelea, şi acelea tu le-ai făcut, şi cele de mai târziu şi cele de acum. Tu ai pus la cale viitorul şi ceea ce tu ai pus la cale s’a adeverit.


text:
Ceea ce tu ai hotărît a fost de faţă şi a zis: «Iată-mă! Toate căile tale sunt pregătite şi judecata ta mai de dinainte văzută.


text:
Căci, iată, oştirea Asirienilor este numeroasă şi ei se mândresc cu cai şi călăreţi şi se trufesc cu braţul vânjos al pedestraşilor, şi-şi pun nădejdea lor în scut, în lance, în arc şi în praştie şi nu ştiu că tu eşti Domnul, care pune capăt războaielor.


text:
Domnul este numele tău! Sfărâmă cu puterea ta puterea lor şi cu urgia ta dărâmă tăria lor, căci ei şi-au pus de gând să pângărească templul tău şi să întineze cortul sălăşluirii slăvitului tău nume şi cu sabia să reteze coarnele altarului tău.


text:
Caută în jos la trufia lor şi sloboade urgia ta peste capetele lor, şi dă în mâna mea, celei văduve, putere pentru ceea ce mi-am pus în gând!


text:
Izbeşte cu buzele mele cele viclene robi şi stăpâni, stăpâni şi robi. Nimiceşte semeţia lor cu mâna unei femei!


text:
Căci puterea nu stă în mulţime, ci tu eşti Dumnezeul celor smeriţi, ajutătorul celor mai mici, ajutorul celor slabi, apărătorul celor aruncaţi, izbăvitorul celor fără de nădejde.


text:
O, Dumnezeule al părintelui meu şi Dumnezeul moştenirii lui Israil, Stăpânul cerului şi al pământului, Ziditorul apelor, împăratul întregii făpturi, ascultă rugăciunea mea,


text:
Şi îngădueşte ca să fie cuvântul meu şi viclenia mea rană şi zdrobire pentru ei, care au pus la cale năprasne împotriva legământului tău şi a templului şi a muntelui Sionului!


text:
Şi fă ca întreg norodul tău, precum şi fiecare seminţie, să cunoască şi să ştie că tu eşti Dumnezeul puterilor şi al tăriei şi că nu este altul care să ocrotească neamul lui Israil afară de tine!»


text:
Se ridică de unde căzuse cu faţa la pământ şi chemă pe roaba ei şi se duse în casa unde ea petrecea Sâmbetele şi zilele de praznic,


text:
Şi se dezbrăcă de veşmintele ei de văduvie şi-şi spălă trupul cu apă şi se unse cu mir de mare preţ, şi-şi pieptănă cosiţa, şi-şi puse turban în cap şi se îmbrăcă cu hainele de sărbătoare, cu care avea obicei să se îmbrace când trăia bărbatu-său Manase.


text:
Apoi se încălţă cu sandalele, îşi puse lănţişoarele la picioare şi inelele şi cerceii şi toate podoabele ei. Şi se împodobi până într’atâta, încât cei care o vor vedea să rămână înmărmuriţi.


text:
Şi dădu roabei sale un burduf cu vin şi un ulcior cu untdelemn, şi umplu o dăsagă cu pâine de orz şi cu turte de smochine şi pâine de grâu curat, şi toate le făcu o legătură şi i le puse în cârcă roabei.


text:
Şi ele se îndreptară spre poarta oraşului Betulia şi găsiră stând lângă poartă pe Ozias şi pe bătrânii oraşului, pe Habris şi pe Harmis.


text:
Când ei văzură pe Iudita, căci faţa ei era schimbată şi veşmintele ei aşijderea, rămaseră uimiţi de frumuseţea ei şi-i ziseră:


text:
«Dumnezeul părinţilor noştri să-ţi dea ţie har ca să-ţi ajungi ţelul tău, spre mândria fiilor lui Israil şi spre slava Ierusalimului!» Şi ei se rugară lui Dumnezeu.


text:
Atunci ea zise: «Daţi poruncă să mi se deschidă poarta oraşului, ca să săvârşesc ceea ce am grăit cu voi!» Şi ei porunciră paznicilor să-i deschidă, după cuvântul ei.


text:
Şi ei făcură întocmai. Şi Iudita împreună cu roaba ei ieşiră. Şi locuitorii oraşului se uitară după ea până coborî muntele devale şi străbătu valea şi până o pierdură în zare.


text:
Şi ei o opriră şi o întrebară: «Cine eşti, de unde vii şi încotro te duci?» Şi ea răspunse: «Sunt fiică de Evrei, şi fug de la ei, căci ei vor fi zdrumicaţi de voi,


text:
Şi mă duc la Olofern, generalul oştirii voastre, ca să-i destăinuesc adevărul şi să-i arăt un drum pe unde să apuce ca să ia în stăpânire muntele întreg, fără ca să piară nici unul din oamenii lui!»


text:
Când auziră străjării cuvintele ei şi se uitară în ochii ei, – fiindcă ea era în ochii lor negrăit de frumoasă, – îi ziseră:


text:
«Ţi-ai scăpat viaţa; grăbeşte-te şi te coboară la stăpânul nostru şi îndreaptă-te spre cortul lui, iar unii din noi să te însoţească, până când te vor preda în mâinile lui!


text:
Şi când te vei înfăţişa înaintea lui, inima ta să nu se teamă, ci arată-i precum ai spus, şi el se va purta domol cu tine!»


text:
Apoi ei aleseră o sută de inşi pe care îi puseră s’o însoţească pe ea şi pe roaba ei. Şi ei le duseră la cortul lui Olofern.


text:
Şi se iscă un freamăt în tabără, căci vestea despre sosirea ei pătrunsese în corturi. Şi veniră şi o înconjurară, fiindcă ea stătea afară în faţa cortului lui Olofern, până să-i dea de ştire despre ea.


text:
Şi ei se minunau de frumuseţea ei, şi pentru ea ei se minunau de fiii lui Israil şi ziceau unii către alţii: «Cine poate să dispreţuiască un astfel de popor care are în el asemenea femei? Nu este cu cale să scape nici unul din ei, fiindcă dacă ar scăpa, ar putea să amăgească o lume întreagă!»


text:
Şi Olofern se odihnea pe patul său, sub un polog de porfiră ţesut cu fire de aur, cu smaralde şi cu pietre scumpe.


text:
Şi când el fu înştiinţat despre ea, le ieşi în tinda cortului, iar înaintea lui orbii mergeau cu sfeşnice de argint.


text:
Şi când el şi căpitanii lui dădură cu ochii de Iudita, se minunară de frumuseţea chipului ei. Şi ea căzând cu faţa la pământ i se închină, iar robii săi o ridicară.


text:
Atunci Olofern îi zise: «Fii cutezătoare, femeie, şi nu te teme în inima ta, fiindcă eu nu fac rău nimănui care este gata să slujească lui Nabucodonosor, împăratul lumii.


text:
Şi poporul tău care locueşte în munte, dacă nu m’ar fi dispreţuit, n’aş fi ridicat suliţa mea împotriva lui. Ci ei singuri şi-au făcut-o.


text:
Dar spune-mi acum: Pentru ce ai fugit de la ei şi ai venit la noi? Căci ai venit spre mântuirea ta. Fii curajoasă! În noaptea aceasta vei scăpa cu viaţă, cum şi de acum înainte.


text:
Nimeni să nu-ţi facă rău, ci bine, aşa cum se întâmplă cu slujitorii stăpânului meu, împăratul Nabucodonosor.»


text:
Atunci Iudita îi grăi lui: «Priveşte cu îngăduinţă cuvintele roabei tale, ca roaba ta să vorbească înaintea ta. Şi nici un cuvânt mincinos nu voi spune stăpânului meu în acesta noapte.


text:
Şi dacă vei urma cuvintele roabei tale, Dumnezeu va desăvârşi cu tine lucrul său, iar stăpânul meu va merge drept la ţintă.


text:
Căci viu este Nabucodonosor, împăratul lumii, şi vie este puterea lui care te-a trimis ca să pui rânduiala în toată făptura, căci nu numai oamenii îi slujesc lui prin tine, ci şi dobitoacele câmpului, vitele şi păsările cerului vor trăi prin puterea ta, pentru Nabucodonosor şi pentru întreaga casă a lui.


text:
Auzit-am de înţelepciunea ta şi de iscusinţa duhului tău, şi toată lumea ştie că tu nu numai că eşti bun în toată împărăţia şi tare priceput, ci eşti şi neîntrecut în meşteşugul războiului.


text:
Şi cuvântul pe care l-a grăit Ahior în sfatul tău, l-am auzit şi noi, căci locuitorii din Betulia l-au lăsat cu viaţă, iar el le-a spus tot ceea ce ţi-a grăit ţie.


text:
Pentru aceasta, stăpâne şi doamne, nu dispreţui cuvântul lui, ci pune-l în inima ta, că el este adevărat. Neamul nostru nu poate să fie pedepsit şi sabia nu poate să-l biruiască, dacă el nu păcătueşte împotriva Dumnezeului său.


text:
Şi acum, pentru ca domnul meu să nu fie izgonit, fără să-şi fi ajuns ţinta, ci ca moartea să dea peste ei, ei au căzut în păcat, şi cu acest păcat întărâtă pe Dumnezeul lor, şi aşa este ori de câte ori săvârşesc vre-o fărădelege.


text:
Şi după ce li s’au isprăvit merindele şi au rămas fără de apă, ei s’au hotărît să pună mâna pe vite, şi tot ceea ce Dumnezeu a oprit prin legile sale ca să nu se mănânce, ei au de gând să mănânce.


text:
Chiar şi pârga grâului şi zeciuială de la vin şi de la untdelemn, pe care ei o păstraseră pentru preoţii care slujesc în Ierusalim în faţa Dumnezeului nostru, s’au hotărît să le mănânce, lucruri pe care nimeni din popor nu are voie să le atingă, nici măcar cu mâna.


text:
Dar fiindcă locuitorii de acolo au făcut la fel, au trimis la Ierusalim oameni care să le aducă învoială din partea sfatului.


text:
Şi îndată ce li se va aduce la cunoştinţă şi vor săvârşi atari lucruri, chiar în ziua aceea îţi vor fi daţi ţie spre pieire.


text:
Deci, când roaba ta a aflat toate acestea, am fugit de dinaintea lor şi Dumnezeu m’a trimis să-ţi dau de ştire fapte care când se vor auzi, lumea întreagă se va înspăimânta,


text:
Fiindcă roaba ta este temătoare de Dumnezeu şi ziua şi noaptea se roagă Dumnezeului ceresc. Şi acum rămânea-voi la tine, stăpâne, şi roaba ta va ieşi noaptea în văgăuna stâncii, ca să mă rog lui Dumnezeu, şi el îmi va spune când au săvârşit ei păcatele acestea.


text:
Apoi eu voi veni la tine şi-ţi voi dezvălui tot, iar tu vei porni cu oştirea ta şi nimeni din ei nu va putea să-ţi ţină piept.


text:
Şi te voi călăuzi prin mijlocul Iudeei, până în faţa Ierusalimului, şi-i vei goni ca pe oile care nu au păstor. Şi nici un câine nu va mârâi înaintea ta. Asemenea lucruri mi s’au descoperit şi mi s’au vestit, şi trimisă am fost să ţi le dau de ştire!»


text:
Şi cuvintele ei plăcură lui Olofern şi tuturor căpitanilor lui, încât ei se minunară de înţelepciunea ei şi ziseră:


text:
«O astfel de femeie frumoasă la chip şi înţeleaptă la vorbe nu se află nicăieri, de la un capăt şi până la celălalt al pământului!»


text:
Apoi Olofern îi zise ei: «Bine a făcut Dumnezeu de te-a trimis înaintea poporului, ca astfel biruinţa să fie în mâinile noastre, iar cei care dispreţuesc pe stăpânul meu să aibă parte de prăpăd.


text:
Şi acum tu eşti frumoasă la chip şi iscusită la vorbă. Dacă vei face precum ai zis, Dumnezeul tău va fi Dumnezeul meu şi tu vei sta în palatul lui Nabucodonosor împăratul şi vestită vei fi în toată lumea!»


text:
Şi el dădu poruncă s’o vâre înlăuntru, unde erau aşezate tacâmurile de argint, şi să i se întindă o sofa, ca să mănânce din bucatele lui şi să bea din vinul lui.


text:
Dar Iudita zise: «Nu mănânc dintr’acestea, ca să nu iasă vre-o sminteală, ci să mi se aducă din merindele pe care le-am adus cu mine!»


text:
Atunci Olofern îi răspunse: «Şi dacă cele care le ai cu tine se vor isprăvi, de unde să mai aducem ca să-ţi dăm la fel? Căci aici n’avem pe nimeni din neamul tău.»


text:
Şi Iudita îi zise: «Pe viaţa ta, stăpâne, că roaba ta nu va isprăvi cele ce are cu ea, până ce Domnul nu va izbândi prin mâna mea ceea ce mi-am pus în minte!»


text:
După aceasta, căpitanii lui Olofern o duseră în cort, şi ea dormi până la miezul nopţii şi se sculă spre straja dimineţii,


text:
Şi trimise la Olofern să-i spună: «Să poruncească stăpânul meu, ca roaba ta să fie îngăduită să iasă la rugăciune».


text:
Atunci Olofern porunci străjărilor împărăteşti să n’o împiedice. Şi aşa ea stătu în tabără trei zile, şi noaptea ieşea în văgăuna stâncii de lângă Betulia, şi se scălda în tabără, la un izvor de apă.


text:
Iar după ce ieşea, se ruga Domnului Dumnezeului lui Israil, ca să-i îndrepte calea pentru mântuirea poporului ei.


text:
Iar în ziua a patra Olofern făcu ospăţ, numai pentru slujitorii săi, şi nu pofti pe nimeni dintre dregători.


text:
Şi el zise lui Bagoas eunucul, care era pus mai mare peste toate ale sale: «Du-te şi înduplecă pe femeia evreică, aceea care este la tine, să vină să mănânce şi să bea cu noi,


text:
Căci ne-ar fi ruşine, dacă am lăsa să ne scape o astfel de femeie şi să nu fim cu ea. Şi dacă n’am aduce-o la noi, îşi va râde de noi.»


text:
Şi Bagoas ieşi de dinaintea lui Olofern şi intră la ea şi-i zise: «Să nu zăbovească acestă frumoasă roabă să vină la stăpânul meu, ca să fie cinstită în faţa lui şi să se desfăteze bând vin cu noi şi într’această zi să fie ca una din fiicele Asirienilor, care sunt în palatul lui Nabucodonosor».


text:
Şi Iudita îi răspunse: «Cine sunt eu să mă împotrivesc domnului meu? Căci tot ce este plăcut ochilor săi mă voi grăbi să fac, şi aceasta va fi o bucurie pentru mine până în ziua morţii mele!»


text:
Şi sculându-se, se împodobi cu veşmântul şi cu tot felul de podoabe femeieşti, iar roaba ei se duse înainte şi-i întinse covoarele înaintea lui Olofern, pe care le luase de la Bagoas pentru ca să le întrebuinţeze în fiecare zi şi să stea pe ele în vremea mesei.


text:
Şi Iudita intră şi se puse jos. Şi inima lui Olofern ardea într’însul pentru ea, şi sufletul i se zbuciuma, căci el dorea mult să fie împreună cu ea. Ci el căuta numai prilejul ca s’o ademenească, din ziua în care o văzuse.


text:
Şi Iudita îi răspunse: «Beau, stăpâne, fiindcă viaţa mea a fost astăzi cinstită mai mult decât în orice zi de la naşterea mea».


text:
Şi Olofern se bucură de ea şi bău vin foarte mult, cât nu băuse niciodată în vre-o zi de la naşterea lui.


text:
Iar seara târziu slujitorii lui se zoreau să plece. Şi Bagoas închise cortul pe dinafară şi dădu deoparte pe musafiri din faţa stăpânului său. Şi toţi erau osteniţi de ospăţul cel îndelungat.


text:
Şi Iudita poruncise roabei sale să stea afară şi să aştepte ieşirea ei, ca în fiecare zi, căci ea zicea că se va duce să se roage, dar şi lui Bagoas îi spusese tot aşa.


text:
Şi după ce plecară toţi şi nu mai rămase nimeni în iatac, nici dintre cei mari şi nici dintre cei mici, Iudita veni lângă pat şi zise în inima sa: «Doamne, Dumnezeul cel atotputernic, priveşte în ceasul acesta la fapta mâinilor mele, spre slava lui Israil!


text:
Căci acum este vremea să ai grijă de moştenirea ta şi să aduci la îndeplinire gândul meu, spre pieirea vrăjmaşilor care s’au sculat împotriva noastră.»


text:
Şi apropiindu-se de pat prinse pe Olofern de chică şi zise: «Întăreşte-mă, Doamne Dumnezeul lui Israil, în ziua aceasta!»


text:
Şi rostogoli trupul lui de pe pat şi luă pologul de pe stâlp, şi îndată ieşi şi dădu roabei sale capul lui Olofern. Şi ea îl puse în dăsaga ei cu merinde. Şi amândouă ieşiră ca de obicei la rugăciune. Şi străbătură tabăra, ocoliră văgăuna stâncii şi o luară la deal pe muntele Betuliei şi ajunseră la porţile oraşului.


text:
Şi de departe Iudita strigă la străjării porţilor: «Deschideţi, deschideţi poarta! Cu noi este Dumnezeu, Dumnezeul nostru, ca să-şi mai arate puterea şi tăria lui în Israil împotriva duşmanilor noştri, precum a făcut el în ziua de azi!»


text:
Şi când locuitorii cetăţii îi auziră glasul, se grăbiră să se coboare la poarta oraşului şi strigară şi pe bătrânii oraşului.


text:
Atunci alergară toţi de la mic la mare, fiindcă era ceva cu totul neaşteptat să se mai întoarcă ea, şi-i deschiseră poarta oraşului şi le primiră şi aprinseră foc ca să se vază şi le înconjurară pe amândouă.


text:
Şi ea le zise cu glas tare: «Lăudaţi pe Dumnezeu! Lăudaţi-l! Proslăviţi pe Dumnezeu, care n’a lipsit neamul lui Israil de mila sa, ci a zdrobit în noaptea aceasta prin mâna mea pe vrăjmaşii noştri!»


text:
Şi scoase capul din dăsagă, şi arătându-l le zise: «Iată capul lui Olofern, generalul armatei asirienilor, iată şi pologul sub care sta în beţia lui. Şi Dumnezeu l-a ucis prin mâna unei femei.


text:
Viu este Domnul care m’a păzit în calea pe care am mers, că faţa mea l-a amăgit spre pieirea lui şi el n’a săvârşit nici un păcat spre întinare sau spre ruşine.»


text:
Şi tot norodul se spăimântă foarte şi, căzând în genunchi, se închină lui Dumnezeu şi zise într’un cuget: «Preamărit eşti tu, Dumnezeul nostru, care ai nimicit astăzi pe vrăjmaşii poporului nostru!»


text:
Şi Ozias îi zise Iuditei: «Slăvită să fii tu, fiică, de Dumnezeu Cel Prea înalt, înaintea tuturor femeilor de pe pământ, şi proslăvit să fie Domnul Dumnezeu, care a făcut cerul şi pământul şi care te-a însoţit pe tine, ca să dobori capul voevodului duşmanilor noştri.


text:
Şi nu se va curma pomenirea în inimile oamenilor despre nădejdea ta în Dumnezeu, ci deapururi îşi vor aduce aminte de puterea lui Dumnezeu.


text:
Şi Dumnezeu să-ţi păstreze o veşnică amintire şi să te binecuvînteze spre bine, că nu ţi-ai cruţat viaţa când a fost vorba de umilirea norodului nostru, ci ne-ai ridicat din căderea noastră, umblând pe calea cea dreaptă, înaintea Dumnezeului nostru!» Şi tot norodul strigă: «Amin! Amin!»


text:
După acestea, Iudita le zise: «Ascultaţi-mă, fraţilor! Luaţi acest cap şi-l spânzuraţi pe creştetul zidurilor voastre.


text:
Şi în revărsatul zorilor, după ce soarele va răsări, fiecare să-şi ia armele de luptă şi voi toţi cei destoinici de luptă să ieşiţi afară din oraş cu un căpitan în frunte, ca şi când aţi avea de gând să vă coborîţi în şes spre straja asirienilor, dar să nu vă coborîţi.


text:
Atunci ei cu arme în mână vor intra în tabără şi vor deştepta din somn pe căpeteniile oştirii asiriene, care vor alerga împreună la cortul lui Olofern, dar nu-l vor găsi. Şi atunci vor fi cuprinşi de spaimă şi vor fugi de dinaintea voastră.


text:
Pe urmă, voi şi toţi cei ce locuesc în tot muntele lui Israil, urmăriţi-i şi doborîţi-i pe drumurile voastre.


text:
Însă înainte de a face aceasta, chemaţi-mi pe Ahior Amonitul, ca să vadă şi să recunoască pe cel care dispreţuia neamul lui Israil şi cum l-a trimis pe el la noi, la moarte!»


text:
Şi ei chemară pe Ahior din casa lui Ozias. Şi când el veni şi văzu capul lui Olofern în mâinile unui om în obştia poporului, căzu cu faţa la pământ şi-l apucă leşinul.


text:
Şi după ce-l sculară de jos, el căzu la picioarele Iuditei şi se închină înaintea ei şi zise: «Binecuvântată să fii tu în orice sălaş al lui Iuda şi la toate popoarele, care, auzind de numele tău, se vor spăimânta!


text:
Şi acum spune-mi mie ce-ai făcut în zilele acestea?» Atunci Iudita îi povesti în mijlocul poporului tot ceea ce ea făcuse de când plecase şi până în clipa când grăia cu ei.


text:
Şi după ce ea a sfârşit de vorbit, poporul izbucni în chiote de veselie, încât strigătul lui se auzi în oraş.


text:
Şi încredinţându-se Ahior despre toate câte le făcuse Dumnezeul lui Israil, crezu cu neclintire în Dumnezeu şi-şi tăie împrejur trupul şi fu primit în neamul lui Israil până în ziua de azi.


text:
Şi în revărsatul zorilor, ei spânzurară capul lui Olofern pe zid şi apoi ieşiră în cete spre trecătorile muntelui.


text:
Şi când Asirienii îi zăriră, trimiseră după căpeteniile lor, iar aceia se duseră la căpitani şi la cei de peste mii şi la toţi mai marii lor,


text:
Şi aceia ajunseră la cortul lui Olofern şi ziseră celui ce era mai mare acolo: «Scoală pe domnul nostru, căci robii cutezară să se scoale cu război împotriva noastră, ca să ne prăpădească cu totul!»


text:
Şi deoarece el nu auzi pe nimeni, dădu perdeaua laoparte şi intră în iatac, şi-l găsi pe pragul cortului mort şi cu capul tăiat.


text:
Şi atunci începu să strige din răsputeri şi se puse pe plâns, pe strigat şi pe ţipat, şi-şi sfâşie hainele de pe el.


text:
Apoi se duse repede în cortul unde era sălaşul Iuditei, dar n’o găsi. Şi în sfârşit se repezi la poporul cel războinic şi începu să strige:


text:
«Robii se purtară ca nişte vicleni; o singură femeie evreică făcu de ocară casa împăratului Nabucodonosor, căci Olofern stă lungit la pământ, cu capul retezat!»


text:
Când căpeteniile oştirii asiriene auziră această veste, îşi sfâşiară veşmintele şi se zăpăciră de tot. Şi vaietul şi strigătul lor mare se înteţi în mijlocul taberii.


text:
Şi spaima şi tremurul îi cuprinse. Şi nu mai rămaseră la un loc grămadă, ci se împrăştiară şi o apucară razna toţi laolaltă pe potecile şesului şi ale muntelui.


text:
Dar şi cei care tăbărîseră în munte, împrejurul Betuliei, o rupseră de fugă. Şi atunci toţi bărbaţii destoinici de luptă ai lui Israil se repeziră pe ei.


text:
Şi Ozias trimise crainici la Betomestem, la Bibe, la Hobe şi la Cola, precum şi în tot ţinutul muntos al lui Israil, ca să-i vestească despre ceea ce se întâmplase şi că toţi cu toţii să tabere pe vrăjmaşi şi să-i nimicească.


text:
Când auziră de aceasta fiii lui Israil, cu toţii se năpustiră împotriva lor şi-i bătură până la Hoba. Dar şi cei din Ierusalim şi din tot ţinutul muntos săriră într’ajutorul lor, căci şi pe ei îi vestise despre cele întâmplate în tabăra vrăjmaşă. Aşijderea şi cei din Galaad şi din Galileea îi bătură crunt, până ce trecură dincolo de ţinutul Damascului.


text:
Şi fiii lui Israil, care se întoarseră de la înfrângerea vrăjmaşului, puseră stăpânire pe ceea ce mai rămăsese. Şi satele şi cătunele din munte şi din câmpie luară pradă bogată, căci era multă foarte.


text:
Atunci Ioachim arhiereul împreună cu marele sfat al fiilor lui Israil, care locuiau în Ierusalim, se duseră să vază izbânda pe care Domnul o dăduse lui Israil şi să vază pe Iudita şi să-i facă urare de izbândă ca nişte prieteni.


text:
Şi când ei ajunseră la ea, toţi într’un cuget o lăudară: «Tu, mândria lui Israil, tu, faima cea nespusă a neamului nostru!


text:
Tu le-ai făcut toate acestea cu mâna ta şi tu ai adus izbânda lui Israil! Dumnezeu arătatu-şi-a bunăvrerea sa cu tine! Binecuvântată să fii tu de Dumnezeu cel atotputernic în veci şi deapururi!» Şi tot norodul striga: «Amin!»


text:
Şi tot poporul pradă tabăra timp de treizeci de zile. Şi i-au dat Iuditei cortul lui Olofern şi toate tacâmurile de argint, paturile şi pernele, precum şi toate lucrurile din el. Şi ea, luându-le, le puse pe catârul ei, pe care înhămându-l la trăsura ei, porni la drum.


text:
Şi toate femeile din Israil alergau s’o vază şi o slăviră, iar în cinstea ei se încinseră în horă. Şi ea lua ramuri în mână şi dădea femeilor care o însoţeau.


text:
Şi se încununară cu ramuri de măslin, atât ea cât şi soaţele ei. Şi ele mergeau în fruntea poporului întreg, în timp ce toate femeile dănţuiau. Şi toţi fiii lui Israil veneau în urmă, încununaţi şi cântând cântece din gură.


text:
Atunci Iudita începu să cânte această cântare de laudă în tot Israilul, iar tot norodul cânta după ea această slavoslavie.


text:
Şi Iudita zise: «Porniţi Domnului cântare din timpane, cântaţi-i stăpânului din chimvale, măestriţi-i un psalm nemai cântat, preamăriţi şi sus strigaţi numele lui!


text:
Dumnezeu cel ce conteneşte războaiele este Domnul, căci, în tabără şi în mijlocul poporului, el m’a scăpat din mâna celui ce mă urmărea pe mine.


text:
Venit-a Asur din munţii de la miază-noapte, el veni cu zecile de mii ale oştirii sale, şi mulţimea lor stăvilea puhoaiele şi caii lor acopereau văile.


text:
Şi-şi făcea socoteală să pârjolească plaiurile mele şi pe flăcăii mei să-i junghie cu sabia, pe pruncii mei să-i dea la pământ, pe copiii mei să-i dea de jaf şi pe fecioarele mele să le răpească.


text:
Căci voevodul lor n’a fost doborît de tineri voinici, şi nici feciorii uriaşilor nu l-au lovit pe el, şi nici nu i-au stat împotrivă oameni înalţi ca munţii, ci Iudita, fiica lui Merari, cu frumuseţea feţei ei l-a dat la pământ.


text:
Căci ea s’a dezbrăcat de veşmintele ei de văduvă, spre biruinţa celor obijduiţi din Israil, ea şi-a uns faţa cu mir,


text:
Atunci au chiuit obijduiţii mei şi au strigat din răsputeri cei fără vlagă, iar ei s’au spăimântat şi şi-au ridicat glasul şi au luat-o la goană.


text:
Copii de mame tinere i-au străpuns cu sabia şi ca pe nişte robi i-au doborît la pământ, perit-au în rândul de bătălie al Domnului meu.


text:
Cânta-voi Dumnezeului meu cântare nouă: Doamne, mare eşti tu şi prea slăvit, minunat în puterea ta, şi nimeni nu poate să te întreacă!


text:
Ţie să-ţi slujească întreaga făptură, pentru că tu ai zis şi toate s’au făcut. Trimis-ai Duhul tău şi totul a fost zidit şi nimeni nu poate să stea împotrivă poruncii tale!


text:
Munţii ca şi mările se zbuciumă din temelie, stâncile se topesc cum se topeşte ceara înaintea feţei tale, iar cu cei ce te cinstesc pe tine, milostiv eşti tu cu ei!


text:
Fiindcă orice jertfă cu miros de mireazmă preţueşte puţin pentru tine şi toată grăsimea arderii de tot este şi de mai puţin preţ, însă cel ce se teme de Domnul deapururi este mare.


text:
Vai de noroadele care se ridică împotriva norodului meu, căci Domnul cel atotputernic le va pedepsi în ziua judecăţii, şi va da focului şi viermilor pradă trupul lor, ca să urle de durere în veci de veci!»


text:
Şi când ajunseră la Ierusalim, se închinară lui Dumnezeu, iar după ce norodul se curăţi, aduse arderi de tot, daruri de bună voie şi danii.


text:
Şi Iudita afierosi toate lucrurile lui Olofern, câte i le dăduse norodul, iar pologul pe care îl luase din iatacul lui, îl dădu ca afierosire pentru Domnul.


text:
Iar după aceste zile, fiecare se întoarse la clironomia lui, şi Iudita se întoarse în Betulia şi-şi petrecu viaţa la gospodăria ei. Şi cu înaintarea în vârstă a ajuns vestită în toată ţara.


text:
Mulţi au dorit-o, dar nimeni nu a cunoscut-o în toate zilele vieţii ei, de când murise soţul ei Manase şi se adăogase la poporul lui.


text:
Ea era foarte bătrână şi ajunse în casa bărbatului ei la o sută şi cinci ani. Şi ea dezrobi pe roaba ei. Ea muri în Betulia şi fu îngropată în gropniţa bărbatului ei Manase.


text:
Şi neamul lui Israil o jeli şapte zile. Şi înainte de moarte îşi împărţi averea la rudele bărbatului ei Manase şi la cele mai de aproape rude din neamul ei.


text:
Şi cât a trăit Iudita, nimeni n’a îndrăznit să turbure pe Israiliţi şi încă multă vreme după moartea ei.


text:
Acesta este cuprinsul cărţii pe care a scris-o Baruh, fiul lui Neri, fiul lui Maaseia, fiul lui Sedechia, fiul lui Hasadia, fiul lui Hilchia, în Babilon,


text:
În anul al cincilea, în luna a şaptea, în vremea când Caldeii cuprinseseră Ierusalimul şi-i dăduseră foc.


text:
Şi Baruh citi cuprinsul cărţii acesteia în auzul lui Iehonia, fiul lui Ioachim, regele lui Iuda, şi în auzul întregului norod, care venise să asculte cuprinsul cărţii,


text:
Şi în faţa boierilor şi a voevozilor, în faţa bătrânilor şi a poporului de la mic şi până la mare, cum şi a tuturor acelora care erau aşezaţi în Babilonia, pe ţărmul râului Sud.


text:
Şi ei îl trimiseră la Ierusalim, la arhiereul Ioachim, fiul lui Hilchia, fiul lui Şalum, şi la ceilalţi, preoţi şi popor, care se mai aflau în Ierusalim, şi anume prin Baruh,


text:
Cel ce luase în a sa primire, în ziua a zecea a lunii Sivan, şi odoarele templului Domnului care fuseseră prădate din templu, ca să le ducă înapoi în ţara lui Iuda, adică odoarele de argint care fuseseră făcute din porunca lui Sedechia, fiul lui Iosia, regele lui Iuda,


text:
După ce Nabucodonosor, împăratul Babilonului, luase robi din Ierusalim pe Iehonia cu boierii, cu făurarii, cu căpeteniile şi cu norodul ţării şi-l dusese în Babilon.


text:
Şi-i desluşiră într’o epistolă cu care îl trimiseră: «Iată că vă trimitem bani! Cumpăraţi cu aceşti bani dobitoace pentru arderile de tot şi pentru jertfele pentru păcat, precum şi tămâie. Pregătiţi prinoase şi le aduceţi pe altarul Domnului Dumnezeului nostru,


text:
Şi rugaţi-vă pentru viaţa lui Nabucodonosor, împăratul Babilonului, şi pentru viaţa lui Baltazar, fiul lui, ca zilele vieţii lor să dăinuiască cât zilele cerului deasupra pământului,


text:
Ca Domnul să ne dea putere şi să lumineze ochii noştri şi să trăim la umbra lui Nabucodonosor, împăratul Babilonului, şi la umbra lui Baltazar, fiul lui, şi să le fim slugi vreme îndelungată şi să aflăm har înaintea lor.


text:
Rugaţi-vă aşijderea şi pentru noi către Domnul Dumnezeul nostru, fiindcă am păcătuit împotriva Domnului Dumnezeului nostru şi mânia Domnului şi urgia lui nu s’au întors de la noi până în ziua de azi.


text:
Şi citiţi cartea aceasta pe care noi v’am trimis-o vouă ca să fie citită în templul Domnului, la sărbătoarea corturilor şi în zilele de adunare la templu,


text:
Şi mărturisiţi: Domnul Dumnezeul nostru este drept, iar noi, locuitorii lui Iuda şi cei din Ierusalim, să ne ruşinăm,


text:
Şi n’am ascultat de Domnul şi n’am luat aminte la poruncile Domnului Dumnezeului nostru, pe care el ni le punea înaintea noastră, ca să umblăm întru îndreptările sale.


text:
Din ziua în care Domnul a scos pe străbunii noştri din ţara Egiptului şi până în ziua de azi, ne-am îndărătnicit împotriva Domnului Dumnezeului nostru şi am stăruit întru neascultarea glasului său.


text:
Şi aşa s’au abătut peste noi nenorocirile şi blestemul pe care Domnul a poruncit robului său Moise să le vestească în ziua în care a scos pe strămoşii noştri din ţara Egiptului, ca să ne dea nouă o ţară în care curge lapte şi miere, precum se vede în ziua de astăzi.


text:
Dar cu toată certarea proorocilor pe care el i-a trimis la noi, tot n’am ascultat de glasul Domnului Dumnezeului nostru,


text:
Ci fiecare din noi a umblat după poftele inimii sale celei rele, închinându-ne la dumnezei streini şi săvârşind blestemăţii înaintea ochilor lui.


text:
Şi aşa a adeverit Domnul cuvântul său pe care-l grăise împotriva noastră şi împotriva judecătorilor noştri care au judecat pe Israil, împotriva regilor şi voevozilor noştri şi împotriva întregului Israil şi Iuda:


text:
Că va trimite peste noi astfel de nenorociri, care nu s’au mai întâmplat sub cer vreodată, cum s’a întâmplat acum în Ierusalim, precum este scris în legea lui Moise,


text:
Şi el i-a dat pe ei în mâna tuturor împărăţiilor învecinate spre batjocură şi spre blestem şi în toate popoarele dimprejur, printre care Domnul îi împrăştiase,


text:
Şi, în loc să fie stăpâni, au ajuns supuşi, fiindcă noi am păcătuit împotriva Domnului Dumnezeului nostru prin neascultarea poruncii sale.


text:
Însă de partea Domnului Dumnezeului nostru este dreptatea, iar de partea noastră şi a părinţilor noştri ruşinarea feţelor noastre,


text:
Pentru aceasta Domnul a stat de veghe pentru nenorocirile cu care ne-a ameninţat şi le-a abătut peste noi, fiindcă Domnul este drept în toate lucrările sale pe care el le-a orânduit pentru noi.


text:
Cu toate acestea noi tot n’am ascultat de glasul lui, să umblăm întru îndreptările Domnului pe care el ni le-a pus înaintea noastră.


