# verses

text:
Tu ai găsit inima lui cu credinţă înaintea ta şi de aceea ai încheiat cu el legământ ca să-i dai ţara Canaaniţilor, a Hetiţilor, a Amoniţilor, a Pereziţilor, a Iebusiţilor şi a Gherghesiţilor, să i-o dai lui si seminţiei lui, şi ţi-ai ţinut făgăduinţa, fiindcă tu eşti drept.


text:
Şi când ai văzut în Egipt obijduirea strămoşilor noştri şi ai ascultat strigătul lor la Marea Roşie,


text:
Le-ai dat să vadă minuni şi fapte mai presus de fire înaintea lui Faraon, înaintea dregătorilor lui şi înaintea întregului popor din ţara lui, fiindcă tu ai ştiut că aceştia s’au mândrit în faţa lor. Şi ţi-ai făcut cunoscut numele tău ca în ziua de azi.


text:
Ai spintecat marea înaintea lor, şi ei au trecut prin mijlocul ei ca pe uscat, iar pe cei ce-i urmăreau i-ai aruncat în adâncul vâltoarei, ca pe o piatră într’o apă stătătoare.


text:
Şi ziua le-ai arătat drumul printr’un stâlp de nour, iar noaptea cu stâlp de foc, ca să le lumineze calea pe care o străbăteau.


text:
La muntele Sinai te-ai pogorît din cer şi ai vorbit cu ei, şi le-ai dat dreptele tale rânduieli, adevăratele tale legi, porunci şi bune aşezări.


text:
Tu le-ai făcut cunoscută Sâmbăta cea sfântă a ta şi prin gura lui Moise, slujitorul tău, le-ai poruncit să ţină îndreptările, poruncile şi legea.


text:
Foamea lor le-ai alinat-o cu pâine din cer, şi apă din stâncă ai făcut să ţâşnească spre potolirea setei lor şi le-ai poruncit să intre şi să cucerească pământul pe care cu mână întinsă li l-ai făgăduit.


text:
Dar ei, strămoşii noştri, s’au trufit si şi-au învârtoşat cerbicea, şi n’au ascultat de poruncile tale!


text:
Ba, mai vârtos, nici n’au vrut să audă şi nici să-şi aducă aminte de minunile pe care le-ai săvârşit pentru ei, şi tot mai mult şi-au învârtoşat cerbicea şi şi-au vârît în cap să se întoarcă la robia lor cea din Egipt. Şi fiindcă tu eşti Dumnezeul iertării, îndurător, milosârd, mărinimos şi mult milostiv, nu i-ai părăsit.


text:
Şi nici când şi-au făcut viţel turnat şi au zis: «Iată Dumnezeul tău care te-a scos din ţara Egiptului!» şi când cu mari defăimări te-au blagoslovit,


text:
Tot nu i-ai părăsit în pustie, în marea ta îndurare, şi ziua nu i-ai lipsit de stâlpul cel de nour, care trebuia să-i călăuzească, iar noaptea de stâlpul cel de foc ca să le lumineze calea pe care ei o străbăteau.


text:
Şi le-ai mai dat şi Duhul tău cel bun, ca să-i faci înţelepţi, mana n’ai oprit-o de la gura lor, iar pentru setea lor i-ai adăpat cu apă.


text:
Patruzeci de ani în pustie le-ai dat merinde de drum şi n’au dus lipsă de nimic, hainele lor nu s’au învechit şi picioarele lor nu s’au bobotit.


text:
Apoi le-ai dat în stăpânire regate şi popoare, şi le-ai împărţit ţinut cu ţinut, şi au pus mâna pe ţara lui Sihon, regele Heşbonului, şi pe ţara lui Og, craiul Basanului.


text:
Pe copiii lor i-ai înmulţit ca stelele de pe cer şi i-ai băgat în ţara pe care ai făgăduit-o părinţilor lor, că vor intra s’o ia în stăpânire.


text:
Dar fiii lor au intrat şi ei au luat-o în stăpânire. Şi atunci tu ai supus înaintea lor pe locuitorii ţării, pe Canaaniţi, şi ai dat în mâna lor atât pe regii lor, cât şi pe popoarele ţării, ca să se poarte cu ei după socotinţa lor.


text:
Şi ei au cucerit cetăţi întărite şi au pus stăpânire pe ţinuturi mănoase, case pline de bunătăţi, fântâni săpate gata, podgorii, măslinişuri şi pomi roditori din destul. Şi au mâncat şi s’au săturat şi s’au îngrăşat şi s’au răsfăţat în belşugul bunătăţilor tale celor mari!


text:
Apoi s’au împotrivit şi s’au răsculat împotriva ta, au aruncat legea ta la spate, au omorît pe profeţii care îi îmbiaseră să se pocăiască, şi te-au defăimat din destul.


text:
Atunci tu i-ai dat în mâna duşmanilor lor, care i-au împilat; şi în vremea împilării lor, au strigat către tine, iar tu i-ai auzit din ceruri şi întru îndurările tale le-ai dat mântuitori, care i-au mântuit din mâna asupritorilor lor.


text:
Dar după ce i-ai liniştit, au început din nou să facă fapte rele. Atunci însă i-ai lăsat pe mâna vrăjmaşilor lor, care i-au robit. Şi iarăşi au început să strige şi tu i-ai auzit din ceruri şi după mulţimea îndurărilor tale i-ai mântuit.


text:
Şi cu toate că tu i-ai îndemnat să se întoarcă la legea ta, ei s’au îngâmfat şi n’au vrut să audă, şi au păcătuit împotriva poruncilor şi îndreptărilor tale pe care, dacă omul le săvârşeşte, rămâne cu viaţă, – şi s’au oţărît şi şi-au întărit grumazul şi nici n’au vrut să asculte.


text:
Deşi ai aşteptat ani îndelungaţi şi cu Duhul tău i-ai îndemnat sub privegherea profeţilor tăi, tot n’au luat aminte. Şi atunci i-ai dat iar în mâna popoarelor pământului.


text:
Dar întru îndurările tale nemărginite nu i-ai nimicit şi nici nu i-ai părăsit, căci tu eşti Dumnezeu milostiv şi îndurător.


text:
Şi acum, Doamne, Dumnezeul nostru, cel mare, puternic şi minunat, cel ce păzeşti legământul şi eşti cu îndurare, să nu-ţi pară puţină împilarea pe care am îndurat-o noi, regii noştri, voevozii, preoţii, profeţii, părinţii noştri şi poporul tău, din vremea împăraţilor Asiriei şi până acum!


text:
Dar tu ai lucrat ca un drept, pentru tot ceea ce a venit asupra noastră, şi cu dreptate, iar noi am săvârşit fărădelegea,


text:
Din pricină că regii noştri, voevozii noştri, preoţii, şi părinţii noştri nu s’au călăuzit de legea ta şi nu au luat aminte la poruncile şi la descoperirile tale pe care li le-ai descoperit.


text:
Şi apoi, fiindcă ei nu te-au cinstit pe tine în regatul lor, pentru îndestularea cu toate bunătăţile tale pe care le-ai dăruit lor în pământul acela întins şi mănos şi nici nu s’au pocăit de faptele lor cele rele,


text:
Iată că noi am fost robiţi şi trăim ca robii în ţara pe care tu ai dăruit-o străbunilor noştri, ca să mănânce din rodul şi din bunătăţile ei! O, suntem robi într’însa!


text:
Rodul ei îmbelşugat este acum al împăraţilor pe care i-ai pus stăpâni peste noi din pricina păcatelor noastre. Ei fac ce vor, după socotinţa lor, cu noi şi cu dobitoacele noastre, iar noi suntem în mare strâmtorare!»


text:
«În acest înţeles încheiem noi legământ şi-l iscălim. Şi pe acest hrisov pecetluit sunt iscăliţi voevozii, leviţii şi preoţii noştri.


text:
Apoi cealaltă parte a poporului: preoţi, leviţi, cântăreţi, portari, robi ai templului şi toţi cei care s’au desfăcut de popoarele ţărilor şi s’au apropiat de legea Domnului, femeile lor, feciorii si fiicele lor, si oricine putea să o pătrundă şi să o înţeleagă,


text:
S’au lipit de fraţii şi de fruntaşii lor şi au venit cu blestem şi cu jurământ şi s’au legat cu el, ca să umble în legea lui care a fost dată prin gura lui Moise, slujitorul lui Dumnezeu s’o păzească şi să făptuiască toate poruncile Domnului Dumnezeului nostru de asemenea şi legile şi o rânduielile lui adică:


text:
Să nu dăm fiicele noastre după fiii popoarelor păgâne ale ţării, şi nici fiicele lor să nu ia de soţi pe fiii noştri.


text:
Să nu cumpărăm de la popoarele ţării, când vor aduce de vânzare în ziua Sâmbetei sau în orice zi de praznic, nici mărfuri, nici grâne. Să lăsăm laoparte în anul al şaptelea orice câştig şi să iertăm datoriile.


text:
Să rânduim după lege, pe fiecare an pentru fiecare din noi, dare, câte o treime de siclu pentru slujba în templul Domnului:


text:
Pentru pâinile punerii înainte, prinosul cel deapururi, arderea de tot cea deapururi, pentru jertfele de Sâmbătă, de zi-întâi, de praznice, pentru prinoasele sfinte şi pentru jertfa pentru păcat, prin care Israil şi-l ispăşeşte, precum pentru orice fel de slujbă în templul Dumnezeului nostru.


text:
Să aruncăm sorţi pentru aducerea lemnelor – preoţii, leviţii şi poporul – anume care familie să aducă lemne de ars pe jertfelnic, an de an, la templul Domnului, la vreme hotărită mai dinainte, după cum este scris în lege.


text:
Pe cei întâi născuţi ai fiilor noştri şi ai dobitoacelor noastre, după cum este scris în lege; dimpotrivă pe cei dintâi născuţi în cirezile noastre si ai turmelor să-i aducem la templu pentru preoţii care slujesc în templul Dumnezeului nostru.


text:
Pârga din aluaturile noastre şi din darurile înălţate, din rodul pomilor, al vinului şi al untdelemnului, să-i aducem preoţilor în jitniţele din templul Domnului, iar zeciuială de pe pământul nostru să o aducem leviţilor, adică acelor leviţi care adună zeciuială din toate cetăţile, care se megieşesc cu ogoarele noastre.


text:
Pentru aceasta, când leviţii adună zeciuială, un preot din neamul lui Aaron să-i însoţească. Şi leviţii să aducă zeciuială pe care au strâns-o la templul Dumnezeului nostru, în încăperile jitniţei,


text:
Căci în acele încăperi să pună fiii lui Israil cât şi leviţii prinoasele înălţate de grâu, de vin şi de untdelemn, şi acolo să-şi pună sfintele odoare preoţii de rând, portarii şi cântăreţii. În sfârşit să nu lăsăm în părăsire templul Dumnezeului nostru!»


text:
Atunci fruntaşii poporului s’au aşezat în Ierusalim, iar celălalt popor a aruncat sorţi, ca una din zece părţi să se aşeze în Ierusalim, cetatea sfântă, iar nouă părţi în celelalte cetăţi.


text:
Iată pe fruntaşii ţării care s’au aşezat în Ierusalim şi în cetăţile Iudei. Fiecare s’a aşezat în bucata lui de moşie, în cetăţile lor: Israil, preoţii, leviţii, robii templului şi fiii robilor lui Solomon.


text:
În Ierusalim s’au aşezat dintre fiii lui Iuda şi dintre fiii lui Veniamin. Din fiii lui Iuda: Ataia, fiul lui Uzia, fiul lui Zaharia, fiul lui Amaria, fiul lui Şefatia, fiul lui Mahalaleel, din feciorii lui Pereţ,


text:
Maaseia, fiul lui Baruh, fiul lui Colhoze, fiul lui Hazaia, fiul lui Adaia, fiul lui Ioiarib, fiul lui Zaharia fiul Şilonitului.


text:
Iată pe fiii lui Veniamin: Salu, fiul lui Meşulam, fiul lui Ioed, fiul lui Pedaia, fiul lui Colaia, fiul lui Maaseia, fiul lui Itiel, fiul lui Isaia,


text:
Seraia, fiul lui Hilchia, fiul lui Meşulam, fiul lui Ţadoc, fiul lui Meraiot, fiul lui Ahitub, supraveghetor peste templul Domnului,


text:
Împreună cu fraţii lor, care aveau grijă de slujba din templu, în totul: opt sute douăzeci şi doi. Apoi Adaia, fiul lui Ieroham, fiul lui Pelalia, fiul lui Amţi, fiul lui Zaharia, fiul lui Paşhur, fiul lui Malchia,


text:
Împreună cu soţii lui, două sute patruzeci şi doi de capi de familii. Apoi Amasai, fiul lui Azareel, fiul lui Ahzai, fiul lui Meşilemot, fiul lui Imer.


text:
Şi soţii lui erau o sută douăzeci şi opt de viteji fără seamăn. Iar mai mare peste ei era Zabdiel, fiul lui Haghedolim.


text:
Iar Şabtai şi Iozabad erau aceia dintre căpeteniile leviţilor care aveau grijă de lucrul cel de dinafară al templului.


text:
Apoi Matania, fiul lui Miheia, fiul lui Zicri, fiul lui Asaf, starostele cântării de laudă, care cânta «Lăudaţi!» la rugăciune. Mai departe, Bacbuchia venea al doilea între tovarăşii lui şi Abda, fiul lui Şamua, fiul lui Galal, fiul lui Iedutun.


text:
Căpetenia leviţilor în Ierusalim pentru slujba la templul lui Dumnezeu era Uzi, fiul lui Bani, fiul lui Haşabia, fiul lui Matania, fiul lui Miheia, dintre feciorii lui Asaf, cântăreţi în templu,


text:
Care avea poruncă împărătească şi hotărîre pentru slujba pe care cântăreţii trebuiau să o îndeplinească în fiecare zi.


text:
Petahia, fiul lui Meşezabeel din fiii lui Zerah, fiul lui Iuda, stătea la îndemâna regelui pentru toate pricinile poporului.


text:
Dintre fiii lui Iuda s’au aşezat şi în localităţi neîntărite: în Chiriat-Arba şi în satele ei, în Dibon şi în satele lui, în Iecabţeel şi în împrejurimile care ţineau de el,


text:
În Zanoah, în Adulam şi împrejurimile lui, în Lachiş şi aşezările lui, în Azeca şi satele ei. Şi aşa s’au aşezat din Beerşeba până în valea Hinom.


text:
Iată preoţii şi leviţii care au venit din robie cu Zorobabel, fiul lui Salatiil, şi cu Iosua: Seraia, Ieremia, Esdra,


text:
Salu, Amoc, Hilchia, Adaia. Aceştia au fost căpeteniile preoţilor şi tovarăşii lor în vremea lui Iosua.


text:
Leviţii au fost: Iosua, Binui, Cadmiel, Şerebia, Iuda, Matania. Acesta împreună cu tovarăşul său era staroste peste cei ce cântau: «Lăudaţi!»


text:
În vremea lui Ioachim următorii preoţi erau capi de familie: Meraia pentru neamul lui Seraia, Anania pentru al lui Ieremia,


text:
Leviţii… În vremea lui Eliaşib, Ioiada, Iohanan şi Iadua, au fost înscrişi capii neamurilor preoţeşti, până la începutul domniei lui Dariu Persul.


text:
Fiii lui Levi: capii neamurilor au fost înscrişi în «Cronici» până în vremea lui Iohanan, fiul lui Eliaşib.


text:
Capii leviţilor sunt: Haşabia, Şerabia şi Iosua, Binui, Cadmiel, precum şi tovarăşii lor care erau în celălalt cor şi care erau îndatoraţi să cânte «Lăudaţi!» – cor după cor – din porunca lui David, omul lui Dumnezeu.


text:
Matania, Bacbuchia, Obadia, Meşulam, Talmon şi Acub erau portari, care străjuiau jitniţele de la porţi.


text:
Aceştia au fost în zilele lui Ioachim, fiul lui Iosua, fiul lui Ioţadac, în zilele cârmuitorului Neemia şi ale preotului şi cărturarului Esdra.


text:
Iar când s’a hotărît sfinţirea zidurilor Ierusalimului, au trimis după leviţi în toate părţile, ca să vie la Ierusalim şi să săvârşească sfinţirea cu bucurie şi cu veselie, cu cântări de mulţumire şi de laudă, cântate din chitare, din harfe şi din alăute.


text:
Atunci s’au strâns fiii lui Levi, cântăreţii, din vecinătatea Ierusalimului şi din aşezările Netofatiţilor,


text:
Din Bet-Ghilgal, din cătunele Ghebei şi Azmavetului, căci cântăreţii îşi ridicaseră aşezări împrejurul Ierusalimului.


text:
Apoi am poruncit ca voevozii lui Iuda să se sue undeva pe zid şi am aşezat acolo două coruri mari. Unul s’a aşezat pe zid în dreapta, spre poarta Gunoiului.


text:
Şi dintre feciorii preoţilor, cu trâmbiţa: Zaharia, fiul lui Ionatan, fiul lui Şemaia, fiul lui Matania, fiul lui Miheia, fiul lui Zacur, fiul lui Asaf,


text:
Împreună cu tovarăşii lui: Şemaia, Azareel, Milalai, Ghilalai, Maai, Natanail, Iuda, Hanani, cântau din instrumentele muzicale ale lui David, omul lui Dumnezeu, iar Esdra cărturarul mergea înaintea lor.


text:
Dar la poarta Izvorului, în faţă, au apucat pe trepte spre cetatea lui David, pe suişul zidului palatului lui David şi până la poarta Apelor, spre răsărit.


text:
Corul celălalt a luat-o la stânga şi eu am luat-o după el cu cealaltă jumătate de popor, deasupra zidului, pe deasupra turnului Cuptoarelor, până la zidul cel lat,


text:
Apoi pe deasupra porţiii lui Efraim, şi peste poarta vechii Cetăţi, pe deasupra porţii Peştilor, pe lângă turnul lui Hananeel, pe lângă turnul Hamea, şi până la poarta Oilor, şi s’au aşezat la poarta închisorii.


text:
După aceasta, amândouă corurile s’au oprit în templul lui Dumnezeu, împreună cu mine şi cu jumătate dintre căpetenii,


text:
Tot aşa şi Maaseia, Şemaia, Eleazar, Uzi, Iohanan, Malchia, Elam şi Ezer. Atunci cântăreţii au început să cânte sub porunca lui Izrahia.


text:
În ziua aceea au adus jertfe mari şi s’au veselit că Domnul le prilejuise bucurie mare. S’au veselit şi femeile şi copiii, astfel că chiotele de veselie din Ierusalim răsunau până departe.


text:
În ziua aceea au fost puşi supraveghetori peste cămările care fuseseră hotărite ca vistierii, pentru darurile înălţate, pentru pârgă şi pentru zeciuială, îndatorindu-i ca să adune într’însele, din ţarinile de pe lângă cetăţi, darurile după lege cuvenite preoţilor şi leviţilor, căci Iuda avea mare bucurie pentru preoţii şi leviţii stătători la slujbă.


text:
Şi ei au făcut slujba cuvenită lui Dumnezeu şi rânduiala curăţirii, asemenea şi cântăreţii şi portarii, după porunca lui David şi a fiului său Solomon.


text:
În zilele lui David, Asaf era starostele cântăreţilor şi al cântărilor de laudă şi de mulţumire în cinstea Domnului.


text:
În zilele lui Zorobabel şi ale lui Neemia, întregul Israil aducea daruri cântăreţilor şi portarilor, zi de zi, şi daruri sfinte leviţilor, iar leviţii dădeau din darurile lor sfinte fiilor lui Aaron.


text:
În ziua aceea s’a citit în auzul poporului din cartea legii lui Moise şi s’a aflat că este scris în ea: «Nici un Amonit şi nici un Moabit să nu intre vreodată în obştia lui Dumnezeu,


text:
Fiindcă n’au ieşit înaintea fiilor lui Israil cu pâine şi cu apă, ci au tocmit pe Bileam ca să-l blesteme, iar Dumnezeul nostru a întors blestemul în binecuvântare!»