text:
Şi acum, Doamne Dumnezeul lui lui Israil, tu care ai scos pe poporul tău din ţara Egiptului, cu mână tare, cu minuni şi fapte mai presus de fire, cu putere mare şi cu braţ înalt şi ţi-ai făcut nume mare până în ziua de azi,


text:
Greşit-am, fărădelege şi nedreptate am săvârşit, Doamne Dumnezeul nostru, în rânduielile dreptăţii tale,


text:
Însă întoarce urgia ta de la noi, fiindcă puţini am rămas între popoarele printre care tu ne-ai împrăştiat.


text:
Ascultă, Doamne, rugăciunea noastră şi ruga noastră fierbinte şi mântueşte-ne pentru numele tău, şi ne dă să aflăm har în ochii celor care ne-au dus în robie,


text:
Încât să cunoască toată lumea că tu eşti Domnul Dumnezeul nostru şi că Israil şi neamul lui este numit cu numele tău.


text:
Deschide, Doamne, ochii tăi şi vezi, fiindcă nu morţii cei din iad, al căror duh li s’a luat, vor lăuda pe Domnul şi dreptatea lui,


text:
Ci cei cu sufletul întristat peste măsură, gârbov şi fără vlagă, cu ochii sfârşiţi şi slăbiţi, îţi vor da ţie slavă şi vor lăuda dreptatea ta, Doamne!


text:
Şi nu din pricina vredniciei părinţilor şi a regilor noştri aducem rugăciunea noastră înaintea feţei tale, Doamne Dumnezeul nostru,


text:
Căci tu pe bună dreptate ai slobozit mânia şi urgia ta împotriva noastră, precum ai vestit prin robii tăi, profeţii:


text:
«Aşa zice Domnul! Plecaţi sub jug grumazul vostru şi slujiţi împăratului din Babilon, ca astfel să locuiţi în ţara pe care am dăruit-o părinţilor voştri.


text:
Atunci voi curma din oraşele lui Iuda şi de pe uliţele Ierusalimului strigătul de bucurie şi cel de veselie şi voioşia mirelui şi a miresei, şi toată ţara se va preface în pustietate fără ţipenie de om!»


text:
Şi noi tot n’am ascultat de glasul tău, să slujim împăratului Babilonului. Din această pricină ţi-ai adeverit cuvintele tale pe care le-ai grăit prin gura robilor tăi profeţi, ca oasele regilor noştri şi ale părinţilor noştri să fie aruncate afară din mormintele lor.


text:
Şi într’adevăr că au fost scoase afară la căldura zilei şi la frigul nopţii. Ci ei muriseră de năprasne, de foame, de sabie şi de ciumă,


text:
Iar tu, din pricina răutăţii casei lui Israil şi a casei lui Iuda, chiar templul tău, în care se chiamă numele tău, l-ai adus în starea în care se vede astăzi.


text:
Şi tu, Doamne Dumnezeul nostru, tu te-ai purtat cu noi după toată bunătatea ta şi după toată marea ta îndurare,


text:
Precum ai rostit prin gura robului tău Moise, când i-ai poruncit să scrie legea pe care s’o grăiască fiilor lui Israil:


text:
«Dacă nu veţi asculta de glasul meu, această mare şi numeroasă mulţime va ajunge una mică printre popoarele pe unde îi voi împrăştia,


text:
Fiindcă ştiu că nu mă ascultă, fiindcă el este norod tare la cerbice, însă în pământul robiei lor se vor învăţa minte,


text:
Şi de la îndărătnicia lor se vor întoarce, precum şi de la faptele cele rele, fiindcă îşi vor aduce aminte de păţania părinţilor lor care au păcătuit înaintea Domnului.


text:
Şi îi voi întoarce atunci în ţara pe care am dat-o cu jurământ strămoşilor lor, lui Avraam, lui Isaac şi lui Iacob, şi pe care o vor stăpâni, şi îi voi înmulţi şi niciodată nu-i voi împuţina.


text:
Şi voi încheia cu ei legământ veşnic, ca eu să fiu Dumnezeul lor şi ei să fie poporul meu. Şi-atunci nu voi mai izgoni pe poporul meu Israil din ţara pe care eu le-am dat-o.»


text:
Doamne, Atotţiitorule, Dumnezeul lui Israil! Un suflet strâmtorat şi un duh necăjit strigă către tine:


text:
Doamne, Atotţiitorule, Dumnezeul lui Israil, ascultă rugăciunea celor din Israil care sunt aproape să moară şi a celor care au păcătuit împotriva ta, a celor care n’au ascultat de glasul Domnului Dumnezeului lor, şi din care pricină a venit peste noi năprasna aceasta!


text:
Nu-ţi aduce aminte de fărădelegile părinţilor noştri, ci în vremea aceasta adu-ţi aminte de puterea ta şi de numele tău;


text:
Şi pentru aceasta ne-ai pus în inimile noastre gândul ca să ne temem de tine şi să chemăm numele tău şi să te proslăvim pe tine în ţara robiei noastre şi să ne pocăim din inimă pentru toate păcatele părinţilor noştri, care au păcătuit împotriva ta.


text:
Însă vezi! Acum suntem în ţara robiei noastre, în care ne-ai împrăştiat spre ocară şi spre blestem şi spre purtarea vinei pentru toate fărădelegile părinţilor noştri, care s’au lepădat de Domnul Dumnezeul nostru.


text:
Cum se întâmplă, Israile, că tu eşti în ţară vrăjmaşă şi că tânjeşti în pământ străin? Că trebue să fii spurcat ca hoiturile,


text:
Învaţă deci unde este iscusinţa, unde este puterea, unde este mintea, ca să pricepi unde este viaţa lungă şi fericită, unde este lumina ochilor şi pacea.


text:
Şi se desfătau cu păsările cerului? Unde sunt cei care adunau argint şi aur, cei în care omenirea îşi punea nădejdea şi a căror avere era fără sfârşit?


text:
Şi nici nu înţeleseră căile ei. Dar nici feciorii lor nu o pricepură, şi statură departe de calea ei.


text:
Chiar nici fiii lui Agar, care se străduesc după înţelepciune, neguţătorii Madianului şi ai Temei, cei ce grăiesc în pilde şi se sârguesc să afle priceperea, n’au cunoscut calea înţelepciunii şi nici n’au aflat vre-o ştire despre cărările ei.


text:
Ci numai Atotştiutorul o cunoaşte şi cu priceperea lui o descopere, el care a zidit pământul pentru veşnicie şi l-a umplut de dobitoace,


text:
El ne-a descoperit orice cale ce duce spre înţelepciune, pe care a dăruit-o robului său Iacob şi lui Israil, cel iubit de el.


text:
Înţelepciunea este cartea poruncilor lui Dumnezeu şi legea care dăinueşte deapururi. Toţi cei care se ţin de ea dobândesc viaţă, iar cei care o părăsesc – moarte.


text:
Întoarce-te, Iacobe, la înţelepciune şi apucă-o; îndreaptă-te spre strălucirea ei şi umblă în lumina ei.


text:
Fost-aţi vânduţi păgânilor, dar nu spre pieire. Ci numai fiindcă aţi întărâtat pe Dumnezeu, aţi fost daţi în mâna vrăjmaşilor;


text:
Uita-taţi pe Dumnezeul cel veşnic care v’a născut şi aţi întristat Ierusalimul cel care v’a crescut,


text:
«Ascultaţi, voi vecinele Sionului, căci Dumnezeu m’a lovit cu mare jale. Am văzut robirea fiilor şi a fiicelor mele pe care Cel Veşnic a adus-o peste ei.


text:
Nimeni să nu se bucure văzându-mă văduvă şi de mulţi părăsită. Pustiită sunt din pricina păcatelor fiilor mei, fiindcă s’au abătut de la legea Domnului,


text:
Şi nu s’au îngrijit de orânduirile lui şi pe calea poruncilor lui n’au umblat şi nici pe cărarea dreptei rânduieli n’a călcat piciorul lor.


text:
Veniţi, vecinele Sionului, şi amintiţi-vă de robirea fiilor şi fiicelor mele pe care Cel Veşnic a adus-o peste ei!


text:
Căci el a adus peste ei un popor de departe, popor îndrăzneţ şi cu limbă streină, care de cel bătrân nu se ruşina, iar de copii nu se îndura,


text:
Fiindcă numai cel care a abătut nenorocirea peste voi, numai acela poate să vă mântuiască din mâna vrăjmaşilor voştri.


text:
Dezbrăcat-am veşmântul meu de pace şi m’am îmbrăcat cu cel de rugă fierbinte şi în toate zilele vieţii mele striga-voi către Cel Veşnic.


text:
Dar îndrăzniţi şi voi, copiilor, şi strigaţi şi voi către Dumnezeu, căci el vă va mântui de împilare şi de mâna vrăjmaşilor voştri;


text:
Deoarece eu am nădejde în Cel Veşnic, că el vă va mântui şi mă veselesc că Cel Sfânt şi Veşnic, Mântuitorul vostru, în curând se va milostivi spre voi.


text:
Şi dacă v’am lăsat să vă duceţi cu plânset şi cu jale, Domnul îmi va face mie parte de veşnică bucurie şi plăcere.


text:
Şi precum vecinele Sionului au văzut ducerea voastră în robie, tot astfel vor vedea în curând mântuirea voastră de la Dumnezeu, de care vă veţi învrednici cu marea şi strălucita slavă a Celui Veşnic.


text:
Copii, înduraţi cu răbdare mânia care a venit peste voi de la Domnul. Pe tine te-a urmărit vrăjmaşul, dar în curând vei vedea pieirea lui şi-i vei pune piciorul tău pe grumaz.


text:
Plăpânzii mei fii au fost siliţi să străbată drumuri crâncene şi au fost târîţi ca o turmă pe care vrăjmaşul o răpeşte.


text:
Îndrăzniţi, copii, şi strigaţi către Dumnezeu, căci cel care a adus nenorocirea peste voi poate să-şi şi aducă aminte.


text:
Şi după cum cugetul vostru era plecat să se rătăcească de Dumnezeu, străduiţi-vă de zece ori să-l căutaţi din nou,


text:
Fiindcă el, cel care a adus peste voi prăpădul, o dată cu mântuirea voastră vă va hărăzi şi veşnică bucurie.»


text:
Iată, feciorii pe care i-ai lăsat să plece vin de la răsăritul şi până la apusul soarelui, adunaţi prin cuvântul Celui Sfânt, bucurându-se de slava lui Dumnezeu.


text:
Dezbracă-te, Ierusalime, de haina ta de jale şi de necaz şi îmbracă-te deapururi cu podoaba strălucirii lui Dumnezeu.


text:
Îmbracă-te cu mantia dreptăţii, care vine de la Dumnezeu, şi pune-ţi în cap diadema strălucirii Celui Veşnic.


text:
Şi vei fi numit cu numele cel pus de Dumnezeu deapururi: «Pacea dreptăţii» şi «Slava temerii de Dumnezeu».


text:
Scoală-te, Ierusalime, şi sue-te pe înălţime şi priveşte în jur spre răsărit! Iată, copiii tăi s’au adunat de la răsărit şi până la apus la cuvântul Domnului, bucurându-se că Domnul şi-a adus aminte de ei.


text:
Ei plecaseră de la tine pe jos, duşi de vrăjmaşi, însă Dumnezeu îi întoarce acasă cu cinste ca pe vlăstari de împărat,


text:
Căci Dumnezeu a poruncit ca orşicare munte înalt şi veşnicele coline să se lase în jos şi văile să se prefacă în şesuri, ca Israil să treacă sub ocrotirea slavei Domnului;


text:
Căci Domnul însuşi, cu bucurie mare, călăuzeşte pe Israil întru lumina strălucirii sale, cu dreapta lui milostivire.


text:
Din pricina păcatelor cu care aţi păcătuit împotriva lui Dumnezeu, veţi fi duşi robi în Babilon, de Nabucodonosor, împăratul Babilonului.


text:
Şi după ce veţi ajunge în Babilon veţi sta acolo mulţi ani şi vreme îndelungată, până la al şaptelea neam, după care vă voi aduce de acolo înapoi, cu pace.


text:
Dar luaţi aminte! Voi veţi vedea în Babilon dumnezei de aur şi de argint şi de lemn duşi pe umeri, care insuflă groază păgânilor.


text:
Şi când veţi vedea popor înainte şi în urma lor, că se închină, ziceţi în cugetul vostru: «Ţie ţi se cuvine să ne închinăm, Stăpâne!»,


text:
Limba idolilor este netezită de un meşter, ei înşişi sunt îmbrăcaţi cu argint şi cu aur, pentru aceasta sunt chipuri mincinoase, care nu pot să grăiască.


text:
Şi făuresc din el cununi, ca să le pună pe capul zeilor. Dar se mai întâmplă că preoţii iau aurul şi argintul idolilor lor şi-l cheltuesc pentru ei înşişi. Ba chiar ei fac daruri desfrânatelor în casele de desfrâu.


text:
Şi ei îi împodobesc pe idolii lor cei de aur, de argint ori de lemn, ca pe oameni, cu veşminte. Şi ei nici nu pot să fie măcar păziţi de rugină şi nici de cari.


text:
Ei sunt îmbrăcaţi în veşminte de porfiră, însă faţa lor trebue să fie spălată de praful care se face în templu şi care se pune din belşug pe ei.


text:
Idolul are schiptru, ca un om oarecare sau ca un judecător de ţinut, dar cu el nu poate să omoare pe acel care îl ocărăşte;


text:
În dreapta lui ţine o spadă şi o secure, dar nu se poate război şi nici nu poate să se apere de hoţi.


text:
Şi precum se închid porţile temniţei în urma unui om care a hulit pe împărat şi care om este osândit la moarte, întocmai aşa preoţii întăresc templul cu uşi, cu broaşte şi cu zăvoare, ca idolii lor să nu fie furaţi de tâlhari.


text:
Şi ei aprind sfeşnice, şi anume mai multe decât pentru ei înşişi, dar idolii nu pot să vadă pe nici unul.


text:
Ei sunt întocmai ca o grindă din templu, şi se zice că inima lor este mâncată de viermii pământului, care îi rod şi pe ei şi veşmintele de pe ei, fără ca ei să simtă.


text:
Aurul cu care sunt îmbrăcaţi este numai pentru înfrumuseţare, iar dacă nu-l freci de rugină, nu mai străluceşte, iar când au fost turnaţi, ei n’au simţit nimic.


text:
Şi din pricină că nu au picioare, sunt duşi pe umeri, şi astfel ei îşi arată oamenilor nevrednicia lor. – Iar cei ce li se închină, să se ruşineze de ei! – Şi dacă vre-unul din idoli cade jos, nu se ridică de la sine,


text:
Şi dacă vre-un om îi scoală în picioare, nu încep să umble singuri, şi dacă se pleacă într’o parte, singuri nu se pot îndrepta. Ci darurile li se pun dinainte întocmai ca la morţi.


text:
Preoţii vând jertfele care li se aduc, în folosul lor, sau femeile lor fac cu ele sărătură şi nu dau nici celor sărmani şi nici celor neputincioşi. Femeile lehuze şi cele necurate se ating de jertfele lor.


text:
Pentru ce deci să fie numiţi Dumnezeu? Fiindcă femeile sunt cele ce pun daruri înaintea acestor idoli de aur, de argint şi de lemn.


text:
Şi în templele lor, preoţii stau în jilţuri, cu veşmintele rupte, cu capul şi cu bărbile rase şi cu capetele descoperite.


text:
Ori că le-ar face cineva bine sau rău, ei nu pot să răsplătească; ei nu pot să sue un împărat pe tron şi nici să-l dea jos.


text:
Tot aşa ei nu pot să îmbogăţească pe nimeni, nici să le dea măcar uu bănuţ. Dacă cineva ar face o făgăduinţă şi n’ar împlini-o, ei nu o cer.


text:
Deci aceşti idoli îmbrăcaţi cu aur şi cu argint seamănă cu pietrele din munţi, iar cei care li se închină să rămână de ocară!


text:
Ba chiar înşişi Caldeii nu-i preţuesc cum se cuvine. Dacă văd pe un om mut, îl aduc înaintea lui Bel şi vor ca mutul să grăiască, ca şi cum Bel ar putea să audă.


text:
Şi cu toate că închinătorii îşi dau seama, nu pot să se lepede de ei, fiindcă le lipseşte puterea de pricepere.


text:
Şi ori de câte ori vre-una din ele este luată de vre-un trecător şi se culcă cu el, îşi bate joc de vecina ei că n’a fost învrednicită ca ea şi că funia ei a rămas neruptă.


text:
Ei sunt făuriţi de meşteri şi de argintari, şi nu pot să fie decât ceea ce vor cei care îi lucrează.


text:
Şi dacă lucrătorii care îi fac pe idoli nu mai au mult de trăit, cum vor fi dumnezei cei pe care ei i-au făurit?


text:
Cum dar nu puteţi pricepe că ei nu sunt Dumnezeu, de vreme ce ei nu se pot mântui de primejdia războiului şi nici de alte năprasne ameninţătoare?


text:
Dar, mai târziu, aceşti idoli de lemn, îmbrăcaţi cu argint şi cu aur, se văd că sunt chipuri mincinoase. Şi pentru toate popoarele şi pentru toţi împăraţii este lucru limpede că ei nu sunt Dumnezeu, ci făpturi de mâini omeneşti, şi într’înşii nu se află lucrare dumnezeiască.


text:
Ei nu pot să-şi facă dreptate şi nici nu pot să ferească pe nimeni de nedreptate, fiindcă ei sunt neputincioşi, şi sunt ca ciorile între pământ şi cer.


text:
Şi când ia foc templul acestor zei, idoli de lemn îmbrăcaţi cu aur şi cu argint, preoţii lor fug şi-şi scapă viaţa, iar ei ard ca şi grindăria templului în mijlocul văpăii.


text:
Şi aceşti idoli de lemn, îmbrăcaţi cu aur şi cu argint, nici măcar de hoţi nu pot să scape. Şi fiindcă aceia sunt mai tari decât idolii, ei jefuesc aurul şi argintul, precum şi veşmintele cu care sunt îmbrăcaţi, şi pleacă, fără ca ei să-şi vină într’ajutor.


text:
Deci este mai de folos să fii împărat, care îşi desfăşoară puterea lui, sau un vas de treabă într’o casă, de care se poate folosi stăpânul, decât idol, ori mai degrabă o uşă la o casă care apără pe cei ce se află într’însa, decât idol, ori mai degrabă o columnă în palatul unui împărat, decât idol.


text:
Soarele, luna şi stelele care strălucesc şi sunt trimise pentru folosul omului ascultă de porunca lui Dumnezeu;


text:
Când Dumnezeu porunceşte norilor să străbată pământul întreg, ei ascultă porunca îndată; când focul este trimis de sus să mistue munţi şi codri, el împlineşte ceea ce i s’a poruncit.


text:
Deci nici să nu credem şi nici să mărturisim că ei sunt Dumnezeu, fiindcă ei nu pot nici să judece şi nici să facă oamenilor bine.


text:
După cum o sperietoare de păsări nu păzeşte nimic într’o bostănărie, tot aşa sunt şi aceşti idoli de lemn îmbrăcaţi cu aur şi cu argint.


text:
La fel sunt ei cu orişice tufă de mărăcini pe care se aşează păsările; la fel sunt aceşti idoli de lemn îmbrăcaţi cu aur şi cu argint ca şi hoiturile zvârlite în întunericul mormântului.


text:
Iar după porfiră şi visonul care a putrezit pe ei, dumiriţi-vă că ei nu sunt Dumnezeu, şi în cele din urmă ei înşişi se vor prăpădi şi vor ajunge de batjocură în ţară.


text:
«Proslăvit eşti, Doamne Dumnezeul părinţilor noştri, şi lăudat şi preamărit este numele tău în veci,


text:
Fiindcă tu eşti drept în tot ceea ce ai făcut pentru noi, şi toate săvârşirile tale sunt adevărate şi căile tale sunt drepte şi îndreptările tale, adevărate.


text:
Tu ai dat drepte hotărîri, în toate năprasnele care s’au abătut peste noi şi peste cetatea cea sfântă a părinţilor noştri, Ierusalimul, fiindcă tu cu dreptate şi dreaptă hotărire ai prăvălit peste noi toate acestea din pricina fărădelegilor noastre.


text:
Păcătuit-am, fărădelege săvârşit-am lepădându-ne de tine, şi ca nelegiuţii am fost purtându-ne şi de poruncile tale n’am ascultat,


text:
Şi tot ceea ce tu ai adus peste noi şi orişice ne-ai făcut nouă, făcutu-le-ai în puterea hotăririi tale;


text:
Apoi ne-ai dat în mâinile vrăjmaşilor înverşunaţi împotriva noastră şi a unui împărat nedrept, cel mai rău de pe tot pământul.


text:
Şi acum nu mai putem să deschidem gura noastră: de batjocură şi de ocară au parte robii tăi şi cei ce te cinstesc pe tine.


text:
Şi nu ne lipsi pe noi de îndurarea ta cea către Avraam, iubitul tău, şi către Isaac, robul tău, şi Israil, sfântul tău,


text:
Cărora le-ai făgăduit că vei înmulţi seminţia lor ca stelele de pe cer şi ca nisipul de pe ţărmul mării.


text:
Căci, Doamne, am ajuns mai puţini decât oricare alt popor şi suntem împilaţi astăzi în tot pământul, din pricina păcatelor noastre.


text:
Şi în vremea de acum nu este nici voevod, nici profet şi nici stăpânitor, nici ardere de tot, nici jertfă, nici prinos, nici tămâie, nici loc unde să aducem înaintea ta pârga şi să aflăm har,


text:
Precum tu primeşti arderile de tot de berbeci şi de tauri, şi zecile de mii de miei graşi, aşa să fie astăzi jertfa noastră înaintea ta, ca să îmbunăm faţa ta, fiindcă cei ce nădăjduesc în tine nu vor rămânea nicicând de ruşine.


text:
Ci să se ruşineze toţi cei ce împilează pe robii tăi, să ajungă de ocară cu toată puterea lor şi doborîtă să fie vârtutea lor,


text:
Şi slujitorii împăratului, care-i aruncaseră în foc, nu curmară cu încălzirea cuptorului, pe care-l înfierbântară cu naftă, cu smoală, cu câlţi şi cu curpeni.


text:
Atunci îngerul Domnului se pogorî la Azaria şi la cei trei prieteni ai lui în cuptor şi goni văpaia din cuptor,


text:
Iar lăuntrul cuptorului ajunse ca şi când ar fi suflat un vânt de rouă răcoritor, iar focul nu-i mai atinse, nici nu-i răni şi nici nu le pricinui rău.


text:
«Proslăvit eşti tu, Doamne Dumnezeul părinţilor noştri, şi lăudat şi preamărit este numele tău în veci. Binecuvântat este numele tău cel sfânt şi slăvit, prea vrednic de laudă şi prea înălţat întru toţi vecii.


text:
Binecuvântaţi pe Domnul, voi duhuri şi suflete ale celor drepţi, lăudaţi-l şi-l prea înălţaţi în veci.


text:
Binecuvântaţi pe Domnul, voi cei cucernici şi smeriţi cu inima, lăudaţi-l şi-l prea înălţaţi în veci.


text:
Proslăviţi pe Domnul, voi, Anania, Azaria şi Misail, lăudaţi-l şi-l prea înălţaţi în veci, căci el ne-a smuls din iad şi ne-a mântuit din puterea morţii, şi ne-a scos din mijlocul cuptorului cu văpaie şi ne-a mântuit din foc!


text:
Proslăviţi pe Domnul, cei ce cinstiţi pe Dumnezeul Dumnezeilor, lăudaţi-l, căci mila lui ţine în veci şi în vecii vecilor!»


text:
După acestea, Iosia a prăznuit în Ierusalim sărbătoarea Paştilor, în cinstea Domnului Dumnezeului său, şi fiii lui Israil junghiară mielul pascal,


text:
În ziua a paisprezecea a lunii întâia, punând la templul Domnului preoţi de rând înveşmântaţi în sfinte odăjdii.


text:
Apoi a poruncit leviţilor, sfinţiţilor slujitori ai lui Israil, să se gătească de slujbă, ca să aşeze chivotul Domnului în templul pe care îl zidise Solomon, feciorul lui David împăratul:


text:
«Şi să nu-l mai duceţi pe umeri! Ci acum slujiţi Domnului Dumnezeului vostru şi aveţi grijă de norodul lui Israil şi pregătiţi mieii pentru Paşti, după familiile şi după seminţiile voastre, precum este rânduiala lui David, împăratul lui Israil, şi după potriva strălucirii fiului său Solomon.


text:
Şi slujind în templu cu rândul, fiecare după clasa familiilor voastre, adică a leviţilor, înaintea fraţilor voştri, fiii lui Israil,


text:
Junghiaţi mieii pentru Paşti şi pregătiţi jertfele fraţilor voştri, şi prăznuiţi Paştile, după porunca pe care Domnul a dat-o lui Moise!»


text:
Atunci Iosia a dăruit norodului care se afla de faţă, treizeci de mii de miei şi iezi şi trei mii de viţei. Acestea toate s’au dăruit din turmele regeşti după făgăduinţă: poporului, preoţilor şi leviţilor.


text:
Iar Hilchia şi Zaharia şi Iehiel, căpeteniile templului, au dăruit şi ei de Paşti preoţilor: două mii şi şase sute de oi şi trei sute de viţei.


text:
Aşijderea şi Iehonia şi Şemaia şi Natanail, fratele său, şi Haşabia şi Ieiel şi Ioram, căpeteniile peste mii, dăruiră preoţilor de Paşti: cinci mii de oi şi şapte sute de viţei.


text:
Ca să aducă Domnului jertfă, precum este scris în cartea lui Moise. Şi aşa făcură ei şi la jertfa cea de dimineaţă.


text:
Şi au fript pe foc mieii pentru Paşti, precum se cuvine, şi jertfele cele cu bun miros le-au fiert în căldări de de aramă şi în oale şi le-au adus întregului popor.


text:
Iar după aceea au pregătit jertfe şi pentru ei înşişi şi pentru preoţi, fraţii lor, fiii lui Aaron. Şi fiindcă preoţii aduseseră jertfe grase până la miezul nopţii, leviţii gătiră pentru ei şi pentru preoţi, fraţii lor, fiii lui Aaron.


text:
Şi sfinţiţii cântăreţi, fiii lui Asaf, se aflau la locul lor, după orânduirile lui David şi ale lui Asaf, Zaharia şi Iedutun, dregătorii împăratului David. Şi portarii se aflau fiecare la poarta lui, fiindcă nimănui nu-i era îngăduit să-i treacă rândul. Şi leviţii, fraţii lor, găteau pentru ei.


text:
Şi aşa se isprăviră toate pregătirile pentru jertfa Domnului în ziua aceea, ca să se prăznuiască Paştile şi să se aducă arderi de tot pe jertfelnicul Domnului, după porunca regelui Iosia.


text:
Atunci fiii lui Israil, câţi se aflau de faţă în vremea aceea, prăznuiră Paştile şi sărbătoarea azimilor, timp de şapte zile.


text:
Şi nici unul din regii lui Israil nu prăznuise într’aşa chip Paştile, precum îl prăznuiseră Iosia şi preoţii şi leviţii şi Iudeii şi întreg Israilul, precum şi cei ce se găseau în sălaşul lor, în Ierusalim.


text:
Şi ceea ce s’a întâmplat în vremea lui s’a scris în cronicile de atunci: felul cum toţi au păcătuit şi ce fărădelege au săvârşit împotriva Domnului, mai mult decât oricare popor şi împărăţie, apoi cum l-au întărâtat şi în ce fel s’au împlinit ameninţările Domnului împotriva lui Israil.


text:
Iar după toată această strădanie a lui Iosia, Faraon, împăratul Egiptului, a pornit cu război la Carchemiş pe Eufrat, şi Iosia a ieşit întru întâmpinarea lui.


text:
Nu împotriva ta sunt eu trimis de Dumnezeu, ci războiul meu se îndreaptă spre Eufrat. Şi acum Domnul este cu mine! Şi Domnul care este cu mine mă zoreşte! Dă-te înapoi şi nu te împotrivi Domnului!»


text:
Însă Iosia nu se întoarse la carul lui de război, ci prinse să se războiască atunci cu el, fără să ia aminte la cuvintele lui Ieremia proorocul, cuvinte din gura Domnului.


text:
Iar regele grăi către slujitorii săi: «Scoateţi-mă din luptă, căci sunt greu rănit!» Şi slujitorii săi l-au scos degrabă din rândul de bătaie.


text:
Şi el s’a suit într’un alt car de război şi, după ce a ajuns în Ierusalim, a răposat şi a fost îngropat în gropniţa părinţilor săi.


text:
Şi l-a jelit pe Iosia toată Iudeea, iar Ieremia proorocul a alcătuit o plângere pentru Iosia, şi cântăreţii şi cântăreţele l-au plâns în plângerile lor până în ziua de azi. Şi aceasta a ajuns datină deapururi pentru tot neamul lui Israil.


text:
Toate acestea se află scrise în «Cronicile regilor Iudei», aşijderea şi faptele pe care le-a săvârşit şi slava lui şi priceperea lui în legea Domnului. Şi toate isprăvile lui, de la începutul şi până la sfârşitul domniei lui, se află istorisite în «Cronicile regilor lui Israil şi Iuda».


text:
Atunci căpeteniile poporului luară pe Ioahaz, feciorul lui Iosia, şi-l făcură rege în locul lui Iosia, părintele său, la vârsta de douăzeci şi trei de ani.


text:
El a domnit în Iuda şi în Ierusalim trei luni, şi împăratul Egiptului l-a dat jos de pe tron ca să nu domnească în Ierusalim,


text:
Apoi împăratul Egiptului a înălţat rege al Iudei şi al Ierusalimului pe Ioachim, fratele lui Ioahaz.


text:
Şi împăratul Egiptului a ferecat în lanţuri pe Ioachim, pe dregători şi pe Ioahaz, fratele său, pe care luându-i cu sine îi duse în Egipt.


text:
Ioachim era de douăzeci şi cinci de ani când a început să domnească în Iudeea şi în Ierusalim. Şi el a săvârşit fapte rele înaintea Domnului.


text:
Împotriva lui s’a pornit Nabucodonosor, împăratul Babilonului, care, legându-l cu lanţuri de aramă, l-a dus în Babilon.


text:
Şi luând Nabucodonosor odoarele sfinte din templul Domnului, le-a dus cu sine şi le-a aşezat în templul său din Babilon.


text:
Cele ce s’au scris despre el şi despre faptele lui de ocară şi despre credinţa lui se află cuprinse în «Cronicile regilor».


text:
Şi în locul lui a ajuns rege Iehoiachin, fecioru-său. Când a început el domnia era de optsprezece ani,


text:
Şi a aşezat rege în Iudeea şi în Ierusalim pe Sedechia, care era în vârstă de douăzeci şi unu de ani. Şi acesta a domnit unsprezece ani.


text:
El a săvârşit fărădelegi înaintea Domnului şi n’a luat aminte la graiurile proorocului Ieremia, graiuri ieşite din gura Domnului.


text:
Şi fiind legat cu jurământ de împăratul Nabucodonosor întru numele Domnului, el a călcat jurământul şi a fost dat jos din domnie. Şi învârtoşându-şi cerbicea, a călcat legea Domnului Dumnezeului lui Israil.


text:
Aşijderea şi mai marii norodului şi ai preoţilor au săvârşit multe fărădelegi şi legea au călcat-o, făptuind toate ticăloşiile păgânilor şi pângărind templul cel sfânt al Domnului din Ierusalim.


text:
Din această pricină, Dumnezeul părinţilor lor a trimis vestitorii săi ca să-i cheme la pocăinţă, fiindcă voia să-i cruţe atât pe ei, cât şi locaşul său.


text:
Dar ei şi-au bătut joc de vestitorii săi şi în ziua în care a grăit Domnul, ei batjocoriră pe profeţii lui, până ce el s’a întărâtat împotriva norodului său din pricina fărădelegilor şi a poruncit împăratului Caldeilor să năvălească în ţara lor.


text:
Şi Caldeii au trecut pe feciorii lor prin ascuţişul săbiei în preajma templului lor cel sfânt, fără să cruţe pe cineva din ei: nici pe tânăr, nici pe bătrân, nici pe fecioară, nici pe copii, ci pe toţi i-a dat Domnul în mâinile lor.


text:
Iar toate sfintele odoare ale Domnului, mari şi mici, precum şi odoarele chivotului Domnului şi comorile domneşti, le-a luat şi le-a dus în Babilon.


text:
Şi toate lucrurile de seamă fură nimicite. Iar pe cei care au scăpat din ascuţişul săbiei, i-au dus robi în Babilon,


text:
Şi ei au fost robii lui Nabucodonosor şi ai fiilor lui până în vremea împărăţiei Perşilor, ca să se plinească astfel cuvântul Domnului cel grăit prin gura lui Ieremia:


text:
«Până când pământul se va îndestula de anii săi sabatici, în toată vremea pustiirii sale să prăznuiască anii săi sabatici, până la împlinirea celor şaptezeci de ani!»


text:
În anul întâi al împărăţiei lui Cirus, împăratul Perşilor, ca să se adeverească astfel cuvântul Domnului cel grăit prin gura proorocului Ieremia, trezit-a Domnul duhul lui Cirus, împăratul Perşilor, şi el a vestit în toată împărăţia sa prin grai şi prin scris:


text:
Aşa grăieşte Cirus, împăratul Perşilor: «Domnul Dumnezeul lui Israil, Domnul Cel Prea înalt, m’a pus pe mine împărat al lumii şi mi-a poruncit ca să-i zidesc templu în Ierusalimul cel din Iudeea.


text:
Deci oricare din voi este din norodul lui – Domnul Dumnezeul lui să fie cu el! – să se sue în Ierusalimul cel din Iudeea şi să zidească templul Dumnezeului lui Israil, Domnul cel ce sălăşlueşte în Ierusalim.


text:
Drept aceea, câţi locuesc în partea locului, oamenii ţinutului aceluia să-i ajute cu aur, cu argint şi cu daruri de cai şi vite, pe lângă alte daruri pentru templul Domnului din Ierusalim.»


text:
Atunci căpeteniile seminţiilor lui Iuda şi Veniamin, preoţii şi leviţii şi toţi acei cărora Domnul le trezise duhul, purceseră să se sue şi să zidească templul Domnului din Ierusalim.


text:
Şi toţi vecinii îi ajutară cu de toate: cu aur şi cu argint, cai şi vite, şi cu nenumărate daruri făcute de cei al căror duh fusese trezit.


text:
Atunci Cirus împăratul a scos sfintele odoare ale Domnului, pe care le adusese Nabucodonosor din Ierusalim, şi le pusese în templul său,


text:
Pe acelea le-a scos Cirus, împăratul Perşilor, şi le-a dat lui Mitridate, vistiernicul său, prin mijlocirea căruia fură date în seama lui Şeşbaţar, cârmuitorul Iudeei.


text:
Şi iată care a fost numărul lor: o mie de talgere de aur, o mie de talgere de argint, douăzeci şi nouă de căţui de argint,


text:
Toate aceste odoare de aur şi de argint, în număr de cincii mii patru sute şaizeci şi nouă, au fost aduse de Şeşbaţar în Ierusalim, împreună cu cei care s au întors din robie din Babilon.


text:
În vremea împărăţiei lui Artaxerxe, împăratul Perşilor, Bilşam şi Mitridate, Tabeel şi Rehum ocârmuitorul, împreună cu Şimşai scriitorul şi tovarăşii lor, care locuiau în Samaria şi în alte locuri, scriseră următoare rea scrisoare:


text:
«Stăpânului împărat Artaxerxe, slugile sale: Rehum cronicarul şi Şimşai scriitorul şi ceilalţi din sfatul lor şi dregătorii din Cele-Siria şi Fenicia…


text:
Cunoscut să fie acum stăpânului nostru, împăratul, că Iudeii care au pornit de la tine au ajuns la noi în Ierusalim şi întăresc această cetate răzvrătită şi nelegiuită, dreg porţile şi zidurile ei şi pun temelia unui templu.


text:
Şi de se va întări cetatea aceasta şi de se vor sfârşi zidurile, locuitorii ei nu se vor mai supune la plata dajdiei, ci se vor răscula împotriva împăraţilor.