text:
Dar mai întâi de toate arhiereul Eliaşib, care avea slujba peste cămările templului lui Dumnezeu, se înrudise cu Tobie,


text:
Şi-i pregătise o mare odaie, unde mai înainte se păstrau prinoasele, tămâia, sfintele vase şi zeciuielile grâului, vinului şi untdelemnului, partea cuvenită după lege leviţilor, cântăreţilor şi portarilor, precum şi darurile pentru preoţi.


text:
Când s’au întâmplat toate acestea, nu eram în Ierusalim, fiindcă în anul al al treizeci şi doilea al domniei lui Artaxerxe, împăratul Babilonului, plecasem să văd pe împărat. Şi când, după un răstimp, mi-am cerut voie de la împărat,


text:
Şi am venit în Iernsalim, atunci am priceput eu răul pe care-i făcuse Elişiab din dragostea pentru Tobie, căruia îi pregătise o odaie în curtea templului lui Dumnezeu.


text:
Acest lucru m’a zdruncinat cumplit. Atunci am dat poruncă să fie aruncate afară în drum toate lucrurile din odaia lui Tobie.


text:
Şi am mai poruncit să se cureţe cămările şi să se aducă într’însele odoarele templului lui Dumnezeu, prinoasele şi tămâia.


text:
Apoi am aflat că leviţii şi cântăreţii care purtau grija slujbei nu şi-au primit darurile, ci fiecare a alergat la gospodăria sa de la ţară.


text:
Atunci am dojenit pe căpetenii şi le-am întrebat: «De ce aţi lăsat în părăsire templul lui Dumnezeu?» Şi i-am strâns pe toţi şi i-am pus în slujba lor.


text:
Iar eu am aşezat cu poruncă peste odăi pe preotul Şelemia, pe Ţadoc cărturarul, cât şi dintre leviţi pe Fedaia, iar la îndemâna lor am pus pe Hanan, fiul lui Zacur, fiul lui Matania, fiindcă erau socotiţi oameni de credinţă, şi tot în grija lor era să facă părţi pentru tovarăşii lor.


text:
Adu-ţi aminte de acestea, Dumnezeul meu, şi nu şterge faptele mele cele bune pe care eu le-am făcut pentru templul Dumnezeului meu şi pentru slujirea lui!


text:
În zilele acelea am văzut în Iuda gospodari care călcau la teasc în zi de Sâmbătă, aduceau snopi din ţarină, încărcau măgarii cu vin, cu poamă, cu smochine şi cu tot felul de poveri şi le aduceau în Ierusalim în ziua Sâmbetei. Din această pricină, le-am făcut dojana în ziua când ei le vindeau.


text:
De asemenea, şi Tirienii aduceau peşte şi tot felul de lucruri de vânzare şi le vindeau în Ierusalim gospodarilor din Iuda, în zi de Sâmbătă.


text:
Şi pentru aceasta am certat pe fruntaşii lui Iuda şi le-am zis: «Ce faptă rea faceţi că pângăriţi ziua Sâmbetei!


text:
Aşa au făcut părinţii voştri şi au prăvălit peste ei şi peste noi şi peste cetate toate nenorocirile acestea! Şi voi sporiţi mânia Domnului împotriva lui Israil, prin pângărirea Sâmbetei!»


text:
Apoi am poruncit ca de îndată ce se întunecă, porţile Ierusalimului să se închidă în ajunul Sâmbetei şi să nu se deschidă decât după Sâmbătă. Şi pentru aceasta am pus strajă la porţi câţiva din flăcăii mei, ca să nu intre nici o povară în cetate în ziua Sâmbetei.


text:
Şi le-am dat de ştire şi le-am spus: «Ce va să zică asta că voi mâneţi înaintea zidurilor? Dacă se mai întâmplă vreodată, atunci pun mâna pe voi’.» Şi de atunci n’au mai venit Sâmbătă.


text:
Apoi am poruncit leviţilor să se cureţe şi să vină să străjuiască porţile, ca să se cinstească ziua Sâmbetei. Pentru aceasta, pomeneşte-mă, Dumnezeul meu, şi mă cruţă după mulţimea îndurărilor tale!


text:
Şi ai căror copii vorbeau jumătate limba celor din Aşdod şi nu pricepeau evreeşte, ci numai una ori alta din acele limbi streine.


text:
Atunci i-am certat şi i-am blestemat, iar pe unii i-am bătut şi le-am smuls părul din cap şi i-am jurat în numele Domnului: «Să nu daţi pe fetele voastre după fiii lor, şi nici să luaţi pe fetele lor femei pentru fiii voştri.


text:
Oare Solomon, regele lui Israil, n’a căzut pentru aceasta în păcat? Şi cu toate că între multe popoare nu se afla nici un rege ca el iubit de Dumnezeu, – pentru care lucru Dumnezeu îl pusese rege peste tot Israilul, – femeile cele străine îl împinseseră la păcat.


text:
Se poate oare să aud eu despre voi toată această mare fărădelege cu care aţi păcătuit înaintea Dumnezeului nostru, că v’aţi luat femei străine?»


text:
Unul dintre feciorii lui Ioiada, fiul arhiereului Eliaşib, era ginerele lui Sanbalat Horonitul. Pe acesta l-am îndepărtat din preajma mea.


text:
Atunci i-am curăţit de toţi străinii şi am pus pe preoţi şi pe leviţi pe fiecare la slujba lui şi la locul lui,


text:
Ba am avut şi grijă de adusul lemnelor la vremea lor hotărîtă şi de prinoasele din pârga rodurilor. Pomeneşte-mă, Dumnezeul meu, după mare mila ta!»


text:
Şi a fost în zilele lui Ahaşveroş, – acel Ahaşveroş care a stăpânit din India şi până în Etiopia o sută douăzeci şi şapte de ţinuturi, –


text:
Cetatea Suza, – în anul al treilea al domniei lui. Atunci el făcu ospăţ pentru voevozii şi dregătorii săi, la care ospăţ se adunară generalii oştirilor Persiei şi Mediei, boierii şi cei mai înalţi dregători ai ţinuturilor,


text:
Cărora le arătă bogăţia strălucirii împărăţiei sale şi întreaga podoabă a măririi sale, timp de mai multe zile, adică o sută şi optzeci de zile.


text:
Şi după ce s’au sfârşit aceste zile, împăratul făcu ospăţ timp de şapte zile în curtea grădinii palatului împărătesc, pentru tot norodul care se afla în cetatea Suza, de la cel mai de rând până la cel mai de frunte.


text:
Perdele albe de in şi de porfiră violetă cu verigi de argint, puse pe funii de vison şi de porfiră stacojie, erau legate de columne de marmură; divane de aur şi de argint erau aşezate pe caldarâmul de alabastru, de marmură albă, de sidef şi de marmură neagră.


text:
Băuturile se turnau în vase de aur, de felurite feluri, iar vinul împărătesc curgea din belşug, potrivit dărniciei împăratului.


text:
Şi beau toţi, după deslegarea împărătească şi în voie, fiindcă aşa poruncise împăratul cămăraşului palatului său, să se poarte cu fiecare din oaspeţi după gust.


text:
În ziua a şaptea, când inima împăratului era prididită de vin, el dădu poruncă celor şapte curteni slujitori înaintea împăratului Ahaşveroş şi anume: Mehuman, Bizta, Harbona, Bigta, Abagta Zeţar şi Carcas,


text:
Să aducă pe împărăteasa Vaşti înaintea împăratului, împodobită cu diadema împărătească şi să arate popoarelor şi voevozilor frumuseţea ei, căci ea era frumoasă la chip.


text:
Dar Vaşti împărăteasa n’a vrut să vie la porunca împăratului, trimisă prin mâna curtenilor, şi atunci împăratul s’a supărat cumplit şi mânia lui ardea într’însul.


text:
De aceea împăratul a întrebat pe înţelepţi, care se pricepeau în cunoaşterea vremilor, – fiindcă aşa era datina ca orişice pricină a împăratului să se supună unui divan de cunoscători de legi şi de pravile,


text:
Dintre care cei mai de aproape de el erau: Carşena, Şetar, Admata, Tarşiş, Meres, Marsena, Memucan, şapte voevozi ai Persiei şi ai Mediei, care intrau orişicând la împăratul şi erau cei dintâi în împărăţie, –


text:
Adică ce să se facă după pravilă împărătesei Vaşti care nu s’a supus poruncii împăratului Ahaşveroş, trimisă prin mijlocirea curtenilor?


text:
Atunci Memucan rosti înaintea împăratului şi a voevozilor: «Vaşti împărăteasa s’a purtat cum nu se cade nu numai faţă de împărat, ci şi faţă de toţi voevozii şi noroadele din toate ţinuturile lui Ahaşveroş împăratul,


text:
Fiindcă năravul împărătesei va ajunge la urechea tuturor femeilor, care se vor deprinde să-şi dispreţuiască bărbaţii şi vor zice: «Ahaşveroş împăratul a poruncit ca împărăteasa Vaşti să vină înaintea sa, dar ea n’a vrut».


text:
Aşa că, de azi înainte, toate principesele Mediei şi ale Persiei care vor fi auzit de năravul împărătesei îl vor povesti voevozilor împăratului şi de aici va ieşi dispreţ şi mânie.


text:
Deci, dacă i se pare nimerit împăratului, să dea poruncă împărătească şi care să fie scrisă în legile Perşilor şi ale Mezilor ca nu cumva să fie călcată, cum că Vaşti împărăteasa n’a vrut să vină înaintea împăratului Ahaşveroş şi că împăratul va da vrednicia ei de împărăteasă alteia, care să fie mai bună decât ea.


text:
Iar când porunca împărătească va fi cunoscută în toată împărăţia sa cea mare, toate femeile vor da cinstea cuvenită bărbaţilor lor, de la cel mai mare şi până la cel mai mic!»


text:
Şi cuvântul acesta plăcu împăratului şi voevozilor, şi împăratul făcu întocmai după spusa lui Memucan:


text:
El a trimis scrisori în toate ţinuturile împărăteşti, la fiecare ţinut cu slova lui şi la fiecare neam în limba lui, ca fiecare bărbat să fie domn în casa lui, pe care s’o rânduiască după socotinţa lui.


text:
După aceste întâmplări, când furia împăratului Ahaşveroş se potoli, el îşi aduse aminte de Vaşti şi de ceea ce ea săvârşise şi de porunca pe care o dăduse împotriva ei.


text:
Atunci curtenii împăratului şi slujitorii lui îi spuseră: «Să se caute pentru împăratul fete mari, fecioare şi frumoase la chip.


text:
Şi împăratul să pună dregători în toate ţinuturile împărăţiei sale ca să adune toate fetele mari, fecioare şi frumoase la chip, în cetatea Suza, în casa femeilor, sub oblăduirea lui Hegai, eunucul împăratului, paznicul femeilor, care să poarte de grijă de îngrijirea frumuseţii lor.


text:
Iar fata care îi va plăcea împăratului să fie împărăteasă în locul fostei împărătese Vaşti. Şi i-a plăcut împăratului îndemnul şi el a făcut întocmai.


text:
Din seminţia lui Veniamin, care fusese luat rob din Ierusalim cu cei care fuseseră duşi în robie o dată cu regele Iehonia, regele lui Iuda, de Nabucodonoser, împăratul Babilonului.


text:
El creştea pe Hadasa, adică Estera, fiica unchiului său, fiindcă ea nu avea nici tată, nici mamă. Fata era mândră la stat şi frumoasă la chip, iar după moartea tatălui său şi a maicii sale Mardoheu o înfiase.


text:
Şi când s’a aflat de porunca împăratului şi de pravila lui şi când s’au adunat multe fete în cetatea Suza, sub oblăduirea lui Hegai, a fost luată şi Estera în palatul împărătesc, sub oblăduirea lui Hegai, străjuitorul femeilor.


text:
Şi fata i-a plăcut şi a aflat har în ochii lui şi el se grăbi să-i dea cele de trebuinţă pentru îngrijirea frumuseţii şi pentru trai şi alte şapte fete mândre din castelul împărătesc, şi o mută pe ea şi pe fetele cele ce erau cu ea în cele mai frumoase odăi din casa femeilor.


text:
Şi Estera nu şi-a spus nici poporul, nici neamul ei, fiindcă Mardoheu îi poruncise să nu-l dezvăluiască.


text:
Ci Mardoheu în fiecare zi se plimba pe dinaintea curţii casei femeilor, ca să afle cum îi merge Esterei şi ce se va întâmpla cu ea.


text:
Şi când venea rândul fiecărei fete să între la Ahaşveroş împăratul, la capătul celor douăsprezece luni, timp în care se săvârşea ceea ce era rânduit pentru femei, fiindcă atât timp se cerea pentru îngrijirea frumuseţii lor, şase luni cu mirezme şi alte şase luni cu balsamuri şi alte mirezme pentru îngrijirea frumuseţii femeilor, –


text:
Atunci intra fata la împărat şi orice ar fi cerut i se îngăduia să ducă din casa femeilor în castelul împăratului.


text:
Seara intra, iar dimineaţa se întorcea în altă casă a femeilor în paza lui Şaaşgaz, famenul împăratului, străjerul ţiitoarelor; şi nu mai intra la împărat decât când împăratul dorea s’o vadă, şi atunci o chema împăratul anume.


text:
Când îi veni şi rândul Esterei, fiica lui Abihail, unchiul lui Mardoheu, care o înfiase, ca să intre la împăratul, ea nu ceru altceva decât ceea ce a sfătuit-o Hegai, famenul împăratului, străjuitorul femeilor. Şi dobândi Estera har în ochii tuturor celor care o vedeau.


text:
Şi când a fost dusă Estera la Ahaşveroş împăratul, în castelul împărătesc, în luna Tebet, luna a zecea, în anul al şaptelea al împărăţiei sale,


text:
Împăratul a iubit pe Estera mai mult decât pe toate femeile, şi a aflat har şi farmec înaintea sa mai mult decât toate fecioarele. Şi i-a pus cununa împărătească pe cap şi o făcu împărăteasă în locul lui Vaşti.


text:
Şi făcu împăratul ospăţ mare pentru toţi voevozii şi dregătorii lui, ospăţ în cinstea Esterei, iar ţinuturile le scuti de bir şi le făcu daruri, cu dărnicie împărătească.


text:
Estera însă nu vădise obârşia ei şi nici poporul ei, precum îi poruncise Mardoheu şi pe care poruncă a lui Mardoheu Estera o împlinise întocmai, ca în vremea când era sub îngrijirea lui, –


text:
Pe când Mardoheu, zic, stătea la poarta împăratului, doi curteni împărăteşti anume Bigtan şi Tereş, străjerii porţilor, fură cuprinşi de mânie şi puseră la cale o uneltire împotriva lui Ahaşveroş împăratul, ca să-i ia viaţa.


text:
Mardoheu însă află de uneltire şi i-o împărtăşi împărătesei Estera, iar Estera o spuse împăratului în numele lui Mardoheu.


text:
Şi pricina fu cercetată şi s’a aflat întocmai, iar amândoi uneltitorii fură spânzuraţi şi fapta a fost scrisă în «Cronică» în faţa împăratului.


text:
După aceste întâmplări, Ahaşveroş împăratul a ridicat la o mare vrednicie pe Aman, fiul lui Hamedata Agaghitul, şi l-a cinstit şi a aşezat scaunul lui mai presus decât al tuturor voevozilor de o seamă cu el.


text:
Şi toţi dregătorii împăratului, de la curtea împărătească, îşi plecau genunchii şi se închinau lui Aman, fiindcă aşa poruncise împăratul în cinstea lui, dar Mardoheu nici nu se pleca şi nici nu i se închina.


text:
Atunci dregătorii de la curtea împăratului întrebară pe Mardoheu: «Pentru ce calci tu porunca împărătească?»


text:
Şi fiindcă ei îl dojeneau în fiecare zi şi el nu-i băga în seamă, îi spuseră lui Aman ca să vadă dacă Mardoheu este îndreptăţit în ceea ce face, cu atât mai vârtos cu cât le spusese că este Iudeu.


text:
Şi când însuşi Aman s’a încredinţat că Mardoheu nici nu se pleacă în genunchi, nici nu i se închină, Aman s’a umplut de mânie.


text:
Totuşi, fiindcă i s’a părut lucru de dispreţuit să-şi întindă mâna numai asupra lui Mardoheu, cu atât mai mult cu cât i s’a spus din care popor Mardoheu face parte, Aman urzi un plan cum să nimicească pe toţi cei de un neam cu Mardoheu, din toată împărăţia lui Ahaşveroş.


text:
În luna întâia, adică luna Nisan, în anul al doisprezecelea al împăratului Ahaşveroş, se aruncă Pur, adică sorţii, în faţa lui Aman pentru fiecare zi şi pentru fiecare lună, până în luna a douăsprezecea, adică luna Adar, şi au căzut sorţii pe ziua a treisprezecea a lunii ca să fie ziua uciderii Evreilor.


text:
Atunci Aman rosti către împăratul Ahaşveroş: «În toate ţinuturile împărăţiei tale este un norod împrăştiat şi osebit printre celelalte popoare şi ale cărui legi se osebesc de ale tuturor popoarelor, şi nu se călăuzesc de legile împărăteşti, deci nu se cade ca împăratul să-i lase în pace.


text:
Dacă împăratul socoteşte nimerit, să dea hrisov pentru pieirea lor, iar eu voi cântări în mâna vistiernicului zece mii de talanţi de argint, ca să-i pună în vistieria împăratului.


text:
Atunci împăratul scoase inelul din mână şi îl dădu lui Aman, fiul lui Hamedata Agaghitul, asupritorul Iudeilor.


text:
«Să ţi se dea bani, – rosti împăratul către Aman, – precum şi poporul, ca să faci cu el ce vei crede că este bun în ochii tăi!»


text:
Atunci au fost chemaţi scriitorii împăratului, în luna întâia, în ziua a treisprezecea, şi s’a scris hrisov precum poruncise Aman, către satrapii şi către cârmuitorii împărăteşti din fiecare ţinut şi către principii fiecărui popor, cu slova fiecărui ţinut şi în limba fiecărui popor, în numele împăratului Ahaşveroş şi sigilat cu inelul împărătesc.


text:
Şi se trimiseră scrisori cu soli în toate ţinuturile împărăteşti, ca să nimicească, să ucidă şi să prăpădească pe toţi Iudeii de la tânăr până la bătrân, copii şi femei, într’o singură zi, în ziua a treisprezecea a lunii a douăsprezecea, adică luna Adar, iar averea lor să cadă pradă.


text:
Şi pentru ca porunca să fie cunoscută în toate ţinuturile, fu adusă la cunoştinţa fiecărui popor, ca să fie gata de ziua aceasta.


text:
Şi la porunca împăratului, solii porniră grabnic la drum, şi în vremea aceasta porunca a fost adusă la cunoştinţă în cetatea Suza. Şi pe când împăratul şi cu Aman erau la ospăţ, cetatea Suza era turburată.


text:
Iar după ce Mardoheu află tot ceea ce se pusese la cale, îşi sfâşie veşmintele sale şi se îmbrăcă cu sac şi îşi presără cenuşă în cap, şi ieşi în mijlocul cetăţii şi începu desnădăjduit să strige din răsputeri.


text:
Şi ajunse până dinaintea porţii palatului împărătesc, fiindcă nimănui îmbrăcat în haină de jale nu-i era îngăduit să intre pe poarta împăratului.


text:
Iar în toate ţinuturile, pretutindeni unde ajungea cuvântul împăratului şi hrisovul lui, era jale mare printre Iudei şi post şi plânset şi bocet, iar cei mai mulţi stăteau în haină de jale culcaţi în cenuşă.


text:
Când veniră slujnicele Esterei şi famenii ei şi o înştiinţară despre aceasta, fu cuprinsă de spaimă şi de durere. Şi ea trimise veşminte ca să îmbrace pe Mardoheu şi să-i ia sacul, dar el nu a primit.


text:
Atunci Estera chemă pe Hatac, unul din famenii împăratului, dar care o slujea pe ea, şi-i porunci să întrebe pe Mardoheu ca să ştie ce înseamnă asta şi pentru ce face el aşa.


text:
Mardoheu îi spuse tot ceea ce se întâmplase, cum şi despre banii hotărîţi pe care Aman făgăduise să-i dea vistieriei pentru uciderea Iudeilor.


text:
Aşijderea i-a înmânat şi copia hrisovului dat în Suza, ca să-i nimicească, pe care să-l arate Esterei şi să-i spună şi să-i poruncească să se ducă la împăratul şi să-l roage stăruitor şi să ceară îndurare pentru poporul ei.


text:
«Toţi dregătorii împăratului cât şi poporul din ţinuturile împărăteşti ştiu că orice om ori femeie care intră în curtea cea dinlăuntru a castelului împărătesc fără să fie chemat, după pravilă, trebue să fie dat morţii, afară de acela căruia împăratul îi întinde schiptrul său de aur, numai acela scapă cu viaţă. Eu însă n’am fost chemată să viu la împărat de treizeci de zile.»


text:
Mardoheu, întorcând cuvântul, i-a răspuns Esterei: «Să nu-ţi închipui că singură tu vei scăpa cu viaţă dintre toţi Iudeii, fiindcă locueşti în palatul împărătesc!


text:
Cu prilejul acesta, dacă tu vei tăcea, ajutor şi mântuire pentru Iudei vor veni de aiurea, iar tu vei pieri dimpreună cu neamul tău şi cine ştie dacă nu chiar pentru vremea asta n’ai fost tu chemată la cârma împărăţiei!»


text:
«Du-te de strânge pe toţi Iudeii care se află în Suza şi postiţi pentru mine, nici nu mâncaţi, nici nu beţi trei zile, zi şi noapte; aşijderea şi eu voi posti împreună cu slugile mele tot aşa. Şi astfel voi intra la împărat, deşi este împotriva legii, şi de va fi să mor, voi muri!»


text:
Iar în ziua a treia Estera se îmbrăcă cu hainele sale împărăteşti şi stătu în curtea dinlăuntru a palatului împărătesc, în faţa palatului împărătesc, iar împăratul stătea în jilţul său, în palatul împărătesc, chiar dinaintea uşii palatului.


text:
Şi când împăratul văzu pe împărăteasa Estera stând în curte, află har în ochii lui şi împăratul întinse spre Estera schiptrul de aur pe care îl ţinea în mână şi Estera se apropie şi se atinse de vârful schiptrului.


text:
Şi a întrebat-o împăratul: «Ce ai tu, împărăteasă Esteră, şi care este dorinţa ta? Cere chiar şi jumătate din împărăţie, şi ţi se va da!»


text:
Şi a răspuns Estera: «Dacă împăratul crede cu cale, să vină astăzi împăratul, împreună cu Aman, la ospăţul pe care i l-am pregătit lui!»


text:
Şi a zis împăratul: «Aduceţi repede la mine pe Aman, ca să împlinească dorinţa Esterei». Dar când împăratul împreună cu Aman se aflau la ospăţul pe care-l pregătise Estera,


text:
Întrebă împăratul pe Estera la băutul vinului: «Care este rugămintea ta, ca să fie împlinită, şi care este dorinţa ta, fie că ai cere chiar jumătate din împărăţia mea, ca să ţi se facă!»


text:
De am aflat har înaintea ochilor împăratului şi dacă împăratul crede că este nimerit să împlinească rugămintea mea şi dorinţa mea, să vină împăratul împreună cu Aman la ospăţul pe care eu îl voi pregăti lor, iară mâine mă voi supune cuvântului împăratului!»


text:
Şi a ieşit Aman în ziua aceea bucuros şi cu inimă bună. Iar când Aman văzu pe Mardoheu în poarta împăratului, că nici nu se scula şi nici nu lua aminte la el, se umplu Aman de mânie împotriva lui Mardoheu.


text:
Cu toate acestea Aman se stăpâni. Şi a intrat în casa sa şi a trimis să cheme pe prietenii săi şi pe Zereş, soţia sa,


text:
Şi le-a spus Aman multe despre bogăţia sa fără seamăn, despre numărul cel mare al feciorilor săi, şi mai ales cum l-a ridicat în vrednicie împăratul mai sus decât principii şi dregătorii împărăteşti.


text:
Şi a mai zis Aman: «Pe nimeni n’a poftit împărăteasa Estera la ospăţul pe care l-a pregătit decât pe împăratul şi pe mine, ba chiar şi mâine sunt poftit la ea cu împăratul.


text:
Dar toate acestea nu mă mulţumesc atâta vreme cât văd pe Iudeul Mardoheu stând la poarta împăratului!»


text:
Atunci Zereş, femeia lui, şi toţi prietenii lui i-au răspuns: «Să se ridice o spânzurătoare înaltă de cincizeci de coţi, iar mâine dimineaţă zi împăratului să-l spânzure pe Mardoheu, apoi du-te bucuros cu împăratul la ospăţ!» Aceste cuvinte i-au plăcut lui Aman şi el dădu poruncă să se ridice spânzurătoarea.


text:
În noaptea aceea, pe împărat nu-l mai prinse somnul. Şi a poruncit să i se aducă Memoriile – Cronicile împărăteşti – care au fost citite înaintea împăratului.


text:
Şi s’a găsit însemnat cum Mardoheu a dat de ştire că Bigtana şi Tereş, cei doi fameni ai împăratului, dintre străjerii de la porţile palatului, uneltiseră împotriva lui Ahaşveroş împăratul.


text:
Şi a întrebat împăratul: «Cu ce l-am cinstit şi cu ce vrednicie l-am răsplătit pe Mardoheu pentru aceasta?» Atunci slujitorii împăratului, care slujeau lui, i-au răspuns: «Cu nimic!»


text:
Dar împăratul a întrebat: «Cine este acum în curte?» – Şi Aman tocmai intra în curtea cea de dinafară a palatului împărătesc, ca să zică împăratului să spânzure pe Mardoheu pe spânzurătoarea ce i-o pregătise lui Mardoheu.


text:
Şi Aman a intrat şi împăratul l-a întrebat: «Ce trebuie să i se facă unui om pe care împăratul vrea să-l cinstească?» Şi a gândit Aman în inima lui: «Pe cine altul vrea să cinstească împăratul decât pe mine?»


text:
Să se aducă un veşmânt împărătesc cu care se îmbracă împăratul şi un cal pe care călăreşte împăratul şi să i se pună cunună împărătească pe capul lui.


text:
Să se dea haina şi calul unuia dintre cei mai înalţi dregători ai împăratului, care să îmbrace pe cel pe care împăratul vrea să-l cinstească şi să-l poarte călare prin piaţa cetăţii şi să strige înaintea lui: «Aşa se cinsteşte omul pe care vrea să-l cinstească împăratul!»


text:
Şi a rostit împăratul către Aman: «Zoreşte-te de ia haina şi calul precum ai grăit şi fă întocmai lui Mardoheu Iudeul, care stă la poarta împăratului; nu lăsa laoparte nimic din cele ce ai grăit».


text:
Şi a luat Aman haina şi calul şi l-a îmbrăcat pe Mardoheu şi l-a purtat călare prin cetate şi striga înaintea lui: «Aşa se cinsteşte omul pe care împăratul vrea să-l cinstească!»


text:
Apoi Mardoheu s’a întors la poarta împăratului, iar Aman a fugit acasă în grabă şi cu capul acoperit.


text:
Şi a povestit Aman soţiei sale Zereş şi tuturor prietenilor săi, ceea ce i se întâmplase. Atunci i-au răspuns lui înţelepţii şi Zereş, soţia sa: «Dacă Mardoheu, înaintea căruia tu ai început să cazi, este din neamul evreesc, nu vei putea face nimic împotriva lui, ci vei cădea în faţa lui!»


text:
Pe când ei vorbeau cu el, sosiră famenii împăratului şi-l zoriră pe Aman să se ducă la ospăţul pe care îl pregătise Estera.


text:
Întrebă iarăşi împăratul pe Estera a doua zi, la băutul vinului: «Care este rugămintea ta, împărăteasă Esteră, ca să-ţi fie împlinită, şi care este dorinţa ta, fie că ai cere şi jumătate din împărăţie, ca să ţi se facă?»


text:
Atunci a răspuns împărăteasa Estera şi a grăit: «Dacă am aflat har în ochii tăi, împărate, şi dacă împăratul socoteşte că e drept: dăruiască-mi viaţa – iată rugămintea mea! Şi dăruiască viaţa poporului meu – iată dorinţa mea!


text:
Căci am fost vânduţi, eu şi poporul meu, ca să pierim, să fim ucişi şi prăpădiţi. Şi dacă am fi fost vânduţi numai ca robi şi roabe, aş fi tăcut, cu toate că duşmanul n’ar fi putut să despăgubească pe împărat de pierderea pricinuită.»


text:
Atunci Ahaşveroş împăratul întrebă pe Estera împărăteasa: «Cine este şi unde este acela, căruia i-a venit în minte să săvârşească una ca asta?»


text:
Şi a răspuns Estera: «Asupritorul şi duşmanul nostru este ticălosul acesta de Aman!» Atunci Aman s’a spăimântat înaintea împăratului şi a împărătesei.


text:
Şi împăratul se sculă întru mânia lui de la ospăţ şi ieşi în grădina palatului, în vreme ce Aman stătea să ceară de la împărăteasa Estera cruţarea vieţii lui, fiindcă vedea bine că împăratul hotărîse pierzarea lui.


text:
Când împăratul se întoarse din grădina palatului în sala ospăţului, Aman tocmai se aruncase pe divanul pe care Estera stătea. Atunci rosti împăratul: «Oare chiar în palatul meu vrea să silească pe împărăteasă?» Dar abia ieşise graiul din gura împăratului, şi un văl acoperi faţa lui Aman.


text:
Atunci Harbona, unul din famenii care slujeau pe împărat, zise: «Iată că lângă casa lui Aman se află o spânzurătoare pe care Aman a pregătit-o pentru Mardoheu, cel care a scăpat viaţa împăratului, spânzurătoare înălţată de cincizeci de coţi!» Atunci porunci împăratul: «Spânzuraţi-l într’însa!»


text:
Şi l-au spânzurat pe Aman în spânzurătoarea pe care o pregătise pentru Mardoheu, iar mânia împăratului s’a domolit.


text:
În vremea aceea împăratul Ahaşveroş dădu împărătesei Estera casa lui Aman, asupritorul Iudeilor, şi Mardoheu a intrat înaintea împăratului, căci Estera îi spusese împăratului ce fel de rudă îi este el.


text:
Atunci împăratul scoase inelul său pe care îl luase de la Aman şi îl dădu lui Mardoheu, iar Estera îl puse pe Mardoheu în casa lui Aman.


text:
Apoi Estera vorbi din nou înaintea împăratului şi căzu la picioarele lui şi plânse şi-i ceru să se milostivească şi să abată nenorocirea şi planul pe care Aman Agaghitul le urzise împotriva Iudeilor.


text:
Atunci împăratul întinse spre Estera schiptrul cel de aur şi Estera s’a sculat şi a stătut înaintea împăratului.


text:
Şi a grăit: «Dacă împăratul socoteşte cu cale şi dacă am aflat har înaintea lui, şi dacă i se pare împăratului că se cuvine şi dacă sunt plăcută înaintea ochilor săi, să dea hrisov împărătesc ca scrisorile în care Aman, feciorul lui Hamedata Agaghitul, pusese la cale pieirea Iudeilor din toate ţinuturile împărăteşti să nu mai aibă nici o putere.


text:
Căci cum aş putea să mă uit la nenorocirea care loveşte pe poporul meu şi cum aş putea răbda pieirea neamului meu!»


text:
Dar Ahaşveroş împăratul zise către împărăteasa Estera şi către Mardoheu Iudeul: «Vezi! Eu am dăruit Esterei casa lui Aman, care a fost spânzurat din pricină că şi-a întins mâna împotriva Iudeilor.


text:
Şi acum voi scrieţi întru apărarea Iudeilor ceea ce credeţi că este bine în ochii voştri, în numele împăratului şi după aceea sigilaţi cu inelul împărătesc, fiindcă o scrisoare scrisă în numele împăratului şi sigilată cu inelul lui nu poate să fie fără putere!»


text:
Şi în vremea aceea, în luna a treia, adică luna Sivan, în ziua a douăzeci şî treia, au chemat pe scriitorii împărăteşti şi ei au scris pentru Iudei, satrapilor, ocârmuitorilor, principilor ţinuturilor din India şi până în Etiopia, o sută douăzeci şi şapte de ţinuturi, cu slova fiecărui ţinut şi în limba fiecărui norod, iar Iudeilor cu slova şi în graiul lor, întocmai după porunca lui Mardoheu.


text:
Şi anume a poruncit să scrie scrisori în numele lui Ahaşveroş împăratul, pe care le-a pecetluit cu inelul împărătesc, şi le-a trimis cu soli călări, călăreţi care călăreau pe cai sirepi din hergeliile împărăteşti,


text:
În care scrisori împăratul îngăduia Iudeilor din orişicare cetate să se adune şi să-şi apere viaţa lor, să nimicească, să omoare şi să prăpădească oastea oricărui popor şi a oricărui ţinut care ar da năvală la ei, cu femei şi cu copii cu tot, şi să le prade avuturile lor,


text:
Într’o singură zi, în toate ţinuturile împăratului Ahaşveroş, şi anume în ziua a treisprezecea a lunii a douăsprezecea, adică a lui Adar.


text:
O copie după acest hrisov, care trebuia să aibă putere de lege în toate ţinuturile, a fost împărtăşită tuturor popoarelor, ca Iudeii să fie gata în ziua în care aveau să se răzbune împotriva vrăjmaşilor lor.


text:
Atunci, la porunca împăratului au pornit călări pe cai împărăteşti, soli grăbiţi, în goana mare, după ce legea fusese dată în vileag în cetatea Suza.


text:
Şi Mardoheu a ieşit din faţa împăratului înveşmântat cu veşmânt împărătesc alb şi albastru, cu o mare coroană de aur pe cap, cu mantie de vison şi de porfiră stacojie, iar cetatea Suza tresaltă de bucurie şi de veselie.


text:
Şi în orice ţinut şi oricare oraş în care ajungea cuvântul împăratului şi hrisovul lui, era bucurie şi veselie pentru Iudei, ospăţ şi zi de prăznuire, iar mulţi dintre popoarele împărăţiei se făcură Iudei, fiindcă groaza de Iudei se abătuse peste ei.


text:
În luna a douăsprezecea a lui Adar, în ziua a treisprezecea, în ziua în care porunca şi hrisovul împăratului trebuiau să fie aduse la îndeplinire, în ziua în care vrăjmaşii Iudeilor nădăjduiau să-i biruiască, dar lucrul s’a întors că Iudeii au biruit pe cei care îi urau pe ei,


text:
Iudeii se adunară în cetăţile lor, în toate ţinuturile împăratului Ahaşveroş, ca să se arunce asupra celor ce i-ar fi lovit; dar nimeni nu putea să li se împotrivească, fiindcă groaza de ei căzuse peste toate popoarele.


text:
Şi toţi principii ţinuturilor şi satrapii şi ocârmuitorii şi dregătorii împărăteşti sprijineau pe Iudei, fiindcă groaza de Mardoheu căzuse peste ei.


text:
Mardoheu era mare la palatul împărătesc şi faima lui se dusese peste toate ţinuturile, căci Mardoheu ajungea tot mai sus.


text:
Atunci Iudeii trecură prin ascuţişul săbiei pe toţi vrăjmaşii lor şi a fost măcel cumplit. Şi s’au purtat cu vrăjmaşii lor cum le-a fost voia.


text:
Adică pe cei zece feciori ai lui Aman, fiul lui Hamedata, asupritorul Iudeilor; dar ei nu-şi întinseră mâna să prade.


text:
Atunci împăratul zise către Estera împărăteasa: «În cetatea Suza au omorît şi au pierdut Iudeii cinci sute de oameni şi pe cei zece fii ai lui Aman. Ce vor fi făcut în celelalte ţinuturi ale împărăţiei! Şi care este rugămintea ta, ca să ţi se împlinească? Şi care este dorinţa ta, ca să se facă?»


text:
Atunci a răspuns Estera: «Dacă împăratul socoate cu cale, să se îngădue Iudeilor din Suza ca şi mâine să se folosească de legea de astăzi şi pe cei zece fii ai lui Aman, dacă nu i-au ucis, să-i spânzure în spânzurătoare».


text:
Şi a zis împăratul să se facă întocmai şi a făcut cunoscută hotărirea în Suza, şi cei zece fii ai lui Aman au fost spânzuraţi.


text:
Şi s’au adunat Iudeii din Suza şi în ziua a paisprezecea a lunii lui Adar, şi au ucis în Suza trei sute de inşi, dar la jaf nu şi-au întins mâna lor.


text:
Dar şi ceilalţi Iudei din ţinuturile împărăteşti se adunară ca să-şi apere viaţa şi să fie liniştiţi din partea duşmanilor lor. Şi uciseră pe cei ce îi urau pe ei, şaptezeci şi cinci de mii, dar ca să jefuiască nu-şi întinseră mâna lor, în ziua a treisprezecea a lui Adar.


text:
Aşijderea şi Iudeii din Suza, care se strânseră în ziua a treisprezecea şi în ziua a paisprezecea, se odihniră într’a cincisprezecea şi o făcură zi de ospăţ şi de bucurie.


text:
Pentru aceasta Iudeii de la ţară, care locuesc în oraşe deschise, făcură ziua a paisprezecea a lui Adar, zi de bucurie şi de ospăţ şi zi de prăznuire, zi când îşi trimit ei bucate unii altora.


text:
Şi a scris Mardoheu lucrurile acestea şi a trimis scrisori la toţi Iudeii din ţinuturile împăratului Ahaşveroş, atât la cele mai apropiate, cât şi la cele mai îndepărtate,


text:
Ca să-i îndemne să prăznuiască în fiecare an ziua a paisprezecea şi ziua a cincisprezecea a lui Adar,


text:
În care Iudeii s’au odihnit de vrăjmaşii lor, lună care le-a schimbat necazul în bucurie şi jalea în zi de prăznuire, ca să le prăznuiască ei ca zile de ospăţ şi de bucurie, în care fiecare să trimită bucate aproapelui său şi daruri săracilor.


text:
Şi Iudeii făcură o datină din ceea ce începuseră ei să facă şi din ceea ce le scrisese lor Mardoheu.


text:
Din pricină că Aman, fiul lui Hamedata Agaghitul, asupritorul tuturor Iudeilor, urzise un plan ca să-i prăpădească şi a aruncat Pur – adică sorţi – ca să-i nimicească şi să-i piarză.


text:
Însă când Estera a intrat la împărat, i-a dat hrisov ca nenorocirea pe care o plănuise împotriva Iudeilor să se întoarcă în capul lui Aman, iar el şi cu fiii lui au fost spânzuraţi în furci.


text:
De aceea, zilele acestea se chiamă Purim, după numele Pur. Astfel, după cuprinsul acelei scrisori şi după cât văzuseră şi înduraseră,


text:
Iudeii rânduiră şi statorniciră, pentru ei şi pentru urmaşii lor şi pentru toţi cei care vor trece la credinţa lor, să prăznuiască fără ştirbire aceste două zile în fiecare an, după pravila hotărîtă şi la vremea lor.


text:
Şi aceste două zile aveau să fie pomenite şi prăznuite în neam de neam, în toate familiile, în toate ţinuturile şi oraşele, încât prăznuirea acestor zile de Purim să nu se curme din mijlocul Iudeilor şi pomenirea lor să nu piară din neamul lor.