text:
Şi fiindcă au început clădirea templului, am socotit vrednic să nu trecem aceasta cu vederea, ci să vestim pe stăpânul nostru, împăratul, că, dacă vrei să cauţi cu amăruntul în cronicile părinţilor tăi,


text:
Atunci vei afla în cronici însemnări despre acestea şi te vei încredinţa că cetatea aceasta a fost trădătoare şi că a turburat cetăţi şi împăraţi, şi Iudeii cei trădători încă din vremuri vechi urzesc răscoale, pentru care pricină şi cetatea aceasta a fost pustiită.


text:
Acum deci, îţi arătăm ţie, Doamne împărate, că, dacă această cetate se va întări şi zidurile ei vor fi ridicate la loc, tu nu vei mai avea drum spre Cele-Siria şi Fenicia!»


text:
Atunci împăratul a răspuns în scris lui Rehum cronicarul şi cârmuitorul, lui Şimşai scriitorul, precum şi celorlalţi părtaşi ai lor, care locuiau în Samaria, în Siria şi în Fenicia, cele scrise mai jos:


text:
Şi am dat poruncă să se cerceteze cronicile şi s’a găsit că din vremuri vechi cetatea aceasta este împăraţilor împotrivitoare, şi locuitorii au urzit răscoale şi războaie într’însa,


text:
Şi că în Ierusalim au fost regi foarte puternici care cârmuiau şi adunau dări din Cele-Siria şi din Fenicia.


text:
Şi să purtaţi de grijă să nu se mai întâmple nimic împotriva poruncii acesteia, ticăloşiile să nu se mai înmulţească şi împăraţii să nu mai fie turburaţi!»


text:
După ce a fost citită scrisoarea lui Artaxerxe, Rehum şi Şimşai scriitorul şi părtaşii lor porniră în grabă la Ierusalim cu cai şi cu oameni şi începură să oprească pe cei ce întăreau cetatea.


text:
Şi zidirea templului din Ierusalim a fost oprită până în anul al doilea al împărăţiei lui Dariu, împăratul Perşilor.


text:
Şi împăratul Dariu făcu ospăţ mare pentru toţi supuşii săi, pentru toţi curtenii săi, şi pentru toţi boierii din Media şi din Persia,


text:
Pentru toţi satrapii şi generalii oştirii şi cârmuitorii supuşi lui, din India şi până în Etiopia, în o sută şi douăzeci şi şapte de satrapii.


text:
Şi ei mâncară şi băură şi după ce se îndestulară se întoarseră înapoi, iar Dariu împăratul s’a dus în iatacul său de culcare şi s’a culcat, şi după aceea s’a deşteptat din somn.


text:
«Să spunem fiecare din noi câte un cuvânt, să vedem al cui va fi mai înţelept, iar al cărui cuvânt va fi mai isteţ aceluia să-i dea Dariu împăratul daruri mari şi răsplată mare;


text:
Şi să fie îmbrăcat în veşminte de porfiră, să bea din cupe de aur, să doarmă în pat de aur, să meargă în trăsură trasă de cai cu frâiele de aur, să poarte în cap turban de vison şi lănţuşele de aur la gât,


text:
Şi după ce fiecare şi-a scris cuvântul său, l-au pecetluit şi l-au pus sub perina împăratului Dariu şi au zis:


text:
«Când se va deştepta împăratul, îi voi da lui scrisoarea, şi al cărui cuvânt va socoti împăratul şi cei trei mari sfetnici ai Perşilor că este cel mai înţelept, acela să câştige rămăşagul, precum este scris.»


text:
După aceea, el a trimis să cheme pe toţi dregătorii Persiei şi ai Mediei, satrapi şi generali de oştire, cârmuitori şi sfetnici. Apoi au intrat în divan, şi el a citit scrisoarea înaintea lor,


text:
Şi a poruncit: «Chemaţi pe tineri ca să ne lămurească ei cuvintele lor!» Şi au fost chemaţi şi ei au intrat înlăuntru.


text:
Şi face tot una mintea împăratului şi a orfanului, a robului şi a celui liber, a celui sărman şi a celui bogat.


text:
El pricinueşte în mintea orişicui bucurie şi veselie şi ne face să uităm de orice întristare şi de orice datorie.


text:
Şi toate inimile le îndestulează din belşug, încât nimeni nu mai pomeneşte nici de împărat, nici de satrap, şi în orice clipă ne face să socotim toate numai în talanţi.


text:
O, bărbaţilor! Oare vinul nu este cel mai tare. de vreme ce împinge pe oameni să facă aşa?» Şi după ce spuse acestea, el tăcu.


text:
«O, bărbaţilor! Oare cei mai puternici nu sunt oamenii care stăpânesc pământul şi marea şi toate câte sunt într’însele?


text:
Iar împăratul este cel mai tare şi toate le stăpâneşte şi este ca un stăpân peste toţi şi orice le-ar porunci, ei fac.


text:
Şi dacă le-ar da poruncă să facă război unul împotriva altuia, ei fac. Şi de i-ar trimite împotriva vrăjmaşilor, se duc şi fărâmă munţii şi zidurile şi turnurile.


text:
Ucid şi sc lasă ucişi, dar nu calcă porunca împăratului. Dacă biruesc, toate le aduc împăratului, şi dacă pradă, aşijderea pe toate i le aduc.


text:
Şi câţi nu se duc la război şi nu se luptă, ci lucrează pământul, după ce samănă şi seceră, iarăşi aduc daruri împăratului, ba chiar se silesc unii pe alţii ca să aducă dajdie împăratului.


text:
Şi el este numai unul. Şi dacă el porunceşte ca ei să omoare, ei omoară, şi dacă dă poruncă să lase, ei lasă,


text:
Dacă porunceşte să bată, ei bat, şi dacă el le zice să pustiască, ei pustiesc; de le spune el să zidească, ei zidesc.


text:
Pe lângă toate acestea, el stă, mănâncă, bea şi doarme, iar ei îl păzesc de jur-împrejur, şi nimeni nu poate să plece şi să-şi vadă de treburile sale, şi nici nu poate să nu-l asculte pe el.


text:
O, bărbaţilor! Nu este oare atunci cel mai tare împăratul, de vreme ce el este aşa de ascultat!» Şi el tăcu.


text:
În sfârşit cel de-al treilea, care vorbise despre femei şi despre adevăr – acesta este Zorobabel – a început a grăi:


text:
«Bărbaţilor! Drept este că cel mai mare este împăratul şi mulţi sunt oamenii şi tare este vinul! Dar cine îi stăpâneşte şi cine domneşte peste ei? Oare nu femeia?


text:
Şi dacă ei strâng aur sau argint şi orice lucruri de mare preţ, când văd o femeie frumoasă la chip şi la înfăţişare,


text:
Lasă toate baltă de dorul ei şi, căscând gura la ea. o preţuesc mai mult decât aurul şi decât argintul şi decât orice scumpeturi;


text:
Şi cu femeia lui îşi dă sufletul şi nu-şi mai aduce aminte nici de tată, nici de mamă şi nici de ţară.


text:
De aici trebue să recunoaşteţi că femeile vă stăpânesc pe voi. Oare nu vă străduiţi şi nu vă osteniţi şi toate le daţi şi le aduceţi femeilor?


text:
Şi ia omul sabia sa şi iese la drum să tâlhărească şi să jefuiască, şi pluteşte pe mare şi pe fluvii,


text:
Şi vede şi pe leu şi merge şi în întuneric, iar ceea ce pradă, fură ori jefueşte, aduce la iubita lui.


text:
Şi acum, nu mă credeţi pe mine? Cu adevărat mare este împăiatul întru puterea lui şi toate ţinuturile se sfiesc cu frică chiar să se atingă de el!


text:
Dar eu l-am văzut pe el şi pe Apamina, fiica lui Bartac cel cu faimă, ţiitoarea împăratului, stând de-a-dreapta împăratului:


text:
Ea a luat coroana de pe capul împăratului şi şi-a pus-o pe capul ei, iar cu mâna ei cea stângă pălmuia pe împăratul.


text:
Şi cu toate acestea împăratul o privea cu gura căscată; şi dacă ea râdea la el, şi el râdea, şi dacă ea se supăra pentru ceva, el o lua cu binişorul ca să se împace cu el.


text:
«O, bărbaţilor! Tari sunt femeile! Mare este pământul şi înalt este cerul şi repede este soarele în mersul lui, fiindcă într’o singură zi străbate crugul cerului şi se întoarce la locul lui.


text:
Nu este oare mare cel ce face una ca aceasta? Dar adevărul este şi mai mare şi mai puternic decât toate!


text:
Tot pământul chiamă adevărul şi cerul pe el îl proslăveşte şi toate se clatină şi se cutremură, şi în el nu se află nici o fărâmă de nedreptate.


text:
Nedrept este vinul, nedrept este împăratul, nedrepte sunt femeile, toţi fiii oamenilor sunt nedrepţi şi toate lucrurile lor sunt nedrepte, şi într’însele nu se află adevăr, şi toţi pier din pricina nedreptăţii lor.


text:
El nu caută la faţa oamenilor şi nu părtineşte, ci face ceea ce este drept, spre deosebire de cei nedrepţi şi răi. Faptele lui sunt plăcute în ochii tuturor, iar când el judecă, dă dreaptă hotărîre.


text:
Aceasta este tăria, împărăţia, puterea şi slava tuturor veacurilor! Proslăvit să fie Dumnezeul adevărului!»


text:
Şi când a încetat de a grăi, tot norodul într’un glas s’a pornit să strige: «Mare este adevărul şi mai puternic decât orişice!»


text:
Atunci împăratul i-a zis: «Cere ce voieşti şi mai mult decât ceea ce este scris, şi îţi voi da ţie, din pricină că te-ai arătat a fi cel mai înţelept. Alături de mine să stai şi ruda mea să te chemi!»


text:
Atunci el a prins a grăi împăratului: «Adu-ţi aminte de făgăduinţa pe care ai făcut-o în ziua când ai ajuns împărat, ca să zideşti Ierusalimul,


text:
Şi să dai înapoi toate odoarele care au fost luate din Ierusalim, şi pe care le-a ales Cirus când a făgăduit să nimicească Babilonul şi a făgăduit să le trimită acolo.


text:
Şi tu ai făgăduit să zideşti templul pe care îl arseseră Edomiţii, când Iudeea fusese pustiită de Caldei.


text:
Iată acum ce te rog, Stăpâne împărate, şi ceea ce cer de la tine! Aceasta este fapta cea mare pe care s’o săvârşeşti! Acum te rog, împlineşte făgăduinţa pe care tu cu gura ta te-ai legat să o împlineşti Cerescului împărat!»


text:
Atunci sculându-se Dariu împăratul l-a sărutat şi i-a scris scrisori către toţi dregătorii, cârmuitorii, căpeteniile oştirilor şi satrapii, ca să-l lase pe el să treacă împreună cu toţi însoţitorii lui, cu care se sue să zidească Ierusalimul.


text:
Aşijderea el scrise scrisori şi cârmuitorilor din Cele-Siria, Fenicia şi celor din Liban, ca să aducă lemne de cedru din Liban în Ierusalim şi cu el împreună să zidească cetatea.


text:
Apoi tuturor Iudeilor care plecau din împărăţie la Ierusalim le dădu scrisori de liberă petrecere, ca toţi din cei ce au puterea, fie satrapi, fie cârmuitori, fie dregători, să nu vină nici unul la uşa lor,


text:
Fiindcă toată ţara a fost scutită de dajdie, şi ca Edomiţii să părăsească satele pe care mai înainte le stăpâneau de la Iudei.


text:
Apoi, la zidirea templului, să dea în fiecare an câte douăzeci de talanţi, până se va isprăvi zidirea;


text:
Şi la jertfelnic să se aducă în fiecare zi arderi de tot după poruncă, şi să se mai dea în fiecare an câte zece talanţi.


text:
Şi toţi cei ce vin din Babilon să zidească cetatea, să fie slobozi, atât ei cât şi feciorii lor şi toţi preoţii care i-ar însoţi.


text:
A scris apoi să se dea dajdie leviţilor, până în ziua când se va sfârşi templul şi se va zidi Ierusalimul;


text:
Şi în cele diu urmă le-a dat poruncă scrisă ca tuturor străjărilor cetăţii să le dea pământ şi simbrie.


text:
Şi a trimis toate odoarele pe care le alesese Cirus din Babilon, şi tot ceea ce făgăduise Cirus să facă, a poruncit să se facă şi să se trimită la Ierusalim.


text:
Şi când a ieşit tânărul Zorobabel, ridicându-şi faţa la cer înspre Ierusalim, a proslăvit pe Cerescul împărat şi a zis:


text:
Proslăvit să fii tu, cel ce mi-ai dat înţelepciune, şi pe tine te preamăresc, Doamne Dumnezeul părinţilor noştri!»


text:
Atunci ei au proslăvit pe Dumnezeul părinţilor lor că le-a dăruit lor libertate şi prilej ca să se întoarcă în patrie,


text:
Şi să zidească Ierusalimul şi templul cel închinat numelui lui. Şi ei făcură ospăţ timp de şapte zile, cu cântări de veselie.


text:
După acestea, au fost aleşi ca să se întoarcă în patrie capii familiilor după seminţiile lor, femeile lor, fiii şi fiicele lor, robii şi roabele lor împreună cu dobitoacele lor.


text:
Şi Dariu a trimis o mie de călăreţi ca să-i însoţească şi să-i aşeze în Ierusalim cu pace, cu muzici, cu timpane şi cu flaute.


text:
Preoţii, fiii lui Fineas, feciorii lui Aaron, Iosua, fiul lui Ioţadac, fiul lui Seraia, Ioachim, fiul lui Zorobabel, fiul lui Salatiil din casa lui David, din neamul lui Fares, din seminţia lui Iuda,


text:
Cel care a grăit înaintea lui Dariu, împăratul Perşilor, cuvinte înţelepte în anul al doilea al împărăţiei lui, în luna lui Nisan, întâia lună a anului.


text:
Iată şi Iudeii care au ieşit din streina robie, în care îi adusese în Babilon Nabucodonosor, împăratul Babilonului,


text:
Şi cei ce s’au întors în Ierusalim şi în tot cuprinsul Iudeei, fiecare în cetatea lui, cei ce au venit cu Zorobabel şi cu Iosua, cu Neemia, Azaria, Raamia, Na-hamani, Mardoheu, Bilşan, Mispar, Bigvai, Rehum şi Baana, căpeteniile lor.


text:
Iată numele oamenilor din popor şi cârmuitorii lor: Fiii lui Paroş, două mii o sută şaptezeci şi doi; fiii lui Şefatia, patru sute şaptezeci şi doi;


text:
Fiii lui Elam, o mie două sute cincizeci şi patru; fiii lui Zatu, nouă sute patruzeci şi cinci; fiii lui Harim, şapte sute cinci; fiii lui Bani, şase sute patruzeci şi opt;


text:
Fiii lui Adonicam, şase sute şaizeci şi şapte; fiii lui Bigvai, două mii şase sute şase; fiii lui Adin, patru sute cincizeci şi patru;


text:
Fiii lui Ater, adică cei din familia lui Iezechia, nouăzeci şi doi. Oamenii din Cheila şi din Azeca, şaizeci şi şapte. Fiii lui Azur, patru sute treizeci şi doi;


text:
Fiii lui Anania, o sută unu; fiii lui Haşum, treizeci şi doi; fiii lui Beţai, trei sute douăzeci şi trei; fiii lui Harif, o sută doisprezece.


text:
Oameni din Betazmavet, patruzeci şi doi; oameni din Chiriat-Iearim, douăzeci şi cinci; oameni din Chefira şi Beerot, şapte sute patruzeci şi trei;


text:
Oameni din Hadaşa şi Modein, patru sute douăzeci şi doi; oameni din Rama şi Gheba, şase sute douăzeci şi unu;


text:
Oameni din Micmas, o sută douăzeci şi doi; oameni din Betel şi Ai, cincizeci şi doi. Fiii lui Magbiş, o sută cincizeci şi şase.


text:
Oameni din Lod, Hadid şi Ono, şapte sute douăzeci şi cinci; oameni din Ierihon, trei sute patruzeci şi cinci.


text:
Preoţii: Fiii lui Iedaia, adică familia lui Iosua, împreună cu neamul lui Eliaşib, nouă sute şaptezeci şi doi; familia lui Imer, o mie cincizeci şi doi;


text:
Portarii: Fiii lui Şalum, fiii lui Ater, fiii lui Talmon, fiii lui Acub, fiii lui Hatita, fiii lui Şobai, o sută treizeci şi nouă.


text:
Robii templului: Fiii lui Ţiha, fiii lui Hasufa, fiii lui Tabaot, fiii lui Cheros, fiii lui Sia, fiii lui Padon, fiii lui Lebana, fiii lui Hagaba;


text:
Fiii lui Acub, fiii lui Cuta, fiii lui Chitab, fiii lui Catua, fiii lui Hagab, fiii lui Şalmai, fiii lui Hanan, fiii lui Ghidel;


text:
Fiii lui Gahar, fiii lui Reaia, fiii lui Reţin, fiii lui Necoda, fiii lui Caseba, fiii lui Gazam, fiii lui Uza, fiii lui Paseah, fiii lui Hasra, fiii lui Besai, fiii lui Asna, fiii lui Meunim, fiii lui Nefisim, fiii lui Hacufa, fiii lui Harhur, fiii lui Asur, fiii lui Parachim. fiii lui Baţlut;


text:
Fiii lui Mehida, fiii lui Cuta, fiii lui Harşa, fiii lui Barcos, fiii lui Sisera, fiii lui Temah, fiii lui Neţiah, fiii lui Hatifa.


text:
Fiii robilor lui Solomon: Fiii lui Hasoferet, fiii lui Perida, fiii lui Iaala, fiii lui Darcon, fiii lui Ghidei, fiii lui Şefatia;


text:
Fiii lui Hatil, fiii lui Pocheret-Haţebaim, fiii lui Saroti, fiii lui Maaseia, fiii lui Gas, fiii lui Adus, fiii lui Afera, fiii lui Barodis, fiii lui Safat, fiii lui Amon.


text:
Şi cei ce n’au putut să arate că familiile şi neamurile lor fac parte din Israil: fiii lui Delaia, fiii lui Tobie, fiii lui Necoda, şase sute cincizeci şi doi.


text:
Şi dintre preoţii care erau în slujba preoţiei, dar nu s’au găsit în catastive: fiii lui Habaia, fiii lui Hacoţ, fiii lui Iadua, cel care luase de soţie pe una din fetele lui Barzilai şi care îi luase şi numele.


text:
Şi când s’a cercetat cu amăruntul spiţa neamului lor şi n’au fost aflaţi în catastive, au fost daţi afară din preoţie.


text:
Atunci Neemia ocârmuitorul le-a poruncit să nu mai ia parte din darurile sfinte, până când nu se va îmbrăca arhiereul cu Urim şi Tumim.


text:
Şi toată obştia lui Israil de la doisprezece ani şi mai mari, afară de robi şi roabe, a fost de patruzeci şi două de mii trei sute şaizeci. Iar robii şi roabele erau şapte mii trei sute şi trei zeci şi şapte; psalţi şi cântăreţi două sute patruzeci şi cinci.


text:
Cămile, patru sute treizeci şi cinci; cai, şapte sute treizeci şi şase; catâri, două sute patruzeci şi cinci; şi asini, cinci mii şi cinci sute douăzeci şi cinci.


text:
Şi când au ajuns ei la templul Domnului din Ierusalim, unii dintre capii familiilor au făcut făgăduinţă, ca după puterile lor să ridice templul pe acelaşi loc,


text:
Şi să dea în vistieria templului, pentru lucru, o mie de mine de aur, cinci mii de mine de argint şi o suta de odăjdii preoţeşti.


text:
Apoi preoţii şi leviţii şi cei din poporul Ierusalimului şi din vecinătatea lui, precum şi sfinţiţii cântăreţi şi portarii şi întreg Israilul s’au aşezat în satele lor.


text:
Şi când an ajuns în luna a şaptea şi fiii lui Israil se aflau fiecare întru ale sale, s’au strâns laolaltă în câmpul porţii celei dintâi care este poarta de la răsărit,


text:
Arhiereul Iosua, fiul lui Ioţadac, şi fraţii lui, preoţii şi Zorobabel, fiul lui Salatiil, şi fraţii lui, au pornit să pregătească jertfelnic pentru Dumnezeul lui Israil,


text:
Atunci s’au adunat împotriva lor unele dintre popoarele păgâne ale ţării. Dar ei ridicară jertfelnicul pe locul său şi se împotriviră cu tărie, cu toată duşmănia popoarelor ţării împotriva lor şi aduseră jertfă la vreme şi arderi de tot Domnului, dimineaţa şi seara.


text:
Atunci prăznuiră ei sărbătoarea corturilor precum este rânduită în lege, cu jertfe în fiecare zi după cuviinţă,


text:
Apoi aduseră prinoase neîncetate şi jertfe în zilele de Sâmbătă şi la zi-întâile lunilor şi la toate sfinţitele praznice,


text:
Şi pentru toţi care făgăduiseră vre un dar de bună voie lui Dumnezeu. Şi ei începură să aducă jertfă lui Dumnezeu la zi-întâi a lunii celei noi din luna a şaptea, cu toate că templul lui Dumnezeu nu fusese încă zidit.


text:
Şi dădură argint pietrarilor şi dulgherilor şi mâncare, băutură şi untdelemn Sidonienilor şi Tirienilor ca să le care cedri din Liban şi să-i aducă cu plutele până la portul Iafa, potrivit cu încuviinţarea scrisă dată lor de Cirus, împăratul Perşilor.


text:
Iar în anul al doilea după sosirea lor la templul Domnului din Ierusalim, în luna a doua, Zorobabel, fiul lui Salatiil, şi Iosua, fiul lui Ioţadac, şi fraţii lui, preoţii şi leviţii şi toţi cei care veniseră din robie în Ierusalim, începură lucrul.


text:
Şi la zi-întâi a lunii a doua, în anul al doilea, după sosirea lor în Iudeea şi în Ierusalim, puseră temelia templului Domnului.


text:
Şi pe leviţii de la douăzeci de ani şi mai în vârstă îi puseră supraveghetori la zidirea templului Domnului, iar Iosua şi feciorii lui şi fraţii lui, Cadmiel cu fiii şi fraţii lui Hodavia şi fiii lui Iuda, fiul lui Henadad, cu fiii şi fraţii lui, toţi leviţii laolaltă se prinseră la lucru pentru templul Domnului.


text:
Şi pe când meşterii clădeau templul Domnului, preoţii stăteau înveşmântaţi în odăjdii cu muzici şi cu trâmbiţe, iar leviţii, fiii lui Aaron, cu chimvale cântau Domnului şi-l proslăveau după rânduiala lui David, împăratul lui Israil.


text:
Şi cântau cu glas mare pesne, proslăvind pe Dumnezeu, «fiindcă mila lui şi slava lui pentru tot Israilul ţine în veac»!


text:
Şi tot norodul suna din trâmbiţe şi striga cu glas mare, preamărind pe Domnul la ridicarea templului Domnului.


text:
Şi cei mai bătrâni dintre preoţi şi dintre leviţi şi capii familiilor, care văzuseră templul cel dintâi, veniră acum la zidirea celui de-al doilea, cu plângere şi cu tânguire mare,


text:
Încât norodul nu putea să mai osebească trâmbiţile de strigătele de tânguire, fiindcă gloata sufla vârtos din trâmbiţe, de se auzea de departe.


text:
Şi când auziră vrăjmaşii seminţiei lui Iuda şi Veniamin, veniră să afle ce înseamnă glasul acesta al trâmbiţelor.


text:
Şi aflară că cei ce se întorseseră din robie zidesc templu închinat Domnului Dumnezeului lui Israil.


text:
Şi îndreptându-se către Zorobabel şi către Iosua şi către capii familiilor, au grăit către ei: «Să clădim şi noi împreună cu voi,


text:
Fiindcă şi noi la fel slujim Dumnezeului vostru şi aducem jertfă din vremea lui Salmanasar, împăratul Asirienilor, care ne-a strămutat pe noi aici!»


text:
Atunci le-au răspuns lor Zorobabel şi Iosua, împreună cu căpeteniile seminţiilor lui Israil: «Nu cu voi vom ridica noi templu pentru Dumnezeul nostru,


text:
Ci noi singuri vom zidi templu Dumnezeului lui Israil, după cele ce ne-a rânduit nouă Cirus, împăratul Perşilor!»


text:
Şi fiindcă ele făceau sfaturi şi răscoale, împiedicară sfârşirea zidirii în toată vremea vieţii lui Cirus. Şi astfel ei se lăsară de zidit, timp de doi ani, până în vremea împărăţiei împăratului Dariu.


text:
În anul al doilea al împărăţiei lui Dariu, proorociră proorocii Agheu şi Zaharia, fiul lui Ido, printre Iudeii care erau în Iudeea şi în Ierusalim, în numele Domnului Dumnezeului lui Israil.


text:
Atunci au purces Zorobabel, fiul lui Salatiil, şi Iosua, fiul lui Ioţadac, şi au început să zidească templul Domnului în Ierusalim, fiind de faţă proorocii Domnului care îi ajutau pe ei.


text:
În vremea aceea veniră la ei Sisin, ocârmuitorul Siriei şi al Feniciei, şi Şetarboznai cu tovarăşii lor şi i-a întrebat:


text:
«Cu ce învoire zidiţi voi templul acesta şi acoperişul acesta şi toate le săvârşiţi? Şi cine sunt ziditorii care zidesc?»


text:
Iată copia scrisorii pe care Sisin o scrise şi pe care i-o trimise lui Dariu: «Sisin, guvernatorul Siriei şi al Feniciei, şi Şetarboznai împreună cu soţii lui, căpetenii în Siria şi în Fenicia. Împăratului Dariu, închinăciune!


text:
Să fie toate cunoscute împăratului nostru Dariu, că, ajungând noi în ţara Iudeei şi venind în cetatea Ierusalimului, am găsit în cetate pe bătrânii Iudeilor, cei care se întorseseră din robie în Ierusalim, zidind Domnului templu mare şi nou din piatră cioplită şi punând lemne în ziduri.


text:
Şi lucrările acestea se fac cu toată râvna şi totul sporeşte în mâna lor şi se săvârşeşte cu toată strălucirea şi ne-voinţa.


text:
Atunci am întrebat pe bătrânii lor astfel: «Cu ce învoire zidiţi voi templul acesta şi săvârşiţi din temelie lucrările acestea?»


text:
Dar noi i-am întrebat ca să-ţi facem ţie cunoscut şi să-ţi scriem despre căpeteniile lor, şi le-am cerut şi numele celor ce mai înainte îi cârmuiau pe ei.


text:
Iară ei ne-au răspuns şi ne-au zis: «Noi suntem robii Domnului celui care a făcut cerul şi pământul!


text:
Şi templul acesta cu mulţi ani înainte fost-a zidit şi sfârşit de un împărat mare şi puternic al lui Israil.


text:
Şi din pricină că părinţii noştri, prin păcatele lor, au întărâtat pe Cerescul împărat al lui Israil, el i-a dat în mâinile lui Nabucodonosor, împăratul Babilonului, adică în mâinile împăratului Caldeilor.


text:
Dar în anul întâi al împărăţiei lui Cirus peste ţara Babiloniei, scris-a Cirus împăratul ca să fie zidit templul,


text:
Şi odoarele cele de aur şi de argint pe care le luase Nabucodonosor din templul cel din Ierusalim şi le pusese în templul dumnezeului său, iarăşi le-a scos Cirus şi le-a dat în seama lui Zorobabel, adică a satrapului Şeşbaţar.


text:
Şi i-a poruncit să ducă aceste odoare şi să le aşeze în templul din Ierusalim şi să zidească acest templu al Domnului pe locul unde fusese.


text:
Atunci Şeşbaţar acela, venind, a pus temelia templului Domnului în Ierusalim. Şi de atunci şi până acum se zideşte, dar n’a putut fi sfârşit.»


text:
Şi de se va găsi că zidirea templului Domnului în Ierusalim se face cu învoirea împăratului Cirus şi dacă va fi plăcut stăpânului nostru împărat, să ni se răspundă şi nouă despre aceasta!»


text:
Atunci Dariu împăratul a poruncit să se cerceteze arhivele împărăteşti din Babilon, şi s’a aflat în Ecbatana, capitala Mediei, un hrisov care arăta cum că,


text:
În anul întâi al împărăţiei lui Cirus, dat-a poruncă împăratul Cirus să se zidească din nou templul Domnului din Ierusalim, unde se aduc jertfe arse fără încetare;


text:
Înălţimea templului să fie de şaizeci de coţi şi lăţimea de şaizeci de coţi, şi să se facă şi trei rânduri de piatră cioplită şi un rând de lemn, din partea locului, iar cheltuiala să fie făcută din vistieria împăratului Cirus.


text:
Şi odoarele cele de aur ale templului Domnului şi cele de argint, pe care le luase Nabucodonosor din templul din Ierusalim şi le aşezase în Babilon, să fie puse la loc, în templul din Ierusalim, şi unde fuseseră mai înainte, acolo să fie puse.


text:
Atunci Dariu a dat poruncă lui Sisin, guvernatorul Siriei şi al Feniciei, să supravegheze iar lui Şetarboznai şi tovarăşilor lui şi cârmuitorilor aşezaţi în Siria şi în Fenicia, să nu se amestece acolo, ci să lase pe Zorobabel, robul Domnului şi cârmuitorul Iudeei, şi pe bătrânii Iudeilor, să zidească acel templu al Domnului pe locul unde a fost:


text:
«Deci eu poruncesc să se zidească în întregime şi să se supravegheze cu luare aminte ca Iudeii care s’au întors din robie să fie ajutaţi să sfârşească templul Domnului.


text:
Şi din dajdiile din Cele-Siria şi din Fenicia, să se dea cu osârdie oamenilor acelora, pentru jertfele Domnului şi lui Zorobabel cârmuitorul: tauri, berbeci şi miei.


text:
Aşijderea şi grâu, sare, vin şi untdelemn fără încetare peste tot anul, cât este de trebuinţă în fiecare zi, după arătarea preoţilor din Ierusalim,


text:
Ca să se aducă jertfe cu turnare Dumnezeului Celui Prea înalt, pentru împărat şi pentru supuşii lui şi să se roage pentru viaţa lor.


text:
Apoi să se dea porunci ca oricine va nesocoti ceva din cele poruncite mai sus şi din cele scrise şi ar încerca să le zădărnicească, să fie spânzurat de un lemn scos din cheii steaua casei lui, iar averea lui să ajungă împărătească.


text:
Pentru aceasta, şi Domnul al cărui nume se proslăveşte în locul acela să piardă pe orice împărat sau pe orice popor care şi-ar întinde mâna ca să împiedece zidirea sau să pricinuiască vre-o pagubă templului Domnului din Ierusalim.


text:
Atunci Sisin, guvernatorul Cele-Si-riei şi al Feniciei, împreună cu Şetarboznai, îndeplinitori ai celor poruncite de împăratul Dariu,


text:
Cu mare osârdie se îndeletniciră cu lucrurile sfinte, ajutând pe bătrânii şi sfinţiţii cârmuitori ai Iudeilor.


text:
Şi cu vrerea lui Cirus şi Dariu, împăraţii Perşilor, templul sfânt s’a sfârşit în ziua a douăzeci şi treia a lunii Adar, în anul al şaselea al lui Dariu împăratul.


text:
Atunci fiii lui Israil, preoţii şi leviţii, precum şi ceilalţi care se întorseseră din robie şi care se mai adaoseră, săvârşiră după rânduiala scrisă în cartea lui Moise,


text:
Şi aduseră jertfă la sfinţirea templului Domnului o sută de tauri, două sute de berbeci, patru sute de miei,


text:
Doisprezece ţapi jertfă pentru păcatul întregului Israil, după numărul celor douăsprezece seminţii ale lui Israil.


text:
Şi preoţii şi leviţii stăteau după seminţii, înveşmântaţi în odăjdii la lucrul Domnului Dumnezeului lui Israil, precum este rânduit în cartea lui Moise, tot aşa şi portarii, fiecare la uşa lui.


text:
Atunci fiii lui Israil, cei care se întorseseră din robie, prăznuiră Paştile în ziua a paisprezecea a lunii întâi, după ce se curăţiseră preoţii împreună cu leviţii,


text:
Şi junghiară mielul pascal pentru toţi fiii lui Israil întorşi din robie şi pentru fraţii lor, preoţii, şi pentru ei înşişi.


text:
Dar la praznicul Paştilor luară parte nu numai Israiliţii întorşi din robie, ci şi toţi cei ce se depărtaseră de idolii popoarelor din ţară şi care cinstiseră pe Domnul.


text:
Căci el întorsese spre ei inima împăratului Perşilor, ca să întărească mâinile lor pentru lucrurile Domnului Dumnezeului lui Israil.


text:
Ezdra, fiul lui Seraia, fiul lui Azaria, fiul lui Hilchia, fiul lui Şalum, fiul lui Ţadoc, fiul lui Ahitub, fiul lui Amaria, fiul lui Uzia, fiul lui Buchi, fiul lui Abişua, fiul lui Fineas, fiul lui Eleazar, fiul lui Aaron arhiereul se întoarse în patrie.


text:
Acest Ezdra porni din Babilon, fiind cărturar iscusit în legea lui Moise, cea dată de Domnul Dumnezeul lui Israil,


text:
Şi porniră împreună cu el unii din fiii lui Israil, dintre preoţi, dintre leviţi, cântăreţi şi portari şi robi ai templului din Ierusalim,


text:
În anul al şaptelea al împărăţiei lui Artaxerxe, în luna a cincea. Acesta este anul al şaptelea al împărăţiei lui. Şi ei ieşiră din Babilon la lună nouă, în luna întâia şi ajunseră la Ierusalim după o călătorie bună, cu ajutorul lui Dumnezeu, la lună nouă, în luna a cincea.


text:
Şi Ezdra avea multă grijă, ca să nu lase laoparte nimic din legile şi poruncile Domnului, ci să înveţe pe Israil toate orânduirile şi îndreptările.


text:
Iar următoarea poruncă a fost scrisă şi dată de împăratul Artaxerxe către Ezdra, preotul şi cărturarul legii Domnului:


text:
Judecând ca un iubitor de oameni, am poruncit ca cei ce de bună voie vor vrea, din neamul Iudeilor, dintre preoţi şi dintre leviţi, care petrec în împărăţia noastră, slobozi să fie să plece cu tine la Ierusalim.


text:
Deci câţi vor pofti, să pornească, precum am chibzuit eu şi cei şapte sfetnici cei mai apropiaţi ai mei:


text:
Să cerceteze cu luare aminte ceea ce se face în Iudeea şi în Ierusalim, după cele ce sunt scrise în legea Domnului,


text:
Şi să aducă în Ierusalim Dumnezeului lui Israil daruri, pe care le-am făgăduit eu şi sfetnicii mei cei mai apropiaţi, şi tot aurul şi argintul care se află în ţinutul Babilonului, împreună cu daniile norodului pentru templul Domnului Dumnezeului lor în Ierusalim.


text:
Şi să strângă aur şi argint pentru tauri, pentru berbeci şi pentru miei, şi pentru tot ce mai este rânduit,


text:
Şi tot ce vei chibzui tu şi fraţii tăi să faceţi cu aurul şi argintul strâns, fă-le după voia Dumnezeului tău.


text:
Şi odoarele sfinte ale Domnului, care ţi se încredinţează pentru trebuinţa templului Dumnezeului tău din Ierusalim, pune-le înaintea Domnului Dumnezeului tău,


text:
Iar toate câte îţi vor mai trebui pentru trebuinţa templului Dumnezeului tău, să le dai din vistieria împărătească.


text:
Şi eu, împăratul Artaxerxe, poruncit-am vistiernicilor Siriei şi Feniciei ca orice ar cere Ezdra, preotul şi cărturarul legii Dumnezeului Celui Prea înalt, să i se dea cu osârdie, până la o sută de talanţi de argint,


text:
Şi toate să se aducă cu grijă după legea Dumnezeului, Dumnezeului Celui Prea înalt, ca nu cumva urgia lui să se abată peste împărăţia împăratului şi peste fiii lui.