text:
Şi împărăteasa Estera, fiica lui Abihail, a trimis o scrisoare ca să dovedească şi mai mult tăria hrisovului pentru Purim,


text:
Şi a trimis ea scrisori la toţi Iudeii din cele o sută douăzeci şi şapte de ţinuturi ale împărăţiei lui Ahaşveroş, cu adevărate cuvinte de pace,


text:
Ca să prăznuiască aceste zile de Purim la vremea lor, precum le statorniciseră iudeul Mardoheu şi împărăteasa Estera şi aşa cum le legiuiseră pentru ei înşişi şi pentru urmaşii lor, însoţite de posturi şi de jălanii.


text:
Astfel porunca Esterei a statornicit prăznuirea aceasta a Purimului, care a fost scrisă într’un hrisov.


text:
Toate isprăvile lui, puterea lui şi zugrăvirea marii vrednicii a lui Mardoheu la care l-a înălţat pe el împăratul, sunt scrise în «Cronicile împăraţilor Mediei şi ai Persiei».


text:
Mardoheu iudeul era al doilea după împăratul Ahaşveroş şi în mare cinste la Iudei şi iubit de mulţimea celor de un neam cu el, fiindcă se străduia pentru fericirea poporului şi pentru norocirea neamului său.


text:
Fost-a un om, în ţara Uţ, cu numele Iov; şi omul acesta era drept şi fără prihană, şi se temea de Dumnezeu şi se ferea de rău.


text:
Şi avea şapte mii de oi, trei mii de cămile, cinci sute de perechi de boi, cinci sute de asine şi mulţime mare de slugi, şi era omul acesta cel mai de seamă dintre toţi Răsăritenii.


text:
Şi se duceau feciorii lui unul la altul, şi făceau ospăţ acasă, fiecare la rândul lui, şi pofteau şi pe surorile lor cele trei, să vie să mănânce şi să bea cu ei.


text:
Iar când se sfârşeau zilele de petrecere, Iov trimetea să-i cheme pe feciorii săi şi îi sfinţea; şi se scula dis-de-dimineaţă şi aducea jertfe: arderi de tot, pentru toţi câţi erau, căci zicea Iov: «Poate că feciorii mei au păcătuit şi au hulit pe Dumnezeu în inima lor». Şi astfel făcea Iov în toată vremea.


text:
Ci Domnul grăi către Satan: «De unde vii?» Iar Satan răspunse Domnului şi zise: «Am dat târcoale pe pământ şi am hoinărit prin el».


text:
Atunci Domnul grăi către Satan: «Ai luat tu seama la robul meu Iov? Că nimeni nu este ca el, pe pământ, bărbat fără prihană şi drept, temându-se de Dumnezeu şi ferindu-se de ce e rău.»


text:
Oare n’ai tras tu gard în jurul lui şi în jurul casei lui şi în jurul averii lui? Lucrul mâinilor lui l-ai binecuvântat şi turmele lui au năpădit pământul.


text:
Atunci Domnul rosti către Satan: «Iată, toate câte are sunt în puterea ta! Numai asupra lui mâna să nu-ţi întinzi.» Şi a plecat Satan de dinaintea lui Dumnezeu.


text:
Un vestitor sosi la Iov şi-i spuse: «Pe când boii erau la arat şi măgăriţele păşteau în preajma lor,


text:
Au năvălit Sabeenii şi i-au luat, iar pe păzitori i-au trecut prin ascuţişul săbiei. Şi am scăpat numai eu singur şi am venit să-ţi dau de ştire.»


text:
Pe când acesta încă mai vorbea, altul sosi şi spuse: «Focul lui Dumnezeu a căzut din cer şi a ars turmele tale şi pe ciobani i-a mistuit. Şi am scăpat numai eu singur şi am venit să-ţi dau de ştire.»


text:
Pe când acesta încă mai vorbea, altul sosi şi spuse: «Caldeenii au făcut trei cete şi s’au năpustit peste cămile şi le-au luat, iar pe paznici i-au trecut prin ascuţişul săbiei. Şi am scăpat numai eu singur şi am venit să-ţi dau de ştire.»


text:
Pe când acesta încă mai vorbea, altul sosi şi spuse: «Feciorii tăi şi fetele tale ospătau şi beau vin în casa fratelui lor celui mai mare,


text:
Şi iată că o vijelie năpraznică s’a pornit dinspre pustie şi a izbit din cele patru colţuri ale casei, şi casa s’a dărâmat peste tineri şi ei au murit. Şi am scăpat numai eu singur şi am venit să-ţi dau de ştire.»


text:
Atunci s’a sculat Iov şi şi-a sfâşiat veşmântul şi capul şi l-a ras şi a căzut la pământ şi s’a închinat,


text:
Şi a zis: «Gol am ieşit din pântecele mamei mele şi gol mă voi întoarce. Domnul a dat, Domnul a luat, fie numele Domnului binecuvântat!»


text:
Deci, în toate acestea, Iov n’a păcătuit şi n’a rostit nici un cuvânt de hulă împotriva lui Dumnezeu.


text:
Şi într’o zi, fiii lui Dumnezeu au venit şi au stat înaintea Domnului, şi a venit şi Satan laolaltă cu ei şi a stat înaintea Domnului.


text:
Atunci Domnul grăi către Satan: «Ai luat tu seama la robul meu Iov? Că nimeni nu este ca el pe pământ, bărbat fără prihană şi drept, temându-se de Dumnezeu şi ferindu-se de ce e rău. Şi acum el stă dârz întru nevinovăţia lui, măcar că tu m’ai aţâţat împotriva lui ca să-l prăpădesc fără cuvânt.»


text:
Ci numai întinde mâna ta şi atinge-te de osul lui şi de carnea lui şi vezi dacă n’o să te blagoslovească în faţă!»


text:
Şi a plecat Satan din faţa Domnului şi a lovit pe Iov cu lepră, din talpa picioarelor până în creştetul capului.


text:
Atunci a zis către el soţia lui: «Şi acum te mai ţii dârz în cucernicia ta? Blestemă pe Dumnezeu şi mori.»


text:
Însă el i-a răspuns: «Vorbind astfel, ai vorbit ca o neroadă. Dacă am primit cele bune de la Dumnezeu, oare pe cele rele să nu le primim?» Şi întru toate acestea, Iov n’a păcătuit cu buzele sale.


text:
Şi au auzit trei prieteni ai lui Iov despre toată această nenorocire care dăduse peste el, şi porniră, fiecare din ţinutul lui, Elifaz din Teman, Bildad din Şuah si Ţofar din Naama, înţelegându-se împreună să vie să-l plângă şi să-l îmbărbăteze.


text:
Şi şi-au ridicat ochii din depărtare, dar nu l-au mai cunoscut şi au înălţat glasul lor şi au plâns şi toţi şi-au sfâşiat veşmintele şi deasupra capetelor lor au aruncat cu pulbere spre cer.


text:
Apoi şezură lângă el, la pământ, şapte zile şi şapte nopţi, şi nici unul nu i-a vorbit nici un cuvânt, căci vedeau cât e de mare durerea lui.


text:
Întunericul să se aleagă de ziua aceea, şi Domnul din cer să n’o mai pomenească şi lumina să n’o mai lumineze!


text:
Bezna şi umbra morţii să aibă parte de ea; negureala să se încuibeze în ea şi de spaimă s’o facă întunecimile de peste zi!


text:
Iar noaptea aceea beznele s’o ia! Să nu mai fie numărată la zilele anului, în socoteala lunilor să nu mai intre!


text:
Întunece-se stelele zorilor ei, să adăste lumina, dar în zadar, şi să nu mai vază genele răsăritului,


text:
De ce n’am murit pe loc, din sânul maicii mele, şi din pântece când am ieşit, de ce nu mi-am dat duhul?


text:
«Să încercăm vorba cu tine, care eşti atât de abătut?… Dar cine ar putea să-şi stăpânească cuvintele?


text:
Iar acum, când a venit necazul şi peste tine, eşti topit, şi când te-a ajuns şi pe tine, eşti îngrozit.


text:
Oare cucernicia ta nu însemnează încrederea ta, nădejdea ta nu stă în desăvârşirea căilor vieţii tale?


text:
Te rog, adu-ţi aminte care este acel nevinovat care a pierit şi în care loc cei drepţi au fost şterşi de pe pământ?


text:
A stat drept în picioare – dar n’am cunoscut chipul lui – ca o arătare înaintea ochilor mei; şi am auzit o voce murmurând:


text:
«Oare poate să fie omul drept înaintea lui Dumnezeu? Muritorul poate să fie el curat în faţa Ziditorului său?


text:
Cu atât mai vârtos celor ce locuesc în locuinţe de lut şi a căror temelie e ţărâna. Ei sunt striviţi ca o molie!


text:
Strigă acum! Fi-va oare cineva care să-ţi răspundă? Şi către care din sfinţii îngeri te vei îndrepta?


text:
Copiii lui stau departe de mântuire; striviţi sunt în poarta cetăţii şi nimeni nu le vine într’ajutor.


text:
Secerişul lui îl mănâncă unul care flămânzeşte şi i-l ia, sărind peste gardul de mărăcini, şi toată starea lui o sorb cei însetaţi.


text:
Iată, ferice de bărbatul pe care îl mustră Dumnezeu! Certarea Celui Atotputernic să n’o dispreţueşti,


text:
Vedea-vei că are parte de pace cortul tău, şi când vei cerceta locuinţa ta nu vei încerca dezamăgire.


text:
«O, dacă mâhnirea mea ar putea să fie cântărită, şi nenorocirea mea de ar putea s’o pună cineva în talgerele balanţei!


text:
Căci săgeţile Celui Atotputernic stau înfipte în mine; arşiţa lor înveninată o bea duhul meu şi spaimele Domnului vin în şir de bătălie împotrivă-mi.


text:
Ar fi încă mângâiere pentru mine şi aş tresaltă – deşi în dureri necruţătoare – fiindcă n’am pus sub obroc poruncile Celui Sfânt.


text:
Celui desnădăjduit cuvine-i-se mila prietenului său, altfel acesta a năpustit frica de Cel Atotputernic.


text:
Dacă mă culc, mă întreb: când se va face ziuă? Şi dacă mă scol: când va veni seara? Şi mă satur de zbuciumat până la asfinţit.


text:
Zilele mele au trecut mai repede decât suveica ţesătoarei şi s’au sfârşit fiindcă s’a sfârşit firul.


text:
Drept aceea şi eu nu voi pune strajă gurii mele, ci voi grăi întru strâmtorarea mea şi mă voi tângui, întru obida sufletului meu.


text:
De-am greşit, ce ţi-am stricat ţie, păzitorule de oameni? De ce m’ai pus ţintă săgeţilor tale şi am ajuns povară mie însumi?


text:
De ce nu ierţi păcatul meu şi nu treci cu vederea prihana mea? Căci acum mă voi culca în ţărână şi tu mă vei căuta, dar eu nu voi mai fi.»


text:
Dacă apoi te dovedeşti curat şi fără de prihană, atunci el va sta treaz deasupra ta şi va clădi la loc, după dreptate, sălaşul tău.


text:
Dacă ar vrea să se pună în pricină cu el, n’ar putea să-i răspundă la nici o întrebare, dintr’o mie.


text:
Că eu chiar de aş avea dreptate, nu-i voi da nici un răspuns, ci mă voi ruga judecătorului, de îndurare.


text:
Dacă o ţară a încăput pe mâna unui nelegiuit, el acopere faţa judecătorilor ei. Şi dacă nu el, cine atunci?


text:
Sufletul meu este scârbit de viaţa mea; lăsa-voi să curgă slobodă tânguirea mea împotriva lui şi voi grăi întru obida sufletului meu.


text:
Bine e din partea ta, când eşti împilător şi dispreţueşti munca mâinilor tale şi eşti surâzător la sfatul celor răi?


text:
Dacă păcătuesc, vai şi amar de mine! Dacă umblu întru dreptate, nu cutez să ridic capul, sătul cum sunt de ocară şi adăpat de ticăloşie.


text:
Şi cu toate că mă vezi sleit de putere, mă vânezi ca un leu şi iar şi iar vrei să te arăţi spăimântător faţă de mine.


text:
Tu împrospătezi duşmănia ta împotrivă-mi. Tu sporeşti urgia ta împotriva mea şi oştiri premenite trimiţi ca să se lupte cu mine.


text:
Aş fi fost ca unul care n’a fost niciodată, căci din pântecele mamei mele aş fi fost dus drept la mormânt!


text:
Mai înainte ca să pornesc – de unde nu mă mai întorc – în ţinutul întunericului şi al umbrelor morţii,


text:
Şi să-ţi destăinuiască tainele înţelepciunii – care sunt ca şi minuni la înţeles! Atunci ai şti că Dumnezeu îţi cere socoteală de greşala ta!


text:
Poţi tu să pătrunzi cu mintea atotştiinţa lui Dumnezeu, sau să te ridici până la desăvârşirea Celui Atotputernic?


text:
Este înălţimea cerului! Ce vei face tu? Este mai adâncă decât împărăţia morţii! Cum vei pricepe-o tu?


text:
Şi mai luminoasă fi-va viaţa decât amiaza, iar de va mai fi şi întuneric, va fi ca în faptul zorilor.


text:
Şi vei fi plin de nădejde, căci nădejdea e la mijloc şi vei căuta în jurul tău şi vei dormi fără grija;


text:
Dimpotrivă, ochii nelegiuiţilor se sting şi orice loc de scăpare a pierit pentru ei, iar nădejdea lor mai este să-şi dea duhul.»


text:
Batjocură pentru aproapele am ajuns, eu care mă rugam lui Dumnezeu şi el îmi răspundea, batjocură cel drept, cel fără vină!


text:
Stau în tihnă corturile prădalnicilor; n’au habar cei ce întărâtă pe Cel Atotputernic şi cei al căror Dumnezeu stă în pumnii lor.


text:
Vezi, ceea ce el răstoarnă nu se mai face la loc; când pune pe unul sub zăvor, nimeni nu-i mai deschide.


text:
A lui e toată puterea şi priceperea; în mâna lui este şi cel rătăcit şi cel ce i-a făcut să se rătăcească;


text:
Dacă zilele cuiva s’au încheiat şi numărul lunilor lui s’a împlinit la tine şi i-ai gătit veleatul, peste care nu mai trece,


text:
Atunci, cel puţin, ia-ţi ochii de la el, ca să aibă tihnă, cât un salahor care se bucură de ziua lui.


text:
Aşa şi omul: se întinde şi nu se mai ridică. Până ce nu va mai fi cerul, oamenii nu se mai deşteaptă şi din somnul lor ei nu se mai trezesc.


text:
O, de-ai voi să mă ascunzi în împărăţia morţii şi să mă pui sub obroc, până când se va domoli mânia ta, să-mi pui un termen şi să-ţi aduci de mine aminte!


text:
Căci dacă a murit omul, mai învie el încă o dată? Aşteptare-aş toate zilele salahoriei mele, până ce va veni înlocuirea mea.


text:
La fel nămeşti şi tu nădejdea omului; îl răpui pe vecie şi se duce; îi iei frumuseţea chipului şi-l arunci.


text:
Feciorii lui ajung în cinste, dar el habar nu are, sau dau de sărăcie, dar el nu le mai ştie de ştire.


text:
Umblă de colo până colo după pâine. Unde este? El ştie că prăpădul lui e hotărît în ziua de întuneric.


text:
El sălăşluia în cetăţi date pieirii, în case unde nimeni nu mai trăia şi erau hărăzite să ajungă mormane.


text:
Bogăţia lui nu e trainică; puterea lui nu rămâne în picioare şi umbra lui nu se va întinde departe, pe pământ.


text:
El nu va ieşi din întuneric şi vlăstărişul său se va usca de arşiţă, iar floarea lui spulberată va fi de vijelie.


text:
Oare nu se mai sfârşesc odată aceste vorbe în vânt? Sau ce te frământă ca să-mi răspunzi numaidecât?


text:
Şi eu m’aş rosti ca voi – dacă aţi fi voi în locul meu – şi eu aş şti să vă încondeiez cu vorbe şi să clatin din cap împotriva voastră.


text:
Şi m’ai legat butuc, spre mărturie că sunt vinovat şi s’a ridicat împotrivă-mi bârfitorul meu şi mă bârfeşte în faţă. –


text:
Mânia lui sfâşie şi mă prigoneşte; el scrâşneşte la mine din dinţi; duşmanul meu mă săgetează cu ochii.


text:
Paşnic era traiul meu, dar el m’a dărâmat, m’a apucat de ceafă şi m’a făcut fărâme şi m’a pus apoi ţintă săgeţilor sale:


text:
Săgeţile-i zboară în jurul meu; el despică rărunchii mei fără cruţare; el varsă pe pământ fierea mea;


text:
Oare pentru tine, care te sfâşii în turbarea ta, o să se pustiască pământul şi o să se clintească stâncile din locul lor?


text:
Nici un vlăstar, nici un urmaş nu-i rămâne în popor, nici un scăpat din neamul lui, pe acolo pe unde şi-a păscut turmele.


text:
În faţa zilei lui de prăpăd, stau uimiţi cei ce locuesc înspre apus şi zguduiţi sunt de spaimă cei ce locuesc în răsărit.


text:
Cu adevărat, aşa se întâmplă cu sălaşul nelegiuitului şi aşa ajunge locul celui ce nu vrea să ştie de Dumnezeu.»


text:
Iată, răcnesc împotriva silniciei şi nimeni nu mă aude, strig după ajutor şi nimeni nu-mi face dreptate!


text:
Laolaltă înaintează cetele sale şi au şoseluit drumul lor înspre mine şi au făcut tabără împrejurul cortului meu.


text:
Oaspeţii casei mele şi roabele mele mă ţin drept un străin; am ajuns în ochii lor ca un om din altă ţară.


text:
Şi după ce nu voi mai fi în pielea mea şi ea se va nimici, atunci afară din trupul meu vedea-voi pe Dumnezeu;


text:
Şi-l voi vedea spre mântuirea mea şi ochii mei îl vor privi pe el şi nu ca pe unul protivnic mie; dar până atunci se topeşte de dor inima mea înlăuntrul meu!


text:
Cheresteaua lui era plină de puterea tinereţii, totuşi cu el o dată puterea lui odihni-se-va în pulbere.


text:
Totuşi demâncarea aceasta se va preface în măruntaiele lui şi va ajunge înlăuntrul lui venin de năpârcă.


text:
Nu-şi va mai desfăta privirea cu pâraiele de untdelemn, cu năvalnicele râuri de miere şi de smântână.


text:
Tocmai când stă să-şi umple pântecele, Dumnezeu sloboade asupra lui arşiţa mâniei sale şi plouă peste el săgeţi arzânde.


text:
Săgeata pornită îi iese prin spate, fulger de oţel din fierea lui! Şi spaimele morţii dau iureş peste el.


text:
Toate întunecimile sunt puse pentru el deoparte; foc îl va mistui, fără ca să-l aprindă cineva, şi va arde tot ce va mai scăpa din cortul lui.


text:
Aceasta este, de la Dumnezeu, partea omului nelegiuit şi moştenirea hotărîtă lui de Cel Atotputernic.»


text:
«Ascultaţi cu luare aminte ce-am să vă spun! Şi aceasta să-mi fie toată mângâierea din partea voastră.


text:
Şi tocmai ei îi spun lui Dumnezeu: «Depărtează-te de la noi! Căci nu dorim deloc să învăţăm căile tale!


text:
De câte ori se stinge candela celor răi şi prăpădul de care sunt vrednici dă peste ei, şi îi nimiceşte Domnul pe răufăcători, în mânia sa,


text:
Dumnezeu – ziceţi voi – păstrează pentru fiii lui răsplata nelegiuirii. Dar s’o răsplătească lui însuşi ca s’o simtă!


text:
Uşori îi sunt bulgării pământului şi după el tot norodul urmează, şi înaintea lui: gloată fără număr.


text:
Atunci cum mă mângâiaţi voi cu vorbe goale, şi din răspunsurile voastre ce rămâne altceva decât planuri viclene?»


text:
Oare îl încântă pe Cel Atotputernic că tu eşti drept, sau are el vre-un câştig dacă umbli fără vină în cărările vieţii tale?


text:
Atunci cum să zici tu: «Ce bagă Dumnezeu de seamă? Cum poate să facă judecată prin negureala norilor?


text:
Norii sunt pentru el un zăbranic, de aceea nu vede şi el se plimbă numai pe deasupra bolţii cereşti.»


text:
Şi tocmai el umple de bunătăţi casele lor! – Ci sfatul celor nelegiuiţi departe de mine să rămână! –


text:
Dacă te vei întoarce cu pocăinţă spre Cel Atotputernic şi te vei smeri şi dacă vei depărta avuţia nedreaptă din corturile tale,


text:
La miază-noapte l-am căutat şi n’am dat cu ochii de el, m’am răsucit spre miază-zi şi tot nu l-am văzut.


text:
Totuşi el mă cunoaşte şi când umblu şi când stau, şi dacă mă lămureşte în cuptor, ies ca aurul de curat.


text:
Dar el a luat o hotărîre, şi cine poate să-l întoarcă! Şi ceea ce sufletul său a poftit, aceea va şi face.


text:
«De ce pentru Cel Atotputernic veacurile stau ascunse şi cei ce îl slujesc nu văd zilele lui de judecată?


text:
Şi aceştia, ca asinii din pustie, ies la treabă adulmecând după pradă – pustia le scoate de mâncare pentru copii;


text:
Din oraşe cei pe jumătate morţi se vaetă şi sufletul răniţilor strigă după ajutor, dar Dumnezeu nu ia aminte rugăciunea lor!


text:
Când s’a dus lumina, ucigaşul se scoală să omoare pe nevoiaş şi pe sărman şi prin întunerec se strecoară tâlharul,


text:
Iar ochiul precurvarului pândeşte amurgul zilei şi zice în gând: «Ochi de om nu mă vede!», şi-şi pune pe faţă un bariz.


text:
Şi atunci, sunt mai uşori de picior ca şuvoiul apei. Dar partea unora ca aceştia este blestemată pe pământ şi nu mai dau cu ochii de cărarea viei părinteşti.


text:
Precum uscăciunea, precum arşiţa zvântează apele zăpezilor topite, tot aşa împărăţia morţii pe cei plini de păcate.


text:
Sânul care l-a născut îl uită, viermii se desfătează din el, nimeni nu-l mai ţine minte şi astfel nelegiuirea e frântă ca un copac.


text:
Dar Cel ce prin puterea sa struneşte pe cei puternici se ridică şi atunci nelegiuitul nu mai crede că trăieşte!


text:
Sus au stat, dar scurtă vreme, şi acum nu mai sunt şi lasă capul în jos ca nalba pe care o culegi şi ca un vârf de spic, pe care-l tai.


text:
Şi atunci cum poate omul să se socotească drept, în faţa lui Dumnezeu, şi cum poate să fie curat cel născut din femeie?


text:
Iată, acestea sunt numai depărtate căpătâie ale lucrărilor sale! Cât de slab e murmurul pe care-l prindem noi!… Iar cât despre tunetul uriaşei lui puteri, cine poate să-l înţeleagă?»


text:
«Pe viul Dumnezeu care a înlăturat dreptatea mea, pe Cel Atotputernic, care a umplut de amărăciune sufletul meu!


text:
Că ziceţi: «Aceasta este partea omului păcătos, de la Dumnezeu, şi moştenirea pe care o primesc tiranii de la Cel Prea înalt:


text:
Omul pune capăt întunerecului şi scormoneşte până la hotarul hotarelor piatra ascunsă în umbră şi în beznă.


text:
Un norod strein a săpat hrube pe sub pământ, uitate de piciorul celor de deasupra şi departe de oameni; scormonitorii se spânzură pe funii şi se clatină încoace şi încolo.


text:
De mărgean şi de cleştar să nu mai pomenim; să ai înţelepciune este cu mult mai mult decât să ai mărgăritare;


text:
Iar către om a rostit: «Ia aminte! Frica de Dumnezeu – ea este înţelepciunea şi ferirea de rău este pătrunderea!»


text:
Dacă mă vedeau cei tineri se dădeau înapoi cu sfială, iar cei bătrâni se ridicau şi rămâneau în picioare;


text:
Mă îmbrăcam întru dreptate şi ea mi-era veşmânt, judecata-mi nepărtinitoare era pentru mine mantie şi turban.


text:
Dacă zâmbeam la ei, nu le venea să creadă şi nu lăsau să le scape nici o rază din lumina feţei mele.


text:
Le dădeam îndrumări şi le eram căpetenie, stăteam ca un împărat în fruntea oştirii şi cum îi duceam eu: duşi se lăsau şi ei.


text:
Iar acum îşi râd de mine unii care n’au ajuns la anii mei şi pe părinţii cărora nu-i socoteam destul de vrednici să-i pun alături cu câinii turmei mele!


text:
Sfrijiţi de calicie şi de foamete, ei rod rădăcini în bărăgane şi muma lor e sterpiciunea şi pustietatea.


text:
La dreapta stă în picioare toată liota, picioarele mi le-au prins în laţ şi drumuri aştern împotrivă-mi.


text:
Spaimele se năpustesc peste mine, spulberă ca furtuna întâietatea mea, şi fericirea mea se distramă ca norul.


text:
Sau n’am plâns eu pentru acela ce-şi duce viaţa greu şi nu s’a mâhnit sufletul meu de amarul nevoiaşului?


text:
Atunci când nădăjduiam fericirea, a venit nenorocirea; când mă aşteptam la lumină, a năpădit întunericul!


text:
Dar care e partea pe care Dumnezeu o dă de sus şi moştenirea pe care Cel Atotputernic o trimite din ceruri?


text:
Dacă pasul meu s’a abătut din cale şi inima mea s’a luat după ochii mei, şi ceva necurat s’a lipit de mâinile mele,


text:
Cel ce m’a făcut pe mine în pântecele mamei nu l-a făcut şi pe el? Nu tot el ne-a alcătuit în sânul ei?


text:
Dimpotrivă! Din tinereţea mea, l-am crescut mare, ca un tată, şi din pântecele maicii mele am călăuzit-o pe văduvă!


text:
Ori cei din cortul meu n’au rostit: «O, de s’ar mai găsi vre-unul care să nu se fi săturat din bucatele lui!»


text:
Pentru că mă înfioram de zarva mulţimii şi mi-era frică dc dispreţul seminţiilor, aşa încât tăceam chitic şi nu ieşeam din pragul casei!


text:
O, dacă ar fi cineva care să-mi dea ascultare asupra acestor lucruri!… Dar iată plângerea cu iscălitura mea! Cel Atotputernic să-mi răspundă! Iar cartea de pâră pe care va fi scris-o pârîşul meu,


text:
Atunci, în loc de grâu, să crească pălămidă şi în loc de orz, boziul!» Cu acestea şi-a isprăvit Iov cuvântul lui.


text:
Atunci cei trei bărbaţi nu-i mai dădură lui Iov nici un răspuns, o dată ce el se socotea pe sine drept.


text:
Dar Elihu, fiul lui Barachel din Buz, din spiţa lui Ram, se aprinse de mânie împotriva lui Iov, care se punea în pricină cu Dumnezeu,


text:
Şi se aprinse de mânie împotriva celor trei prieteni ai lui Iov, căci nu mai găseau ce să-i răspundă şi astfel osândeau pe Dumnezeu.


text:
Şi văzând Elihu că din gura celor trei bărbaţi nu mai dă nici un răspuns, atunci mânia lui se întărâtă.


text:
Deci Elihu, fiul lui Barachel din Buz, luă vorba şi grăi: «Sunt tânăr de ani, iar voi sunteţi bătrâni, de aceea m’am sfiit şi m’am temut să vă dau pe faţă ştiinţa mea.


text:
Iată, aşteptat-am cuvintele voastre, ascultat-am temeiurile voastre, până ce le-aţi scormonit pe toate.


text:
La voi mi-am aţintit toată luarea aminte, şi iată că nimeni n’a răzbit pe Iov, nimeni dintre voi n’a ştiut să răspundă la dovezile lui!


text:
Atunci, dacă este lângă el un înger, un tâlmaci dintr’o mie, să-i lămurească omului care este canonul lui,


text:
Şi care să se îndure de el şi să zică Domnului: «Izbăveşte-l de pogorârea în Şeol! Am găsit eu ispaşă pentru viaţa lui!»


text:
El se roagă acum lui Dumnezeu, şi Dumnezeu i se arată milostiv şi vede cu bucurie mare faţa Domnului şi fericirea sa i-o dă înapoi;


text:
El cântă în faţa oamenilor şi spune în gura mare: «Păcătuit-am şi-am strâmbat dreptatea! Dar Dumnezeu nu s’a potrivit fărădelegii mele!


text:
În ciuda dreptăţii mele, trec drept un mincinos; rana săgeţii în mine este nevindecată, şi fără să fi păcătuit nimic!»


text:
Drept aceea, voi oameni cu minte, ascultaţi la mine: Departe de Domnul bănuiala de răutate şi de Cel Atotputernic bănuiala de nedreptate!


text:
Oare ar putea să cârmuiască unul care urăşte dreptatea? Şi tu osândeşti tocmai pe Cel Drept şi Prea Puternic!


text:
Cel care nu caută la obrazul voevozilor şi nu face osebire între un chiabur şi un calic, pentru că toţi sunt lucrul mâinilor sale.


text:
Într’o clipită ei mor şi în miez de noapte norodul se zgudue şi se revarsă şi înlătură pe despot, fără să-şi trudească nimeni mâna,


text:
Dacă Domnul stă tihnit, cine îl va scoate din tihna lui? Dacă acopere faţa sa, cine îl va mai zări? Dar el veghiază peste noroade şi peste fiecare om, deopotrivă,


text:
Ceea ce este dincolo de vederile mele, tu învaţă-mă. Dacă am făptuit vre-o nelegiuire, nu o voi mai face a doua oară!


text:
Răsplăti-voi oare după capul tău, fiindcă tu eşti nemulţumit! Iată că tu alegi ce e mai bine şi nu eu! Atunci, spune: ce ştii tu!»


text:
Cu adevărat. Iov trebue încercat până la urmă, pentru răspunsurile lui ca din gura unor oameni fără de lege;


text:
Căci el adaogă păcat peste păcat; în ciuda noastră, el ne bate din pumni şi învârfueşte spusele sale împotriva lui Dumnezeu!»


text:
«Socoteşti aceasta drept bună judecată? Când te-ai rostit: «Mai multă dreptate am eu decât Dumnezeu!»


text:
Cu atât mai puţin când tu zici că «nu vezi pe Domnul nicăiri» şi «pricina ta e în faţa lui şi tu stai şi-l aştepţi».


text:
Şi iarăşi când zici că «mânia lui nu pedepseşte pe nimeni şi el nu ştie prea mult din păcatele noastre».


text:
Căci, pe fiinţă de adevăr! Vorbele mele nu sunt mincinoase şi lângă tine stă cineva cu desăvârşită cunoştinţă.


text:
Priveşte! Ce puternic este Dumnezeu şi pe nimeni nu dispreţueşte; puternic este prin înălţimea priceperii sale!


text:
El nu-şi întoarce ochii de la cel drept, iar pe regii de pe tron el i-a statornicit deapururi, dar ei au ajuns trufaşi!


text:
Dacă ei dau ascultare şi slujesc Domnului, isprăvesc zilele lor întru bun trai şi anii lor întru desfătare.


text:
Tot aşa te-ar fi scos şi pe tine din gura restriştei, unde e lărgime, iar nu strâmtorare, şi ce-ar fi pogorît pe masa ta ar fi fost plin de grăsime.


text:
Mânia Domnului este! Dar să nu te târască prin prisosul ei covârşitor şi mărimea ispaşei să nn te încovoaie!


text:
Poţi să pui rugăciunea ta la Dumnezeu, când eşti la grea nevoie, alături cu toate opintirile puterii omeneşti?


text:
După fulger, bubue tunetul, el tună cu glasu-i care ridică în slăvi şi nu-şi opreşte fulgerele, când s’a pornit tunetul său.


text:
Într’adevăr, el porunceşte omătului: «Cazi pe pământ!» şi ploilor care toarnă: «Plouaţi cu găleata!»


text:
Şi fulgerul se învârteşte în cercuri, aleargă după cârmuirea Domnului, săvârşind tot ce i-a poruncit, pe faţa lumii pământeşti,


text:
E nevoie să-i spună cineva că eu vreau să vorbesc? Şi când a vorbit un om, i-o aduce cineva la cunoştinţă?


text:
Ci acum lumea nu mai vede soarele, fiindcă este întunecat de nori, dar vântul se porneşte şi-i limpezeşte;


text:
La Cel Atotputernic noi nu putem să ajungem, la cel uriaş întru putere; dar judecata şi plinătatea dreptăţii el nu le obijduieşte!


text:
Cine face rost corbului de hrană, când puii săi strigă la Dumnezeu şi umblă rătăcind fără demâncare?»


text:
Îţi vei pune nădejdea într’însul, fiindcă are putere uriaşă, şi-l vei lăsa de capul lui, în munca ta?


text:
El bate cu piciorul în valea bătăliei, zburdă întru puterea lui şi porneşte întru întâmpinarea armelor!


text:
La răsunarea trâmbiţei, el strigă: Aha! şi de departe adulmecă bătălia, tunetul poruncilor voevozilor şi zarva războiului.


text:
«Oare dojenitorul caută ceartă cu Cel Atotputernic? Cel ce se pune în pricină cu Dumnezeu să dea răspuns!»


text:
Cu adevărat răsturna-vei tu judecata mea şi mă vei osândi pe mine, ca să rămâie dreptatea de partea ta?


text:
Dacă fluviul se întărâtă, el nu se sinchiseşte! El stă nepăsător, chiar dacă Iordanul ar veni năvalnic la gura lui!


text:
Cine a descoperit pulpana dinainte a veşmântului său? Cine poate să pătrundă până la căptuşeala zalelor sale?


text:
«Ştiu prea bine că toate stau în puterea ta şi că nici o punere la cale nu rămâne neajunsă, la tine.


text:
«Cine pune pronia sub obroc, din neştiinţă?…» De aceea – mărturisesc – am vorbit, fără să înţeleg, despre lucruri prea minunate pentru mine şi pe care nu le ştiu.


text:
Şi a fost aşa că după ce Domnul a vorbit aceste lucruri cu Iov, Domnul a grăit către Elifaz din Teman: «Mânia mea arde împotriva ta şi împotriva celor doi prieteni ai tăi, fiindcă n’aţi vorbit despre mine adevărul, ca robul meu Iov.


text:
Şi acum luaţi-vă şapte tauri tineri şi şapte berbeci şi mergeţi la robul meu Iov şi aduceţi pentru voi arderi de tot; şi robul meu Iov se va ruga pentru voi, căci, în hatârul lui, nu mă voi purta cu voi după nerozia voastră; fiindcă n’aţi vorbit despre mine adevărul, ca Iov robul meu.»


text:
Atunci purceseră Elifaz din Teman şi Bildad din Şuah şi Ţofar din Naama şi făcură precum le-a poruncit Domnul, şi Domnul se arătă milostiv lui Iov.


text:
Şi Dumnezeu schimbă soarta lui Iov, după ce s’a rugat pentru prieteni, şi Dumnezeu întoarse îndoit lui Iov toate câte avusese.


text:
Şi au venit la el toţi fraţii săi şi toate surorile sale şi toţi cunoscuţii săi de mai nainte şi au ospătat cu el în casa sa şi l-au căinat şi l-au mângâiat pe el de tot necazul pe care-l adusese Domnul peste el şi i-au dat fiecare câte o chesita de argint şi fiecare câte un inel de aur.


text:
Şi Domnul binecuvântă starea de pe urmă a lui Iov mai mult decât pe cea dintâi, şi el agonisi paisprezece mii de oi şi şase mii de cămile şi o mie de perechi de boi de jug şi o mie de asine.


text:
Şi a numit-o pe cea dintâi Iemima, şi pe a doua a numit-o Cheţia, şi pe a treia a numit-o Cheren-Hapuk.


text:
Şi nu se aflau femei aşa de frumoase ca fetele lui Iov în tot ţinutul, şi tatăl lor le-a dat şi lor moştenire alături de fraţii lor.


text:
Şi a trăit Iov, după aceea, o sută patruzeci de ani şi a văzut pe feciorii săi şi pe feciorii feciorilor săi, patru vacuri de om.


text:
Fericit este bărbatul care nu umblă în sfatul celor fără de lege şi în calea păcătoşilor nu stă şi în clicul batjocoritorilor nu şade,


text:
El este ca un pom sădit lângă pâraie de apă, ce rodul său îl dă la vremea sa şi frunzătura lui nu ofileşte şi ori de ce se apucă izbuteşte.


text:
Nu tot aşa e cu nelegiuiţii; nu e tot aşa! Că ei sunt asemenea cu pleava pe care o spulberă orcanul.


text:
Drept aceea, în ziua judecăţii nu vor birui necredincioşii, nici păcătoşii nu vor sta în sfatul celor drepţi.


text:
Răscoală-se împăraţii pământului şi căpeteniile lor ţin sfaturi laolaltă, împotriva Domnului şi a Unsului său:


text:
Sărutaţi pe Fiul, ca să nu se mânie şi să nu pieriţi în calea voastră, căci mânia lui degrabă se aprinde! Fericiţi toţi cei ce-şi pun nădejdea în el!


text:
Scoală, Doamne! Mântueşte-mă, Dumnezeul meu, căci tu loveşti peste obraz pe toţi duşmanii mei, tu zdrobeşti dinţii nelegiuiţilor!


text:
Dumnezeule al dreptăţii mele, când strig răspunde-mi, tu care mă faci să fiu la larg, în strâmtorare. Îndură-te de mine şi ascultă-mi rugăciunea!


text:
Până când, voi, fii ai oamenilor, veţi face de ocară slava mea? Până când veţi iubi deşertăciunea şi veţi alerga după minciună? – Sela.


text:
Cutremuraţi-vă şi nu păcătuiţi! Spovediţi-vă, în paturile voastre inimilor voastre şi fiţi liniştiţi! – Sela.


text:
Dat-ai inimii mele mai multă bucurie decât lor, atunci când grâul lor şi vinul lor s’au făcut din belşug.


text:
În pace mă voi culca şi voi adormi degrabă, căci tu, Doamne, numai tu, mă faci să locuesc fără de grijă.


text:
Ia aminte glasul restriştei mele, împăratul meu şi Dumnezeul meu, căci la tine cad cu rugăciunea mea.


text:
Ci eu, întru mulţimea milei tale, intra-voi în locaşul tău, închina-mă-voi, pătruns de frica ta, la templul cel sfânt.


text:
Întru dreptatea ta mă poartă, Doamne, în pofida celor ce mă pândesc; netezeşte calea ta înaintea mea.


text:
Căci în gura lor nu e nimic temeinic; lăuntrul lor este pieire. Gâtlejul lor este mormânt căscat şi limba lor unealta linguşirii.


text:
Ia-le ispaşă, Dumnezeule! Cază din planurile lor! Pentru multele lor fărădelegi, prăbuşeşte-i, că s’au răsculat împotriva ta!


text:
Să se veselească toţi cei ce nădăjduesc în tine şi să salte de bucurie pururea cei pe care tu îi ocroteşti; să se desfăteze întru tine cei ce iubesc numele tău.


text:
Căci tu binecuvîntezi pe cel drept, Doamne, şi-l înconjuri cu bună plăcerea ta, cum l-ai înconjura cu o pavăză.