text:
Şi vă mai poruncesc ca preoţilor şi leviţilor şi cântăreţilor, portarilor şi robilor şi slugilor acestui templu să nu li se pună vre-o dare sau vre-o dajdie, şi nici să aibă putere să-i pună la vreuna din ele.


text:
Şi tu, Ezdra, după înţelepciunea lui Dumnezeu care îţi este dată, pune legiuitori şi judecători, ca să judece în toată Siria şi Fenicia pe toţi cei ce ştim legea Domnului, iar pe cei ce nu o ştiu, învaţă-i.


text:
Şi oricine ar îndrăzni să calce legea Dumnezeului tău, precum şi legea împărătească, să fie pedepsiţi fără şovăire, ori cu moarte, ori cu chinuri, ori cu gloabă, ori cu pribegie!»


text:
Atunci a zis Ezdra cărturarul: «Binecuvântat să fie Domnul Dumnezeul părinţilor mei, cel care i-a insuflat împăratului asemenea lucruri în inima lui, să proslăvească templul său cel din Ierusalim,


text:
Iar pe mine m’a învrednicit să aflu har în faţa împăratului, a sfetnicilor săi şi a celor mai de aproape şi a celor mai mari dregători ai săi.


text:
Şi eu am prins curaj, cu ajutorul Domnului Dumnezeului meu, şi am adunat bărbaţi din Israil, ca să plece împreună cu mine.


text:
Iată şi căpeteniile familiilor lor şi ale seminţiilor care au pornit cu mine din Babilon, în vremea împărăţiei împăratului Artaxerxe.


text:
Din fiii lui Fineas: Gherşom. Din fiii lui Itamar: Daniil. Din fiii lui David: Hatuş, fiul lui Şecania. Din fiii lui Paroş: Zaharia şi cei trecuţi cu el în cartea neamului: o sută cincizeci de inşi.


text:
Din fiii lui Pahat-Moab: Elioenai, fiul lui Zerahia, şi bărbaţii care îl însoţeau: două sute de inşi.


text:
Din fiii lui Adonicam, cei mai de pe urmă, dar iată numele lor: Elifelet, Ieiel şi Şemaia, şi cei şaptezeci de oameni cu el.


text:
Trimisei pe Eliezer, pe Ariel, pe Elnatan, pe Şemaia, pe Iarib, pe Natan, pe Elnatan, pe Zaharia şi pe Meşulam, căpetenii iscusite.


text:
Şi le dădui în seamă să grăiască ei cu Ido şi cu fraţii lui şi cu cei ce se aflau în această localitate, Casifia, să ne trimită nouă preoţi pentru templul Domnului Dumnezeului nostru.


text:
Şi ne-au adus cu ajutorul lui Dumnezeu bărbaţi iscusiţi din fiii lui Mahli, fiul lui Levi, fiul lui Israil, pe Şerebia cu fiii săi şi cu fraţii săi, optsprezece inşi,


text:
Şi din robii templului, pe care îi dăduse David şi dregătorii lui pentru slujba leviţilor, două sute douăzeci de robi. Numele tuturor fost-a înseninat.


text:
Ca să cerem de la Domnul călătorie bună pentru noi şi pentru tovarăşii noştri de drum, pentru copiii noştri şi pentru dobitoacele noastre,


text:
Fiindcă îmi fusese ruşine să cer de la împăratul pedestraşi şi călăreţi şi însoţitori, care să ne păzească de vrăjmaşii noştri,


text:
De vreme ce noi spusesem împăratului că puterea Domnului nostru va fi cu cei ce-l caută pe el cu bună credinţă.


text:
Şi am osebit dintre principii preoţilor doisprezece bărbaţi şi pe Şerebia şi pe Haşabia, împreună cu zece bărbaţi dintre cei de un neam cu ei,


text:
Cărora le-am cântărit argintul şi aurul, precum şi sfintele odoare ale templului Domnului nostru, pe care le dăruise împăratul şi sfetnicii lui şi dregătorii lui şi tot Israilul.


text:
Şi după ce l-am cântărit, li-l dădui în mână: şase sute cincizeci de talanţi de argint, o sută de talanţi în sfinte odoare, aur o sută de talanţi, odoare de aur douăzeci, vase de aramă, de aramă lustruită care străluceşte ca aurul, douăsprezece,


text:
Şi le-am zis: «Voi sunteţi sfinţiţi Domnului, şi odoarele acestea sunt sfinte, deasemenea şi aurul şi argintul sunt un prinos pentru Domnul Dumnezeul părinţilor noştri.


text:
Priveghiaţi şi păziţi-le, până când voi îl veţi da în mâna principilor preoţilor, a leviţilor şi a capilor de familie ai lui Israil din Ierusalim şi care le vor pune în vistieriile templului Dumnezeului nostru!»


text:
După aceea, preoţii şi leviţii primind argintul şi aurul şi sfintele odoare cele pentru Ierusalim, le duseră în templul Domnului.


text:
Şi plecând de la râul Tera în ziua a douăsprezecea a lunii întâia, ajunserăm în Ierusalim cu mâna cea tare a Domnului care era cu noi şi care de la începutul călătoriei ne-a izbăvit de toţi vrăjmaşii, şi aşa am ajuns la Ierusalim.


text:
Şi după un popas de trei zile, în ziua a patra, argintul şi aurul au fost date cu număr şi cu cântarul în templul Domnului nostru, lui Meremot, fiul preotului Urie,


text:
Cu care era Eleazar, fiul lui Fineas. Şi mai erau de faţă Iozabad, fiul lui Iosua, şi Noadia, fiul lui Binui, leviţi. Şi în acelaşi timp au fost toate scrise.


text:
Atunci cei ce sosiseră din robie aduseră jertfe Domnului Dumnezeului lui Israil, doisprezece tauri pentru tot Israilul, nouăzeci şi şase de berbeci, şapte zeci şi doi de miei, doisprezece ţapi jertfă pentru păcat, toate ca ardere de tot Domnului.


text:
Apoi dădură poruncile împărăteşti ocârmuitorilor şi satrapilor din Cele-Siria şi Fenicia, care cinstiră pe popor şi templul Domnului.


text:
«Poporul lui Israil şi căpeteniile şi preoţii şi leviţii nu s’au osebit de popoarele de neam strein ale ţării şi de toate necurăţiile lor, de popoarele Canaaniţilor, Hetiţilor, Pereziţilor, Iebu-siţilor, Moabiţilor, Egiptenilor şi Edomiţilor,


text:
Fiindcă şi-au luat soţii pe fetele lor, atât ei, cât şi feciorii lor, şi au amestecat sămânţa sfântă cu neamurile streine ale ţării, iar căpeteniile şi dregătorii fost-au părtaşi de la începutul începutului la ticăloşia aceasta.


text:
Şi îndată ce am auzit despre acestea, mi-am sfâşiat veşmintele şi sfintele odăjdii şi-mi smulsei părul din cap şi barba, şi mă pusei jos pe pământ, mâhnit şi îndurerat,


text:
Şi pe când stăteam eu aşa din pricina acestei fărădelegi, se adunară la mine toţi câţi erau râvnitori şi grabnici pentru cuvântul Domnului, şi eu stătui mâhnit până la vremea jertfei celei de seară.


text:
Apoi mă sculai din locul unde posteam, cu veşmintele sfâşiate şi cu odăjdiile rupte, şi căzui în genunchi şi, întinzând mâinile către Domnul, mă rugai:


text:
Fiindcă păcatele noastre au covârşit capetele noastre şi fărădelegile noastre ridicatu-s’au până la cer,


text:
Iar din pricina păcatelor noastre şi ale părinţilor noştri, noi împreună cu fraţii noştri, cu regii noştri, cu preoţii noştri, am fost daţi în mâna împăraţilor pământului, ori în sabie, ori în robie, ori la jefuire şi ruşine, până în ziua de azi.


text:
Şi acum, Doanme, tu te-ai milostivit spre noi pentru puţină vreme, ca să ne laşi rădăcină şi nume în locul tău cel sfânt,


text:
Ca să ardă un sfeşnic în templul Domnului Dumnezeului nostru, şi să ne dai hrană în vremea robiei noastre şi cu toată robia noastră să nu fim părăsiţi de Domnul Dumnezeul nostru,


text:
Şi proslăvi templul Domnului nostru, ca să ridice Sionul cel pustiit, şi ne dădu o întăritură în Iuda şi în Ierusalim.


text:
Şi acum ce să mai zicem, Doamne, după ce s’au întâmplat toate acestea? Călcat-am poruncile tale pe care ni le-ai dat prin gura robilor tăi prooroci, şi ai zis:


text:
«Ţara în care veţi intra, ca s’o moşteniţi, este o ţară pângărită cu spurcăciunile popoarelor streine din ţară şi care o umplură de necurăţiile lor.


text:
Şi acum nu luaţi pe fiicele lor femei pentru feciorii voştri, şi fiicele voastre nu le daţi după fiii lor,


text:
Şi nu căutaţi să vă împăcaţi cu ei în toată vremea, ci să vă întăriţi şi să mâncaţi bunătăţile pământului şi să-l lăsaţi moştenire copiilor voştri până în veac.»


text:
Şi tot ceea ce ni s’a întâmplat nouă, ni s’a întâmplat pentru faptele noastre cele rele, şi din pricina păcatelor noastre cele mari. Tu, Doamne, ne-ai uşurat păcatele noastre.


text:
Şi ne-ai dăruit nouă o astfel de rădăcină, dar noi iarăşi ne-am pornit să călcăm legea ta, ca să ne amestecăm cu spurcăciunea neamurilor ţării.


text:
Oare nu te vei mânia pe noi, ca să ne pierzi, fără să ne mai laşi nici rădăcină, nici sămânţă, nici nume?


text:
Iată că acum suntem înaintea ta, noi împreună cu fărădelegile noastre, fiindcă din pricina lor noi nu mai putem să mai stăm în faţa ta!»


text:
Şi pe când Ezdra se ruga şi mărturisea cu lacrimi păcatului poporului, şi stătea întins la pământ înaintea templului, se adunară la el o foarte mare mulţime din Ierusalim: bărbaţi şi femei şi copii, şi gloata se puse pe bocit.


text:
Atunci, Iehonia, fiul lui Ieiel, din fiii lui Israil, cuvântă: «Ezdra! Noi am păcătuit înaintea lui Dumnezeu, de ne-am însoţit cu femei de alt neam, dintre popoarele ţării. Şi iată că acum se află aici întreg Israilul!


text:
Să facem jurământ că vom izgoni pe toate femeile cele de alt neam, împreună cu copiii lor, după socotinţa ta şi a celor ce ascultă de legea Domnului.


text:
Şi purcese Ezdra şi luă jurământul tuturor căpeteniilor preoţilor şi leviţilor întregului Israil, că vor face astfel. Şi ei jurară.


text:
Şi au fost chemaţi cei din toată Iudeea şi Ierusalimul, cei ce fuseseră în robie, să se adune la Ierusalim,


text:
Iar câţi nu se vor înfăţişa în două ori trei zile, după hotărîrea căpeteniilor cârmuitoare, bunurile lor să fie luate şi ei să fie daţi afară din poporul celor ce fuseseră în robie.


text:
Şi în timp de trei zile toţi cei din seminţia lui Iuda şi a lui Veniamin se strânseră în Ierusalim, în luna a noua, în ziua a douăzecea a lunii.


text:
Atunci, sculându-se, Ezdra le cuvântă: «Voi aţi săvârşit fărădelege şi v’aţi însurat cu femei de alt neam, adăogând la păcatul lui Israil.


text:
«Ci fiindcă este mult norod şi vreme ploioasă şi nu putem sta afară şi nu-i un lucru de o zi două, fiindcă mult am păcătuit în lucrul acesta,


text:
Să stea căpeteniile, în locul norodului, şi toţi cei care din aşezările noastre s’au însurat cu femei streine să vină la vremea hotărîtă,


text:
Cu bătrânii şi judecătorii fiecărei aşezări, ca nu cumva să se aprindă din această pricină împotriva noastră urgia lui Dumnezeu.»


text:
Ci numai Ionatan, fiul lui Azael, şi Iahzeia, fiul lui Ticva, fură împotrivă, iar Meşulam şi Şabetai levitul îi sprijineau.


text:
Atunci preotul Ezdra îşi alese bărbaţi, capi de familii din fiecare familie, – toţi însemnaţi pe nume, – şi începură să judece la luna nouă, în luna a zecea, pentru lămurirea pricinii.


text:
Şi până la luna nouă din luna întâia duseră la capăt pricina cu bărbaţii care se însuraseră cu femei streine.


text:
Care se legară prin cuvânt că vor goni femeile lor şi vor aduce berbeci ca jertfă pentru ispăşirea păcatului lor.


text:
Şi din fiii lui Imer: Hanani şi Zebadia. Din fiii lui Harim: Maaseia, Ilie, Şemaia, Iehiel şi Azaria.


text:
Dintre fiii lui Israil. Din fiii lui Paroş: Ramia, Izia, Malchia, Miiamim, Eleazar, Miheia şi Benaia.


text:
Din fiii lui Bigvai: Ieremia, Maadai, Amram, Ioil, Benaia, Bedia, Vania, Meremot, Eliaşib, Matania, Iaasai, Binui, Şimei, Şelemia, Natan. Şi din fiii lui Azur: Şasai, Azareel, Şalum, Amaria şi Iosif.


text:
Astfel preoţii şi leviţii, împreună cu Israiliţii care se aflau în Ierusalim şi în împrejurimile lui, şi fiii lui Israil, se aşezară la lună nouă, în luna a şaptea, în locurile lor.


text:
Şi ziseră lui Ezdra, preotul şi învăţătorul, să aducă legea lui Moise care a fost dată de Domnul Dumnezeul lui Israil.


text:
Atunci Ezdra preotul aduse legea la tot norodul, bărbaţi şi femei, şi la toţi preoţii ca să asculte, la luna nouă, în luna a şaptea,


text:
Şi au citit-o în câmpul de dinaintea porţii templului, de dimineaţă şi până la amiază, înaintea bărbaţilor şi a femeilor, şi tot norodul luă aminte la lege.


text:
Şi Ezdra, preotul şi învăţătorul de lege, stătea pe o podină de lemn pregătită pentru acesta pricină,


text:
Şi deschise legea, toţi se sculară în picioare. Atunci proslăvi Ezdra pe Domnul Dumnezeul cel Prea înalt, pe Domnul Savaot Atotţiitorul,


text:
Iar tot norodul strigă: «Amin!» Şi ei ridicând în sus mâinile, căzură la pământ şi se închinară Domnului.


text:
Şi Iosua, Bani, Şerebia, Iamin, Acub, Şabatai, Hodia, Maaseia, Chelita, Azaria, Iozabad, Hanan, Pelaia şi leviţii învăţau legea Domnului şi o citeau poporului.


text:
Atunci ocârmuitorul ţării zise lui Ezdra preotul şi cărturarul şi tuturor leviţilor care învăţau poporul întru toate:


text:
Atunci tot norodul purcese să mănânce şi să bea şi să se veselească şi să trimită daruri şi celor sărmani şi se veseliră înult,


text:
Iubiţi dreptatea, judecători ai pământului; cugetaţi drept despre Domnul şi căutaţi-l cu inimă smerită,


text:
Într’adevăr, cugetele viclene depărtează de Dumnezeu, şi puterea lui, când îl ispiteşti, mustră pe cei fără de minte.


text:
Duhul cel sfânt, povăţuitorul oamenilor, fuge de vicleşug, se depărtează de minţile fără pricepere şi se dă în lături când se apropie fărădelegea;


text:
Înţelepciunea este duh iubitor de oameni şi nu lasă nepedepsit pe cel ce huleşte prin vorbele sale, căci Dumnezeu este martor gândurilor celor mai ascunse şi pătrunde fără greş inimile şi aude toate cuvintele.


text:
Pentru aceea, cel ce grăieşte lucruri nedrepte nu poate să sc ascundă şi dreptatea răzbunătoare nu-l uită.


text:
Căci chibzuinţele nelegiuitului vor fi cercetate şi zvonul vorbelor sale va ajunge până la Domnul, spre pedeapsa strâmbătăţilor sale.


text:
Păziţi-vă deci dc vorbele cârtitoare şi deşarte şi feriţi limba voastră de clevetire, fiindcă vorba cea mai tainică nu va trece fără pedeapsă şi gura mincinoasă aduce sufletului moarte.


text:
Nu vă grăbiţi moartea prin rătăcirile vieţii voastre şi nu vă atrageţi pieirea prin fapta mâinilor voastre.


text:
El a zidit toate lucrurile spre viaţă şi făpturile lumii sunt izbăvitoare; întru ele nu este sămânţă de pieire şi moartea n’are putere asupra pământului.


text:
Dar cei necredincioşi îşi atrag moartea cu mâinile şi cu glasul, se uită la ea ca la o prietenă, sunt pătimaşi după ea şi au legat legătură cu ea, şi cu adevărat vrednici sunt să fie ai ei.


text:
Cei ce cugetă nedrept şi-au zis în sine: «Viaţa nostră este scurtă şi tristă, şi omul nu poate scăpa de moarte, nici nu cunoaşte cine l-ar izbăvi de iad.


text:
Din întâmplare am ajuns să fim cum suntem şi după viaţa aceasta vom fi ca şi cum n’am fi fost niciodată; căci fum este răsuflarea din nările noastre şi cugetarea o scânteie care se aprinde din mişcarea inimii noastre.


text:
Numele nostru se va uita cu vremea şi nimeni nu-şi va aduce aminte de lucrurile noastre, şi viaţa noastră va trece ca urma norului şi se va risipi ca negura pe care o alungă razele soarelui şi căldura lui o îngreuiază.


text:
Ca umbra de trecătoare este viaţa noastră şi sfârşitul ei e fără înapoiere, că s’a pecetluit şi nimeni nu mai vine înapoi.


text:
Veniţi deci şi să ne desfătăm cu bunătăţile cele de acum şi de făpturi să ne folosim cu toată căldura tinereţii.


text:
Nimeni dintre noi să nu lipsească de la petrecerile noastre, să lăsăm pretutindeni semnele veseliei noastre, căci aceasta este partea noastră şi menirea noastră.


text:
Să asuprim pe cel sărac şi drept, să nu ne fie milă de văduvă şi de cărunteţele bătrânului încărcat de ani să nu ne ruşinăm,


text:
Să vânăm pe cel drept, fiindcă ne stinghereşte şi se împotriveşte isprăvilor noastre şi ne scoate vină că stricăm legea şi ne învinovăţeşte că nu umblăm cum am fost învăţaţi din copilărie.


text:
Înaintea lui, suntem socotiţi ca necuraţi şi de căile noastre se fereşte ca de o spurcăciune; el fericeşte sfârşitul celor drepţi şi se laudă că are pe Dumnezeu drept tată.


text:
Deci să vedem dacă cuvintele lui sunt adevărate şi să cercetăm ce i se va întâmpla ieşind din această viaţă.


text:
Căci dacă dreptul este fiul lui Dumnezeu, atunci Dumnezeu îl va apăra şi-l va scoate din mâna protivnicilor săi.


text:
Ei nu cunosc tainicele puneri la cale ale lui Dumnezeu, ei n’au nădejde în răsplata sfinţeniei şi nu cred că sufletele curate vor avea cununa lor.


text:
Iar prin pizma diavolului moartea a intrat în lume şi cei ce sunt de partea lui vor ajunge s’o cunoască.


text:
În ochii celor fără de minte, drepţii sunt morţi cu desăvârşire şi ieşirea lor din lume li se pare mare nenorocire,


text:
Şi fiind pedepsiţi cu puţin, mare răsplată vor primi, căci Dumnezeu i-a pus la încercare şi i-a găsit vrednici de el.


text:
Ei vor înţelege adevărul, ca unii care şi-au pus nădejdea în Domnul, cei credincioşi vor petrece cu el întru iubire, căci harul şi îndurarea sunt partea aleşilor lui.


text:
Cei nelegiuiţi pedepsiţi vor fi, după cugetul lor cel viclean, pentru că nu le-a păsat de cel drept, iar de Dumnezeu s’au depărtat.


text:
Defăimătorii înţelepciunii şi ai cucerniciei sunt ticăloşi, şi nădejdea lor este deşartă şi ostenelile lor fără de folos şi lucrurile lor netrebnice.


text:
Drept aceea, fericită este cea stearpă care nu s’a pângărit şi care n’a cunoscut pat cu păcat; ea avea-va roadă la cercetarea sufletelor.


text:
Tot aşa famenul ale cărui mâini n’au săvârşit fărădelegea şi împotriva Domnului n’a gândit cele rele; el va primi aleasă plată pentru credinţa lui şi, în casa Domnului, locul cel mai de dorit.


text:
Că de vor şi avea viaţă lungă, nu vor fi de nici o treabă şi bătrâneţile lor, la urmă de tot, vor fi fără cinste.


text:
Mai bine este să nu ai copii, dar să ai bunătate, căci pomenirea bunătăţii este nemuritoare; şi Dumnezeu o ştie şi oamenii o ştiu.


text:
Când este de faţă, o urmezi, şi când s’a dus, îţi pare rău după ea. Bunătatea poartă veşnică cunună, veşnic biruitoare, ieşind fără mânjală din lupte câştigate.


text:
Mulţimea pruncilor la cei nelegiuiţi nu este de nici un folos; din mlădiţele lor spurcate nu se va înfige rădăcină în adânc şi nu vor avea temei nezdruncinat.


text:
Chiar dacă se va îmbrăca vremelnic întru ramuri, fiind fără temeinicie, se vor zgudui de vânt şi se vor dezrădăcina de puterea vijeliei.


text:
Ramurile lor vor fi frânte mai nainte de vârsta deplină; rodul lor va fi netrebnic, crud la mâncare şi de nimic bun.


text:
Fiindcă pruncii născuţi din somnul necurat sunt martori ai nelegiuirii părinţilor, când stai să-i cercetezi.


text:
Plăcut fiind lui Dumnezeu, Domnul l-a iubit şi, fiindcă trăia între păcătoşi, l-a mutat de pe pământ.


text:
Sufletul lui era plăcut lui Dumnezeu, pentru aceasta Domnul s’a grăbit să-l scoată din mijlocul răutăţii.


text:
Păgânii văd, dar nu pricep nimic şi nu-şi bat capul cu aşa ceva, că adică harul lui Dumnezeu şi mila lui sunt cu aleşii săi şi că poartă de grijă de sfinţii săi.


text:
Dreptul care moare osândeşte pe nelegiuiţii care trăiesc, iar tinereţea ajunsă la grabnică desăvârşire osândeşte lungile bătrâneţe ale celui nedrept.


text:
Vedea-vor sfârşitul înţeleptului, dar nu vor înţelege ce sfat a avut Dumnezeu cu el şi pentru ce l-a pus bine pentru sine.


text:
Căci vor fi pe urmă hoit fără de cinste, printre morţi, întru ruşine, în veac de veac; Domnul îi va zdrobi şi, muţi, îi va zvârli cu capul în jos, îi va zgudui din temelie şi vor pieri până la cel mai mic; chinul îi va măcina şi pomenirea lor se va şterge.


text:
Atunci cel drept va sta cu multă îndrăzneală înaintea celor ce l-au prigonit şi au dispreţuit ostenelile sale.


text:
Iar ei, văzându-l, se vor turbura cu cumplită frică şi se vor minuna de minunea mântuirii dreptului.


text:
Ei vor zice, căindu-se în inima lor şi gemând întru strâmtorarea duhului lor: acesta este pe care-l aveam altădată de batjocură şi tobă de ocări.


text:
Aşa dar noi am rătăcit de la calea adevărului şi lumina dreptăţii n’a strălucit pentru noi şi nouă soarele nu ne-a răsărit.


text:
Ne-am săturat de cărările fărădelegii şi ale pierzării, am străbătut pustietăţi neumblate, iar calea Domnului n’am cunoscut-o.


text:
Au trecut la fel cu corabia care răzbate marea învolburată şi a cărei brazdă în apă nu poţi s’o mai găseşti, şi nici locul coapselor ei, în mijlocul valurilor;


text:
Sau ca pasărea ce zboară în aer şi a cărei călătorie nu lasă nici un semn; căci ea, bătând cu aripile vântul cel uşor şi despicându-l cu avântul pornirii, îşi taie cale prin mişcarea penelor, iar după aceea nimic nu mai arată pe unde a trecut;


text:
Sau la fel cu săgeata care zboară spre locul însemnat, iar aerul pe care l-a spintecat se împreună la loc şi nu poţi să mai ştii care i-a fost urma.


text:
Tot aşa şi noi ne-am născut şi am isprăvit cu viaţa şi nu putem să arătăm nici un semn de faptă bună, ci întru răutatea noastră ne-am risipit.


text:
Într’adevăr nădejdea celui nelegiuit este ca praful pe care-l spulberă vântul, este ca pâcla subţire pe care o împrăştie vijelia, ca fumul pe care-l suflă o adiere şi ca amintirea, care se destramă, a unui oaspete de o singură zi.


text:
Însă cei drepţi vor fi vii în veacul veacului şi răsplata lor este la Domnul şi Cel Atotputernic are grijă de ei.


text:
Drept aceea, primi-vor din mâna Domnului împărăţia frumuseţii şi cununa cea strălucitoare, căci el îi va ocroti cu dreapta sa şi cu braţul său, asemenea unui scut, îi va acoperi.


text:
El va face arme din mânia sa şi cu ele va întări făptura mâinilor sale, ca să răsplătească vrăjmaşilor.


text:
Iar din cumplita sa mânie va face sabie ascuţită, şi lumea va porni război împreună cu el împotriva celor fără de minte.


text:
Săgeţile fulgerului său vor porni bine îndreptate şi vor lovi în ţintă, zburând din arcul puternic încordat al norilor.


text:
Mânia lui, ca o praştie, va azvârli noian de grindină; apele mării se vor întărâta asupra lor şi râurile îi vor înneca vijelios.


text:
Duhul puterii dumnezeeşti se va ridica împotriva lor şi ca viscolul îi va vântura. Astfel, fărădelegea va aduce pustiire pe pământ şi răutatea va răsturna scaunele celor puternici.


text:
Băgaţi în urechi, voi cei ce stăpâniţi peste mulţimi şi care cu mândrie staţi în fruntea gloatelor neamurilor.


text:
Pricepeţi că stăpânirea vi s’a dat de la Domnul şi puterea de la Cel Prea Înalt, care va cerceta faptele voastre şi va pune la încercare gândurile voastre.


text:
Fiindcă, deşi dregători ai împărăţiei lui, n’aţi judecat drept, nici legea n’aţi păzit-o, nici n’aţi umblat după sfatul lui Dumnezeu.


text:
Celor mici, Domnul le va arăta îngăduială şi milă, însă cei puternici vor fi pedepsiţi cu străşnicie.


text:
Stăpânul tuturor nu se va ruşina de nici un obraz, nici nu se va sfii de vre-o mărire, căci şi pe cel mic şi pe cel mare el i-a făcut şi pronia lui e la fel pentru toţi.


text:
Pentru că cei ce au păzit cu sfinţenie pravila sfântă sfinţi-se-vor şi cei ce vor învăţa-o vor şti ce să răspundă.


text:
Înţelepciunea este luminată şi neînserată, şi cei ce o iubesc o văd uşor şi cei ce o caută o găsesc.


text:
Cel ce-şi bate capul cu înţelepciunea îndeplineşte desăvârşirea minţii şi cel ce-şi pierde somnul pentru ea va fi în curând fără de grijă.


text:
Ea umblă în toate părţile căutând pe cei vrednici de ea şi se arată prietenoasă în drumurile lor şi îi întâmpină în tot ce pun la cale.


text:
Iar pofta de învăţătură are în sine iubirea, iar iubirea este paznica legilor ei, iar păzirea legilor ei este adeverirea nemuririi.


text:
Deci dar, o, împăraţi ai popoarelor, dacă ţineţi la tronurile şi la schiptrele voastre, cinstiţi înţelepciunea, ca în veac să împărăţiţi!


text:
Iar ce este înţelepciunea şi cum s’a făcut, sunt gata să vă spun, fără să ascund tainele lui Dumnezeu. Ci voi cerceta de la începutul făpturii şi voi da la lumină cunoştinţa ei şi nu voi trece pe alăturea de adevăr.


text:
Şi am fost înfiripat, cu trupul, în pântecele maicii mele, închegându-mă din sânge, vreme de zece luni, din sămânţă bărbătească şi în ceasul somnului odihnitor.


text:
Şi după ce m’am născut, am respirat aerul obştesc şi pe pământul obşteştii pătimiri am căzut şi eu, şi glasul meu dintâi, la fel ca la toată lumea, a fost plânsetul meu.


text:
Pentru aceea m’am rugat şi mi s’a dat înţelepciune, am chemat, şi duhul cuminţeniei a coborît în mine.


text:
Am ţinut la ea mai mult decât la schiptre şi decât la tronuri şi am socotit bogăţiile deşarte faţă de ea.


text:
N’am pus alături cu ea nici pietrele cele mai scumpe, fiindcă tot aurul din lume pe lângă ea nu e decât nisip, iar argintul, înaintea ei, mi se pare noroi.


text:
Am preţuit înţelepciunea mai mult decât sănătatea şi frumuseţea; am pus-o chiar înaintea luminii, fiindcă strălucirea ei nu se stinge niciodată.


text:
Şi m’am bucurat de toate acestea, căci înţelepciunea le aduce cu sine. Totuşi eu nu ştiam că ea este născătoarea lor.


text:
Ea este pentru oameni comoară nesfârşită, cei ce se folosesc de ea se fac prietenii lui Dumnezeu, pentru darurile agonisite de învăţătură.


text:
Iar mie să-mi dăruiască Dumnezeu să grăiesc precum gândesc şi să cuget în chip vrednic despre darurile sale, căci el este povăţuitorul înţelepciunii şi îndreptătorul înţelepţilor.


text:
El mi-a dat cunoştinţa cea adevărată despre cele ce sunt, ca să ştiu tocmirea lumii şi lucrarea stihiilor,


text:
Firea dobitoacelor şi apucăturile fiarelor, puterea duhurilor şi gândurile oamenilor, feluritele neamuri ale plantelor şi însuşirile rădăcinilor.


text:
Toate acele ascunse şi cele arătate le-am cunoscut, fiindcă înţelepciunea, meştera tuturor, mi-a dat învăţătură.


text:
Într’adevăr, în ea se află un duh de înţelegere, sfânt, fără pereche, cu multe laturi, nepământesc, ager, pătrunzător, neîntinat, prea înţelept, fără de patimă, iubitor de bine, ascuţit, neştiutor de opreală, binefăcător,


text:
Iubitor de oameni, neclintit, temeinic, neturburat, atotputernic, atotveghetor, şi răzbătând prin toate duhurile isteţe, curate şi oricât de subţiri.


text:
Pentru că înţelepciunea este mai sprintenă decât orice mişcare, ea pătrunde şi-şi face loc pretutindeni prin curăţia ei.


text:
Ea este suflul puterii lui Dumnezeu, ea este curata revărsare a slavei Celui Atotputernic, astfel că nimic nu poate s’o mânjească.


text:
Ea este strălucirea luminii celei veşnice şi oglinda fără pată a lucrării lui Dumnezeu şi chipul bunătăţii sale.


text:
Fiindcă este una, toate le poate, şi rămânând una cu sine, însăşi ea toate le înnoieşte, şi răspândindu-se, prin veacuri, în sufletele sfinte, ea întocmeşte din ele prieteni ai lui Dumnezeu şi prooroci.


text:
Ea este mai frumoasă decât soarele şi decât toată orânduirea stelelor; dacă o pui alături cu lumina, înţelepciunea o întrece.


text:
Înţelepciunea ajunge cu tărie de la marginile lumii până la marginile lumii şi toate le întocmeşte prea plăcut.


text:
Mi-a fost dragă şi am cercetat-o din tinereţile mele şi am căutat să mi-o peţesc mireasă şi am iubit foarte frumuseţea ei.


text:
Neamul ei cel bun şi-l preamăreşte prin petrecerea laolaltă cu Dumnezeu, şi Stăpânul a toate o are în mare iubire,


text:
Şi de este bogăţia câştig poftit în viaţă, ce este mai bogat decât înţelepciunea, care toate le lucrează?


text:
Dacă cuminţenia stă în fruntea treburilor, cine este mai bun meşter decât înţelepciunea în toate câte sunt?


text:
Şi de iubeşte cineva dreptatea, ostenelile înţelepciunii rodesc sfinte puteri, ea ne învaţă înfrânarea şi chibzuinţă, dreptatea şi bărbăţia, tot ce este mai de folos în viaţa oamenilor,


text:
Şi de pofteşte cineva să aibă ştiinţă întinsă, înţelepciunea ştie cele trecute şi întrezăreşte cele viitoare, ea ştie întorsăturile cuvintelor şi dezlegările întrebărilor celor mai întunecate; ea cunoaşte de mai înainte semnele şi minunile şi întâmplările vremilor şi ale sutelor de ani.


text:
Drept aceea, am hotărît să mi-o prind tovarăşă în viaţă, fiindcă ştiu că mă va sfătui cele bune şi-mi va fi mângâiere în griji şi în necazuri.


text:
Şi voi avea, prin ea, mărire în adunări; şi, deşi sunt tânăr, voi avea cinste în faţa celor bătrâni.


text:
Când voi tăcea, vor aştepta să încep să vorbesc; când voi vorbi, vor fi toţi cu luare aminte, şi când voi rosti o lungă cuvântare, vor pune toţi mâna la gură.


text:
Tirani temuţi, când vor auzi vorbindu-se de mine, se vor teme; mă voi arăta bun gloatelor şi viteaz în război.


text:
Şi întorcându-mă în casa mea, cu înţelepciunea mea mă voi odihni, căci petrecerea cu ea n’are amărăciune şi vieţuirea cu ea n’are durere, ci veselie şi bucurie.


text:
Am chibzuit aceste gânduri în cugetul meu şi le-am tot purtat în inima mea şi am înţeles că nemurirea este rodul legăturii cu înţelepciunea.


text:
Şi am mai înţeles că în prietenia cu ea sunt sfinte bucurii şi în faptele mâinilor sale sunt bogăţii nesfârşite şi stând în preajma ei ai câştig de minte dreaptă şi câştig de slavă ai din vorba cu ea; drept aceea am umblat pretutindeni şi m’am străduit fel şi chip să am înţelepciune.


text:
Ci cunoscând că nu voi putea altfel să am înţelepciune, de nu-mi va da Dumnezeu, – cu toate că şi aceasta era înţelepciune, să ştiu de la cine vine darul, – m’am rugat Domnului şi m’am cucerit lui şi am zis din toată inima mea:


text:
Căci robul tău sunt eu şi fiul roabei tale, om slab şi cu viaţă scurtă şi puţin destoinic să înţeleg judecata şi legile.


text:
Căci, chiar când ar fi cineva desăvârşit între fiii oamenilor, de-i va lipsi înţelepciunea cea de la tine, ca nimica toată se va socoti.


text:
Tu m’ai ales pe mine mai dinainte ca să stăpânesc poporul tău şi să judec pe fiii şi pe fiicele tale.


text:
Tu mi-ai poruncit să zidesc templul în numele tău cel sfânt şi un jertfelnic în cetatea în care locueşti, după chipul cortului celui sfânt, pe care l-ai pregătit dintru început.


text:
Cu tine este înţelepciunea care ştie faptele tale şi care era de faţă, când ai făcut lumea şi care ştie ce este plăcut înaintea ochilor tăi şi ce este drept, potrivit poruncilor tale.


text:
Trimite această înţelepciune, din sfintele tale ceruri, de lângă tronul slavei tale, ca să mă ajute în ostenelile mele şi ca să cunosc ce este bine plăcut înaintea ta,


text:
Fiindcă înţelepciunea toate le ştie şi le înţelege şi mă va povăţui înţelepţeşte în lucrările mele şi prin slava sa mă va păzi.


text:
Şi astfel, faptele mele îţi vor fi plăcute şi voi judeca poporul tău cu dreptate şi voi fi vrednic de tronul tatălui meu.