text:
Milostiv fii mie, Doamne, căci sunt fără putere; tămădueşte-mă, Doamne, că s’au cutremurat oasele mele,


text:
Istovit sunt de tânguirea mea. În fiecare noapte scald patul meu în lacrămi, cu plânsoarea mea ud aşternutul meu.


text:
Doamne, Dumnezeul meu, la tine caut scăparea mea! Mântueşte-mă de toţi prigonitorii mei şi mă izbăveşte.


text:
Dacă am făcut vre-un rău celui ce trăia cu mine în bună pace, dacă am jefuit pe cel ce mă duşmănea fără cuvânt,


text:
Atunci să mă urmărească vrăjmaşul şi să mă ajungă, să mă culce la pământ şi în pulbere să arunce slava mea. – Sela.


text:
Scoală-te, Doamne, întru mânia ta, stăvileşte năvălirile protivnicilor mei şi veghează asupra mea, tu care porunceşti judecată!


text:
Iar adunarea popoarelor să se strângă în jurul tău, şi deasupra lor, în înălţime, şezi iar în jilţul tău.


text:
Judecător popoarelor e Domnul: mă judecă, Doamne, după dreptatea mea şi după nevinovăţia care este întru mine.


text:
Ci curme-se răutatea celor nelegiuiţi, iar pe cel drept clădeşte-l, căci tu eşti carele cerci inima şi rărunchii, drepte Doamne!


text:
Doamne Dumnezeul nostru, cât e de măreţ numele tău în tot pământul, tu cel ce acoperi cerurile cu slava ta!


text:
Din gura copiilor şi a pruncilor ce sug întemeiat-ai laudă, în pofida protivnicilor tăi, ca să potoleşti pe vrăjmaş şi pe răzbunător.


text:
Când privesc la cerul tău, lucrul degetelor tale, la luna şi la stelele pe care le-ai pus pe calea lor,


text:
Mustrat-ai popoarele; stârpit-ai pe cel fără de lege; numele lor l-ai şters acum şi în veac de veac.


text:
Duşmanul e una cu pământul, paragină pe veci! Iar cetăţilor pe care le-ai dărâmat pieritu-le-a până şi pomenirea.


text:
Şi astfel este Domnul un loc de scăpare pentru cei apăsaţi, un turn mântuitor în vremi de strâmtorare.


text:
În tine îşi pun nădejdea cei ce cunosc numele tău, fiindcă tu nu părăseşti pe cei ce te caută pe tine, Doamne.


text:
Milostiv fii mie, Doamne; vezi obida mea din partea celor ce mă urăsc, tu cel ce mă ridici din porţile morţii,


text:
Ca să propovăduesc toate faptele slavei tale şi de izbăvirea ta să mă bucur foarte, în porţile fiicei Sionului.


text:
Prăbuşitu-s’au păgânii în copca pe care au pregătit-o, în laţul pe care l-au măestrit s’a prins piciorul lor.


text:
Ştiut fie că Domnul a făcut judecată! În isprava lucrată de chiar mâinile lui s’a încurcat cel fără de lege. – Higgaion. – Sela.


text:
Din pricina trufiei nelegiuiţilor ard ca în pară cei sărmani, se prind şi cad în mreaja pe care aceia au născocit-o.


text:
Căci cel viclean, măcar că laudă pe Domnul, face după pofta sufletului său şi, cămătărind şi binecuvântând totdeodată, el huleşte pe Dumnezeu.


text:
Nelegiuitul zice întru semeţia lui: «Mânia lui nu urmăreşte. Nu este Dumnezeu!» – Toate gândurile lui aşa simt.


text:
Pe orice cale apucă îi merge bine toată vremea; departe, sus de tot, sunt pentru el judecăţile tale; pe toţi duşmanii săi îi suflă şi-i răstoarnă,


text:
Gura lui e plină de blestem, de viclenie şi de silnicie; sub limba lui se ascund silnicia şi fărădelegea.


text:
El stă la pândă în dosul curţilor; la înfundături ucide pe nevinovaţi; ochii lui iscodesc pe cei nenorociţi;


text:
Din ascunzătoare, el pândeşte ca un leu din hăţiş, pândeşte ca să prinză pe sărman şi prinde pe sărman şi-l trage în cursa lui.


text:
Tu vezi prea bine, căci tu te uiţi la durere şi la obidă, ca să le aduni în palma ta. Ţie ţi se lasă năpăstuitul; celui orfan tu eşti acela care îi stai într’ajutor.


text:
Ca să faci dreptate orfanilor şi dosădiţilor şi ca omul – cel din ţărână luat – să nu mai insufle temere.


text:
Starostelui cântăreţilor – un psalm al lui David. La Domnul caut scăparea mea. Cum să-mi spuneţi atunci: «Fugiţi în munţii voştri, ca o pasăre»?


text:
Căci, iată, cei fără Dumnezeu încordează arcul, potrivesc pe coardă săgeata, ca să săgeteze în întuneric pe cei cu inima curată.


text:
Domnul, în templul său cel sfânt, Dumnezeu, care are în ceruri tronul său, cu ochii săi priveşte, cu luminile sale străpunge pe fiii lui Adam.


text:
El plouă peste cei fără de lege: pâraie de flacără: foc şi pucioasă şi vânt arzător, iată partea paharului lor!


text:
Pe aceia care spun: «Cu limba noastră suntem puternici! Gura noastră este puterea noastră. Cine e stăpân-pe noi?»


text:
Pentru apăsarea obijduiţilor, pentru suspinul săracilor, scula-mă-voi acum, rosteşte Domnul, şi da-voi mântuire celor ce suspină după ea!


text:
Cuvintele Domnului sunt cuvinte curate; argint lămurit, în cuptor, în pământ, strecurat de şapte ori.


text:
De neamul nelegiuiţilor care, de jur-împrejur, cutreeră, ca atunci când josnicia stă în frunte printre oameni.


text:
Până când hrăni-voi în sufletu-mi durere şi în inimă obidă, ziua întreagă? Până când duşmanul meu avea-va biruinţă, asupra mea?


text:
Şi protivnicul meu să nu zică: «L-am răpus!» Şi cei ce mă strâmtorează să nu tresalte de bucurie că mă clatin.


text:
Ci eu în îndurarea ta îmi pun nădejdea, iar de mântuirea ta să se desfăteze inima mea. Domnului voi cânta, căci m’a miluit cu harul său!


text:
Starostelui cântăreţilor – un psalm al lui David. Socoteşte nebunul în gândul său: «Nu este Dumnezeu!» Stricăciune este viaţa lor, urîciune este fiecare faptă a lor. Nu este nici unul care să facă binele.


text:
Domnul din ceruri priveşte la fiii oamenilor, ca să vază de se mai află vre-un înţelept, vre-unul care să caute peDomnul.


text:
Dar toţi cu toţii s’au abătut! Laolaltă s’au stricat; nu mai este nici unul care să facă binele, nici măcar unul singur!


text:
Oare nu mai au nici o pricepere toţi câţi făptuesc fărădelegea, care mănâncă pe poporul meu precum ar mânca pâine şi de numele Domnului nu pomenesc?


text:
O, de-ar veni din Sion mântuirea lui Israil! Când Domnul va întoarce din robie pe poporul său, Iacob să tresalte şi Israil să se veselească cu veselie mare!


text:
Acela a cărui limbă nu ştie de bârfeală, rău aproapelui său nu face şi ocară asupra vecinului nu ridică,


text:
Acela în ochii căruia cel lepădat de Dumnezeu e vrednic de dispreţ, dar pe cei ce se tem de Domnul îi are în mare cinste, iar când se jură, măcar că i-ar fi spre pagubă, nu-şi calcă jurământul,


text:
Acela care nu-şi dă banii cu camătă şi mită împotriva celui nevinovat nu ia. Cel ce nu le face toate acestea nu se va clătina în veac.


text:
Îşi sporesc durerile cei ce-şi agonisesc alţi dumnezei; eu nu voi aduce nici o jertfă cu turnare de sânge la altarele lor şi numele lor nu-l vor rosti buzele melc.


text:
Domnul este partea mea cea mai bună şi paharul meu; tu vei face să sporească partea ce mi-a căzut la sorţ.


text:
Hotarele stăpânirii mele s’au nimerit în locuri prea frumoase, ba încă este o moştenire care întrece vrednicia mea.


text:
Drept aceea se veseleşte inima mea şi tresaltă de bucurie sufletul meu, iar trupul meu sălăşlueşte fără grijă.


text:
Căci tu nu vei lăsa sufletul meu în împărăţia morţii, nici nu vei îngădui ca sfântul tău să vază putreziciunea.


text:
Tu mă vei învăţa să cunosc cărarea vieţii, plinătatea bucuriei care este înaintea feţei tale şi dulceaţa cea deapururea de-a-dreapta ta!


text:
Rugăciunea lui David. Ascultă, Doamne, pricina mea cea dreaptă; ia aminte la tânguirea mea, urechea ta o pleacă la rugăciunea mea, izvorîtă din buze fără vicleşug.


text:
Când pui la încercare inima mea, când noaptea mă cercetezi şi mă lămureşti ca pe argint, tu nu găseşti în mine nimic rău, iar eu gândesc: să nu mă ia pe dinainte gura mea.


text:
Pe tine te chem, Dumnezeule, căci tu îmi răspunzi; apleacă urechea ta spre mine, ascultă graiul meu.


text:
Minunate fă milele tale, tu Mântuitorul celor ce caută scăpare, din partea protivnicilor lor, la dreapta ta.


text:
Ei sunt pe urma noastră, fac în jurul nostru ocol şi cu ochii lor se uită ţintă, ca să ne doboare la pământ.


text:
Scapă-mă, cu mâna ta, de oameni, Dumnezeule, de oamenii acestei lumi a căror parte este cuprinsă în viaţă. Pântecele lor îl umple cu răsplăţile tale, sature-se cu ele feciorii lor, iar rămăşiţa să o lase copiilor lor!


text:
Starostelui cântăreţilor – un psalm lui David, slujitorul Domnului, către care David a îndreptat cuvintele acestei cântări în ziua când Domnul l-a izbăvit din mâna tuturor duşmanilor săi, îndeosebi din mâna lui Saul.


text:
Domnul este stânca mea şi întăritura mea şi mântuitorul meu! Dumnezeul meu este cetatea întru carea găsesc scăparea mea, scutul meu şi cornul mântuirii mele şi adăpostul meu cel de necuprins.


text:
Atunci în strâmtoarea mea, am chemat pe Domnul şi către Dumnezeu am înălţat strigarea mea, ca el din palatul său, să audă glasul meu şi strigătul meu, înainte-i, să ajungă la urechile sale.


text:
Şi din întuneric îşi făcu înveliş, de jur-împrejur, în chip de cort: întunecimi de ape, neguri şi nouri deşi.


text:
Atunci se dezgoliră zăcătoarele mării şi tălpile pământului se dădură pe faţă, din pricina dojanei tale, Doamne, din pricina vijeliei răsuflării nărilor tale!


text:
Mă izbăvi de cei ce năvăliseră asupra mea, în ziua când îmi mergea rău, căci Domnul s’a făcut sprijinitorul meu.


text:
Drept aceea, Domnul mi-a întors după dreptatea mea, după curăţia mâinilor mele, aşa cum se arată ea înaintea ochilor săi.


text:
Dumnezeu, ale cărui cărări sunt prea curate, ale cărui cuvinte sunt lămurite, pavăză este pentru toţi care îşi caută scăparea în el.


text:
Căci cine este Dumnezeu, fără numai Domnul, şi cine este stâncă de scăpare, dacă nu Dumnezeul nostru


text:
Cel ce deprinde mâinile mele cu iscusinţa războiului, astfel ca braţul meu să încovoaie arcul de aramă.


text:
Dăruitu-mi-ai scutul mântuirii tale şi dreapta ta a fost sprijinul meu, iar cu pogorământul tău m’ai făcut să fiu mare;


text:
Tu mă mântueşti de vrăjbile norodului, mă pui tu în fruntea neamurilor; popoare pe care nu le cunoşteam au ajuns să mă slujească;


text:
Viu este Domnul şi binecuvântată este stânca mea şi prea înălţat este Dumnezeu, izvorul mântuirii mele!


text:
Dumnezeul care mă scapă de vrăjmaşi! Tu, o, Doamne, mă ridici mai presus de cât cei ce-mi stau împotrivă şi de omul aprig mă mântueşti.


text:
Tu care dărueşti ajutor peste ajutor regelui tău şi-ţi reverşi îndurarea peste Unsul tău, peste David, şi peste seminţia lui, în vecii vecilor.


text:
În tot pământul iese vestirea lor şi până la marginile lumii cuvintele lor. Soarelui i-a pregătit, acolo, cort;


text:
Şi el este asemenea unui mire, ieşind din cămara sa, şi bucuros ca un viteaz să străbată în fugă calea sa;


text:
El răsare de la un capăt al cerului şi-l străbate rotund până la celălalt capăt, şi nimeni nu este în stare să se ascunză de văpaia lui.


text:
Legea Domnului este desăvârşită: ea întăreşte sufletul; descoperirile Domnului sunt adevărate: ele înţelepţesc pe cei smeriţi;


text:
Poruncile Domnului sunt drepte: ele înveselesc inima; pravila Domnului este curată: ea luminează ochii minţii,


text:
Frica de Domnul e fără prihană: ea ţine în vecii vecilor; hotărîrile Domnului sunt adevărate: ele sunt toate drepte,


text:
Ele sunt mai de iubit decât aurul, decât grămezi de aur lămurit, şi mai dulci decât mierea, decât mierea care se scurge din fagure.


text:
Cine poate să ia aminte la greşalele cele fără de voie? Iartă-mi greşalele cele fără de ştiinţă, care rămân într’ascuns!


text:
Cruţă pe robul tău de oamenii semeţi, ca să nu pună stăpânire peste mine! Atunci voi fi fără vină şi curat, dinspre păcatele cele mari.


text:
Fie cuvintele gurii mele şi cugetarea inimii mele, în faţa ta, spre bună plăcerea ta, o, Doamne veşnice, stânca mea şi izbăvitorul meu!


text:
Să tresăltăm de bucurie pentru ajutorul de care ai avut parte şi întru numele Dumnezeului nostru să desfăşurăm flamura noastră! Domnul să împlinească toate cererile tale! –


text:
Acum cunosc că Domnul a izbăvit pe Unsul său şi, din cerurile sale sfinte, i-a răspuns prin faptele mântuitoare ale dreptei sale.


text:
Unii se bizuesc în carele de război, alţii în caii lor, dar noi ne bizuim în numele Domnului Dumnezeului nostru.


text:
Căci l-ai întâmpinat cu binecuvântări şi cu noroc şi ai pus pe capul lui o diademă de aur de mare preţ.


text:
Aşezatu-l-ai spre îmbelşugată şi veşnică binecuvântare, bucuratu-l-ai cu bucurie mare, înaintea feţei tale.


text:
Tu îi vei turna ca într’un cuptor de foc, în ceasul arătării feţei tale. Domnul îi va nimici întru mânia sa şi focul îi va mistui.


text:
Dacă au pornit cu rău împotriva ta, dacă au născocit vre-o viclenie, nu vor ajunge la nici un căpătâi;


text:
Dumnezeul meu, Dumnezeul meu, de ce m’ai părăsit? Departe sunt de mântuirea mea cuvintele cu care mă tânguesc!


text:
Sunt risipit ca apa şi toate oasele mele sunt deschiotorate, iar inima mea e ca de ceară şi se topeşte în măruntaiele mele;


text:
Ca un ciob de oală s’a uscat puterea mea şi limba mea s’a lipit de cerul gurii mele şi în pulberea morţii mă pui să zac.


text:
Ci câinii mă cuprind la mijloc, ceata nemernicilor îmi dă târcol; mâinile şi picioarele mele le-au străpuns.


text:
«Cei ce vă temeţi de Domnul lăudaţi-l! Toată seminţia lui Iacob preamăriţi-l! Şi tremuraţi înaintea lui toţi câţi vă trageţi din Israil!


text:
Căci n’a trecut cu vederea şi n’a dispreţuit suferinţa nenorocitului şi nu şi-a ascuns faţa de el, ci când l-a strigat a auzit.»


text:
De tine e insuflată cântarea mea de slavă în marea adunare; făgăduinţele mele le voi îndeplini înaintea celor ce se tem de tine.


text:
Mânca-vor săracii şi se vor sătura, lăuda-vor pe Domnul cei ce îl caută pe el. Vie să fie inima voastră în vecii vecilor!


text:
Să-şi aducă aminte şi să se întoarcă la Domnul toate marginile pământului şi toate neamurile păgânilor să se închine înaintea ta;


text:
Mânca-vor şi vor cădea înaintea feţei sale toţi stăpânitorii pământului, şi tot aşa pleca-se-vor lui toţi câţi se coboară în ţărână şi viaţa lor nu pot să şi-o păstreze.


text:
Chiar când va fi să trec prin valea umbrei morţii, de rău nu mă voi teme, căci tu eşti lângă mine; toiagul tău şi cârja ta sunt mângâierea mea.


text:
În faţa asupritorilor mei, tu masă îmi pregăteşti; capul meu îl ungi cu untdelemn şi paharul meu e plin să se reverse;


text:
Numai fericire şi har însoţesc paşii mei, în toate zilele vieţii mele, şi voi locui, zile lungi şi multe, în casa Domnului.


text:
Un psalm al lui David. – Al Domnului este pământul şi toată plinătatea lui, lumea şi cei ce locuesc într’însa,


text:
Cel ce are mâinile nevinovate şi inima curată, cel care nu-şi închină sufletul minciunii şi cu jurământ viclean nu se jură,


text:
Acesta este neamul celor ce umblă după Domnul, al celor ce caută faţa ta, o, Dumnezeule al lui Iacob. – Sela.


text:
Ridicaţi, porţilor, pragurile voastre cele de sus; înălţaţi-vă, voi, porţi ale veşniciei, ca să intre împăratul slavei!


text:
Dumnezeul meu, în tine îmi pun nădejdea; să nu dau de ruşine! Să nu tresalte duşmanii mei, din pricina nenorocirii mele.


text:
Ci toţi care nădăjduesc întru tine nu se vor ruşina; se vor ruşina mai curând cei ce-şi calcă credinţa fără cuvânt!


text:
Îndreptează-mă pe calea adevărului şi călăuzeşte-mă, căci tu eşti Dumnezeul mântuirii mele şi în tine, neîncetat, îmi pun nădejdea.


text:
Păcatele tinereţelor şi fărădelegile mele nu le pomeni; ci după mulţimea îndurărilor tale adu-ţi aminte de mine, o, Doamne!


text:
Toate cărările Domnului sunt de îndurare şi de credincioşie, pentru cei ce păzesc legământul său şi descoperirile sale.


text:
Tainele sale Domnul le descopere celor ce se tem de el şi pe aceştia îi face să înţeleagă legământul său.


text:
Un psalm al lui David. – Fă-mi dreptate, Doamne, căci întru nevinovăţia mea am umblat şi în Domnul mi-am pus nădejdea fără să şovăesc.


text:
Un psalm al lui David. – Domnul este lumina mea şi mântuirea mea: de cine mă voi teme? Domnul este loc de scăpare pentru viaţa mea: de cine mă voi înfricoşa?


text:
Când cei vicleni vin către mine ca să mănânce trupul meu – asupritorii mei şi duşmanii mei – ei se poticnesc şi cad.


text:
O oştire dacă s’ar rândui în tabără împotriva mea, totuşi inima mea e fără teamă; război împotriva mea de ar fi să se pornească, chiar şi atunci sunt plin de nădejde.


text:
Un singur lucru cer de la Domnul, pe acesta îl poftesc: să sălăşluesc în casa Domnului, în toate zilele vieţii mele, să-mi satur ochii cu frumuseţea Domnului şi să cercetez cu drag lăcaşul său.


text:
Căci el mă ascunde în coliba sa în ziua turburării; în ascunzătoarea cortului său mă va adăposti; pe stâncă înaltă înalt mă va face să fiu.