text:
Cu adevărat, ce om poate să cunoască sfatul lui Dumnezeu, sau cine poate să pătrundă voinţa lui Dumnezeu?


text:
Căci trupul cel putrezitor îngreuiază sufletul şi locuinţa cea pământească împovărează mintea cea plină de grijă.


text:
Cu greu ne dăm seama despre cele ce sunt pe pământ şi cu osteneală găsim cele ce sunt chiar în mâna noastră; atunci, cine a putut să pătrundă cele ce sunt în ceruri?


text:
Cine a cunoscut voinţa ta, dacă tu nu i-ai dat înţelepciune şi dacă nu i-ai trimis de sus duhul tău cel sfânt?


text:
Astfel, s’au făcut drepte cărările celor de pe pământ şi oamenii au învăţat ceea ce este plăcut înaintea ta, şi prin înţelepciune au cunoscut mântuirea.»


text:
Înţelepciunea a păzit pe întâiul om zidit de Dumnezeu, ca să fie părintele neamului omenesc, atunci când a fost zidit întâiul.


text:
Iar când pământul a fost acoperit de ape, înţelepciunea l-a mântuit şi pe cel drept l-a purtat în slaba corabie de lemn.


text:
Când popoarele şi-au amestecat nelegiuirile toate, deavalma, înţelepciunea a ştiut pe cel drept şi l-a păstrat fără vină în faţa lui Dumnezeu şi l-a păzit nebiruit, când a fost să-l doboare mila de copilul său.


text:
Tot ea a mântuit pe cel drept din prăpădul celor răi şi el a fugit departe de focul coborît peste cele cinci oraşe.


text:
Şi ca dovadă, arătând nelegiuirea lor, acest ţinut pustiit fumegă şi azi, pomii dau roadă în afară de vreme şi un stâlp de sare se înalţă acolo, spre pomenirea necredinciosului suflet al femeii lui Lot.


text:
Nu le-a păsat de înţelepciune şi de aceea n’au ştiut ce este binele şi au lăsat celor ce sunt în viaţă amintirea nebuniei lor, aşa încât ticăloşiile lor să nu fie înghiţite de uitare,


text:
Iarăşi înţelepciunea a purtat pe căi drepte pe dreptul care fugea de mânia fratelui său, arătându-i împărăţia lui Dumnezeu şi dându-i învăţătură despre lucrurile sfinte; ea l-a îmbogăţit, când el muncea din greu, şi spor i-a dat în strădaniile lui.


text:
Înţelepciunea l-a sprijinit când a fost să-l jăcmănească stăpânii hrăpăreţi şi l-a ajutat să dobândească mari averi.


text:
Ea l-a ferit de duşmani; ea l-a ocrotit de cei ce-i întindeau curse; ea l-a făcut biruitor într’o luptă crâncenă, ca să-l înveţe că mai tare decât toate este cucernicia.


text:
Ea s’a pogorît cu el în groapă şi în lanţurile lui nu l-a năpustit, până ce i-a dat schiptrul împărătesc şi putere peste cei ce-l asupreau; ea a dovedit de minciună pe pârîşii lui şi i-a dat o veşnică mărire.


text:
Înţelepciunea a mântuit pe poporul cel cuvios şi seminţia cea nevinovată de noroadele care îl împilau.


text:
Ea a pătruns în sufletul robului lui Dumnezeu şi cu semne şi cu minuni ea a ţinut piept unor împăraţi temuţi.


text:
Celor cuvioşi datu-le-a plata ostenelilor lor şi i-a călăuzit pe o cale prea minunată, şi ziua le-a fost acoperământ şi noaptea lumină de stele;


text:
Pentru aceea drepţii au jefuit pe cei necredincioşi şi au slăvit, cântând, numele tău cel sfânt, Stăpâne, şi toţi laolaltă au lăudat mâna ta care lupta pentru ei.


text:
Au îndurat setea şi au chemat numele tău şi apă li s’a dat dintr’o stâncă aspră şi din piatră şi-au astâmpărat astfel setea.


text:
Spre pedeapsă că Faraonul poruncise să ucidă pe copii, tu ai dat celor ce-şi pierduseră nădejdea apă din belşug;


text:
Şi astfel le-ai arătat, prin setea de care suferiseră, cu ce pedeapsă pedepseşti pe protivnicii lor.


text:
Şi din această certare, cu toate că fuseseră certaţi cu cruţare, ei ştiut-au cum sunt chinuiţi nelegiuiţii, judecaţi sub mânie.


text:
Cercatu-i-ai pe unii ca un părinte care dojeneşte, iar pe ceilalţi i-ai pedepsit ca un împărat aspru care osândeşte.


text:
Căci dându-şi seama că pedepsele lor au fost spre binele celor scăpaţi, au cunoscut puterea lui Dumnezeu.


text:
Acela pe care mai înainte l-au lepădat şi l-au avut de batjocură, mai pe urmă le-a fost lor lucru de mirare, atunci când au însetoşat altfel decât cei drepţi.


text:
Pentru gândurile cele neînţelegătoare ale destrăbălării lor, care îi rătăceau şi-i aduceau să cinstească jivinele cele necuvântătoare şi jigăniile netrebnice, trimis-ai asupra lor, Stăpâne, spre pedeapsă, mulţime de animale fără minte,


text:
Nu era cu anevoie mâinii tale atotputernice, care a zidit lumea din nimic, să trimită asupra lor mulţime de urşi şi lei fioroşi,


text:
Sau de fiare nou zidite, necunoscute şi pline de turbare, suflând aburi arzători, scoţând pe nas fum puturos sau risipind din ochi înfricoşate fulgere.


text:
Şi aceste fiare puteau să-i omoare, nu numai cu muşcătura, dar să-i îngrozească şi să-i ucidă cu chiar vederea lor.


text:
Şi fără de acestea, puteau să piară numai la o suflare, urmăriţi de dreptatea răzbunătoare şi vânturaţi de vântul puterii tale; ci toate le-ai rânduit cu măsură, cu număr şi cu cumpănă.


text:
Lumea toată, înaintea ta, este ca acel pic de praf, care face cumpăna să se plece, şi ca picătura de rouă cea de dimineaţă, ce se pogoară pe pământ.


text:
Pentru că iubeşti toate cele ce sunt şi nimic nu urgiseşti din cele ce ai făcut, că dacă ai fi urît un lucru, nu l-ai fi plăzmuit.


text:
Şi cum ar fi rămas ceva, de n’ai fi voit tu? Sau cum ar dăinui, dacă n’ar fi fost chemat de tine la fiinţă?


text:
Pentru aceea pedepseşti cu măsură pe cei ce cad şi, când păcătuesc, le deschizi ochii şi-i dojeneşti, ca să se lase de răutatea lor şi să crează întru tine, Doamne.


text:
Omorînd fără milă pe prunci, mâncând carne omenească şi adăpându-se cu sânge; pe aceşti jertfitori spurcaţi,


text:
Şi părinţi ucigaşi ai unor prunci fără de apărare, ai voit să-i nimiceşti prin mâinile părinţilor noştri,


text:
Aşa încât acest pământ, care este mai de cinste înaintea ta decât toate celelalte, să primească – vrednici locuitori – pe fiii lui Dumnezeu.


text:
Dar şi pe aceia ca pe nişte oameni i-ai iertat şi le-ai trimis, ca soli ai oştirii tale pedepsitoare, tăuni care înţeapă, ca să-i ucidă cu încetul.


text:
Nu pentru că doar n’ai fi putut supune, cu război, pe cei necredincioşi celor drepţi sau să-i pierzi dintr’o dată cu groaznice fiare sau cu o poruncă scurtă,


text:
Ci ai judecat să-i iei cu domolul, dându-le loc de pocăinţă, deşi bine ştiai că neamul lor este viclean şi răutatea lor este firească şi sădită înlăuntru şi că gândul lor nu se va schimba în veac,


text:
Pentru că din început a fost sămânţă blestemată. Apoi nici pentru aceea că te-ai teme de cineva, te-ai arătat îndelung răbdător cu păcatele lor.


text:
Căci cine ar putea să-ţi zică: «Ce-ai făcut?» Sau cine va sta împotriva judecăţii tale? Sau cine te va scoate vinovat pentru neamurile cele pierite, pe care tu însuţi le-ai făcut? Sau cine se va ridica împotriva ta cu proces pentru oamenii cei nedrepţi?


text:
Că nu este alt Dumnezeu afară de tine, care să aibă grijă de toate şi căruia să i dovedeşti că judecăţile tale sunt totdeauna drepte.


text:
Nu este nici împărat, nici stăpânitor care să poată să ridice ochii în faţa ta şi să-ţi ceară socoteală pentru cei pe care i-ai nimicit.


text:
Ci, fiind drept, toate le cârmueşti cu dreptate şi socoteşti lucru nepotrivit cu puterea ta ca să osândeşti pe cel ce nu trebue pedepsit.


text:
Puterea ta este începutul dreptăţii şi, pentru că eşti stăpân a toate, către toţi cu îngăduială te arăţi.


text:
Stăpân al puterii precum eşti, judeci cu blândeţe şi ne cârmueşti cu multă cruţare, căci la tine e puterea, când voieşti.


text:
Prin lucruri ca acestea ai învăţat pe poporul tău că cel drept trebue să fie iubitor de oameni şi ai dat fiilor tăi bună nădejde că le laşi timp să se pocăiască de păcate.


text:
Că, de vreme ce ai pedepsit cu atâta încetineală şi îngăduinţă pe duşmanii slujitorilor tăi, deşi erau vinovaţi până Ia moarte, dându-le timp şi loc să se abată de la nelegiuirea lor,


text:
Atunci cu câtă luare aminte judeci tu pe robii tăi, ai căror părinţi primit-au de la tine jurămintele şi legămintele unor strălucite făgăduinţe!


text:
Deci, când ne mustri, tu baţi pe vrăjmaşii noştri de mii de ori mai mult, ca să ţinem în seamă bunătatea ta, când judecăm; iar când suntem judecaţi să nădăjduim în îndurarea ta.


text:
Drept aceea pe cei nedrepţi ce şi-au trăit viaţa nebuneşte i-ai pedepsit cu însăşi ale lor fapte urîcioase.


text:
Căci au mers atât de departe pe căile rătăcirii, încât socoteau drept dumnezei dobitoacele cele mai respingătoare, înşelându-se ca pruncii cei fără de înţelepciune.


text:
Iar cei ce nu s’au pătruns de această certare de batjocură simţi-vor o pedeapsă vrednică de Dumnezeu.


text:
Suferind şi turburându-se cu ceea ce ei socoteau a fi dumnezei, au cunoscut pe Dumnezeul cel adevărat, pe care altădată au zis că nu-l cunosc; pentru aceea osânda cea mai de pe urmă a venit asupra lor.


text:
Deşerţi sunt din fire toţi oamenii care nu cunosc pe Dumnezeu şi care n’au ştiut, plecând de la bunătăţile văzute, să vadă pe cel ce este, nici, din cercetarea lucrărilor sale, să înţeleagă pe meşter.


text:
Ci au socotit că sunt dumnezei cârmuitori ai lumii sau focul, sau vântul, sau aerul cel iute, sau cursul stelelor, sau apa năvalnică, sau luminătorii cerului;


text:
Ei, care, desfătaţi de frumuseţea acestora, le-au luat drept dumnezei, să ştie acum cu cât este Stăpânul mai presus decât acestea, că el, cel ce însuşi este începătorul frumuseţii, este făcătorul lor.


text:
Iar dacă se minunează de putere şi de lucrare, să înţeleagă dintr’acestea cu cât este mai puternic urzitorul.


text:
Dar, în acelaşi timp, în toate acestea este oarecare neajuns, căci doar unii ca aceştia rătăcesc căutând pe Dumnezeu şi străduindu-se să-l afle.


text:
Căci, îndeletnicindu-se cu lucrările Iui Dumnezeu şi cercetându-le, ei se încredinţează cu vederea cât de frumoase sunt cele văzute.


text:
Căci dacă au putut să adune atâta învăţătură, ca să descoasă lumea, cum n’au aflat ei mai degrabă pe Stăpânul lumii î


text:
Dar sunt cu totul ticăloşi şi şi-au pus nădejdea în lucruri fără de viaţă cei ce numesc dumnezei lucrurile mâinilor omeneşti, aurul şi argintul cu meşteşug lucrat şi închipuiri de dobitoace sau piatră netrebnică, cioplită de mână de demult.


text:
Un meşter lemnar a tăiat din pădure un lemn bun de lucrat, l-a jupuit de coajă şi apoi cu îndemânarea sa a făcut din el o unealtă folositoare spre slujba vieţii.


text:
Şi ce-a mai rămas dintr’acestea, nefiind de nici o treabă, pentru că este lemn strâmb şi nodoros, îl ciopleşte ca să-i treacă de urît şi potrivindu-l şi meşteşugindu-l, l-a făcut asemenea cu chipul de om.


text:
Sau l-a făcut asemenea vre-unui dobitoc urîcios şi, boindu-l peste tot şi rumenindu-l la faţă cu vopsea roşie, i-a ascuns cu boia toate metehnele.


text:
El are grijă de idol să nu cadă, ştiind bine că nu-şi poate ajuta singur, căci nu este decât un chip care are nevoie de ajutor.


text:
Dar el se roagă chipului pentru averea sa, pentru nunţile sale şi pentru fiii săi, şi nu se ruşinează a grăi către lucrul cel neînsufleţit.


text:
El cere sănătate de la cel neputincios, se roagă de viaţă celui mort şi de ajutor celui ce nu poate să dea nici unul; el se roagă de bună călătorie cui nu poate să meargă în picioare.


text:
Ca să-şi pună la adăpost averea, alergătura şi izbânda muncii sale, el cere putere de la cel care are mâinile cele mai betege.


text:
Altul, voind să meargă pe apă şi să călătorească prin cumplitele valuri, se roagă la un lemn mai şubred decât luntrea care îl duce.


text:
Ci, o, Părinte, pronia ta o cârmueşte, tu, care ai deschis cărări în mare şi drum nerătăcitor în volbura valurilor.


text:
Şi cu aceasta arătat-ai că poţi să mântueşti din orice primejdie, aşa încât cineva, chiar fără să aibă ştiinţa corăbierului, să poată porni pe mare. Tu nu voieşti ca prea înţeleptele tale lucrări să rămână deşarte, de aceea oamenii, încredinţându-şi viaţa unui lemn de tot slab,


text:
Iar de demult, când au pierit trufaşii uriaşi, nădejdea întregii lumi a scăpat într’o barcă, şi barca, îndrumată de mâna ta, a lăsat omenirii sămânţa urmaşilor.


text:
Dar idolul făcut de mâna omenească este blestemat, şi el şi acel ce l-a făcut: acesta pentru că l-a făcut, iar idolul pentru că. stricăcios fiind, i s’a zis Dumnezeu.


text:
Pentru aceea, idolii neamurilor vor fi cercetaţi spre pieire, fiindcă, deşi sunt făpturi, au ajuns urîciune, sminteală pentru sufletele oamenilor şi laţ pentru picioarele celor fără de minte.


text:
Gândul plăsmuirii de idoli a fost începutul aprinderii spre desfrâu, şi născocirea lor a fost pierderea vieţii.


text:
Prin deşartă mărire omenească au intrat în lume, astfel că apropiatul lor sfârşit este hotărît înaintea lui Dumnezeu.


text:
Un tată, întristându-se cu amară jale pentru feciorul său răpit degrabă, i-a făcut chipul, şi pe acest fecior răposat a prins să-l cinstească asemenea unui dumnezeu şi a rânduit celor din casa sa taine şi slujbe sfinte.


text:
După aceea, cu vremea, întărindu-se acest păgânesc obicei, s’a păzit ca o lege şi, din poruncile tiranilor, a ieşit cinstirea chipurilor cioplite.


text:
Când popoarele nu puteau să-i cinstească de faţă, pentru că locuiau departe, făceau o asemuire după chipul depărtat şi potriveau un chip văzut al împăratului prea cinstit, aşa încât să dea celui ce nu era de faţă aceleaşi sârguincioase închinăciuni ca şi cum ar fi de faţă.


text:
Şi pentru izbânda acestei închinări, cei ce erau neştiutori au fost şi ei împinşi de pofta de slavă a meşterului.


text:
Pentru că el, voind să placă stăpânitorului, şi-a pus tot meşteşugul ca să facă asemănarea cât mai frumoasă.


text:
Iar gloatele, înşelându-se din frumuseţea lucrului, l-au socotit acum ca dumnezeu pe cel ce mai înainte îl cinsteau ca pe un om.


text:
Şi aceasta a fost o înşelăciune pentru viaţa oamenilor, că ei, bătuţi de nevoi sau robiţi de tiranie, au dat pietrelor şi lemnelor numele ce nu se poate da la nimic de pe pământ.


text:
Apoi n’a fost destul că au rătăcit întru cunoaşterea lui Dumnezeu, ci, vieţuind – din întunericul minţii lor – în război necurmat, au numit pace atâtea rele.


text:
Ei făceau slujbe în care ucideau chiar pe copiii lor, sau săvârşeau taine ascunse sau beţii nebuneşti după barbare obiceiuri.


text:
Şi nici viaţa, nici căsătoriile nu le mai păzeau curate, ci unul pe altul ucidea prin viclenie sau îl batjocorea prin desfrânare.


text:
Toate se învălmăşesc întru sânge şi ucidere, întru furtişag şi vicleşug, întru stricăciune şi necredinţă, întru răzvrătire şi jurământ strâmb,


text:
Întru prigonirea celor buni şi uitarea binefacerilor primite, întru pângărirea sufletelor şi răsturnarea trupeştilor nevoi, întru turburarea căsătoriilor şi desfrânare şi dezmăţare sub ochii tuturor.


text:
Căci închinăciunea idolilor, care nici n’ar trebui pomeniţi, este începutul a tot răul şi pricina şi sfârşitul.


text:
Desfătările lor sunt nişte bucurii smintite, proorociile lor sunt mincinoase, ei trăiesc întru nedreptate şi jură strâmb ou uşurinţă.


text:
Ca unii care nădăjduesc în idolii cei fără de suflet când jură strâmb, ei nu se tem că li se va dovedi nedreptatea.


text:
Şi din două părţi pedeapsa va da peste ei: întâi pentru că au cugetat sucit despre Dumnezeu, închinându-se idolilor, şi al doilea pentru că au jurat vicleneşte pe nedreptul, dispreţuind sfinţenia.


text:
Căci nu puterea idolilor pe care s’au jurat, ci pedeapsa cuvenită păcătoşilor, aceea prigoneşte pururea păcatul celor ce au greşit.


text:
Chiar când păcătuim, ai tăi suntem, noi cei ce cunoaştem puterea ta, dar nu vom păcătui, ştiind bine că suntem din numărul celor număraţi ai tăi,


text:
Pe noi nu ne-a înşelat iscusinţa acestui rău meşteşug omenesc, nici deşartă trudă a zugrăvitorilor, adică chipul mânjit cu multe feluri de vopsele,


text:
A cărui înfăţişare aţâţă patima celor nebuni, cu pofta chipului neînsufleţit a unei arătări fără viaţă.


text:
Iubitori de rele precum sunt, ei sunt vrednici să aibă asemenea nădejdi, şi cei ce le fac şi cei ce le poftesc şi li se închină.


text:
Olarul frământă pământul moale cu osteneală şi face spre slujba noastră orice vas, şi din acelaşi pământ face vase spre curată întrebuinţare şi altele dimpotrivă, dar toate asemenea; şi care vas de ce treabă să fie, hotărăşte olarul.


text:
Apoi cu nelegiuită trudă, din acelaşi pământ, tot el scoate un deşert chip de idol, el care, cu puţin mai înainte, din pământ a fost făcut şi după puţin se va întoarce iarăşi de unde a fost luat, când se va cere să dea sufletul cu care este dator.


text:
Dar el se îngrijeşte nu de aceea că puterile lui slăbesc, nici că viaţa este scurtă, ci se ia la întrecere cu meşterii aurari şi argintari şi face ce fac făurarii în aramă şi, ca mare cinste pentru el, ţine să facă chipuri amăgitoare.


text:
Inima lui este cenuşă şi nădejdea lui mai slabă decât pământul şi viaţa lui mai mică în cinste decât lutul.


text:
Fiindcă el n’a cunoscut pe făcătorul său, şi pe cel ce i-a insuflat duhul faptelor şi a pus în el putere de viaţă.


text:
Ci socoteşte că viaţa noastră este jucărie şi traiul nostru ca un iarmaroc de procopseală, pentru că – aşa zic ei – trebue să aduni parale cu orice chip, chiar cu ticăloşie.


text:
Dar bine să ştie că păcătueşte mai mult decât toţi ceilalţi acela care, din acelaşi lut, scoate vase fără vlagă şi chipuri idoleşti.


text:
Ci toţi aceştia sunt mai nerozi şi mai de plâns decât sufletul unui nevârstnic, toţi duşmanii poporului tău şi asupritorii lui.


text:
De vreme ce pe toţi idolii neamurilor i-au socotit drept dumnezei, pe cei ce nici cu ochii nu văd, nici cu nasul nu trag aer, nici cu urechile nu aud, nici cu degetele mâinilor nu pipăe, nici cu picioarele nu umblă.


text:
Cel ce i-a făcut a fost un om, şi cel ce a primit duhul în dar, tocmai el i-a închipuit, căci nici un om nu poate să facă un dumnezeu, la fel cu el.


text:
El fiind muritor, el face un lucru fără viaţă cu mâinile lui nelegiuite, el preţueşte mai mult decât idolii săi, fiindcă el este viu, iar aceia nicidecum.


text:
Ei se închină dobitoacelor celor mai urîcioase, care, după tâmpenia lor, sunt mai rele decât celelalte.


text:
N’au în ele nici o bunătate care să ni le facă dragi şi sunt fugare, şi de la lauda lui Dumnezeu, şi de la binecuvântarea lui.


text:
Drept aceea, au fost cu dreptate pedepsiţi, prin uncie făpturi ca acestea şi au fost chinuiţi de mulţime de jigănii.


text:
În locul acestor pedepse, tu ai dăruit cele bune poporului tău şi foamea lui cea mare ai potolit-o cu o mâncare nouă, cu carne de prepeliţă.


text:
Aşa încât Egiptenii, deşi pofteau să mănânce, văzând urîciunea dihăniilor trimise, s’au lipsit şi de mâncarea de nevoie, iar ceilalţi, după puţină lipsă, au avut o hrană nouă.


text:
Căci se cuvenea ca o foamete care nu iartă să vie peste asupritori, iar celorlalţi numai să li se arate cum sunt chinuiţi vrăjmaşii lor.


text:
Iar când a venit peste ei înfricoşata mânie a fiarelor şi se prăpădeau muşcaţi de şerpii cei cumpliţi, aprinderea ta n’a ţinut până la urmă.


text:
Ei au fost turburaţi puţină vreme, ca să se îndrepteze, şi au avut un semn de mântuire, ca să-şi aducă aminte de poruncile legii tale.


text:
Căci cel ce se întoarcea către acest semn se vindeca, dar nu prin ceea ce vedea cu ochii, ci prin tine, Mântuitorul tuturor.


text:
Pentru că înţepătura lăcustelor şi a muştelor le-a adus moartea şi n’a mai fost nici un chip să-şi scape viaţa, fiindcă vrednici erau de atare pedeapsă.


text:
Iar pe robii tăi nici dinţii balaurilor celor înveninaţi nu i-au biruit, căci mila ta a venit şi i-a vindecat.


text:
Ca să-şi aducă aminte de cuvintele tale: erau răniţi şi apoi degrabă vindecaţi, ca nu cumva căzând în adâncă uitare, să nu fie înstreinaţi de bunătăţile tale.


text:
Omul, întru răutatea sa, poate să ucidă, dar nu poate să aducă înapoi duhul care a ieşit, nici să scoată sufletul încăput în împărăţia morţii.


text:
Păgânii care s’au lepădat de a te cunoaşte, au fost bătuţi cu puterea braţului tău; ape năprasnice, grindină şi ploi neînduplecate i-au chinuit; para focului i-a mistuit.


text:
Şi ce este mai minunat, focul ardea şi mai tare în apa care toate le stinge, pentru că toată făptura este apărătoarea celor drepţi.


text:
Uneori, para focului se domolea, ca să nu ardă fiarele cele trimise împotriva celor necredincioşi, şi ei să vadă şi să cunoască cum că îi prigoneşte judecata lui Dumnezeu.


text:
Alteori, focul ardea în apă mai mult decât este puterea lui, ca să nimicească astfel toate roadele ţării acelor nedrepţi.


text:
Dar pe poporul tău l-ai hrănit cu hrană îngerească şi i-ai trimis din cer pâine gata, fără de osteneală, şi care avea toată dulceaţa şi plăcea tuturor.


text:
Şi pâinea aceasta arăta către fii bunătatea ta faţă de ei, iar pentru cel care o mânca, avea gustul demâncării pe care o poftea.


text:
Iar zăpada şi ghiaţa răbdau focul şi nu se topeau, ca să cunoască Israil că focul cel arzător, care strălucea în zăpadă şi în ploi, a mistuit rodurile vrăjmaşilor;


text:
Pentru că făptura, slujindu-ţi ţie, celui ce ai făcut-o, se încordează pentru pedepsirea celor nedrepţi şi se domoleşte spre buna îndemânare a celor ce nădăjduesc întru tine.


text:
Drept aceea, schimbându-se în toate aceste chipuri, ea slujea harului tău celui a toate hrănitor, potrivit dorinţei celor ce te rugau,


text:
Astfel ca fiii pe care i-ai iubit, Doamne, să înveţe că nu felurite soiuri de roade hrănesc pe oameni, ci cuvântul tău ţine în viaţă pe acei ce cred în tine.


text:
Fiindcă ceea ce nu se strica de puterea focului, se topea, încălzindu-se de o uşoară rază a soarelui.


text:
Ca să se înţeleagă că trebue să mânecăm şi să-ţi mulţumim mai înainte de răsăritul soarelui şi să ne rugăm ţie din revărsatul zorilor,


text:
Iar nădejdea celui nemulţumitor se va topi ca ghiaţa de iarnă şi se va scurge ca o apă nefolositoare.


text:
Judecăţile tale sunt mari şi anevoie de lămurit, de aceea cugetele fără învăţătură sunt în rătăcire.


text:
Nelegiuiţii, având încredinţarea că pot să asuprească pe neamul sfânt, zăceau închişi sub acoperişurile lor – înlănţuiţi de întuneric şi robii unei nopţi fără ziuă – şi fugari erau de la veşnica ta purtare de grijă.


text:
Şi când socoteau că vor rămânea ascunşi cu tainicele lor păcate, în vălul întunecat al uitării, risipiţi au fost şi spăimântaţi amarnic şi turburaţi au fost de năluciri.


text:
Peşterile unde se ţineau nu i-au scutit de spaime, căci în jurul lor răsunau zgomote care îi înfricoşau şi arătări posomorîte îi umpleau de groază.


text:
Nu era nici un foc care să poată să-i lumineze şi văpăile vii ale stelelor nu puteau să risipească acea noapte înfricoşată.


text:
Câteodată li se arăta o învâlvorare grabnică şi spăimântătoare şi zguduiţi de această vedenie, cu pricină necunoscută, socoteau ce vedeau drept groaza groazelor.


text:
Meşteşugul copilăros al vrăjitorilor nu mai putea nimic şi îngâmfarea lor că ştiu ceva ieşise de ruşine.


text:
Ei care ziceau că pot să gonească din inima bolnavă spaimele şi turburările, chiar ei zăceau acum plini de ruşinoasă spaimă.


text:
Şi, măcar că nu era prea mare grozăvia care să-i spăimânteze, totuşi dihăniile care treceau şi şerpii care fluerau îi îngrozeau, şi se topeau de frică şi închideau ochii să nu mai vadă prăpădul ce-i pândea din toate părţile.


text:
Fiindcă răutatea inimii e plină de temere ca una ce se ştie vinovată şi mustrată ea de sine însăşi, ea îşi vede mărită nenorocirea.


text:
Căci spaima nu este altceva fără numai lepădarea oricărui ajutor care-ţi vine de la dreapta judecată.


text:
Şi când cade nădejdea în fundul inimii, te sperii şi mai mult, dacă nu ştii care este pricina de unde îţi vine chinul.


text:
Iar ei – în noaptea aceea când li se tăiaseră orice puteri şi care venise peste ei din iadul priponit – dormind dea valma,


text:
Aci se zbăteau îngroziţi de arătări pocite, aci mureau de golul din inimile lor, căci o groază zornică şi fără de veste pusese stăpânire peste ei.


text:
Şi tot aşa ceilalţi, oricare ar fi fost, cădeau vlăguiţi şi rămâneau aşa, închişi ca într’o închisoare fără zăvoare.


text:
Şi plugar de era cineva, ori cioban cu oile, ori muncitor prins la muncile câmpului, apucaţi fără de veste, îndurau această năprasnă fără scăpare.


text:
Fiindcă toţi erau ferecaţi cu acelaşi lanţ de întuneric. Şi atunci vântul şuerător şi glasul cu bun viers al păsărilor din desişuri şi năvala apelor aprige,


text:
Şi bubuitul stâncilor care se prăvălesc şi fuga nevăzută a jigăniilor ţâşnitoare şi răcnetul fiarelor cumplite şi sunetul care se frânge şi se resfrânge în peşterile munţilor – acestea toate îi făceau să-şi dea duhul de frică.


text:
Căci în vreme ce toată făptura era luminată cu strălucitoare lumină şi fără împotrivire îşi vedea de lucrul său,


text:
Numai peste aceia se întindea o noapte grea, care era icoana întunericului celui ce era să-i înghită şi ei pentru ei înşişi erau mai grea povară ca însuşi acel întuneric.


text:
Pentru cuvioşii tăi strălucea lumină mare, iar Egiptenii auzeau glasul lor, dar chipul lor nu-l vedeau şi, cu toate suferinţele lor de până aci, îi preafericeau.


text:
Şi de vreme ce – după atâtea asupriri – Israil nu se răzbuna asupra lor, Egiptenii le erau mulţumitori şi se rugau să-i ierte de relele ce le-au fost făcut.


text:
În loc de întuneric, dat-ai cuvioşilor tăi stâlpi de foc arzător, care să-i călăuzească în acea călătorie necunoscută, soare nevătămător datu-le-ai în drumul lor cel plin de slavă.


text:
Vrednici erau Egiptenii să fie lipsiţi de lumină şi să fie închişi în întuneric, ca unii care ţineau închişi pe fiii tăi – aceia prin care trebuia să se dea veacului nestricăcioasa lumină a legii tale.


text:
Şi când s’au sfătuit să ucidă pe pruncii sfinţilor tăi, unul dintre aceşti prunci a fost aruncat şi mântuit, dar tu, spre pedeapsa lor, le-ai luat mulţime de copii şi pe ei pe toţi i-ai înnecat în valurile mării.


text:
Noaptea aceea a fost cunoscută mai înainte de părinţii noştri, ca – ştiind bine în ce jurăminte crezuseră – nădăjduind întru ele să se veselească.


text:
Cuvioşii copii ai celor cuvioşi jertfeau întru ascuns şi statorniceau toţi într’un gând legământul cel dumnezeesc, ca sfinţi părtaşi să fie deopotrivă la aceleaşi bunătăţi şi la aceleaşi primejdii, cântând laudele părinţilor.


text:
Iar cu cântecele lor se însoţeau ţipetele risipite ale vrăjmaşilor şi se auzeau bocetele lor pentru copiii ucişi.


text:
Robul şi stăpânul erau pedepsiţi cu aceeaşi pedeapsă şi omul de rând îndura aceleaşi dureri ca şi împăratul.


text:
Toţi deopotrivă aveau morţi fără de număr, dar din acelaşi soi de moarte, şi cei ce rămăseseră în viaţă nu puteau să prididească îngropăciunile, de vreme ce într’o clipă tot ce era mai de seamă în neamul lor pierise.


text:
Ei, cei ce nu voiseră să creadă-din pricina vrăjitorilor lor – când le-au pierit cei dintâi născuţi ai lor, au mărturisit că Israil este poporul lui Dumnezeu.


text:
Căci, pe când lina tăcere stăpânea peste toate şi noaptea cu repedea ei curgere ajunsese la calea jumătate,


text:
Cuvântul tău cel atotputernic a purces din înaltul cer şi din scaunele împărăteşti, ca un cumplit războinic, în mijlocul acelui pământ hotărît pieirii,


text:
Şi aducând, ca o sabie ascuţită, porunca ta cea fără de schimbare, stătea şi umplea toate de moarte şi ajungea până la cer, rezemându-se de pământ.


text:
Atunci, pe loc, vedeniile unor visuri groaznice îi turburară şi spaime izvodite deodată au năvălit asupra lor.


text:
Azvârliţi încoace şi încolo pe pământ şi pe jumătate morţi, ei dădeau pe faţă pricina pentru care mureau.


text:
Căci vedeniile care îi îngroziseră le destăinuise lucrul, ca să nu moară în neştiinţă: pentru ce pătimesc atât de rău.


text:
Cercarea morţii a atins şi pe cei drepţi şi mulţi au pierit în pustie, dar mânia ta nu a ţinut multă vreme.


text:
Căci un om fără vină a luat degrabă partea celor vinovaţi, având ca arme ale slujbei sale rugăciunea şi tămâia de împăcare, şi a stătut împotriva mâniei tale şi primejdiei morţii i-a pus un capăt, arătându-se pe sine că este robul tău.


text:
El a biruit mulţimea răzvrătită, nu cu tăria trupului, nici cu puterea armelor, ci a supus cu cuvântul pe cel ce-i pedepsea şi pomenind jurămintele făcute părinţilor şi legământul cu Israil.


text:
Când morţii, căzuţi unii peste alţii, ajunseră grămezi, el a stat la mijloc, a potolit mânia şi a închis pieirii calea care ducea spre cei vii.


text:
Căci în veşmântul preoţesc, lung până la glezne, era toată lumea, şi numele slăvite ale părinţilor erau săpate pe cele patru şiruri de pietre scumpe, iar măreţia ta pe diadema de pe cap.


text:
Înaintea acestor semne, îngerul pieirii a contenit şi s’a temut, căci singură ispita mâniei tale era destulă.


text:
Ci o mânie neîndurată prigoneşte pe nelegiuiţi până la sfârşit, fiindcă Dumnezeu ştia de mai nainte care va fi petrecerea lor,


text:
Că adică Egiptenii, după ce au lăsat pe Israil să plece şi cu mare stăruinţă i-a zorit la drum, avea-vor păreri de rău şi vor începe să-i urmărească.


text:
Cu adevărat, când nu isprăviseră de jelit pe morţii lor şi plângeau încă la mormintele celor ucişi, un alt gând nebunesc le-a venit şi au început, ca pe nişte fugari, să urmărească pe aceia pe care îi zoriseră cu rugăminţi să plece de la ei.


text:
La aceasta îi trăgea pedeapsa de care erau vrednici şi despre cele mai înainte întâmplate ei nu mai aveau ţinere de minte, ca să se împlinească şi ceea ce mai lipsea din urgiile suferite de ei,


text:
Aşa încât poporul tău să săvârşească necrezuta lui trecere prin mare, iar Egiptenii să dea peste o moarte năprasnică.


text:
Fiindcă făptura întreagă a fost prefăcută în alcătuirea ei, supunându-se deosebitelor tale porunci, pentru ca robii tăi să se păzească nevătămaţi.


text:
Astfel un nor umbrea tabăra lor; din apa care mai nainte era acolo, s’a făcut pământ uscat, iar din Marea Roşie cale fără de piedică şi câmpie cu pajişte din valurile zbuciumate.


text:
Şi ca nişte cai din pustia ierboasă şi ca nişte miei care zburdă, ei te preamăreau pe tine, Doamne, cel ce i-ai mântuit.


text:
Ei îndcă îşi aduceau mereu aminte de cele ce s’au fost întâmplat în ţara pribegiei lor, cum pământul în locul altor vietăţi a scos la iveală tăuni, iar Nilul în loc de peşti a vărsat o mulţime de broaşte.


text:
Şi mai pe urmă au văzut o nouă odrăslire de păsări, când, fiind purtaţi de poftă, au cerut mâncări desfătate.


text:
Însă pedeapsa a venit peste cei păcătoşi – şi nu fără semnele prevestitoare ale puternicelor fulgere – şi au pătimit cu dreptate pentru răutăţile lor.


text:
Căci s’au purtat cu ură crâncenă faţă cu cei streini. Unii n’au voit să primească pe trecătorii necunoscuţi, dar aceştia au adus în robie pe streinii care le făcuseră bine.


text:
Pe când aceştia au primit poporul tău cu bucurie, iar după ce l-au făcut părtaş, la aceleaşi drepturi ca şi ei, l-au asuprit cu cumplite necazuri.


text:
Pentru care au fost pedepsiţi cu orbire, ca şi aceia care dădeau năvală la porţile celui drept, când, cuprinşi de întuneric nepătruns, căutau fiecare ieşirea porţii.


text:
Căci stihiile se schimbau întru sine, precum coardele la alăută schimbă numele cântecului, măcar că glasul rămâne pururea, – ceea ce se poate vedea cu mare limpezime, din rostul celor petrecute.


text:
Flăcările focului nu mai vătămau carnea plăpândelor dobitoace care umblau primprejur şi nu topeau acea demâncare venită din cer, care semăna cu ghiaţa şi se topea ca şi ea.


text:
Întru toate, Doamne, ai preamărit pe poporul tău şi l-ai făcut de cinste şi nu l-ai trecut cu vederea, ci în toată vremea şi în tot locul ai stat în preajma lui.


text:
Izvorul înţelepciunii este cuvântul lui Dumnezeu întru cele înalte, şi cărările ei sunt poruncile cele veşnice.


text:
Începutul înţelepciunii este frica de Dumnezeu şi cu cei credincioşi ea se formează o dată, în sânul mamei.


text:
Domnul a văzut-o şi a măsurat-o. Ştiinţă şi înţeleaptă pricepere Domnul trimite ca ploaia şi ridică sus în cinste pe cei ce stăpânesc înţelepciunea.


text:
Mânia celui nedrept nu poate să aibă îndreptăţire, căci iuţimea mâniei lui este însuşi prăpădul lui.


text:
Până la timp prielnic el îşi ascunde cuvintele şi gura celor credincioşi va povesti despre cuminţenia lui.


text:
În vistieriile înţelepciunii sunt pilde iscusite, dar celui păcătos temerea de Dumnezeu i se pare urîciune.


text:
Căci întru temerea de Dumnezeu stau înţelepciunea şi învăţătura, şi plăcute sunt lui credinţa şi blândeţele.


text:
Nu te înălţa pe tine însuţi, ca să nu cazi şi să te faci singur de ocară, căci Domnul va descoperi cele ascunse ale tale şi te va prăbuşi în mijlocul adunării, fiindcă nu te-ai apropiat de frica Domnului şi inima ţi-a fost plină de vicleşug.


text:
Uitaţi-vă la rândurile de oameni cele de demult şi vedeţi: cine a nădăjduit în Domnul şi a rămas de ruşine? Sau cine a stăruit în frica Domnului şi a fost părăsit? Sau cine a chemat numele Domnului şi l-a trecut cu vederea?


text:
Cei ce se tem de Domnul caută să-i fie plăcuţi lui şi cei ce-l iubesc pe el se satură din legea lui.


text:
Voim mai bine să cădem în mâinile Domnului şi nu în mâinile oamenilor, căci pe cât de mare este puterea lui, tot atât de mare este şi îndurarea lui.


text:
Fiindcă Domnul a hotărît ca tatăl să fie cinstit de feciori şi a întărit asupra fiilor puterea mamei.


text:
Chiar dacă mintea lui se va împuţina, fii îngăduitor şi nu-l dispreţui, când eşti în toată puterea ta.


text:
Pentru că purtarea milostivă arătată tatălui nu va fi uitată şi, în pofida păcatelor, casei tale îi va merge bine.


text:
În ziua de restrişte Domnul îşi va aduce aminte de tine şi, ca ghiaţa când este o zi caldă, aşa se vor topi păcatele tale.


text:
Aidoma ca hulitorul de Dumnezeu este cel ce năpusteşte pe tată şi blestemat de Domnul este cel ce face zile rele mamei sale.


text:
Că mulţi oameni mari şi slăviţi sunt, dar tainele se descopăr celor smeriţi; căci puterea Domnului este mare şi se preamăreşte de către cei smeriţi.


text:
Nu te apuca să iscodeşti cele ce trec dincolo de îndeletnicirile tale, căci ţi s’au arătat mai multe decât poate să priceapă o minte omenească;


text:
De vreme ce singura lor închipuire pe mulţi i-a înşelat şi relele socotinţe au strâmbat cugetele lor.


text:
Inima celui înţelept zăboveşte asupra pildelor celor înţelepţi şi dorinţa omului cuminte este să găsească o ureche ascultătoare.


text:
Cel ce întoarce binefacerea primită se gândeşte la cele ce vor fi pe urmă şi la vreme de cădere el va afla sprijin.


text:
Fiule, să nu lipseşti pe cel sărac de mijloacele de trai şi ochii celor nevoiaşi să nu-i faci să aştepte.


text:
Că rugăciunea celui ce te blestemă pe tine, întru amărăciunea sufletului său, o va auzi cel ce l-a făcut pe el.


text:
Scoate pe cel năpăstuit din mâna celui ce-l năpăstueşte şi nu fi slab de înger când hotărăşti dreptatea.


text:
Fii celor orfani ca un tată şi ca un bărbat pentru mama lor, şi vei fi ca un fiu al Celui Prea înalt şi te va iubi pe tine mai mult decât mama ta.


text:
Cel ce o iubeşte iubeşte viaţa, şi cei ce se scoală pentru ea dis-de-dimineaţă se vor umplea de veselie.


text:
Fiindcă la început umblă cu el cu faţa ascunsă şi aduce asupra lui spaimă şi strâmtorare şi-l chinueşte cu învăţătura sa, până ce va prinde încredere în el şi-l va ispiti întru îndreptările sale;


text:
Apoi din nou vine la el pe cale dreaptă şi-l umple de bucurie şi-i dă pe faţă cele ascunse ale sale,


text:
Ia aminte la ce-ţi aduce vremea şi fereşte-te de rău, şi pentru credinţa sufletului tău să nu te ruşinezi,


text:
Să nu te uiţi la faţa nimănui, când e vorba de paguba sufletului tău, şi să nu-ţi fie ruşine, când îţi stă în faţă primejdia căderii tale.


text:
Nu opri cuvântul când poţi să mântueşti pe fratele tău şi nu ascunde înţelepciunea ta spre slavă deşartă,


text:
Să nu zici: «Mila lui este mare, va curăţi mulţimea păcatelor mele», că la el se află mila, dar şi mânia, şi mânia lui stă gata deasupra păcătoşilor.


text:
Nu întârzia a te întoarce la Domnul şi nu amâna din zi în zi, căci fără de veste va izbucni mânia Domnului şi în ziua răsplătirii vei fi dat pieirii.


text:
Să nu-ţi iasă nume de bârfitor şi să nu vicleneşti cu limba ta, căci precum pe fur îl aşteaptă ruşinea, tot aşa o grea ocară pe cel ce are două limbi.


text:
Nu păcătui nici în lucruri mari, nici în lucruri mici şi din prieten nu te fă vrăjmaş, căci omul rău are parte de nume prost, de ruşine şi de ocară şi aşa este păcătosul care vorbeşte când aşa, când aşa.


text:
Şi mai este prieten, tovarăş de masă şi care nu va rămânea lângă tine în ziua când vei fi nenorocit.


text:
Şi câtă vreme îţi va merge bine, el va fi fratele tău sufletesc şi va vorbi cu multă libertate cu cei din casa ta;


text:
La fel cu cel ce ară şi samănă, apropie-te de ea şi aşteaptă roadele ei cele bune, căci puţin te vei osteni cu munca ei şi din roadele ei vei mânca degrabă.


text:
Ca într’un veşmânt slăvit te vei îmbrăca într’însa şi cunună de bucurie îţi vei pune împrejurul tâmplelor.


text:
Fiule, dacă te trage inima, vei dobândi învăţătură, şi dacă sufletul tău e sârguincios iscusit, vei ajunge.


text:
Ascultă bucuros orice cuvânt care preamăreşte pe Dumnezeu şi parabolele pricepuţilor să nu-ţi scape.


text:
Dacă vezi un om cu multă pricepere, cercetează-l dis-de-dimineaţă, aşa încât piciorul tău să roadă pragurile uşilor lui.


text:
Nu te strădui să fii judecător, ca nu cumva să te dovedeşti fără putere să goneşti nedreptăţile şi ca nu cumva să te sfieşti de faţa celui puternic şi să dai de sminteală dreptatea ta.


text:
Nu gândi că poţi nepedepsit să te legi de două ori cu păcatul, fiindcă şi de întâia dată nu vei rămânea nepedepsit.


text:
Să nu zici: «Domnul va căuta la mulţimea darurilor mele şi când le voi aduce Dumnezeului Prea înalt, el le va primi».


text:
Nu schingiui pe robul care lucrează cu tragere de inimă, nici pe simbriaşul care te slujeşte cu credinţă.


text:
Adu-ţi aminte că prin ei te-ai născut pe lume şi cum ai putea să le dai înapoi ceea ce ei ţi-au dat ţie.


text:
Teme-te de Domnul şi dă cinste preotului şi dă-i partea lui precum ţi s’a poruncit: pârgă şi parte din jertfă pentru păcat şi şoldul legănat şi prinoasele prea sfinte şi pârga preoţească.


text:
Nu te prici cu omul bogat, ca nu cumva să pună în cumpănă împotriva ta aurul lui; fiindcă pe mulţi i-a pierdut aurul şi chiar inimile împăraţilor le-a plecat.


text:
Nu trece cu vederea cuvintele înţelepţilor, ci îndeletniceşte-te cu pildele lor. Căci de la ei vei lua învăţătură cum să slujeşti pe cei mai mari.


text:
Nu dispreţui cele ce au spus bătrânii, pentru că şi ei au învăţat de la părinţii lor. Căci de la ei vei învăţa înţelepciunea, ca să dai răspunsul cuvenit în ceasul de nevoie.


text:
Nu da cu împrumut celui ce este mai puternic decât tine, iar dacă i-ai împrumutat ceva, socoteşte împrumutul ca pierdut.


text:
Să nu porneşti la drum cu un om nechibzuit, ca să nu-ţi cadă povară, căci el va face toate după cum îi tună prin cap şi vei pieri împreună cu nebunia lui.


text:
Nu intra în gâlceava cu omul abraş şi să nu mergi cu el prin deşerte locuri, căci a vărsa sânge este pentru el nimica toată şi te va ucide acolo unde nu va fi nimeni ca să-ţi vie în-tr’ajutor.


text:
Întoarce-ţi ochiul tău de la femeia frumoasă şi nu te uita la frumuseţea străină. Cu frumuseţea femeii mulţi s-au înşelat şi din aceasta patima se aprinde ca un foc.


text:
Nu te aşeza niciodată lângă o femeie măritată şi nu te apuca cu ea să te întreci la băute, ca nu cumva inima ta să încline către ea şi întru patima ta să nu fii târît la pieire.


text:
Nu părăsi pe prietenul cel vechi, căci cel nou nu este asemenea lui. Ca vinul cel nou este prietenul cel nou; de se va învechi, îl vei bea cu veselie.


text:
Stăi departe de omul care are putinţa să te ucidă, ca să nu trăieşti în frică de moarte, iar dacă te apropii de el păzeşte-te de orice greşală, ca să n’aibă cuvânt să-ţi ridice viaţa. Dă-ţi socoteală că umbli în mijlocul laţurilor şi că păşeşti pe muchia zidurilor cetăţii.


text:
Mâna meşterilor face de laudă lucrul cel meşteşugit, precum cârmuitorul poporului se adevereşte înţelept din vorbirea sa.


text:
De spaimă este în cetatea sa cel cu gura mare, iar cel ce este fără frâu în vorba lui se face urît de toţi.


text:
Stăpânitorul înţelept îndrumează bine pe poporul său şi conducerea omului priceput este cu bună rânduială.


text:
După cum este judecătorul poporului, aşa sunt şi dregătorii lui. şi cum este mai marele cetăţii, aşa sunt şi cei ce locuesc într’însa.


text:
Împăratul fără rânduială prăpădeşte pe poporul său, dar cetatea sporeşte prin înţelepciunea principilor ei.


text:
Stăpânirea pământului este în mâna Domnului şi el ridică, la timpul potrivit, pe acela care-i este de folos.


text:
Izbânda, în viaţa unui om, este în mâna Domnului şi Domnul este cel ce pune mărirea sa pe fruntea stăpânitorului.


text:
Pentru nici o nedreptate să nu te mânii pe aproapele tău şi nimic să nu faci cu patimă şi cu nechibzuinţă.


text:
Urîtă este înaintea Domnului şi înaintea oamenilor trufia şi atât faţă de Dumnezeu cât şi faţă de oameni ea este păcatul nedreptăţii.


text:
Împărăţia trece de la un popor la alt popor, din pricina nedreptăţii, a semeţiei şi a lăcomiei de avuţii.


text:
Pentru ce se trufeşte cel ce este numai pulbere şi cenuşă, când, în viaţă fiind, el le leapădă mereu dinlăuntrul său?


text:
Începutul păcatului este trufia şi cel ce stărueşte întru ea este ca şi când i-ar ploua urîciune. Pentru aceea Domnul trimite certări minunate şi dărâmă de istov pe vinovaţi.


text:
Care este neamul vrednic de cinste? Neamul omenesc. Care este neamul vrednic de cinste? Neamul care se teme de Dumnezeu. Care este neamul fără de cinste? Tot neamul omenesc. Care este neamul fără de cinste? Neamul celor ce calcă poruncile Domnului.


text:
În mijlocul fraţilor, stăpânitorul lor stă în cinste, iar înaintea Domnului, cei ce se tem de Domnul.


text:
Cei mari, dregătorii, principii, sunt preamăriţi, dar nici unul dintre ei nu este mai mare decât cel ce se teme de Domnul.


text:
Mai de laudă este cel ce lucrează şi are prisos întru toate, decât cel ce se plimbă, lăudându-se, iar pâine nu are.


text:
Căci pe omul care păcătueşte împotriva sufletului său, cine îl va socoti drept şi cine va cinsti pe cel ce-şi face de ocară viaţa sa?


text:
Este câte un sărac pe care lumea îl cinsteşte pentru învăţătura lui pe când bogatul este cinstit pentru bogăţia lui.


text:
Cel ce este de cinste în sărăcie, cu cât mai mult ar fi de cinste dacă ar ajunge bogat? Iar cel care e dispreţuit, bogat fiind, cu cât ar fi mai mult, dacă ar ajunge sărac?


text:
Să nu te lauzi cu hainele cu care eşti îmbrăcat şi în ziua măririi să nu te trufeşti, fiindcă lucrurile Domnului sunt minunate şi lucrarea sa faţă de oameni este ascunsă.


text:
Nu te certa pentru lucrul care nu-ţi este de folos şi la judecata celor păcătoşi nu sta cu ei alături.


text:
Fiule, nu te amesteca în prea multe treburi, căci, dacă te apuci de prea multe nu vei rămânea fără vină şi dacă alergi după ele, nu le vei prinde iar când vei vrea să fugi de ele, nu vei scăpa.


text:
Este câte un om care se osteneşte şi munceşte greu şi se sârgueşte, dar cu atât mai mult el e gol de orice spor.


text:
Este câte un slăbănog fără de ajutor, lipsit de putere şi împovărat de sărăcie, însă ochii Domnului au căutat la el cu bine şi l-au ridicat din smerenia lui,


text:
Este câte un om care se îmbogăţeşte tot iconomisind şi chirnogindu-se, dar iată care este partea răsplăţii lui:


text:
Când e gata să zică: «Aflat-am odihnă şi acum voi mânca din bunătăţile mele», tocmai atunci el nu ştie câtă vreme va mai trece şi va lăsa toate acestea altora şi va muri.


text:
Nu te mira de faptele celui păcătos, pune-ţi nădejdea în Domnul şi stărueşte întru osteneala ta, căci lesne este înaintea Domnului ca într’o clipă şi fără de veste să îmbogăţească pe cel sărac.


text:
Binecuvântarea Domnului este plata celui cucernic şi Domnul, în ceasul grabnic, dă floare binecuvântării sale.


text:
Vremea de restrişte aduce uitarea desfătărilor şi, la sfârşitul vieţii, se dezvăluesc faptele omului.


text:
Să nu zici despre nimeni, mai înainte de moartea lui, că este fericit, căci deabia în ceasul lui cel din urmă cunoaştem soarta omului.


text:
Ca o potârniche închisă în coşniţă, ca să momească alte potârnichi, aşa este inima trufaşului, şi ca o iscoadă cercetează locurile slabe,


text:
Precum dintr’o scânteie de foc se înteţeşte jarul, tot aşa şi omul nelegiuit pândeşte să verse sânge.


text:
Fereşte-te de cel viclean, căci el iscodeşte cele rele, ca nu cumva să te mânjească şi să nu te mai poţi şterge niciodată.


text:
Dacă sălăşlueşti la tine pe cel străin, el va turbura calea vieţii tale şi te va îndepărta de casnicii tăi.


text:
Fă bine celui umilit, dar nu fi darnic cu cel nelegiuit. Popreşte-i mijloacele de trai şi nu i le da. ca să nu ajungă cu ele mai puternic decât tine, căci, în orice bine îi vei face, vei găsi pentru tine răutăţi îndoite,


text:
Prietenul nu poţi să-l cunoşti atunci când eşti fericit, iar duşmanul nu rămâne ascuns atunci când eşti nenorocit.


text:
Când îi merge bine omului, vrăjmaşii sunt în întristare, iar când îi merge rău, chiar şi prietenul se fereşte de el.


text:
Chiar când se arată smerit şi umblă încovoindu-se, fii cu ochii aţintiţi asupra lui şi păzeşte-te de el. Fii faţă de el ca unul care şterge mereu oglinda şi vei cunoaşte că n’a lepădat toată rugina.


text:
Nu-l pune să stea lângă tine, ca să nu te dea laoparte şi să se aşeze în locul tău. Nu-i face loc să stea la dreapta ta, ca nu cumva să încerce să ia locul tău, aşa încât la urmă tu, dându-ţi seama de dreptatea sfaturilor mele, să nu-ţi aduci aminte cu supărare de cuvintele mele.


text:
Cui îi este milă de descântătorul pe care l-a muşcat şarpele şi de toţi cei ce umblă să îmblânzească fiarele?


text:
Câtă vreme ţie-ţi merge bine, nu se va da pe faţă; dacă însă te poticneşti, va arunca frâul la o parte.


text:
Duşmanul are pe buze miere, însă în inima lui îşi face planul cum să te răstoarne în prăpastie. Din ochi el varsă lacrămi, însă, dacă-i vine bine, el nu va putea să se sature cu tot sângele tău.


text:
Dacă dă vre o nenorocire peste tine, îl vei găsi pe el aci lângă tine, şi, sub cuvânt că sare să te ajute, îţi va da brânci să cazi;


text:
Nu ridica în spinare o povară mai mare decât poţi să duci, şi cu cel mai puternic decât tine şi cu cel mai bogat nu intra în cârdăşie. Cum se va întovărăşi oala de pământ cu căldarea? Căldarea va izbi oala şi oala se va sparge.


text:
Bogatul face o strâmbătate şi tot el este mânios. Cel sărac a înghiţit nedreptatea şi el se roagă de iertăciune.


text:
Dacă are nevoie de tine, te va amăgi cu fel de fel de vorbe şi-ţi va surâde veşnic şi te va încărca de nădejde, îţi va vorbi frumos şi te va întreba: «Îţi trebue ceva?»


text:
Şi te va smeri cu ospeţele lui, până ce-ţi va goli punga de două-trei ori şi mai pe urmă va râde de tine. După aceea, când te va vedea, te va da laoparte şi va da din cap în faţa ta.


text:
Nu vorbi cu el cum ai vorbi cu unul de teapa ta şi nu te încrede în mulţimea cuvintelor lui, căci, prin belşugul lui de vorbe, el te va ispiti şi glumind şi surâzând îţi va scotoci sufletul.


text:
După cum smerenia este urîtă pentru cel trufaş, tot aşa urît este cel calic în ochii celui cu avere.


text:
Când vorbeşte un bogătaş, mulţime sunt cei ce îl încuviinţează; deşi a vorbit năzdrăvănii, totuşi îi dau dreptate. Dacă însă vorbeşte un sărăntoc, toţi îi găsesc cusur. El a vorbit înţelepţeşte, dar înţelepciunea lui n’are căutare.


text:
Când vorbeşte chiaburul, toţi tac din gură, iar cuvântarea lui este înălţată, cu laude, până la nori; dacă vorbeşte nevoiaşul, ceilalţi se întreabă: «Cine-i ăsta?»; iar dacă se poticneşte, îl aruncă la pământ.


text:
Faţa cea veselă este semn că inima petrece întru cele bune, dar căutarea înţelepciunii cere ostenitoare bătaie de cap.


text:
Cine strânge avere, răbdând de foame, strânge pentru alţii şi cu bunătăţile lui alţii se vor desfăta.


text:
Nimeni nu este mai rău decât cel cel ce se chirnogeşte pe sine însuşi şi aceasta este răsplătirea răutăţii lui.


text:
Ochiul zgârcitului nu se mulţumeşte cu partea pe care o are şi blestemata de zgârcenie usucă sufletul.


text:
Nu vei lăsa oare altuia roadă necazurilor tale şi trudnica ta agonisită nu va fi împărţită prin sorţi?


text:
Orice făptură se învecheşte ca un veşmânt, căci aceasta este sentinţa cea din veac: cu moarte vei muri!


text:
Precum frunzele ce cresc pe copacul plin de frunze, unele se scutură, altele nasc la loc, tot aşa este cu neamurile cărnii şi ale sângelui: unul moare şi altul se naşte.


text:
Fericit este bărbatul care se strădueşte după înţelepciune şi care îşi face socotelile cu pătrundere,


text:
Să nu zici: «Dela Domnul vine păcatul care m’a îndepărtat de el», căci ceea ce el urăşte, nici nu săvârşeşte.


text:
Nu te aştepta, de la ei, la viaţă lungă şi nu te bizui pe numărul lor, căci mai bine este unul singur, care face voia Domnului, decât o mie, şi mai bine este să mori fără de copii, decât să ai copii păgâni.


text:
Căci un singur om temător de Dumnezeu va umplea cetatea de locuitori, pe când un neam întreg de nelegiuiţi va pustii-o.


text:
Împotriva adunării păcătoşilor a izbucnit focul şi împotriva neamului răzvrătit s’a aprins mânia lui Dumnezeu.


text:
Şi unul dacă este vârtos de ceafă, minune ar fi să rămână nepedepsit, căci de la Domnul vin şi milostivirea şi mânia; puternic este să ierte, dar şi să-şi reverse mânia.


text:
Pe cât este de mare îndurarea sa, tot atât de aspră este şi pedeapsa sa; el judecă pe om după faptele lui.


text:
Nu va scăpa păcătosul cu prădăciunile lui şi nu va rămânea fără răsplată răbdarea celui bine credincios.


text:
Domnul a învârtoşat inima lui Faraon, ca să nu ţie socoteală de Domnul, spre a vădi puterea sa în tot pământul de sub cer;


text:
Mila sa s’a dat pe faţă făpturii întregi; şi lumina sa şi întunericul său le-a împărţit fiilor oamenilor.


text:
Să nu zici: «Eu sunt ascuns de la faţa Domnului; căci întru înălţime cine o să-şi aducă aminte de mine? Într’atâta mulţime, voi fi fără pomenire, şi ce este sufletul meu în făptura neţărmurită!»


text:
Precum este zbuciumarea vântului pe care omul nu o vede, tot aşa cele mai multe din lucrurile Domnului sunt ascunse.


text:
«Cine ne va vesti faptele dreptăţii sale sau cine va putea să le adaste? Departe este legământul făcut cu părinţii!»


text:
După sfatul Domnului, lucrurile lui sunt aşa din început, şi de când le-a făcut a osebit părţile lor.


text:
El a orânduit întru vecii vecilor lucrările sale şi cuprinsul puterii lor l-a întărit în neam şi în neam; nu ştiu de foame şi nu ştiu de oboseală şi nu contenesc niciodată din lucrul lor.


text:
Nici una din aceste făpturi ale cerului nu se ciocneşte cu vecina ei şi până în veac nu vor ieşi din ascultarea cuvântului său.


text:
Şi el le-a grăit: «Feriţi-vă de orice nedreptate!» şi a dat fiecăruia în grijă datoriile către aproapele.


text:
Milostenia omului preţueşte la Domnul ca un inel cu pecetie, şi binefacerile omului, el le păstrează ca lumina ochiului.


text:
Întoarce-te cu pocăinţă la Domnul şi lasă-te de păcatele tale, roagă-te înaintea feţei lui şi împuţinează alunecările tale.


text:
Vino înapoi la Cel Prea înalt şi dezbară-te de nelegiuire şi te scârbeşte foarte de ceea ce este urît înaintea Domnului.


text:
Cine îl va lăuda în Şeol pe Cel Prea înalt, în locul celor vii şi al celor care îi aduc închinăciunile lor?


text:
Din partea celui mort, ca de la unul care nu mai este, a pierit orice laudă; cel viu şi sănătos preamăreşte pe Domnul.


text:
Ce este mai luminos decât soarele? Şi totuşi el se întunecă, darmite ce este carne şi sânge! Va cugeta negreşit cele rele,


text:
El n’a dat înouviinţare nimănui să vestească lucrurile sale, şi cine va putea să urmărească minunile sale?


text:
În minunatele sale săvârşiri, nu este nimic de scăzut şi nu este nimic de adăogat şi ele sunt de nepătruns.


text:
Când omul a sfârşit cu cercetările, este deabia la început, şi când se opreşte, nu ştie încotro să mai apuce.


text:
Ce este omul şi la ce poate să fie folositor? Care e partea lui bună şi care este partea lui cea rea?


text:
Ca o picătură de apă din mare şi ca un grăunte de nisip, atât sunt de puţini anii lui, în faţa veşniciei.


text:
Mila omului se opreşte la cel ce-i este aproape, dar mila Domnului se întinde peste întreaga făptură.


text:
Fiule, când faci o faptă bună, nu adăoga şi o dojană, şi la darul pe care îl faci nu pune vre-un cuvânt jignitor.


text:
Şi dacă cuvântul este mai de preţ decât darul cel de preţ, omul cu mâna darnică să le adune laolaltă.


text:
Mai nainte de judecată, cercetează-te pe tine însuţi, şi atunci, în ceasul judecăţii, vei afla îndurare.


text:
Nu zăbovi să-ţi împlineşti juruinţă, la timpul potrivit, şi nu aştepta până la moarte, ca să faci ce-ai făgăduit.


text:
Adu-ţi aminte de mânia din ziua cea din urmă şi de vremea răzbunării, când Domnul îşi va întoarce faţa sa.


text:
Adu-ţi aminte de timpul foametei în timpul belşugului, gândeşte-te la sărăcie şi la lipsă în zilele de bogăţie.


text:
Cei care au înţelegere pentru cuvintele înţelepte, ei înşişi au ajuns înţelepţi şi răspândesc cu belşug pildele cele mai bune.


text:
Dacă hărăzeşti sufletului tău ceea ce-ţi cere pofta, ea te va face de petrecere pentru duşmanii tăi.


text:
Nu te veseli întru prea multe mese bune, căci, dacă va fi să te lipseşti de ele, îţi va fi de două ori mai greu.


text:
Muncitorul nărăvit cu vinul nu strânge avere, şi cine dispreţueşte puţinul pe care-l are se prăbuşeşte degrabă.


text:
Cine e bucuros de flecăreală va fi rău judecat, iar cine urăşte vorba de clacă îşi micşorează supărările.


text:
Nu spune nici prietenului, nici vrăjmaşului, şi dacă prin tăcerea ta nu faci vre-un păcat, nu da nimic pe faţă,


text:
Auzit-ai vre-o taină? Să moară o dată cu tine! Fii fără grijă, că nu te va sfâşia ca să iasă din tine!


text:
Din pricina unui cuvânt care trebue tăinuit, cel nerod se zbate în dureri, întocmai ca o femeie care e gata să nască.


text:
Înţelepciunea nu este iscusinţa răutăţii, căci dreapta cugetare nu se găseşte în sfatul păcătoşilor.


text:
Este mai bun unul care n’are multă pătrundere, dar este temător de Dumnezeu, decât unul care prisoseşte în isteţime, dar calcă legea.


text:
Este un soi de isteţime care nu dă greş, dar care e nedreaptă, şi sunt oameni care sucesc dreptatea, ca să scoată o sentinţă pe plac.


text:
Şi dacă, fiind prea slabi, au fost împiedicaţi de la păcat, când vor găsi prilejul, vor face ce e rău.


text:
Este mult mai bine să dojeneşti, decât, tăcând, să fierbi de mânie, şi cel ce îşi mărturiseşte greşală va fi scutit de necaz.


text:
Ca un famen care se apropie de o fecioară, aşa este cel ce, orbit de patimă, voieşte să facă judecată.


text:
Omul înţelept tace până la timpul potrivit, dar cel îngâmfat şi nerod trece dincolo de ceasul prielnic.


text:
El dă puţin şi-ţi scoate ochii cu ce ţi-a dat, şi face gălăgie cât un pristav. Astăzi dă cu împrumut şi mâine cere înapoi. Un astfel de om te respinge!


text:
Nerodul zice: «N’am nici un prieten şi faptele mele cele bune nu întâmpină nici o recunoştinţă. Cei ce mănâncă pâinea mea au limbă vicleană!»


text:
E mai bine să cazi pe caldarâm, decât să cazi din pricina limbii, şi prăbuşirea celor răi vine astfel degrabă.


text:
Sunt oameni care sunt opriţi de la păcat din pricina sărăciei; aceştia, în somnul lor, nu sunt prigoniţi de remuşcări.


text:
Sunt unii care îşi pierd viaţa dintr’o ruşine neînţeleaptă şi care se jertfesc de hatârul unui prost.


text:
Câte unul, tot din ruşine neînţeleaptă, făgădueşte unui prieten marea cu sarea şi şi-l face vrăjmaş pe veresie.


text:
Cine îşi lucrează ogorul său îşi clădeşte înalt stogul de grâu şi cel ce are trecere la stăpâni poate să-şi acopere greşelile.


text:
Plocoanele şi darurile orbesc ochii celor înţelepţi şi ca zăbala în gura calului opresc pe loc mustrările drepte.


text:
Fugi de dinaintea păcatului ca de dinaintea şarpelui, căci dacă te apropii de el, te va muşca; dinţii lui sunt ca dinţii de leu şi sfâşie sufletele oamenilor.


text:
Rugăciunea săracului urcă din gura lui până la urechile Domnului, şi judecata Domnului soseşte în toată graba.


text:
Cel ce urăşte mustrarea calcă pe urmele păcătosului, dar cel ce se teme de Domnul se va întoarce către Domnul cu inima voioasă.


text:
Când omul cuminte aude o vorbă înţeleaptă, o preţueşte şi mai pune ceva la ea; dar când o aude un fecior de bani gata, o ia în râs şi apoi o aruncă la spate.


text:
Pentru omul cu simţire este mojicie să asculţi la uşă; pe omul înţelept îl jigneşte atare faptă necinstită.


text:
Buzele celor fără minte vorbesc mereu de treburile altora, pe când cuvintele omului înţelept sunt cântărite în tirizii.


text:
Fiul rău crescut este o ruşine pentru tatăl său, iar când este o fiică, ea s’a născut spre paguba părintelui său.


text:
O fecioară înţeleaptă face bogat pe bărbatul ei, dar cea dezmăţată aduce întristare celui ce a născut-o.


text:
Un cuvânt spus la timp nepotrivit este ca o muzică în zi de întristare; dar biciul şi bătaia au înţelepciunea lor totdeauna.


text:
Cine învaţă pe prost este ca şi când ar lipi o oală spartă, sau ca şi când ai scula din somn adânc pe unul care doarme.


text:
Când vorbeşti cu un prost, este ca şi când ai vorbi cu un adormit; când ai sfârşit cuvântul tău, el te va întreba: «Ce ai zis?»


text:
Pe cel mort îl plângi, căci îi lipseşte lumina; pe cel prost îl plângi, fiindcă îi lipseşte mintea. Pe mort îl plângi cu duioşie, căci a găsit odihna, dar viaţa celui nătărău e mai rea decât moartea.


text:
După un mort eşti în întristare şapte zile, dar cu un prost sau cu un nelegiuit eşti în întristare în toate zilele vieţii lor.


text:
Cu cel dezmetic nu te întinde la vorbă şi nu sta în tovărăşia celui prost; păzeşte-te de el ca să nu ai necaz şi ca să nu te mânjeşti atingându-te de el. Ocoleşte-l şi vei afla odihnă şi nu te împovăra cu nebunia lui.


text:
Nisipul, bolovanii de sare, drugii de fier, îi duci mai uşor, decât să stai laolaltă cu un om fără minte.


text:
Încheietura grinzilor întărite în zidirea casei nu se prăbuşeşte la cutremur; tot astfel cugetul care e întărit prin sfaturi bine cântărite, nu-şi pierde cumpătul în ceasul de primejdie.


text:
Gardul înfipt în vârful dealului nu rămâne în picioare, când îl izbeşte vijelia; tot aşa un cuget şovăelnic şi bătut de gânduri nebuneşti nu rămâne dârz în faţa spaimelor.


text:
Chiar când ai scos sabia împotriva unui prieten, nu te desnădăjdui, căci întoarcerea este cu putinţă.


text:
Dacă ai deschis gura împotriva prietenului tău, nu te teme, căci puteţi să vă împăcaţi. Afară doar de ocară şi de obrăznicie, de descoperirea tainei şi de bârfirea vicleană, căci de unele ca acestea fuge orice prieten.


text:
Rămâi credincios prietenului tău în sărăcia lui, ca să te bucuri împreună cu el când va da de belşug; rămâi lângă el în vremea de necaz, ca să iei şi tu parte la bogăţia pe care va moşteni-o.


text:
Mai înainte de a se aprinde focul, se ridică din cuptor abur şi fum; tot aşa înjurăturile merg înaintea vărsărilor de sânge.


text:
O, de-ar pune cineva pază gurii mele şi peste buzele mele pecetie de înţelepciune, ca să nu alunec din pricina ei şi ca să nu mă piardă limba mea!


text:
Doamne, Părinte şi Stăpânul vieţii mele, nu mă lăsa să mă ducă gura mea după cum vrea ea şi nu îngădui să alunec din pricina ei!


text:
Cine va pune biciul peste gândurile mele şi varga îndreptării peste inima mea, ca să nu cruţe rătăcirile mele şi să nu treacă cu vederea păcatele mele!


text:
Ca greşalele mele să nu sporească şi să nu se înmulţească alunecările mele şi să cad înaintea protivnicilor mei şi să se bucure de ruşinea mea vrăjmaşul meu.


text:
Pofta pântecelui şi a împreunării trupului să nu mă cuprindă şi duhului celui fără de ruşine să nu mă dai.


text:
Căci precum robul care este adesea luat la rost nu scapă fără de vânătăi, tot aşa şi cel ce se jură şi are veşnic în gură numele lui Dumnezeu nu va rămânea slobod de păcat.


text:
Cine se jură mult păcătueşte mult şi harapnicul nu se va depărta de casa lui. Dacă nu se ţine de jurământ, păcatul rămâne asupra lui şi dacă nu dă nici o luare aminte, păcătueşte îndoit. Iar dacă se jură pe degeaba nu va fi fără vină, căci casa lui se va umplea de nenorociri.


text:
Este uneori vorbire care căşunează moartea; aşa ceva să nu se afle în moştenirea lui Iacob! Căci de la cei bine-credincioşi toate acestea depărta-se-vor şi ei nu se vor tăvăli în păcate.


text:
Adu-ţi aminte de tatăl tău şi de muma ta, când stai la sfat în mijlocul boierilor, ca nu cumva, uitându-ţi de ei în faţa acelora, să săvârşeşti, din obişnuinţă, vre-o nerozie şi să ajungi să doreşti să nu te fi născut şi sa-ţi blestemi ziua naşterii.