text:
Şi atunci, deasupra duşmanilor care stau de jur-împrejurul meu, înălţa-se-va capul meu şi în cortul său cu bucurie mare jertfe voi jertfi; voi cânta şi voi slăvi pe Domnul în cântări de psalmi.


text:
Ţie inima mea deapururi ţi-a vorbit; pe tine te-a căutat faţa mea; faţa ta, o, Doamne, o caut neîncetat.


text:
Nu ascunde de mine faţa ta; nu respinge cu mânie pe robul tău; tu eşti ajutorul meu, nu mă lepăda pe mine şi nu mă părăsi, Dumnezeul mântuirii mele.


text:
Nu mă lăsa poftei protivnicilor mei, căci s’au sculat împotriva mea martori mincinoşi şi unii care suflă asupra mea duhul uciderii.


text:
Un psalm al lui David. – Către tine, Doamne, stânca mea, ridic glasul meu; nu fii mut faţă cu mine, ca nu cumva din tăcerea ta să ajung asemenea celor ce se pogoară în mormânt.


text:
Ascultă glasul tânguirii mele, când strig către tine şi când mâinile mele le ridic către sfânta sfintelor din templul tău!


text:
Nu mă arunca împreună cu păcătoşii şi cu nelegiuiţii, care grăiesc prieteneşte cu aproapele, pe când inima lor e plină de răutate.


text:
Dă-le după faptele lor şi după răutatea gândurilor lor; după isprava mâinilor lor plăteşte-le! Întoarce-le preţul celor ce au făcut.


text:
Căci ei nu iau aminte la lucrurile Domnului, şi la fapta mâinilor lui; drept aceea, Domnul îi va surpa şi nu-i va mai clădi.


text:
Domnul este tăria mea şi scutul meu; în el s’a bizuit inima mea şi am fost ajutat; pentru aceea inima mea tresaltă şi cu cântarea mea îl preamăresc


text:
Daţi Domnului cinstea cuvenită numelui său; închinaţi-vă înaintea Domnului, înveşmântaţi în sfintele odăjdii!


text:
Glasul Domnului răsună peste ape; Dumnezeul slavei sloboade tunetul! Domnul tună peste potop de ape;


text:
Glasul Domnului face să fete cerboaicele şi despoaie pădurile, pe când în templul său cu toţii strigă: «Slavă!»


text:
Te slăvesc pe tine, Doamne, căci tu m’ai scos deasupra şi pe duşmanii mei nu i-ai lăsat să se bucure de restriştea mea.


text:
Doamne, din împărăţia morţii ai scos sufletul meu şi m’ai ţinut cu viaţă printre cei ce se pogoară în mormânt.


text:
Căci mânia lui ţine o clipă, iar îndurarea lui o viaţă întreagă. Seara, vine să mâe în casă plânsetul, iar dimineaţa intră oaspete bucuria.


text:
Doamne, cu milostivirea ta m’ai ridicat puternic ca un munte; dacă mi-ai ascuns însă faţa ta, eu m’am topit de spaimă.


text:
«Ce folos din sângele meu vărsat şi din pogorîrea mea în mormânt? Oare pulberea te va lăuda, oare va vesti ea credincioşia ta?»


text:
Pentru ca sufletul meu să te proslăvească şi să nu tacă. Doamne, Dumnezeul meu, în vecii vecilor te voi lăuda!


text:
Pleacă spre mine urechea ta; degrabă izbăveşte-mă; fii mie stâncă de scăpare; fii mie cetate întărită, spre mântuirea mea.


text:
Căci stânca mea cea înaltă şi întăritura mea eşti tu; pentru slava numelui tău călăuzeşte-mă şi poartă-mă de mână!


text:
Voi tresaltă şi mă voi veseli de milostivirea ta, căci tu ai luat aminte la obida mea şi zbuciumul sufletului meu l-ai cercetat,


text:
Milostiveşte-te de mine, Doamne, căci la strâmtorare sunt. Vestejitu-s’a de jale ochiul meu, sufletul şi trupul meu,


text:
Şi viaţa mea se iroseşte în durere şi anii mei în suspine. Din pricina ticăloşiei mele puterea mea se dărăpănă şi oasele mele se macină.


text:
Din pricina tuturor vrăjmaşilor mei am ajuns de ocară, povară pentru vecini, pentru prieteni sperietoare; cei ce mă văd pe uliţă fug dinaintea mea.


text:
Căci aud şoaptele multora; spaimă de jur-împrejur! În sfatul pe care-l ţin împotriva mea, ei şi-au făcut planul să mă ucidă.


text:
Doamne, să nu dau de ruşine, căci pe tine te-am chemat. Ruşineze-se cei nelegiuiţi, amuţească în Şeol!


text:
Amuţească buzele mincinoase, buzele care grăiesc cu îndrăzneală şi cu dispreţ împotriva celui drept!


text:
Cât de mare este milostivirea ta, pe care ai iconomisit-o celor ce se tem de Dumnezeu şi, în faţa fiilor oamenilor, o vădeşti celor ce nădăjduesc întru tine!


text:
Tu îi acoperi, cu acoperământul feţei tale, împotriva vicleniei omeneşti şi îi ascunzi, ca în colibă, ocrotindu-i de gâlceava limbilor.


text:
Slăvit să fie Domnul, căci, în chip minunat, arătatu-mi-a îndurarea sa; ca într’o cetate tare m’a pus la adăpost.


text:
Pe când eu, în turburarea mea, ziceam: «Azvârlit sunt de dinaintea ochilor tăi!» – Tu însă ai auzit glasul tânguirii mele, când am strigat către tine.


text:
Iubiţi pe Domnul, voi toţi cuvioşii lui! Căci Domnul păzeşte pe credincioşii săi, iar pe cei mândri îi pedepseşte aspru.


text:
Cuvânt de învăţătură al lui David. – Fericit este acela căruia iertată i-a fost fărădelegea şi păcatul i-a fost acoperit!


text:
Fericit este omul ale cărui fărădelegi Dumnezeu nu le socoteşte şi în sufletul căruia nu sălăşlueşte vicleşugul!


text:
Căci, zi şi noapte, mâna ta apăsa greu peste mine: vlaga mea s’a topit ca de arşiţa soarelui. – Sela.


text:
Ţi-am dezvăluit păcatul meu şi vinovăţia mea nu ţi-am tăinuit-o, ci am zis: «Vreau să mărturisesc Domnului fărădelegile mele». Iar tu ai ridicat povara păcatului meu. – Sela.


text:
Pentru aceasta să se roage ţie tot omul cucernic, în timp de strâmtorare, şi chiar revărsări de ape mari de ar fi să fie, ele nu-l vor ajunge.


text:
«Îţi voi da învăţătură şi calea pe care trebue să mergi îţi voi arăta-o; sfetnicul tău voi fi; spre tine ţinti-voi deapururea ochii mei».


text:
Nu fiţi asemenea calului şi catârului fără minte, pe care trebue să-l stăpâneşti cu frâu şi cu zăbale, căci altfel nu ascultă.


text:
Multe sunt suferinţele celui fără de lege, iar cel ce-şi pune nădejdea în Domnul, pronia Domnului îl ocroteşte.


text:
Bucuraţi-vă întru Domnul, voi cei drepţi, şi tresăltaţi şi strigaţi cu glas de bucurie, toţi cei cu inima curată!


text:
Să se înfricoşeze toţi locuitorii pământului de Domnul; toţi cei ce locuesc în lume să se îngrozească în faţa lui!


text:
Iată, ochii Domnului caută necontenit spre cei ce se tem de el, spre cei ce-şi pun nădejdea în îndurarea lui,


text:
Un psalm al lui David, când s’a prefăcut nebun înaintea lui Abimelec şi când a fost gonit şi a plecat.


text:
Puii de leu sunt în nevoie şi tânjesc de foame, dar cei ce caută pe Domnul nu sunt lipsiţi de nici o bunătate.


text:
Care este omul căruia să nu-i placă viaţa şi să nu iubească lungimea ei şi să nu-i fie voia să se bucure de fericire?


text:
Un psalm al lui David. – Luptă, Doamne, împotriva celor ce se luptă cu mine, şi te războieşte împotriva celor ce se războiesc cu mine!


text:
Îndreptează lancea şi taie drumul prigonitorilor mei şi spune sufletului meu: «Eu sunt mântuirea ta!»


text:
Să se ruşineze şi să rămână de ocară cei ce caută sufletul meu; să dea înapoi şi să se facă de râs cei ce pun la cale nenorocirea mea!


text:
Căci fără de pricină întins-au cursa lor spre nimicirea mea, fără nici un temei au săpat groapă sufletului meu.


text:
Să vină fără de veste prăpădul peste el, să-l prinză cursa pe care a întins-o! Cază în nenorocirea pe care a pregătit-o!


text:
Toate oasele mele să zică: «Doamne, cine este ca tine, tu care izbăveşti pe cel nenorocit de unul mai tare decât el şi pe cel sărac şi sărman de acela care-l jefueşte?»


text:
Iar eu, dimpotrivă, când erau ei bolnavi, mă îmbrăcam în sac, smeream cu post sufletul meu şi rugăciunea mea se întorcea, iar şi iar, pentru ei în pieptul meu.


text:
Ca şi când mi-ar fi fost prieten sau frate, aşa mă zbăteam pentru el, şi ca la jelitul după mamă mă frângeam de tristeţe.


text:
Dar acum ei se bucură de prăbuşirea mea şi se strâng laolaltă, se adună împotriva mea defăimători pe care nu-i ştiu, să mă sfâşie fără de cruţare.


text:
Doamne, până când vei privi cu răbdare? Izbăveşte sufletul meu de cuvintele mincinoase, de mârâitul puilor de leu, pe mine cel stingher!


text:
Ca să nu se bucure de necazul meu vrăjmaşii mei cei mincinoşi şi cei ce mă urăsc fără cuvânt să clipească din ochi.


text:
Căci ei nu grăiesc lucruri de pace, ci împotriva locuitorilor paşnici ai ţării chibzuesc viclene planuri;


text:
Deşteaptă-te, trezeşte-te, ca să-mi faci dreptate, Dumnezeul şi Domnul meu, şi să stai întru apărarea mea.


text:
Judecă-mă după dreptatea ta, Doamne Dumnezeul meu, şi să nu se bucure protivnicii de restriştea mea,


text:
Ci să se ruşineze şi să se facă de ocară laolaltă cei ce se bucură de jalea mea, să se facă de râs şi de ruşine cei ce se pornesc semeţ împotriva mea!


text:
Să tresalte de bucurie şi să se veselească cei ce-mi voiesc dreptatea şi să strige fără încetare: «Slăvit fie Domnul, cel ce voeşte bună sporirea slugii sale!»


text:
O destăinuire s’a făcut în mine despre răzvrătirea celui fără de lege. Înaintea ochilor lui nu este frică de Dumnezeu,


text:
Şi el se măguleşte pe sine socotind că nelegiuirea lui nu poate să fie dovedită, nu poate să fie urgisită.


text:
Lucruri blestemate chibzueşte în aşternutul lui şi merge pe o cale nelegiuită şi răul nu-l urgiseşte.


text:
Dreptatea ta este înaltă cât munţii, hotărîrile tale sunt ca adâncul cel nepătruns; Doamne, pe oameni şi pe dobitoace numai tu îi păzeşti.


text:
Un psalm al lui David. Nu te mânia pe cei fără de lege şi nu te aprinde împotriva celor ce făptuesc cele rele.


text:
El va face să strălucească dreptatea ta ca lumina soarelui; ca soarele în miezul zilei va face să strălucească pricina ta cea dreaptă.


text:
Stai tăcut înaintea chibzuinţei Domnului şi pune-ţi nădejdea în el. Nu te mânia pe cel ce izbuteşte în drumul vieţii lui şi pe cel ce ţese zavistii.


text:
Dă deoparte mânia ta şi nu te lăsa stăpânit de turbare; nu te aprinde foarte, fiindcă aprinderea duce la rău.


text:
Încă puţină vreme, şi cel nelegiuit nu va mai fi; vei vrea să ştii unde a fost locul lui şi nu-l vei mai afla,


text:
Cei fără de lege trag sabia şi arcul îl încordează, ca să doboare pe cel sărac şi sărman şi să junghie pe cei ce umblă pe calea dreaptă,


text:
Da, cei fără de lege pier; vrăjmaşii Domnului sunt la fel cu pajiştile verzi; ei se ofilesc, se şterg ca fumul.


text:
Am fost tânăr şi acum iată sunt bătrân, dar n’am văzut pe cel drept părăsit şi pe urmaşii lui cerşindu-şi pâinea.


text:
Căci Domnul iubeşte dreptatea şi nu părăseşte pe cei cuvioşi ai lui, ci îi păzeşte în veci. Dar seminţia celor fără de lege va pieri.


text:
Nădăjdueşte în Domnul şi păzeşte pravila lui şi el te va ridica să stăpâneşti pământul, şi când nelegiuiţii vor fi nimiciţi, tu vei vedea pieirea lor.


text:
Păzeşte cuvioşia şi năzueşte spre dreptate, fiindcă omul care trăieşte în bună pace are parte de moştenire fericită,


text:
Căci Domnul îi ajută şi-i izbăveşte; îi izbăveşte de cei nelegiuiţi şi îi scapă, fiindcă într’însul şi-au pus nădejdea.


text:
Din pricina mâniei tale n’a mai rămas nimic teafăr în trupul meu, şi din vina păcatului meu nimic sănătos în oasele mele,


text:
Sunt fără putere şi cu totul zdrobit, şi suspinul şi strigătul inimii mele sunt mai tari decât răcnetul leului.


text:
Prietenii mei şi cei mai de aproape ai mei stau departe din pricina bubelor mele şi rudele mele se dau în lături.


text:
Cei ce caută sufletul meu îmi întind curse şi cei ce-mi voiesc răul grăiesc ameninţări şi toată ziua urzesc vicleşuguri.


text:
Şi eu zic: «Să nu se bucure de durerea mea vrăjmaşii mei şi să nu se semeţească împotrivă-mi, când picioarele meu se clatină!»


text:
Am zis: Voi păzi căile mele, ca să nu păcătuesc cu limba mea; voi pune frâu gurii mele, câtă vreme cel fără de lege va fi înaintea mea.


text:
Înlăuntrul meu s’a aprins inima mea; în gândurile mele un foc arde ca o văpaie şi limba mea s’a deslegat:


text:
Arată-mi, Doamne, când va fi să fie sfârşitul vieţii mele şi lungimea zilelor mele câtă este, ca să ştiu cât sunt de trecător!


text:
Iată, tu ai dat zilelor mele lărgimea unei palme şi viaţa mea este ca nimica toată înaintea ta! Cu adevărat, omul este numai o suflare! – Sela.


text:
Da, ca o umbră trece viaţa omului, zadarnic este tot zbuciumul său, adună şi nu ştie cine va culege strânsura lui.


text:
Când pedepseşti pe om pentru fărădelegea lui şi-l dojeneşti, tu nimiceşti, ca molia, ce are el mai scump. Cu adevărat, omul este numai o suflare! – Sela.


text:
Ascultă, Doamne, rugăciunea mea, pleacă urechea ta la căinarea mea şi la lacrămile mele ia aminte, căci sunt, la tine, un oaspete, un călător, ca şi părinţii mei.


text:
Întoarce de la mine privirea ta plină de mânie, ca să mă înviorez, mai înainte ca să plec şi să nu mai fiu!


text:
În Domnul mi-am pus nădejdea mea şi el şi-a plecat urechea către mine şi strigătul meu l-a ascultat.


text:
Din groapa pieirii scosu-m’a, din noroi şi din tină, şi pe stâncă înaltă m’a ridicat şi paşii mei i-a întărit.


text:
În gura mea el a pus cântare nouă, Dumnezeului nostru laudă, ca să-l cunoască mulţi, să se teamă de el şi să nădăjduiască în Domnul.


text:
Fericit este omul care îşi pune nădejdea în Domnul şi sfatul celor semeţi nu-l cere, sfatul celor rătăciţi de minciună.


text:
Doamne Dumnezeul nostru, înmulţit-ai minunile tale şi punerile tale la cale pentru noi; nimeni nu poate să fie asemenea ţie. Aş vrea să le vestesc şi să le propoveduesc, dar ele sunt mai presus de orişice rostire.


text:
Nici jertfele de sânge nu-ţi plac, nici prinoasele, dar mi-ai dat urechi ascultătoare; n’ai cerut nici arderi de tot, nici jertfă pentru păcat.


text:
În adunările cele mari am vestit dreptatea ta, căci, Doamne, tu o ştii, n’am pus îngrădire împrejurul buzelor tale.


text:
Niciodată n’am ascuns dreptatea, în inima mea, ci am propoveduit adevărul şi mântuirea ta şi n’am tăinuit, în obştea cea mare, bunătatea şi credincioşia ta.


text:
Să nu opreşti, Doamne, de la mine milostivirile tale, iar bunătatea şi credincioşia ta să mă ocrotească pururea;


text:
Căci suferinţe fără de număr m’au împresurat; ajunsu-m’au fărădelegile mele de nu pot să le mai rabd; mai mult decât părul capului meu s’au înmulţit şi îndrăzneala mea m’a părăsit.


text:
Ruşineze-se şi ajungă de ocară, într’o clipă, toţi cei ce caută să-mi ia viaţa mea; să dea îndărăt şi să-şi piardă cumpătul cei care voiesc nenorocirea mea!


text:
Să se veselească şi să tresalte de bucurie cei ce te caută pe tine, Doamne, şi cei ce iubesc mântuirea ta pururea să strige: «Mare este Domnul!»


text:
Ci eu sunt sărac şi sunt lipsit, însă Domnul îmi va purta de grijă. Ajutorul meu şi izbăvitorul meu eşti tu! Dumnezeul meu, nu zăbovi!


text:
Domnul îl va păzi şi-l va ţine cu viaţă. El va fi fericit pe pământ şi în ghiara duşmanilor săi tu nu-l vei lăsa să cadă.


text:
Ci vrăjmaşii mei mă ponegresc şi zic: «Când va muri odată şi numele lui se va şterge de printre noi?»


text:
De vine careva la mine să mă vază, îmi spune lucruri de minciună; inima lui este plină de răutate şi, de iese de la mine, vorbeşte tot împotriva mea.


text:
Chiar şi acela cu care trăiam în bună pace şi în care îmi puneam nădejdea, acela care mânca pâinea mea, a ridicat călcâiul împotriva mea!


text:
Sufletul meu însetoşează după Dumnezeu, după Dumnezeul cel viu! Când voi veni, oare, şi mă voi arăta în faţa Domnului?


text:
Lacrămile mele sunt hrana mea, ziua şi noaptea, pe când ei îmi spun neîncetat: «Unde este acum Dumnezeul tău?»


text:
Îmi aduc aminte – şi atunci inima mea se topeşte în mine-de zilele când mergeam în cete mari, călăuzindu-le spre casa Domnului, cu bucurie mare şi cu cântări de mulţumită, popor în sărbătoare!


text:
De ce te prăvăleşti, o suflete al meu, şi te zbuciumi în mine? Nădăjdueşte în Dumnezeu, căci eu îl voi lăuda mereu pe el: izvorul mântuirii mele şi Dumnezeul meu!


text:
Sufletul meu se frânge în mine! Astfel, gândesc la tine, din pământul Iordanului şi al Hermonului, din muntele Mizar.


text:
O vâltoare cheamă pe cealaltă, în vijelia cataractelor tale; tot aşa, toate valurile şi toate talazurile tale dau peste mine.


text:
Ziua, Domnul dă poruncă şi trimite harul său, iar noaptea, cântarea lui de laudă răsună în mine: rugăciune înălţată Domnului, izvorul vieţii mele.


text:
Grăiesc către Domnul, stânca mea: «De ce mă uiţi, ca să merg încovoiat şi trist, copleşit de duşmanii mei?»