text:
Două soiuri de oameni îşi sporesc păcatele şi al treilea soi aduce mânia Domnului; patima fierbinte arde ca focul şi nu se stinge până ce nu mistueşte totul, tot aşa omul desfrânat în trupul său şi în carnea sa nu se astâmpără până ce nu-l mistueşte focul. Pentru omul desfrânat orice pâine este dulce şi nu se domoleşte decât odată cu moartea.


text:
Precurvarul care părăseşte patul căminului zice în cugetul său: «Cine mă vede? Întuneric este împrejurul meu, pereţii mă ascund şi nimeni nu mă zăreşte: de ce să mă tem? Cel Prea înalt nu va pomeni păcatele mele.»


text:
Astfel, el se teme numai de ochii oamenilor şi nu ştie că ochii Domnului sunt de zece mii de ori mai luminoşi decât soarele şi ei văd toate cărările oamenilor şi pătrund în colţurile cele mai ascunse.


text:
Toate lucrurile cunoscute au fost de Domnul mai înainte de zidirea lor şi, tot aşa, după ce au fost desăvârşite.


text:
Mai întâi: ea a călcat legea Celui Prea înalt, al doilea: ea a greşit faţă de bărbatul ei, şi al treilea: a săvârşit precurvie şi a făcut copii cu bărbat străin.


text:
Aşa încât cei ce vor trăi după ea vor cunoaşte că nimic nu este mai bun decât frica Domnului şi nimic nu este mai dulce decât ascultarea de poruncile Domnului. Căci este mare cinste să urmezi pe Domnul şi este viaţă lungă când te lipeşti de el.


text:
Dar peste toate acestea căutat-am un loc de odihnă şi am zis: într’a cui moştenire să mă sălăşluesc?


text:
Atunci Făcătorul a-toate mi-a dat poruncă şi cel ce m’a creat a hotărît cortul meu, şi a grăit: «Aşează-te în Iacob şi ia-ţi moştenire în Israil!».


text:
Crescut-am ca finicul din Enghedi şi ca dumbrăvile de trandafiri din Ierihon, ca un măslin trainic în câmpie şi m’am ridicat ca un platan la ţărmul apei.


text:
Ca scorţişoara şi ca balsamul cu bun miros dat-am mireazmă mea şi ca smirna cea aleasă răspândit-am olmul meu; ca galbanul, ca onixul şi ca stactia şi ca duhul tămâii din cortul descoperirii;


text:
Toate acestea sunt cartea legământului Dumnezeului Celui Prea înalt, legea pe care ne-a poruncit-o Moise, ca să fie moştenirea obştiei lui Iacob.


text:
Şi legea aceasta umple pe om de înţelepciune, cum se umplu de apă fluviile Fisonul şi Tigrul, când se coc roadele.


text:
Cel dintâi care a învăţat-o n’a ajuns s’o cunoască desăvârşit, şi la fel cel din urmă n’a dat de hotarele ei,


text:
Iar eu am fost ca un şanţ cu apă tras din râu, ca o panglică de apă ce străbate o grădină desfătată,


text:
Şi am zis: adăpa-voi grădina mea şi voi înneca răzoarele mele, şi iată că şanţul meu s’a făcut fluviu şi fluviul meu a ajuns mare!


text:
Răspândi-voi, iar şi iar, învăţătura ca răvărsatul zorilor şi voi vădi pildele ei până la capătul lumii.


text:
Trei lucruri iubeşte sufletul meu, şi ele sunt plăcute şi înaintea Domnului şi înaintea oamenilor: unirea dintre fraţi, dragostea dintre prieteni şi bărbatul cu femeia care se îngăduesc unul cu altul.


text:
Şi sunt trei soiuri de oameni pe care le urgiseşte sufletul meu şi ale căror năravuri mă îngreţoşează foarte: calicul fudul, bogatul înşelător şi bătrânul precurvar şi fără minte.


text:
Cât de frumoasă e la bătrâni înţelepciunea şi la cei ce stau în loc de slavă: chibzuinţă şi sfatul bun!


text:
Sunt nouă lucruri pe care le fericesc în inima mea şi pe al zecelea îl voi spune cu toată gura: fericit este omul care a ajuns să se bucure de copiii săi şi a trăit să vază prăbuşirea vrăjmaşilor.


text:
Fericit este cel ce s’a căsătorit cu o femeie înţelegătoare şi care, lângă ea, nu este ca boul cu măgarul, arând la un plug. Fericit este cel ce nu păcătueşte cu limba sa şi fericit este care nu e slugă la un stăpân mai prejos decât sine.


text:
Cât de mare este cel ce a găsit înţelepciunea, însă nimeni nu este mai presus de cel ce se teme de Domnul!


text:
Nici un necaz nu este ca necazul pe care ţi-l fac cei ce te urăsc şi nici o lovitură nu este ca lovitura pe care ţi-o dă duşmanul.


text:
Nici un venin nu este mai rău ca veninul şarpelui şi nici o mânie nu este mai presus de mânia femeii.


text:
Mai degrabă vreau să locuesc împreună cu leul şi cu balaurul, decât să trăiesc într’o casă cu o femeie hapsână.


text:
Cum este suişul nisipos sub picioarele bătrânului, aşa este femeia limbută pentru bărbatul liniştit.


text:
Inimă înfrântă, obraz ofilit şi rană lăuntrică, iată ce aduce o femeie rea. Mâini fără putere şi genunchi slăbănogi are soţul pe care nevastă-sa nu l-a fericit.


text:
De trei lucruri se teme inima mea şi de cel de al patrulea sunt îngrozit: zavistiile din cetate, grămădeala norodului şi năpăstuirea – acestea toate sunt mai rele decât moartea,


text:
Dar o femeie geloasă de altă femeie, care-i împărtăşeşte pe toţi de harapnicul limbii ei, este sfâşierea inimii şi jale grea.


text:
O nevastă rea lângă tine este ca un jug cu boi rău înjugaţi, şi cel care o ţine este ca unul care a apucat o scorpie,


text:
Fereşte-te să te ţii după o femeie cu ochi neruşinaţi, ori de nu, să nu te miri când te-o vârî în păcat.


text:
Precum călătorul însetoşat îşi deschide gura şi bea din orice apă care îi vine ia îndemână, aşa şi ea şade lângă orice par şi-şi deschide tolba la orice săgeată.


text:
Precum soarele se ridică întru înaltele ceruri ale Domnului, tot aşa frumuseţea femeii celei bune, în buna întocmire a casei sale.


text:
Precum este candela care luminează în candelabrul cel sfânt, aşa este un chip frumos pe un trup bine împlinit.


text:
Şi cum sunt nişte stâlpi de aur pe o temelie de argint, aşa sunt picioarele frumoase pe călcâie puternice.


text:
Caută şi găseşte, în toată moşia, o postaţă bună şi samână sămânţa ta, cu credinţă în neamul tău cel bun.


text:
O femeie de vânzare socotită este ca un scuipat, dar o femeie măritată însemnează turnul morţii pentru cel cu care a păcătuit.


text:
O femeie fără Dumnezeu e dată ca pedeapsă celui nelegiuit, iar o femeie cucernică e răsplata celui ce se teme de Dumnezeu.


text:
Femeia neruşinată îşi bate joc de cuviinţa femeiască, dar femeia cu ruşine se sfieşte chiar şi de soţul ei.


text:
Femeia care-şi cinsteşte bărbatul se vădeşte înţeleaptă tuturor, dar aceea care nu şi-l cinsteşte dă pe faţă tuturor că e păgână.


text:
Femeia gălăgioasă şi vorbăreaţă este ca o trâmbiţă de război care pune pe vrăjmaşi pe fugă; iar soţul ei, dacă se potriveşte cu ea, trebue să-şi ducă viaţa în răzmiriţă de război.


text:
De două lucruri se întristează inima mea, dar de al treilea mă apucă mânia: omul bogat care se caliceşte şi rabdă de foame şi omul cu nume mare, când nu este luat în seamă; iar cine se întoarce de la cucernicie spre păcat, pe acela Domnul îl pregăteşte de sabie.


text:
Din pricina banilor, mulţi au păcătuit, şi cine caută să se îmbogăţească îşi întoarce ochiul de la dreptate.


text:
Între încheieturile pietrelor ţăruşul se înfige tare, iar între vânzare şi cumpărare pătrunde păcatul.


text:
Vasele olarului cuptorul le pune la încercare, iar pe om îl pui la încercare când stai cu el de vorbă.


text:
Păsările se adună laolaltă cu semenele lor, tot aşa şi adevărul se întoarce pururea la cei ce trăiesc după adevăr.


text:
Când te afli în mijlocul proştilor, cruţă-ţi vremea; dar când te afli în mijlocul oamenilor înţelepţi, zăboveşte cât poţi.


text:
Vorba celui ce se jură necontenit zbârleşte părul, iar când se ceartă, trebue să-ţi astupi urechile.


text:
Poţi să legi o rană şi poţi să te împaci după ceartă, însă cel ce a dat pe faţă o taină a pierdut orice nădejde.


text:
Când stă înaintea ta, el are în gură vorbe dulci şi e plin de admirare când vorbeşti; însă după aceea îşi schimbă graiul şi dă cuvintelor tale înţelesuri care să te pună rău cu lumea.


text:
Multe lucruri urăsc, dar nimic atât de mult ca pe omul acesta; şi Domnul îl urăşte la fel şi-l dă blestemului.


text:
Cine aruncă piatra în sus o aruncă în capul său, iar o lovitură vicleană nimereşte întâi pe cel viclean.


text:
Cei ce se bucură de prăbuşirea celor cucernici vor cădea în cursă, şi chinurile îi vor mistui mai nainte de moarte.


text:
Adu-ţi aminte de cele de pe urmă şi pune capăt vrăjmăşiei; adu-ţi aminte de stricăciune şi de moarte şi ţine-te de porunci.


text:
Adu-ţi aminte de aceste porunci şi de legământul Celui Prea înalt şi nu mai vrăjmăşi pe aproapele şi iartă-i neştiinţa.


text:
Precum este materia focului, aşa este şi puterea flăcărilor şi după puterea celor ce se ceartă se aprinde şi vrajba; cât este de puternic omul tot atâta şi mânia lui; pe măsura bogăţiei lui creşte şi furia lui.


text:
Dacă sufli într’o licură de foc, se aprinde, iar dacă scuipi în ea, se stinge; şi atât una cât şi alta ies din gura ta.


text:
Blestemaţi pe bârfitor şi pe cel cu limba făţarnică, fiindcă au pierdut pe mulţi oameni care trăiau în pace.


text:
Limba clevetitoare a prăbuşit pe mulţi şi i-a gonit din popor în popor şi a surpat cetăţi întărite şi a răsturnat casele celor mari.


text:
Limba clevetitoare a gonit din casele lor femei vrednice şi le-a lăsat păgubaşe de rodul ostenelilor lor.


text:
Fericit este cel ce e la adăpost de loviturile ei şi n’a încăput sub mânia ei şi n’a tras la jugul ei şi n’a fost legat cu lanţurile ei.


text:
Cei ce părăsesc pe Domnul vor cădea în puterea ei; pe aceştia îi aprinde şi nu se mai stinge. Asupra lor îşi dă drumul ca un leu şi ca un pardos îi nimiceşte.


text:
Dă cu împrumut aproapelui, când se găseşte în nevoie şi tot aşa întoarce la vreme aproapelui tău ce ţi-a dat cu împrumut.


text:
Până să ia împrumutul, sărută mâinile celui ce-i dă şi pentru banii aproapelui îşi smereşte glasul, iar când este vremea să dea înapoi, tărăgăneşte sorocul, dă în loc de bani văicăreli şi învinovăţeşte timpurile grele.


text:
Când poate să plătească, aduce deabia pe jumătate şi aceea o socoteşte ca bani daţi de pomană; iar de nu poate plăti, l-a păgubit pe celălalt de banii împrumutaţi; şi acesta şi-l capătă duşman pe degeaba, căci îi plăteşte cu blesteme şi cu sudalme şi, în loc de cinste, îi răspunde cu ocară.


text:
Mulţi, din pricina acestei răutăţi a oamenilor, se întorc de către om şi nu dau cu împrumut, temându-se să nu se păgubească în zadar.


text:
În numele poruncii Domnului, ajută pe cel sărac şi, în nevoia în care se află, nu-i da drumul cu mâinile goale.


text:
Lasă-ţi banul pierdut, pentru frate şi pentru prieten, şi nu-l lăsa să-l mănânce rugina, sub piatră ori în perete.


text:
Cel păcătos primejdueşte averea chezaşului şi cel cu suflet nerecunoscător părăseşte pe izbăvitorul său.


text:
Chezăşia pe mulţi care erau socotiţi fericiţi i-a dat la pământ şi i-a azvârlit încoace şi încolo, ca valurile mării;


text:
Pe oameni bine înstăriţi i-a scos afară din casele lor şi i-a gonit să rătăcească prin neamuri streine.


text:
Cele mai de seamă lucruri, în viaţa omului, sunt apa, pâinea, veşmântul şi locuinţa, ca să-ţi acoperi goliciunea.


text:
Sau: «Afară, hangiu venetic, din faţa mai-mărimilor! Că mi-a venit oaspe fratele meu, şi-mi trebueşte toată casa!»


text:
El lasă un răzbunător asupra vrăjmaşilor, iar prietenilor un urmaş care le răsplăteşte pentru dragostea lor.


text:
Dacă eşti prea drăgăstos cu fiul tău, va ajunge să te înfricoşeze, şi dacă îţi faci cu el de joacă, o să-ţi facă necaz.


text:
Frânge-i grumazul în copilărie şi plesneşte-l peste şale cât este încă prunc, ca să nu se învârtoşeze şi să se răzvrătească împotrivă-ţi şi să-ţi sângereze inima.


text:
Sănătatea şi zdrăvenia preţuesc mai mult decât tot aurul, şi un trup voinic decât avuţii nenumărate.


text:
Nici o bogăţie nu este mai presus de sănătatea trupească şi nici o stăpânire pământească nu face cât bucuria inimii.


text:
Este mai bună moartea decât o viaţă chinuită, şi mai bună veşnica odihnă decât o suferinţă necontenită.


text:
Ce foloseşte idolului jertfa? Că nici nu mănâncă, nici nu miroase! Aşa este cu cel ce stăpâneşte avuţie, dar nu poate să se bucure de ea.


text:
Îmbunează sufletul tău şi ogoieşte inima ta şi goneşte întristarea departe de tine, căci întristarea a ucis pe mulţi şi nu e bună la nimic.


text:
Frământarea lui necontenită îl împiedică să aţipească şi-i risipeşte somnul mai abitir ca o boală grea.


text:
Cine este acesta? – ca să-l lăudăm ca prea fericit şi ca pe unul care a făcut minunăţii în poporul său.


text:
Cine este acela care a fost pus la încercare, prin bogăţie, şi a rămas în totul drept? El este vrednic de toată lauda! Cine a putut călca porunca şi n’a călcat-o? Cine a putut face rău şi n’a făcut?


text:
Când şezi la masa unui boier mare, nu căsca gura în faţa ei şi nu zice: «Câte bunătăţi stau pe masă!»


text:
Adu-ţi aminte că ochiul lacom este urîcios. Ce este mai rău, între lucrurile create, decât ochiul? Doar nu degeaba plânge el la orişice.


text:
Nu întinde mâna ta unde şi-a pus ochii altul de lângă tine, ca să nu vi se întâlnescă mâinile în talger.


text:
Cât de puţin îi trebue omului bine crescut! De aceea, când se culcă în patul său, nu are înnecăciuni.


text:
Pântecele cumpătat are parte de somn sănătos. Te scoli dimineaţa şi cugetul ţi-e limpede. Truda nesomnului, vărsăturile şi durerile pântecelui sunt câştigul omului nesăţios.


text:
Iar dacă ai fost nevoit să ospătezi dincolo de măsură, scoală-te, du-te primprejur şi te vei simţi uşurat.


text:
Ascultă-mă, fiule, şi nu mă dispreţui! Şi mai la urmă vei descoperi adevărul cuvintelor mele. În toate lucrurile tale fii cumpătat şi nici o boală nu va da peste tine.


text:
Dimpotrivă, cetatea cârteşte asupra mesei zgârcitului, şi mărturia cârpănoşiei lui este iarăşi întemeiată.


text:
După cum cuptorul pune la încercare lucrul făurarului, tot aşa şi vinul inimile trufaşilor care stau gata să se încaiere.


text:
Vinul este pentru om apă dătătoare de viaţă, dacă îl bea cu măsură. Ce este viaţa celui care nu are vin? Că el a fost făcut ca să veselească pe oameni.


text:
Beţia aprinde patima celui fără minte şi-l împinge în prăpastie, scade puterile şi căşunează bătăi şi răni.


text:
Când stai la ospăţ, nu te apuca să dojeneşti pe prieten şi nu-i arăta dispreţ pe când el se veseleşte. Nu-i spune cuvinte de ocară şi nu-l necăji cerându-i înapoi niscaiva bani împrumutaţi.


text:
Dacă soţii ospăţului te-au făcut mai marele mesei, nu te trufi şi fii în mijlocul lor ca unul dintre ei; îngrijeşte de ei şi apoi şezi şi tu la masă.


text:
După ce ai îndeplinit toate cele de trebuinţă, poţi să stai jos, ca să te bucuri de cinstea pe care ţi-au dat-o şi, pentru buna întocmire a mesei, să primeşti cunună.


text:
Grăieşte tu cel ce eşti mai bătrân, căci ţie se cuvine întâi, dar cu şart şi cu ştiinţă şi fără să împiedici pe cântăreţi.


text:
Şi iarăşi ca o pecetie de smarald, înscăunată în aur, este răsunetul cântecului, în tovărăşia vinului dezmierdător.


text:
Când a venit ceasul, ridică-te de la masă şi nu fi cel de pe urmă; aleargă acasă şi nu tândăli pe drum.


text:
Cel ce se teme de Domnul are parte de învăţătură şi cei ce-l caută dis-de-dimineaţă găsesc bunăvoinţa lui.


text:
Cei ce se tem de Dumnezeu afla-vor dreapta judecată şi vor aprinde ca o torţă rostirile lor cele înţelepte.


text:
Bărbatul cel de sfat nu trece cu vederea părerile altora, pe când cel străin de lege şi trufaş nu se împiedică de nici o frică.


text:
Pe temătorul de Dumnezeu nu-l nimiceşte nici o nenorocire, şi chiar dacă intră în ispită Domnul îl scoate iar afară.


text:
Bărbatul înţelept nu urăşte legea, dar cel ce este făţarnic faţă de ea este ca o corabie în furtună.


text:
Omul înţelegător îşi pune toată nădejdea în lege, şi legea este pentru el cu totul vrednică de încredere, ca răspunsul Domnului din Urim.


text:
Pentru ce o zi este mai slăvită decât alta, o dată ce toată lumina din zilele anului vine de la soare?


text:
Prin înţelepciunea Domnului ele s’au osebit între ele, căci el a statornicit vremurile felurite şi zilele de praznic,


text:
Astfel că, dintre ele, pe unele le-a înălţat şi le-a sfinţit, iar pe altele le-a pus în rândul zilelor obişnuite.


text:
Pe unii i-a binecuvântat şi i-a înălţat, pe unii i-a sfinţit şi i-a apropiat sie-şi; pe alţii i-a blestemat şi i-a smerit şi i-a răsturnat din locurile lor.


text:
Precum lutul stă în mâna olarului, ca să-l frământe după placul său, tot aşa oamenii sunt în mâna Făcătorului lor, ca să le dea lor după cum a hotărît.


text:
Faţă în faţă cu răul stă binele, faţă în faţă cu moartea stă viaţa, aşijderea în faţa celui cucernic stă păcătosul.


text:
Priveşte, astfel, la toate câte a făcut Cel Prea înalt: ele sunt perechi perechi, una împotriva celeilalte.


text:
Cât despre mine, cel venit la urmă, m’am străduit după înţelepciune şi sunt ca unul care adună în vie pe urma culegătorilor, dar cu binecuvântarea Domnului am apucat înaintea tovarăşilor şi ca un adevărat culegător am umplut teascul.


text:
Nici fiului tău, nici femeii tale, nici fratelui tău, nici prietenului tău să nu le dai, cât trăieşti, putere asupra ta. Şi banii tăi să nu-i dai altora, ca nu cumva să-ţi pară rău şi să te rogi pentru ei.


text:
Când va veni sfârşitul zilelor vieţii tale, în ceasul cel din urmă, atunci să-ţi împărţi moştenirea.


text:
Pune să muncescă pe robul tău şi vei avea odihnă; dacă însă îi laşi mâinile fără lucru, el va umbla după libertate.


text:
Dacă ai un rob credincios, ţine socoteală de el ca de tine însuţi, fiindcă l-ai agonisit cu sudori de sânge.


text:
Nădejdi deşarte şi amăgitoare îşi face omul cel neînţelegător, şi visele scot din fire pe cei nerozi.


text:
Ca unul care ar vrea să prindă umbra cu mâna sau care ar alerga după vânt, aşa e cel ce se bizueşte în vise.


text:
După cum din ceea ce este necurat nu poate să iasă nimic curat, tot aşa din ceea ce este minciună nu poate să iasă nimic adevărat.


text:
Ghicitul, tâlcuirea semnelor şi visele sunt deşertăciuni, la fel cu închipuirile unei femei însărcinate.


text:
Afară numai dacă nu-ţi sunt trimise de Cel Prea înalt, spre cercetare, nu le da nici o luare aminte.


text:
Pe când legea se împlineşte fără de minciună, ca orice cuvânt înţelept care purcede din gură credincioasă.


text:
Omul pe care l-a dăscălit viaţa ştie multe lucruri şi cel ce a trecut prin multe grăieşte cu înţelepciune.


text:
Cel ce se teme de Domnul nu se înfricoşează de nimic şi nu tremură de nimic, căci Domnul este nădejdea lui.


text:
Ochii Domnului sunt asupra celor ce îl iubesc; el este scut puternic şi întăritură vajnică; el apără împotriva vântului arzător; el este adăpost împotriva arşiţei de la amiază; el păzeşte de împiedicare şi întru cădere dă ajutor;


text:
Cel ce aduce jertfă, din agonisită nedreaptă, aduce jertfă de ocară, căci prinoasele nelegiuiţilor nu sunt plăcute Domnului.


text:
Cel Prea înalt nu se uită cu drag la cele ce-i aduc necredincioşii, iar iertarea păcatelor n’o dă în schimbul jertfelor numeroase.


text:
Ucigaşul aproapelui său este cel ce îi ia hrana trebuitoare şi vărsător de sânge este cel ce opreşte simbria argatului.


text:
Aşa este şi cu omul care posteşte pentru păcatele sale, şi porneşte din nou şi face aceleaşi păcate. Cine va asculta rugăciunea lui şi ce folos a avut din înfrânarea lui?


text:
Cel ce păzeşte legea este ca şi cum ar aduce mulţime de jertfe; cel ce ia aminte la porunci aduce jertfă de pace.


text:
Plăcut este Domnului când te depărtezi de răutate şi iertător este Domnul când te lepezi de strâmbătate.


text:
Astfel că nu zadarnic lacrămile văduvei i se scurg pe obraz şi strigarea ei se înalţă împotriva asupritorului.


text:
Domnul primeşte cu bunăvoinţă pe cel ce-i slujeşte şi rugăciunea credinciosului se ridică până la nori.


text:
Rugăciunea celui smerit străbate norii şi nu se odihneşte până ce nu-şi ajunge ţinta, şi nu se linişteşte până ce Domnul nu-i ia aminte şi judecă cu dreptate şi dă sentinţă dreaptă.


text:
Iar Domnul nu va mai zăbovi şi nu va mai răbda pe cei fără îndurare. El le va zdrobi coapsele şi se va răzbuna împotriva păgânilor; el va risipi mulţimea celor trufaşi şi va frânge schiptrul nelegiuiţilor;


text:
El va răsplăti omului după faptele sale şi va judeca isprăvile oamenilor după gândurile vicleniei lor.


text:
Scumpă este mila Domnului, în vremea când Israil e împilat, ca norii cei plini de ploaie în timp de secetă.


text:
«Milueşte-ne pe noi, Stăpâne, Dumnezeule al tuturor, şi priveşte şi trimite frica ta peste toate noroadele.


text:
Precum, pedepsindu-ne pe noi, le-ai arătat lor sfinţenia ta, tot aşa, bătându-le pe ele, arată-ne nouă mărirea ta,


text:
Înnoeşte minunile tale, adu încă o dată dovezile puterii tale, proslăveşte mâna ta şi braţul tău cel drept.


text:
Iuţimea focului să mistuiască pe cel scăpat şi cei ce asupresc pe poporul tău să-şi găsească pieirea.


text:
Zdrobeşte capetele celor întâi-stătători ai vrăjmaşilor şi care zic: «Nu mai este nimeni afară de noi!»


text:
Milueşte, Doamne, poporul care se chiamă cu numele tău, pe Israil, pe care l-ai închipuit ca întâiul tău născut.


text:
Întăreşte adevărul celor făcute de tine, la început, şi împlineşte proorociile rostite întru numele tău.


text:
Ascultă, Doamne, rugăciunea celor ce ţi se roagă ţie, pentru poporul tău, întărind binecuvântarea lui Aaron,


text:
Dacă în gura femeii se află milă şi blândeţe, atunci bărbatul ei nu are pereche printre ceilalţi oameni.


text:
Cine-şi agoniseşte o femeie bună a pus temelia averii sale, având ajutor pe potriva sa şi stâlp de reazim.


text:
Unde nu este îngrăditură, agoniseala casei e jefuită, şi unde nu este femeie, toate sunt fără rânduiala şi fugare.


text:
Nu este întristare puternică să ţie până la moarte, când un soţ sau un prieten se schimbă în duşman?


text:
Cât de rea este fapta prietenului care stă cu tine la masă, iar în timp de restrişte se dovedeşte duşman!


text:
Nu uita pe tovarăş, când e în război, şi nu-l lăsa în primejdie, dându-te în lături, încărcat cu prada ta.


text:
Păzeşte-te de cel ce-ţi dă sfaturi şi află întâi care este nevoia lui – căci el te sfătueşte spre folosul lui – ca să nu arunce mreaja asupra ta,


text:
Şi să-ţi zică: «Eşti pe calea cea bună», dar pe urmă să stea lângă tine, ca să vază ce ţi se va întâmpla.


text:
Nu te sfătui cu o femeie în privinţa protivnicei ei, nici cu un fricos despre război, nici cu un neguţător despre schimb, nici cu un cumpărător despre vânzare, nici cu un pizmătareţ despre recunoştinţă, nici cu cel nemilostiv despre milostenie, nici cu cel trândav despre muncă, nici cu sluga tocmită cu anul despre bucatele din anul viitor, nici cu robul leneş despre vre-o lucrare grea: cu unii ca aceştia, nu te sfătui;


text:
Ci stai statornic în preajma omului cucernic, pe care-l ştii că ţine poruncile şi a cărui inimă se potriveşte cu inima ta şi pe care, dacă ar fi să cazi în vre-un necaz, îl va durea inima de tine.


text:
Pe lângă acestea, ascultă ce te povăţueşte cugetul tău, căci nimeni nu-ţi este mai credincios decât tu însuţi,


text:
Fiindcă simţul omului îi spune lui ce-i trebueşte, mai bine decât şapte iscoade care stau sus pe turn, puse ca să ia seama;


text:
Este câte un om care face pe înţeleptul, dar este urît pentru cuvintele lui şi ajunge să n’aibă ce mânca,


text:
Fiule, în viaţa pe care o începi, cercetează-te pe tine însuţi, vezi ce poate să te vatăme şi fereşte-te;


text:
Fiindcă nu toate lucrurile folosesc orişicui şi nu toate sufletele se mulţumesc cu aceleaşi lucruri.


text:
Cinsteşte pe doftor, mai nainte ca să ai nevoie de el, cu cinstea ce i se cuvine, căci şi pe el l-a făcut Domnul,


text:
Aşa încât lucrările Domnului să nu contenească şi sănătatea poruncită de el să stăpânească pe faţa pământului.


text:
Depărtează păcatul, întinde-ţi mâinile spre faptele drepte şi curăţeşte inima ta de toată călcarea de lege.


text:
Adu tămâie şi jertfă de pomenire din lamură de făină şi junghie jertfe grase, pe cât te ajută puterile.


text:
Apoi dă rând doftorului, că şi pe el l-a făcut Domnul; şi să nu se depărteze de lângă tine, fiindcă şi el îţi trebueşte,


text:
Ci şi el se roagă Domnului ca să-l ajute în meşteşugul lui şi tămăduire să dea spre însănătoşirea bolnavului.


text:
Fiule, pentru cel ce a murit varsă lacrimi şi, greu încercat precum eşti, începe tânguirea pentru morţi, şi după cuviinţă ai grijă de trupul lui şi nu trece nimic cu vederea din cele ale îngropăciunii.


text:
Amară plângere fă şi fierbinte tânguire şi te jeleşte, după vrednicia celui răposat, o zi ori două, ca să goneşti clevetirea, şi apoi mângâie-te de întristare,


text:
Şi nu uita că nu este întoarcere; lui, celui răposat, nu-i foloseşti cu nimic, iar pe tine te păgubeşti.


text:
Cel plecat se odihneşte; odihnească-se şi pomenirea lui. Duhul lui s’a despărţit de el, mângâie-te şi tu.


text:
Înţelepciunea cărturarului se dobândeşte cu zăbavă şi cine n’are treburi pământeşti poate să ajungă înţelept întru ale legii.


text:
Cum poate să ajungă înţelept cel ce ţine coarnele plugului şi se făleşte cu boldul de îmboldit, cel ce mână boii şi-şi trece viaţa cu ei şi toată vorba lui este numai de viţei?


text:
La fel este cu orice dulgher şi cu orice zidar, care muncesc necontenit zi şi noapte; la fel este cu cel ce sapă săpături de peceţi şi se strădueşte cu răbdare să împletească scrijiliturile, şi-şi pune toată inima să scoată izvodul întocmai şi nu dă geană în geană până nu-şi desăvârşeşte lucrul său.


text:
Tot aşa este fierarul care stă lângă nicovală şi se uită la fierul nelucrat; dogoarea focului îl face lac de sudoare şi el îndură zăpuşala cuptorului; pocnetele ciocanului îi asurzesc urechile, dar ochii lui stau aţintiţi la scula pe care trebue s’o scoată din ciocan. Gândul lui este cum să-şi facă lucrul mai bun şi strădania lui e să-i dea o desăvârşită frumuseţe.


text:
Tot aşa este şi olarul care şade la meseria lui şi învârteşte roata cu picioarele şi este pururea îngrijit de lucrul său şi, în munca sa, numără iar şi iar oalele poruncite.


text:
Mâinile lui sunt crăpate din pricina lutului şi mai înainte de bătrâneţe el este gârbov şi frânt de şale; toată grija lui este smălţuitul şi toată luarea lui aminte este potrivita ardere a cuptorului.


text:
Însă în adunarea poporului nimeni nu întreabă de părerea lor şi în sfat n’au nici o întâietate; în scaunul judecătorului nu au ce căuta, iar întru ale legii şi ale dreptăţii nu au nici o pricepere.


text:
Ei nu se îndeletnicesc cu treburile învăţăturii şi ale dreptului şi cu pildele înţelepţilor n’au nici o legătură. Totuşi ei sunt cei ce întăresc alcătuirea tovărăşiei omeneşti şi înclinarea lor este către muncă şi către meşteşug.


text:
Altfel este cel ce-şi îndreptează cugetul către frica de Dumnezeu şi se îndeletniceşte numai cu legea Celui Prea înalt; el cercetează înţelepciunea tuturor celor din vechime şi-şi cuprinde vremea cu adâncirea profeţilor;


text:
Slujba lui este în mijlocul celor mari şi el se arată înaintea principilor; el străbate prin ţările popoarelor străine şi cântăreşte ce este bine şi ce este rău între oameni.


text:
El îşi deprinde cugetul să se îndrepteze către Domnul, Ziditorul său, şi să se roage înaintea Celui Prea înalt, deschizând gura sa în rugăciune şi cerând iertare pentru greşalele sale.


text:
Şi dacă marele Dumnezeu binevoieşte, el se va împărtăşi de duhul înţelegerii şi Domnul va răvărsa, ca ploaia, cuvintele înţelepciunii lui, iar el întru rugăciuni va lăuda pe Domnul.


text:
Domnul îndreptează voinţa şi priceperea lui, iar el se va apropia cu mintea de sfaturile Domnului cele ascunse.


text:
Domnul însuşi îi insuflă învăţătura cu care se arată lumii, astfel că el ajunge de laudă în lămurirea legii şi a legământului cu Domnul.


text:
Multă lume va lăuda ştiinţa sa şi numele său nu va fi şters în veac. Pomenirea lui nu va pieri şi numele lui va fi viu din neam în neam.


text:
Cât va trăi va avea un nume mai vestit decât o mie laolaltă, iar când va intra întru odihnă, slava lui va fi şi mai mare.


text:
Încă o dată, cu bună chibzuială, vreau să înşir gândurile mele, fiindcă sunt plin de ele ca luna plină, la jumătatea lunii.


text:
Şi ca tămâia veţi răspândi bun miros şi veţi înflori ca floarea crinului. Ridicaţi glasul vostru şi cântaţi cântece de laudă şi binecuvântaţi pe Domnul, pentru toate lucrurile sale.


text:
Daţi mărire numelui său şi spuneţi sus şi tare vrednicia lui de laudă, preamărindu-l cu cântări din gură şi cu cântări din harfă, şi grăiţi astfel, cu bucurie mare:


text:
Să nu zici: «Ce e asta?» sau: La ce slujeşte asta?», pentru că toate, la vremea lor, se dovedesc de folos. Prin cuvântul lui, au stat apele în picioare ca nişte stoguri de grâu şi la porunca gurii lui, apele s’au adunat în zăcătorile lor.


text:
Cele dintâi lucruri trebuincioase pentru viaţa omului sunt: apa şi focul, fierul şi sarea şi făina de grâu şi laptele şi mierea, sângele strugurelui şi untul de lemn şi veşmântul.


text:
Sunt vânturi care au fost făcute spre pedeapsă şi, întru mânia lor, ele zdruncină munţii. În vremea prăpădului, ele revarsă străşnicia lor şi domolesc mânia Ziditorului.


text:
Aşijderea colţii fiarelor, scorpiile şi năpârcile şi sabia răzbunătoare: ca să stârpească pe nelegiuiţi; toate acestea au fost făcute cu scopul lor şi stau gata în vistierie, ca să slujească la timpul potrivit.


text:
Când Domnul le porunceşte, ele sunt în mare bucurie şi sunt pregătite, când ele îi trebuesc pe pământ, şi când vine vremea, nu trec peste cuvântul lui.


text:
Despre acestea, încredinţat am fost de la început şi, după ce m’am gândit îndelungat, am lăsat în scris aceste gânduri:


text:
Nu trebue să zici: «Lucrul acesta este mai rău decât celălalt», căci fiecare lucru se va dovedi bun, la timpul lui.


text:
Trudă mare a fost hărăzită fiecărui om şi jug greu zace peste fiii lui Adam, din ziua când ies din pântecele maicii lor şi până în ziua când se întorc la maica lor obştească.


text:
Gândurile lor şi zmăcinarea inimii lor şi aşteptarea lor plină de grijă, toate merg spre ziua morţii!


text:
De la cel ce poartă porfiră şi coroană, până la cel ce se îmbracă în pânză de tort, mânia şi ciuda, turburarea şi zbuciumul şi frica de moarte, întărâtările şi încăierările sunt pâinea tuturor.


text:
Puţină, ca şi nimic, este odihna lui, dar şi atunci el este turburat de vise; amăgit de vedeniile sufletului său el este ca un fugar care fuge de dinaintea prigonitorului.


text:
Urmaşii celor nelegiuiţi nu vor avea mulţi vlăstari, căci rădăcinile lor necurate stau în stâncă neprimitoare.


text:
Tot aşa papura care creşte pe lângă apă şi pe lângă ţărmul râului este smulsă mai devreme decât orice altă buruiană.


text:
Dulce este viaţa celui ce are cu ce trăi şi a muncitorului care se mulţumeşte cu ce câştigă, dar mai bună decât a lor este viaţa celui ce a aflat o comoară.


text:
Copiii şi zidirea unei cetăţi fac un nume să trăiască, dar mai presus decât amândouă acestea socotită este femeia cea fără de prihană.


text:
Harul şi frumuseţea desfătează ochiul omului, dar mai mult decât amândouă îl desfătează lanurile verzi.


text:
Prietenul şi tovarăşul te întâmpină uneori la vreme de nevoie, dar mai mult decât ei este de bun folos soţia înţeleaptă.


text:
Averea şi puterea înalţă inima, dar mai mult decât amândouă: frica de Dumnezeu. Temerea de Dumnezeu nu are nici un cusur; nu trebue să-i mai cauţi alt ajutor.


text:
Frica de Dumnezeu este un rai binecuvântat şi peste orice slavă ea se revarsă ca un polog împărătesc.


text:
Când un om priveşte cu jind la masa altuia, viaţa lui nu mai trebue socotită ca viaţă omenească. El pângăreşte sufletul său cu mâncări străine de lege, pe când omul cu simţire şi cu creştere se fereşte.


text:
O, moarte, cât de amară este amintirea ta pentru cel ce trăieşte în pace, întru averea sa, pentru cel lipsit de griji şi cu noroc în toate şi care este încă destul de zdravăn ca să se bucure de desfătările mesei!


text:
Dar, o, moarte, cât de plăcută este sentinţa ta pentru cel sărac şi istovit de putere şi gârbovit de bătrâneţe şi copleşit de griji şi care nu mai nădăjdueşte în nimic şi a pierdut răbdarea!


text:
Nu te teme de sentinţa morţii; adu-ţi aminte că strămoşii tăi şi după tine urmaşii tăi stau sub puterea ei.


text:
Este hotărîrea Domnului pentru întreaga făptură, şi atunci cum să te răzvrăteşti tu împotriva voinţei Celui Prea înalt? Fie o mie, fie o sută, fie zece ani, în Şeol nu se mai socoteşte lungimea vieţii.


text:
Căci dacă vă înmulţiţi, nenorocirea vă mănâncă; dacă faceţi copii, durerea are parte de ei; dacă vă prăbuşiţi, toată lumea se bucură de căderea voastră; dacă muriţi, blestemul vă înghite!


text:
Toate câte sunt din pământ se întorc în pământ, tot aşa şi necredincioşii, din blestem dau în prăpăd.


text:
Copiii mei, păziţi întru pace învăţătura mea: înţelepciunea nedată pe faţă şi comoara ascunsă în pământ, de ce folos sunt amândouă?


text:
Ascultaţi, copii, învăţătura asupra simţimântului de ruşine şi simţiţi ruşinea, după pravila mea, căci nu orice ruşinare este la locul ei şi nu este bine să te ruşinezi de fitece.


text:
Să te ruşinezi de desfrânare, înaintea tatălui şi a mamei, şi să te ruşinezi de minciună înaintea Domnitorului şi a ocârmuitorului;


text:
Să te ruşinezi de fapta rea înaintea judecătorului şi a dregătorului, şi de călcarea legii înaintea adunării poporului;


text:
De călcarea prieteniei înaintea tovarăşului şi a prietenului, şi de furtişag înaintea oamenilor cu care trăieşti.


text:
Să-ţi fie ruşine să strici legământul ori jurământul, să întinzi cotul, la masă, în pieptul altora, să opreşti darul făgăduit;


text:
Să respingi cererea unui prieten, să jăcmăneşti pe altul de partea ce i se cuvine sau să nu vrei să-i dai ce eşti dator;


text:
Să nu răspunzi cu închinăciune celui ce ţi se închină, să te uiţi la o femeie desfrânată, sau să-ţi opreşti ochii asupra unei femei măritate;


text:
Să-ţi fie ruşine să ocărăşti pe prieten şi, după ce i-ai dăruit ceva, să-i scoţi ochii cu darul tău;


text:
Să-ţi fie ruşine să mai spui şi altora ceea ce ţi s’a spus în taină şi să dezvălueşti ceea ce se cădea să rămână ascuns.


text:
Să nu-ţi fie ruşine de legea Celui Prea înalt şi de legământul său, ca să dai îndreptăţire celor păgâni.


text:
Să nu-ţi fie ruşine să faci socoteli băneşti cu prietenul sau cu tovarăşul de drum şi să nu te ruşinezi de dreapta împărţire între rude a unei moşteniri.


text:
Să nu-ţi fie ruşine de banul câştigat din jocul cumpărării şi al vânzării, nici de aspra pedepsire a copiilor, nici de frângerea coastelor robului ticălos.


text:
Să nu-ţi fie ruşine să dojeneşti pe prost şi pe nebun şi pe moşneagul căzut în petrecere cu tinerii, şi vei fi cu adevărat om înţelept şi cu vază înaintea celor cu frică de Dumnezeu.


text:
Fata este pentru tată bătaie de cap multă şi ascunsă; grija ei îi alungă somnul: cât este tânără, ca nu cumva să-i treacă vârsta, şi după ce s’a măritat, ca nu cumva s’o urască bărbatul.


text:
Cât este fecioară, tatăl are mereu grijă să nu se pângărească şi să rămână grea în casa părintească, iar când este lângă bărbatu-său, să nu apuce pe drumuri rele, sau, în casa soţului ei, să nu rămână stearpă.


text:
Cu fata îndărătnică întăreşte paza, ca nu cumva să dea vrăjmaşilor tăi cuvânt de bucurie şi să te facă de poveste în cetate şi batjocorit de norod şi să te dea de ruşine în adunările din poartă.


text:
Este mai neprimejdioasă hursuzenia bărbatului deeât ajutorinţa femeii, căci cu femeia poţi să dai de ruşine şi de ocară.


text:
Aduce-mi-voi aminte de lucrurile Domnului şi cele ce am văzut voi istorisi. Prin cuvântul lui făcutu-s’au şi, la porunca lui, ele împlinesc voinţa lui.


text:
Nici sfinţii Domnului nu sunt de ajuns ca să numere toate minunile lui, însă Dumnezeu a dat oştilor sale putere să stea în faţa măririi sale.


text:
Domnul răzbate oceanul şi inima şi cunoaşte ascunzişurile lor, căci el este atoateştiutor şi are căile veşniciei înaintea ochilor.


text:
El a îmbrăcat întru podoabă măreţele sale lucrări; el este unul şi acelaşi din veşnicie; el nu creşte şi nu descreşte şi nu are nevoie de sfatul nimănui.


text:
Toate au viaţă şi rămân în veac şi toate-i sunt ascultătoare, spre folosul pentru care au fost făcute.


text:
Străvezia tărie a cerului este frumuseţea locaşurilor de sus şi strălucirea lui: măreaţă privelişte!


text:
Când se arată soarele, el revarsă lumină şi căldură; minunată este această făptură a Celui Prea înalt!


text:
Cuptorul de topit, îl aprinde meşterul faur, suflând în foc cu foalele, dar soarele încinde munţii de trei ori mai mult; el aprinde pâcle de foc şi, raze împrăştiind, orbeşte ochii.


text:
Mare este Domnul, ziditorul soarelui, şi el, la porunca Domnului, străbate de zor cărarea-i hotărîtă.


text:
Aşijderea şi luna se arată totdeauna la ceasul ei, ca să însemneze împărţirile vremii şi ca semn fără de moarte.


text:
Lună după lună, ea se premeneşte, şi cât de minunată este în schimbările ei! Ea străluceşte pe bolta cerului ca un steag de aur, în tabăra oştirilor înălţimii.


text:
Priveşte curcubeul şi binecuvîntează pe făcătorul lui, căci e negrăit de mândru în măreţia lui de colori!


text:
El coprinde tot cerul cu arcul său slăvit şi mâna Celui Prea înalt l-a întins, întru atotputerea sa.


text:
Atotputernicia Domnului frânge fulgerele de bolta cerului şi răspândeşte săgeţile de foc ale hotărîrilor sale.


text:
După voinţa lui, se porneşte vântul din miază-zi şi furtunile din miază-noapte şi vijelia pustiitoare. El scutură omătul, ca un stol de păsări care se lasă pe pământ; ca nişte lăcuste care poposesc, aşa este pogorîrea zăpezii.


text:
Când sloboade vântul de la miazănoapte, apa prinde ghiaţă şi peste orice iezer se întinde o pojghiţă şi apele se îmbracă în za de ghiaţă.


text:
Dar leacul acestui prăpăd este grabnica înnourare şi roua care se iveşte, aducând răcoare după zăduf.


text:
Cei ce călătoresc pe mare vorbesc de întinderea-i nemăsurată; şi noi ascultăm, în uimire, istorisirile lor.


text:
Am putea să spunem încă multe, fără să dăm de căpătâi, dar toate cuvintele laolaltă sunt unul singur: tot şi toate el este!


text:
Înălţaţi pe Domnul întru laude, cât puteţi de sus, dar el rămâne deapururi şi mai sus! Cu puteri premenite slăviţi-l foarte şi nu vă obosiţi, dar de ajuns nu-l puteţi ajunge!


text:
Sunt multe lucruri şi mai minunate şi mai neînţelese decât acestea, căci prea puţine am văzut din lucrările sale.


text:
Ei erau stăpânitori de ţară în ţinuturile lor şi oameni vestiţi prin puterea lor; ei erau sfetnici plini de înţelepciune şi prin proorociile lor vesteau voinţa Domnului.


text:
Ei îndrumau noroadele prin isteţimea lor şi cu înţelepciunea lor. Ei învăţau poporul şi-l pilduiau întru ştiinţa lor.


text:
Dar sunt alţii care nu au pomenire şi au pierit ca şi cum n’ar fi fost şi au fost ca şi cum nu s’ar fi născut, şi ei şi copiii lor după ei.


text:
Noe s’a aflat desăvârşit şi drept în vremea mâniei Domnului şi a ajuns să fie împăcarea neamului omenesc. Pentru aceea, a rămas o rămăşiţă pe pământ când a venit potopul.


text:
Avraam este părintele cel mare a o mulţime de popoare şi nu s’a dovedit altul asemenea lui, întru mărire.


text:
El a păzit legea Celui Prea înalt şi a făcut legământ cu Dumnezeu; el a statornicit acest legământ în carnea sa şi s’a arătat credincios, când a fost pus la încercare.


text:
Pentru aceea Dumnezeu l-a încredinţat cu jurământ că neamurile se vor binecuvânta întru seminţia lui şi că va înmulţi-o ca pulberea pământului şi va înălţa pe urmaşii săi ca stelele cerului, dându-le lor moştenire de la Mare până la cealaltă Mare şi de la fluviul Eufrat până la marginile pământului.


text:
Aşijderea şi în Isaac a întărit, pentru Avraam, tatăl său, binecuvântarea tuturor popoarelor şi legământul,


text:
Aşezându-le, după aceea, pe capul lui Iacob. Şi i-a dat lui precădere de întâi născut şi pe el l-a făcut moştenitor în pământul făgăduit şi a împărţit pământul în bucăţi şi l-a dat în stăpânire celor douăsprezece seminţii.


text:
Din Iacob, Domnul a scos un om cucernic care era plăcut tuturor, pe Moise, cel iubit de Dumnezeu şi de oameni, a cărui pomenire fie izvor de binecuvântare!


text:
Domnul i-a dat lui slavă deopotrivă cu a îngerilor şi mare l-a făcut prin frica pe care duşmanii o aveau de el.


text:
Prin cuvintele lui Moise, Domnul a îndeplinit minuni grabnice şi Domnul l-a preamărit pe Moise în faţa împăraţilor, şi i-a dat porunci pentru poporul său şi l-a lăsat să privească mărirea sa.


text:
Şi l-a lăsat să auză glasul său şi să intre în norul de pe munte şi i-a pus în mână poruncile sale, legea vieţii şi a înţelepciunii, ca Iacob să înveţe legământul cu Domnul şi Israil poruncile şi îndreptările sale.


text:
Şi a făcut cu el legământ veşnic şi i-a dat preoţia în popor şi l-a împodobit cu strălucită podoabă şi l-a încins cu veşmântul de slavă.


text:
Şi l-a îmbrăcat cu frumuseţe desăvârşită şi i-a hărăzit veşmintele slujbei lui, hărăzindu-i veşmântul coapselor şi tunica şi efodul.


text:
Şi a cusut de veşmânt, jur-împrejur, rodii şi printre ele clopoţei de aur, ca să sune când mergea şi să se auză în templul Domnului, ca o pomenire a fiilor poporului.


text:
L-a îmbrăcat cu un veşmânt sfânt, lucru făcut cu meşteşug, ţesut din aur şi din porfiră violetă şi stacojie; apoi i-a dat engolpionul cu Urim şi Tumim, ţesut din fire stacojii, lucru de mare meşter,


text:
Având pietre scumpe săpate ca peceţile şi înscăunate în aur, de mâna unui meşter săpător, ca să pomenească numele scrise pe ele ale celor douăsprezece seminţii ale lui Israil.


text:
După aceea, i-a pus pe mitră o cunună de aur, cu aceste cuvinte săpate: «Sfânt lui Dumnezeu», care era podoabă de mare cinste, lucru desăvârşit, desfătând ochii ca un odor slăvit.


text:
Nimic asemenea n’a fost înaintea lui şi nu va mai fi niciodată; nici un străin nu s’a îmbrăcat în aceste odăjdii, ci numai fiii lui Aaron şi urmaşii lui, din veac în veac.


text:
Şi Moise l-a aşezat în cinstea lui şi l-a uns pe el cu untdelemn sfânt. Şi acesta a fost pentru el un legământ veşnic, ca şi pentru neamul lui, cât vor ţine zilele cerului, ca să slujească înaintea Domnului şi să împlinească toată slujba preoţiei şi să binecuvânteze poporul întru numele Domnului.


text:
Şi Domnul l-a ales dintre toţi cei vii, ca să-i aducă arderi de tot şi jertfe grase şi să-i ardă pe jertfelnic tămâia cu bun miros, spre pomenire, şi să jertfească cele de nevoie pentru ispăşirea păcatelor poporului.


text:
Şi i-a dat poruncile sale şi putere să tâlcuiască legea şi să judece şi să înveţe pe Iacob căile dreptăţii şi să-i vâre în minte lui Israil înţelegerea rânduielilor.


text:
Dar nişte oameni de neam străin s’au învrăjbit împotriva lui şi l-au pizmuit, pe când erau în pustie; aceştia au fost oamenii oare ţineau cu Datan şi cu Abiram şi ceata lui Core, aprinsă şi năvalnică.


text:
Văzut-a Domnul şi s’a scârbit şi aceia au pierit în arşiţa mâniei lui, căci el a făcut minuni împotriva lor şi i-a nimicit cu văpaia focului său.


text:
Atunci el a sporit slava lui Aaron şi i-a întărit lui ca moştenire şi i-a dăruit, ca parte a lui, pârga roadelor pământului şi i-a poruncit să mănânce jertfele Domnului.


text:
Însă el să nu aibă parte de moştenire şi să nu stăpânească pământ în mijlocul poporului, fiindcă Domnul însuşi este partea şi moştenirea lui, în mijlocul fiilor lui Israil.


text:
Fineas, apoi, fiul lui Eleazar, a ajuns, al treilea, la cinste, prin râvna lui puternică, fiindcă, fiind plin de zel pentru Dumnezeul a toate, s’a arătat statornic când cu răzvrătirea poporului şi, fiind cu inimă vitează, el a dobândit ispăşire pentru Israil.


text:
Drept aceea, făcutu-s’a cu el legământ de pace, ca să fie căpetenie preoţilor şi poporului şi ca arhieria să fie pururea numai a lui şi a urmaşilor lui.


text:
A fost de asemenea şi legământul cu David, fiul lui Iesei, din seminţia lui Iuda; dar moştenirea regelui trece din fiu în fiu, pe când moştenirea lui Aaron merge deavalma la toţi urmaşii săi.


text:
Ci acum, o, preoţilor, dăruiască-vă Domnul înţelepciune în inimile voastre ca să judecaţi poporul lui cu dreptate şi să nu se irosească norocul lui şi nici slava lui, până în vremurile cele mai depărtate!


text:
Războinic mare a fost Iosua, fiul lui Nun, şi urmaş a fost lui Moise, în vrednicia de prooroc; el a fost, după tâlcul numelui său, puternic în mântuirea aleşilor Domnului şi trimis să pedepsească pe duşmanii care se ridicau împotrivă-i şi să dea ţara moştenire lui Israil.


text:
Căci a chemat pe stăpânul Cel Prea înalt, atunci când vrăjmaşii îl strâmtorau de jur-împrejur, şi Cel Prea înalt i-a răspuns cu o vajnică grindină şi cu bulgări de ghiaţă,


text:
Aruncându-i asupra poporului protivnic şi, pogorînd asupra lor, a nimicit pe cei ce ţineau piept, ca să cunoască neamurile sortite pieirii care sunt armele lui Iosua şi cum că războiul este din porunca Domnului, iar el se supune voinţei Celui Prea înalt.


text:
Ci în zilele lui Moise el se dovedise cucernic, împreună cu Caleb, feoiorul lui Iefune, când ei au înfruntat obştia răzvrătită şi au oprit poporul de la păcat şi au domolit clevetirile.


text:
De aceea, numai ei doi au rămas în viaţă din cei şase sute de mii de piotaşi, ca Domnul să-i aducă în ţara moştenirii, unde curge lapte şi miere.


text:
Şi Domnul a dăruit lui Caleb putere, şi puternic a rămas până la adânci bătrâneţe, să se suie pe podişurile ţării, iar urmaşii săi au stăpânit moşia moştenită,


text:
Apoi vin la rând judecătorii, fiecare după numele său, toţi a căror inimă nu s’a desfrânat şi care nu s’au depărtat de Domnul, – fie pomenirea lor fântână de binecuvântări!


text:
Oasele lor să odrăslească din locul undo odihnesc şi numele lor să se înnoiască în strănepoţii plini de slavă!


text:
Samuel, cinstit de popor şi iubit de Ziditorul său, a fost cerut din pântecele maicii sale; el a fost uns prooroc de Domnul, a fost judecător şi preot. După porunca Domnului el a cârmuit pe Israil şi a uns principi poporului.


text:
Şi el, la fel, a chemat pe Domnul cel puternic, când vrăjmaşii îl împresurau, şi a adus jertfă un miel de lapte.


text:
Apoi Samuil, mai nainte de vremea adormirii sale, a mărturisit înaintea Domnului şi a unsului Domnului: «Nici bani, nici măcar o pereche de încălţăminte n’am luat de la nimeni!» Şi nimeni nu i-a adus vre-o învinovăţire.


text:
Şi chiar după adormirea lui, când a fost întrebat, a arătat regelui cum o să sfârşească şi din pământ a ridicat glasul său de prooroc, ca să şteargă păcatele poporului.


text:
În tinereţea sa, el a omorît pe uriaş şi a îndepărtat ocara de la neamul său, când a învârtit praştia cu mâna şi a doborît semeţia lui Goliat,


text:
Fiindcă el se rugase Domnului Celui Prea înalt ca să-l ajute şi Domnul dăduse putere dreptei lui David, ca să răpue pe războinic şi să înalţe cornul neamului său.


text:
Pentru aceea, fecioarele cântau întru slava lui şi-l lăudau pentru cei zece mii de duşmani răpuşi. Iar când a pus stemă de împărat, a dus războaiele înainte;


text:
A smerit pe duşmani de jur-împrejur şi a dat pierzării pe Filistenii vrăjmaşi şi a sfărâmat cornul puterii lor, de nu s’a mai ridicat până astăzi.


text:
În toate faptele sale, el aducea mulţumită Celui Sfânt, cântând cu cuvinte de laudă pe Dumnezeul Cel Prea înalt şi iubind pe Ziditorul său din toată inima şi slăvindu-l în psalmii săi, în toate zilele.


text:
Şi a pus cântăreţi înaintea altarului ca să măestrească cu glasurile lor cântări prea frumoase şi să laude zilnic în stihurile lor pe Domnul.


text:
El a dat sărbătorilor strălucire şi a împodobit praznicele cu toată podoaba, lăudând numele cel sfânt al Domnului şi umplând de cântare sfântul locaş, dis-de-dimineaţă.


text:
Ci Domnul a şters păcatele lui şi a înălţat în veci cornul lui şi i-a dat lui drept de stăpânire şi a întărit tronul lui peste Israil.


text:
Iar după el s’a ridicat un fecior înţelept, care, după războaiele părintelui, a odihnit întru lărgime.


text:
Solomon a domnit în zile de pace, căci Dumnezeu i-a dat tihnă de jur-împrejur, ca să înalţe sfânt locaş întru numele Domnului şi să-i întemeieze jertfelnic veşnic.


text:
Pătruns-a numele tău până la ostroavele cele mai depărtate şi preţuit ai fost pentru dragostea ta de pace.


text:
Numitu-te-ai cu numele cel mai de slavă, care este pomenit în Israil. Adunat-ai aur mult ca fierul şi ai agonisit argint mult ca plumbul.


text:
Adus-ai pată de ruşine pe slava ta şi ai pângărit patul tău, astfel încât ai întărâtat mânia asupra vlăstarilor tăi şi ai căşunat suspin în neamul tău.


text:
Pentru acest cuvânt, regatul tău s’a despărţit în două şi din Efraim s’a ridicat un regat răzvrătit.


text:
Însă Domnul nu va lepăda îndurarea sa şi nu va lăsa stearpă nici una din făgăduinţele sale: că el nu va prăpădi vlăstarii alesului său şi nu va stârpi neamul aceluia pe care l-a iubit. Ci Domnul a lăsat lui Iacob rămăşiţă şi lui David rădăcină din el.


text:
Iar când Solomon s’a odihnit lângă părinţii săi, a lăsat după sine, din sămânţa sa, un fecior bogat în nebunie şi sărac în înţelepciune, adică pe Roboam, care, cu nechibzuinţa lui, a împins pe popor la răzvrătire; iar Ieroboam, feciorul lui Nabat, s’a ridicat şi a ispitit pe Israil spre păcat şi l-a împins pe Efraim în calea nelegiuirii.


text:
Astfel, el vinovat a fost că fiii lui Israil au fost goniţi din ţară şi că păcatele lor s’au înmulţit peste măsură,


text:
Cât de vajnic erai tu, Ilie, prin minunile tale şi numai cine este la fel cu tine, poate să te laude!


text:
Tu eşti hotărît, precum este scris, pentru vremi viitoare, ca să potoleşti mânia dumnezeească mai înainte de izbucnire, să întorci inima părinţilor către copii şi să aduci la loc seminţiile lui Israil.


text:
Când Ilie a fost răpit la cer, în vijelie, Eliseu s’a umplut de duhul lui. El a făcut minuni de două ori mai multe şi din gura lui au ieşit minuni. Cât a trăit, el n’a tremurat înaintea nimănui şi nici un om n’a avut putere asupra lui.


text:
Şi cu toate acestea, poporul nu s’a lăsat de necredinţa lui şi nu s’a dezbărat de păcatele lui, până ce a fost smuls din ţara lui şi a fost împrăştiat peste tot pământul şi a rămas din Iuda o mână de oameni şi un principe din casa lui David.


text:
Unii dintre ei au trăit întru dreptatea legii, iar alţii, printre ei, au săvârşit păcate înfricoşate.


text:
Iezechia a întărit cetatea şi a adus apă în mijlocul ei; el a săpat cu fierul stânca şi a clădit iazuri de apă.


text:
În vremea lui, s’a ridicat Sanherib şi a trimis pe Rabşache. şi acesta venit şi şi-a întins mâna împotriva Sionului şi, în trufia lui, a hulit pe Dumnezeu.


text:
Şi strigară către Dumnezeu, Cel Prea Îndurat, şi către el au întins mâinile lor; şi atunci Cel Sfânt auzit-a din cerul său, degrabă, rugăciunea lor şi i-a mântuit prin mâna lui Isaia.


text:
Căci Iezechia făcuse ceea ce era plăcut Domnului şi umblase cu nestrămutare în căile strămoşului său David, aşa cum îi poruncise Isaia, proorocul cel mare şi văzătorul vrednic de crezare.


text:
Până la porţile veşniciei, el a străbătut cu duhul şi a vestit cele viitoare şi cele ascunse mai înainte de împlinirea lor.


text:
Numele lui Iosia este ca tămâia binemirositoare, pregătită cu meşteşug de cel ce pregăteşte mirezme, şi este dulce, în gura fiecăruia, ca mierea şi ca muzica de la ospeţe,


text:
Afară de David şi de Iezechia şi de Iosia toţi au căzut în păcate; toţi regii din Iuda au părăsit legea Celui Prea înalt, până când a venit prăpădul peste ei.


text:
Din pricina lui Ieremia, pe care l-au chinuit, măcar că el a fost, din pântecele maicii sale, hotărît să fie prooroc, ca să smulgă, să sfărâme şi să risipească şi tot aşa să clădească, să sădească şi să întărească.


text:
Iezechil a avut parte să privească arătarea slavei şi el a descris făpturile care ţin tronul cu roate al Domnului.


text:
Iar cei doisprezece profeţi – fie ca oasele lor să vlăstărească iar din mormintele lor! – ei l-au însănătoşit pe Iacob şi l-au mântuit, dându-i temeinice nădejdi.


text:
Şi tot aşa Iosua, fiul lui Ioţadac; amândoi, în zilele lor, au zidit la loc locaşul Domnului şi au ridicat templul închinat Domnului şi hărăzit veşnicei slave.


text:
Asemeni şi Neemia – odihnească întru laude pomenirea lui! – ne-a înălţat din nou zidurile dărăpănate şi ne-a făcut porţile cu zăvoarele lor şi casele ni le-a zidit la loc


text:
Nici ca Iosif nu s’a mai născut altul, principele fraţilor săi şi sprijinul poporului său, iar osemintele sale au fost ascunse cu grijă.


text:
Şi Sem şi Set şi Enos au fost preamăriţi între oameni, dar, mai presus de toţi câţi au trăit pe pământ, stă întru slavă Adam.


text:
Cel mai mare între fraţii săi şi mândria poporului său a fost arhiereul Simon, fiul lui Onia, care, în timpul său, a premenit casa Domnului şi în zilele căruia templul s’a întărit ca o cetate,


text:
El a pus la adăpost poporul din partea prădăciunilor şi a întărit cetatea împotriva năvălirilor duşmane.


text:
Era ca soarele când străluceşte deasupra templului Celui Prea înalt şi ca arcul curcubeului când începe să se arate între nori;


text:
Ca floarea trandafirului în zilele primăverii, ca floarea crinului lângă pâraie, ca faldurii de verdeaţă ai Libanului în timpul verii,


text:
Şi ca norii de tămâie în jurai cădelniţelor, şi ca potirul de aur, lucrat de mână de meşter şi bătut cu tot felul de pietre scumpe;


text:
Când se înveşmânta în sfintele odăjdii şi se împodobea cu toată podoaba, când se suia el la sfântul jertfelnic, se umplea de lumină curtea dimprejur;


text:
Iar când primea părţile jertfelor din mâinile preoţilor şi stătea în picioare lângă focul de pe altar, în jurul lui stătea cununa fiilor săi, ca nişte cedri tineri în pajiştile Libanului, sau ca nişte sălcii care fac rotocol în jurul unei fântâni;


text:
Şi toţi fiii lui Aaron erau în odăjdii şi jertfele Domnului hărăzite focului erau în mâinile lor, în faţa obştiei întregului Israil.


text:
Şi după ce sfârşea toată slujba din faţa altarului, ca să pecetluiască aducerea făcută Prea Înaltului Stăpân,


text:
El întindea către cupă mâna sa şi aducea prinos din sângele strugurelui, vărsându-l la temelia jertfelnicului, ca miros de bună mireazmă Celui Prea înalt, împăratul împăraţilor.


text:
Atunci fiii lui Aaron suflau în trâmbiţele lor lucrate măestrit şi, suflând, ridicau răsunet mare, ca să aducă aminte Celui Prea înalt de poporul ce stătea de faţă.


text:
Atunci tot poporul laolaltă se grăbea şi cădea cu faţa la pământ ca să se închine Domnului său, Atotţiitorul, Dumnezeului Celui Prea înalt.


text:
Şi tot poporul tresaltă în rugăciunea către Cel Milostiv, până ce slujba Domnului se încheia şi tot ce se cuvenea fusese adus.


text:
Atunci arhiereul se pogora şi ridica mâinile sale peste toată obştia lui Israil, ca să dea binecuvântarea Domnului cu buzele lui şi, rostind numele Domnului, să se preamărească el însuşi.


text:
Iar acum binecuvântaţi pe Dumnezeul a toate, care săvârşeşte lucruri mari pretutindenea, care ridică pe om din pântecele mamei şi ne dărueşte nouă toate, după mare mila sa.


text:
Dăruiască-ne nouă bucuria inimii şi trimită, în zilele noastre, pacea în Israil, ca în zilele de odinioară!


text:
Statornicească mila sa cu Simon şi păstreze pentru el legământul lui Fineas, ca nici el, nici nimeni din urmaşii lui să nu fie retezat, cât vor ţinea zilele cerului!


text:
Învăţătură înţeleaptă şi pricepută scris-am în cartea aceasta, eu, Iisus, fiul lui Sirah, din Ierusalim, ca unul care a lăsat să se reverse înţelepciunea inimii sale.


text:
Fericit este bărbatul care va umbla după aceste sfaturi şi le va pune la inimă; el va ajunge înţelept,


text:
Preamări-te-voi pe tine, Doamne împărate, şi laudă îţi voi aduce ţie, Dumnezeului mântuirii mele! Lăuda-voi numele tău, tu sprijinitorul vieţii mele!


text:
Căci apărător şi ajutor ai fost pentru mine şi ai mântuit trupul meu din prăpastie şi ai smuls picioarele mele de sub puterea Şeolului şi m’ai scos din laţul limbii clevetitoare, din gura celor ce înconjură lumea cu minciuni; m’ai ocrotit şi sprijinitor mi-ai fost împotriva protivnicilor mei.


text:
Şi m’ai mântuit, după mulţimea îndurărilor tale, din laţul celor ce plănuiau să mă înghită şi din puterea celor ce umblau să-mi ia viaţa şi din multele nevoi pe care le-am îndurat;


text:
Din înnecăciunea fumului şi a focului care era în jurul meu şi din văpaia pe care n’o aprinsesem eu,


text:
Din adâncul inimii Şeolului, de la limba necurată şi din valul vorbelor mincinoase şi din săgeţile limbilor viclene.


text:
Atunci m’am întors în toate părţile, dar nu era nimeni care să mă ajute; m’am uitat spre vre-un sprijin din partea oamenilor, dar n’am găsit nici unul;


text:
Şi mi-am adus aminte de mila ta, Doamne, şi de lucrarea ta cea din veac, că mântueşti pe cei ce nădăjduesc întru tine şi-i izbăveşti din mâna vrăjmaşilor lor.


text:
Chemat-am pe Domnul: «O, Doamne, tu eşti tatăl meu! Căci tu eşti viteazul mântuirii mele. Nu mă uita în ziua de necaz, în ceasul de năpăstuire şi de jale grea.


text:
Lăuda-voi pururea numele tău şi, întru cântări, mulţumiri îţi voi aduce.» Şi Domnul a auzit glasul meu şi a luat aminte la tânguirea mea,


text:
Şi m’a liberat din toată răutatea şi m’a izbăvit în vremea de primejdie. Drept aceea, ţie îţi voi mulţumi şi ţie îţi voi cânta cântări de laudă şi voi mări foarte numele Domnului.


text:
Când eram încă tânăr şi mai nainte de-a porni în călătorii, am căutat cu dor înţelepciunea în rugăciunile mele.


text:
Ea este în floare ca un strugure ce se coace şi întru ea inima mea se veseleşte. Cu povaţa ei, piciorul meu a călcat pe pământ neted; din tinereţea mea am mers pe urmele ei.


text:
Am fost neîncetat purtat de gândul să dau pe faţă înţelepciunea, şi m’am străduit cu râvnă să fac cele bune şi n’am dat de ruşine.


text:
Tot sufletul meu s’a luptat pentru înţelepciune şi în toate faptele mele m am purtat cu luare aminte; întins-am mâinile mele către cer şi m’am întristat când am greşit împotriva înţelepciunii.


text:
Îndreptat-am cugetul meu către ea şi am găsit-o prin curăţia inimii mele; dobândit-am de la început pătrundere, cu ajutorul ei; de aceea nu mă voi lăsa de ea niciodată.


text:
Încovoiaţi grumajii voştri sub jug şi sufletul vostru primească învăţătură, căci ea este aproape de cei ce o caută şi cine i se dărueşte o găseşte!


text:
Şi el îşi luă de soţie o femeie cu numele Suzana, fiica lui Hilchia, femeie foarte frumoasă şi temătoare de Dumnezeu.


text:
Ioachim însă era foarte bogat şi lângă casa lui avea o grădină. La el aveau obiceiul să se adune Iudeii, fiindcă el era cel mai cu vază dintre ei.


text:
Şi în anul acela fuseseră aşezaţi ca judecători ai poporului doi bătrâni, despre care Domnul a zis: «Din Babilon a purces fărădelegea, de la bătrânii care fuseseră puşi judecători şi despre care lumea credea că ei cârmuesc norodul!»


text:
Şi fiindcă cei doi bătrâni o vedeau că iese la plimbare în fiecare zi, îi apucă o poftă nestăpânită pentru ea.


text:
Atunci ei îşi stricară mintea şi-şi îndreptară ochii în pământ ca să nu se uite la cer şi nici să-şi aducă aminte de hotărîrile judecăţii celei drepte.


text:
Dar într’o zi, unul îmbie pe celălalt: «Haidem acasă, căci este vremea prânzului!» Şi după ce ieşiră şi se despărţiră unul de altul,


text:
Apucară pe câte un drum de ocol şi se întâlniră tot în acelaşi loc, iar când se întrebară unul pe altul care este pricina, ei îşi mărturisiră patima lor. Apoi se înţeleseră pentru vremea când ei ar putea s’o găsească singură.


text:
Şi pe când ei pândeau o zi prielnică, iată că Suzana intră în grădină, aşa cum avea obiceiul, împreună cu două slujnice, ca să se scalde, fiindcă era cald.


text:
Apoi ea porunci slujnicelor: «Aduceţi-mi mirezme şi unsori şi închideţi poarta grădinii, ca să mă scald!»


text:
Şi ele făcură întocmai şi închiseră poarta grădinii şi ieşiră prin poarta de din dos, ca să aducă ceea ce ea le poruncise, fără să ştie că bătrânii erau ascunşi în grădină.


text:
Şi-i ziseră: «Vezi! Poarta grădinii este închisă şi nimeni nu ne poate vedea, şi suntem aprinşi de iubire pentru tine; îngădueşte-ne ca să fim cu tine,


text:
Iar de nu, vom mărturisi împotriva ta că a fost cu tine un flăcău, de aceea ai dat drumul slujnicelor să se ducă.»


text:
Atunci suspină Suzana şi zise: «Sunt strâmtorată din toate părţile! Dacă fac ceea ce-mi spuneţi, moartea m’aşteaptă, iar dacă nu fac, nu pot scăpa din mâna voastră.


text:
Când însă slugile auziră strigătul în grădină, alergară degrabă pe poarta cea de din dos, ca să vadă ce i s’a întâmplat stăpânei.


text:
Şi când bătrânii lămuriră pricina, slugile se ruşinară foarte, fiindcă niciodată nu se spusese asemenea lucru despre Suzana.


text:
A doua zi, când poporul se strânse la soţul ei Ioachim, veniră şi cei doi bătrâni, plini de gânduri necurate împotriva Suzanei, ca s’o dea spre moarte,


text:
Şi ziseră înaintea poporului: «Trimiteţi după Suzana, fiica lui Hilchia, soţia lui Ioachim». Şi o chemară.


text:
Atunci cei doi bătrâni fără de lege porunciră să i se ia vălul, fiindcă ea purta văl, ca să se sature de frumuseţea ei.