text:
Simt că oasele mele se sfărâmă, când prigonitorii mei mă fac de râs şi-mi spun neîncetat: «Unde este acum Dumnezeul tău?»


text:
De ce te prăvăleşti, o, suflete al meu, şi te zbuciumi în mine? Nădăjdueşte în Dumnezeu, căci eu îl voi lăuda mereu pe el: izvorul mântuirii mele şi Dumnezeul meu!


text:
Fă-mi dreptate, Doamne, şi apără pricina mea împotriva unui neam necredincios; mântueşte-mă de omul vicleniei şi al strâmbătăţii!


text:
Tu eşti Dumnezeul meu, cel prea puternic. Pentru ce mă alungi? Pentru ce să umblu încovoiat şi trist, copleşit de vrăjmaşii mei?


text:
O, trimite lumina şi adevărul tău! Ele să mă călăuzească şi să mă îndrepteze către muntele tău cel sfânt şi către locaşurile tale,


text:
Ca să ajung la jertfelnicul lui Dumnezeu, al Dumnezeului bucuriei şi al veseliei mele, şi să te premăresc, în sunet de chitară, Dumnezeule, Dumnezeul meu!


text:
Dumnezeule, cu urechile noastre am auzit şi părinţii noştri ne-au istorisit faptele pe care le-ai săvârşit în vremea lor, în vremea de demult.


text:
Cu mâna ta gonit-ai popoarele ca să-i sădeşti pe ei; ai spulberat păgânii, iar pe ei i-ai făcut să se întindă.


text:
Căci nu cu sabia lor au cucerit ei ţara, şi nici braţul lor nu le-a dat biruinţa, ci dreapta ta şi braţul tău şi lumina feţei tale, căci tu i-ai fost iubit.


text:
Cu ajutorul tău, dăm la pământ pe protivnicii noştri şi întru numele tău sfărâmăm pe cei ce se scoală împotriva noastră.


text:
Ci acum ne-ai alungat şi pe noi şi ne-ai făcut de ruşine şi cu oştirile noastre n’ai mai fost alăturea;


text:
Din pricina celui ce mă defăima şi mă batjocoreşte, din pricina celui duşmănos şi dornic de răsbunare.


text:
Toate acestea au venit peste noi, măcar că noi nu te uităm şi legământul nostru cu tine nu-l lepădăm.


text:
De-am fi uitat numele Dumnezeului nostru şi am fi întins mâinile noastre către vre-un dumnezeu strein,


text:
Starostelui cântăreţilor – după podobia «Crinii» – o cântare a fiilor lui Core, despre cel iubit. Un cuvânt de învăţătură.


text:
Inima mea este mişcată de cuvinte prea frumoase! Aduc poemul meu în faţa Regelui şi limba mea este asemenea cu pana unui meşteşugar al slovei.


text:
Tu eşti frumos ca nimeni altul între oameni şi harul se revarsă pe buzele tale, drept aceea Dumnezeu te-a binecuvântat în veac de veac.


text:
Şi întru mărirea ta porneşte! Porneşte în carul de război, la luptă, pentru adevăr, blândeţe şi dreptate, şi dreapta ta să săvârşească fapte minunate!


text:
Săgeţile tale ascuţite – popoare să cadă sub stăpânirea ta – să pătrunză în inima duşmanilor Regelui!


text:
Tu iubeşti dreptatea şi urăşti fărădelegea; pentru aceasta, Dumnezeule, te-a uns Dumnezeul tău, cu untul de lemn al bucuriei mai mult decât pe părtaşii tăi!


text:
Toate veşmintele tale miros a smirnă, aloe şi casie; în palat de fildeş te desfătează cântarea harfelor.


text:
În podoabă strălucită intra-va fiica Regelui înlăuntrul palatului; veşmântul ei este din aur împletit.


text:
În talar de broderie este adusă înaintea Regelui, în vreme ce fecioare, prietenele ei, îţi sunt înfăţişate.


text:
Şi valurile ei s’ar frământa şi ar spumega, şi munţii ar fi să-i clatine din loc cu răzvrătirea lor. – Sela.


text:
Dumnezeu este în mijlocul cetăţii; ea nu se va clinti. Dis-de-dimineaţă Dumnezeu îi va veni într’ajutor.


text:
Se zbuciumă popoarele, se zdruncină împărăţiile; el sloboade glasul său şi pământul se topeşte de spaimă.


text:
El a stăvilit războaiele până la capătul pământului; el a sfărâmat arcul şi lancea el a frânt-o şi cu foc a ars carele de război.


text:
Fruntaşii popoarelor s’au adunat – ca popor al Dumnezeului lui Avraam – căci ai lui Dumnezeu sunt luptătorii pământului, iar el înalt e foarte!


text:
Frumos întru înălţarea lui şi desfătarea pământului întreg, aşa este muntele Sionului în laturea de miază-noapte a cetăţii marelui Rege.


text:
Precum am auzit zicându-se, aşa am şi văzut în cetatea Domnului Savaot, în cetatea Dumnezeului nostru, pe care Dumnezeu a întărit-o în vecii vecilor. – Sela.


text:
Ca şi numele tău, Dumnezeule, aşa şi lauda ta ajunge până la marginile pământului. Dreapta ta e plină de milostivire.


text:
Veselească-se muntele Sionului! Tresalte de bucurie fiicele din Iuda, pentru hotărîrile judecăţilor tale!


text:
Iată, aşa este Dumnezeu, Dumnezeul nostru, şi în veac şi pururea el ne va călăuzi, până dincolo de moarte.


text:
Şi totuşi nimeni nu poate să răscumpere pe fratele său, nici să plătească lui Dumnezeu preţul răscumpărării, –


text:
Dimpotrivă: vor vedea cum înţelepţii mor, cum pier laolaltă nebunul şi omul fără minte şi lasă altora avutul lor.


text:
În închipuirea lor, casele lor dura-vor pururea, locaşurile lor în neam de neam şi cu numele lor numi-vor ţinuturile lor.


text:
Ca o turmă de oi sunt împinşi spre împărăţia morţii şi moartea îi paşte; de cu vreme drepţii biruiesc asupra lor şi fiinţa lor hărăzită-i pieirii, căci iadul este locuinţa lor.


text:
Un psalm al lui Asaf. – Dumnezeul cel prea înalt, printre dumnezei, grăieşte şi la sine cheamă pe locuitorii pământului, dela răsăritul soarelui şi până la apusul lui.


text:
Dumnezeul nostru vine şi nu tace; înaintea lui purcede foc mistuitor, iar împrejurul lui se zbuciumă furtuna.


text:
«Ascultă, o, poporul meu, ca să-ţi grăiesc, o, Israil, ca să te prevestesc: Eu sunt Dumnezeu, Dumnezeul tău!


text:
Iar celui fără de lege Dumnezeu îi zice: «Ce ai tu să-mi socoteşti rânduielile mele şi să porţi în gură legământul meu,


text:
Tu stai şi vorbeşti împotriva fratelui tău şi împotriva fiului maicii tale azvârli ocară şi bârfeală.


text:
Iată ce ai făcut, şi eu am tăcut, de aceea ţi-ai închipuit că eu sunt ca tine. Vreau să te pedepsesc şi să pun toate sub ochii tăi.


text:
O, de-aţi lua aminte, voi care uitaţi pe Dumnezeu, ca să nu vă sfâşii fără ca nimeni să nu vă poată scoate din mâna mea!


text:
Cine aduce jertfă de laudă pe mine mă cinsteşte şi celui ce umblă pe căi neprihănite îi voi arăta mântuirea lui Dumnezeu.»


text:
Milueşte-mă, Dumnezeule, după mare mila ta şi după mulţimea îndurărilor tale, şterge fărădelegea mea,


text:
Ţie unuia am greşit şi ceea ce este rău înaintea ochilor tăi aceea am făcut. Aşa încât tu eşti drept întru cuvintele tale şi nepărtinitor în hotărîrile tale.


text:
Inimă curată zideşte întru mine, Dumnezeule, şi duh neşovăelnic înnoeşte întru cele dinlăuntru ale mele.


text:
Izbăveşte-mă de sângele vărsat, Dumnezeule, Dumnezeul mântuirii mele, ca limba mea să se bucure de dreptatea ta.


text:
Atunci bine vei voi jertfa dreptăţii, prinosul şi arderile de tot, atunci vor pune pe altarul tău viţei.


text:
Când a venit Doeg Edomitul ca să înştiinţeze pe Saul, zicând: «David a intrat în casa lui Achimelec».


text:
Drept aceea, Dumnezeu te va sfărâma de veci, te va apuca şi te va smulge din cortul tău, şi din pământul celor vii te va dezrădăcina. – Sela.


text:
«Iată omul care n’a făcut pe Dumnezeu liman de scăpare, ci s’a încrezut în mulţimea bogăţiilor lui şi în răutatea lui s’a bizuit».


text:
Ci eu sunt ca un măslin roditor, în casa lui Dumnezeu, şi în mila lui Dumnezeu pun nădejdea mea în veac de veac.


text:
Lăuda-te-voi pururea, căci tu eşti cel oare ai făcut aceasta şi voi nădăjdui întru numele tău, căci tu eşti bun către toţi cuvioşii tăi.


text:
Socoteşte nebunul în gândul său: «Nu este Dumnezeu!» Stricăciune este viaţa lor, rătăcire este fiecare faptă a lor. Nu este nici unul care să facă binele!


text:
Dumnezeu din ceruri priveşte la fiii oamenilor, ca să vadă de se mai află vre-un înţelept, vre-unul oare să caute pe Dumnezeu;


text:
Dar toţi cu toţii s’au abătut, laolaltă s’au stricat! Nu mai este nici unul care să facă binele, nici măcar unul singur!


text:
Oare nu mai au nici o pricepere toţi care făptuesc fărădelegea, care mănâncă pe poporul meu precum ar mânca pâine şi de numele lui Dumnezeu nu pomenesc?


text:
Atunci ei se vor cutremura înspăimântaţi, fără să aibă cuvânt de spaimă, căci Dumnezeu va risipi oasele celui ce ridică tabără în jurul tău. I-ai ruşinat pe ei, fiindcă Dumnezeu i-a lepădat.


text:
O, de-ar veni din Sion mântuirea lui Israil! Când Dumnezeu va întoarce din robie pe poporul său, atunci va tresălta Iacob, atunci bucura-se-va Israil!


text:
Căci străinii trufaşi s’au ridicat împotriva mea, şi oameni silnici umblă să-mi ridice viaţa; ei nu pun pe Dumnezeu în faţa lor. – Sela.


text:
De strigătul vrăjmaşilor mei şi de strâmtorarea în care mă ţin cei fără de lege, căci ei prăvălesc asupra mea nenorocire şi mă prigonesc plini de mânie.


text:
Căci, dacă un vrăjmaş m’ar face de ocară, aş suferi; iar dacă un protivnic s’ar ridica semeţ împotriva mea, m’aş ascunde de el.


text:
Cu care purtam o prietenie de dragi destăinuiri şi, în mijlocul cetelor însufleţite, păşeam în casa Domnului.


text:
Ajungă-i fără de veste moartea! Pogoare de vii în împărăţia morţii! Căci numai răutate este în sălaşele lor şi în inima lor.


text:
Dumnezeu mă va auzi şi îi va smeri, el care stă în jilţu-i dintru început-Sela-pentrucă ei nu se schimbă şi nu au frică de Dumnezeu.


text:
Linguşirile gurii lui sunt dulci ca laptele, dar inima lui e plină de război; cuvintele lui sunt mai lunecoase decât untul de lemn, dar ele sunt săbii ascuţite.


text:
Lasă în grija Domnului povara vieţii tale şi el îţi va purta de grijă; niciodată nu va lăsa să şovăiască pe cel drept.


text:
Iar tu, Dumnezeule, îi vei prăbuşi în fundul prăpastiei; cei ce varsă sânge şi cei deprinşi cu vicleşugul nu vor ajunge la jumătatea vieţii. Ci eu întru tine îmi pun nădejdea mea!


text:
Starostele cântăreţilor – după podobia: «Porumbiţa mutelor plaiuri depărtate» – o cântare de taină a lui David, când Filistenii l-au prins în oraşul Gat.


text:
Milueşte-mă, Dumnezeule, căci oamenii mă calcă în picioare şi în toată vremea asupritorii mei bat război cu mine;


text:
În toată vremea cei ce mă pândesc caută să mă înghită, căci mulţi sunt cei ce mă hărţuesc cu semeţie.


text:
Dumnezeu îmi va da prilej să preamăresc hotărîrea lui. În Dumnezeu îmi pun nădejdea şi nu mă tem. Ce-ar putea să-mi facă mie omul?


text:
De viaţa mea rătăcitoare ţinut-ai socoteală. O, strânge lacrămile mele în burdufurile tale! Oare nu sunt ele trecute în cartea ta?


text:
Pentru aceasta, vrăjmaşii mei vor da înapoi, în ziua când voi striga către tine. Iată, ştiu că Dumnezeu este de partea mea.


text:
Dumnezeu îmi va da prilej să preamăresc hotărîrile lui. Cu ajutorul Domnului preamări-voi hotărîrea lui!


text:
Căci tu ai scăpat sufletul meu de moarte, ba şi picioarele mele de cădere, ca să merg înaintea lui Dumnezeu întru lumina celor vii.


text:
Starostelui cântăreţilor – după podobia: «Să nu sfărâmi!» – o cântare de taină a lui David, când a fugit în peşteră de dinaintea lui Saul.


text:
Milueşte-mă, Dumnezeule, milueşte-mă, Dumnezeule, căci sufletul meu la tine caută scăpare şi la umbra aripilor tale adăposti-mă-voi, până ce va trece vremea de restrişte!


text:
Ca să trimită din ceruri ajutorul său şi să mă mântuiască, în pofida celui ce pofteşte pieirea mea! – Sela. Trimită Dumnezeu mila şi credincioşia sa!


text:
În mijlocul leilor trebue să sălăşluesc, în mijlocul celor ce varsă foc pe nări, al oamenilor, ai căror dinţi sunt lance şi săgeţi, a căror limbă e sabie ascuţită.


text:
Laţuri au întins sub paşii mei şi au smerit până la pământ sufletul meu; o groapă au săpat înaintea mea, dar au căzut în ea. – Sela.


text:
Dimpotrivă, din toată inima, voi lucraţi nedreptatea pe pământ şi mâinile voastre croiesc calea silniciei.


text:
Cei fără de lege îşi greşesc cărarea de la naştere, iar cei mincinoşi rătăcesc din pântecele maicii lor.


text:
O, Dumnezeule, zdrobeşte-le dinţii din gură! Smulge dinţii cei ascuţiţi ai puilor de lei, o, Doamne!


text:
Risipească-se ca apele, care se scurg şi pier! Şi săgeţile lor, când le vor slobozi, teşite să ajungă!


text:
Ca melcul să fie, ce se topeşte în mers, ca un făt născut mai nainte de vreme şi care niciodată nu vede soarele!


text:
Iar mai nainte ca oalele voastre să simtă ghimpii sub ele, fie verzi, fie aprinşi, vijelia să-i măture!


text:
Dreptul se va bucura când va vedea răzbunarea. Scălda-va picioarele sale în sângele celui nelegiuit,


text:
Iar lumea va zice: «Cu adevărat este o răsplată pentru cel drept şi este un Dumnezeu care judecă, pe pământ!»


text:
Starostelui cântăreţilor – după podobia: «Să nu sfărâmi!» – o cântare de taină a lui David, când Saul a trimis oamenii săi şi îi păzeau casa ca să-l omoare.


text:
Izbăveşte-mă de vrăjmaşii mei, Dumnezeul meu, şi din partea celor ce se ridică împotriva mea, ocroteşte-mă!


text:
Căci iată-i că pândesc sufletul meu şi oameni cruzi năvălesc asupra mea, fără ca eu, o, Doamne, să fi făcut vre-o fărădelege sau vre-un păcat!


text:
Fără să fiu de vină, ei aleargă şi dau peste mine. Stai de pază ca să mă întâmpini cu ajutorul tău şi priveşte!


text:
Căci tu eşti Domnul, Dumnezeul Savaot, Dumnezeul lui Israil; deşteaptă-te să pedepseşti toate neamurile; fii fără îndurare cu cei ce calcă legea! – Sela.


text:
Nu-i ucide, ca să nu-i uite poporul meu, ci fă-i să rătăcească şi prin puterea ta prăbuşeşte-i, căci tu, Doamne, eşti pavăza noastră!


text:
Păcat al gurii lor să fie tot cuvântul de pe buzele lor. Prindă-se ca într’un laţ în semeţia lor, din pricina blestemului şi a înşelăciunii din vorba lor.


text:
Nimiceşte-i întru mânia ta, nimiceşte-i de istov, ca să ştie că e un Dumnezeu, care stăpâneşte în Iacob, până la marginile pământului. – Sela.


text:
Ci eu cânt tăria ta şi în fiecare dimineaţă mă bucur foarte de milostivirea ta, căci tu eşti cetatea mea de scăpare şi locul meu de adăpost în vreme de restrişte.


text:
Tu eşti vârtutea mea, pe tine te voi proslăvi, căci tu, Dumnezeule, eşti scăparea mea, eşti Dumnezeul meu cel milostiv!


text:
Starostelui cântăreţilor – după podobia: «Crinii mărturisirii» – o cântare de taină a lui David, spre învăţătură,


text:
Când el făcu război cu Sirienii din Mesopotamia şi din Toba, şi Ioab întorcându-se bătu douăsprezece mii de Edomiţi în Valea Sărată.


text:
O, Dumnezeule, tu ne-ai aruncat, tu ai făcut spărtură în rândurile noastre, te-ai mâniat pe noi şi în învălmăşag ne-ai pus pe fugă.


text:
Tu ai făcut să se cutremure pământul, tu l-ai spintecat; încheagă laolaltă sfărâmăturile lui, căci el se clatină.


text:
Şi numai celor ce se tem de tine, tu le-ai dat un steag ca să poată ţine piept arcului duşman. – Sela.


text:
Dumnezeu a grăit în templul său: «Sui-mă-voi şi voi împărţi Sihemul şi valea adâncă de la Sucot voi măsura-o.


text:
Moabul îmi slujeşte drept lighean de spălat; asupra Edomului arunc încălţămintea mea; împotriva Filistenilor izbucnesc în strigăte de război.»


text:
De la marginile pământului strig către tine, cu inima prididită de mâhnire; pe stânca pe care nu pot să mă urc, călăuzeşte-mă!


text:
O, de-aş putea să sălăşluesc în cortul tău pururea; la adăpostul aripilor tale să caut mântuirea mea! – Sela.


text:
Căci tu, Dumnezeule, asculţi juruinţele mele şi dai moştenirea cuvenită celor ce cinstesc numele tău.


text:
Rămâie împărat în vecii vecilor, înaintea lui Dumnezeu! Porunceşte ca mila şi credincioşia să-l aibă în pază!


text:
Până când vă veţi năpusti asupra unui om, ca să-l doborîţi cu toţii la pământ, ca pe un perete povârnit, ca pe un zid gata de prăbuşire?


text:
Într’adevăr, ei pun la cale ca să-l doboare din locul său înalt, de aceea iubesc minciuna: cu gurile lor binecuvîntează, iar înlăuntrul lor clocoteşte blestemul. – Sela.


text:
La Dumnezeu aflu izbăvirea mea şi slava mea, stânca mea cea puternică; locul meu de scăpare este la Dumnezeu.


text:
Nădăjduiţi întru el în toată vremea; voi, obştia poporului, revărsaţi înaintea lui inimile voastre, căci Dumnezeu este scăparea noastră! – Sela.


text:
Numai ca o suflare sunt fiii oamenilor! O minciună sunt ei! Dacă îi pui în cântar, toţi laolaltă sunt mai uşori decât suflarea!


text:
Nu nădăjduiţi în silnicie şi nu puneţi temei pe jaf şi pe hrăpire; iar dacă averea voastră creşte, nu vă lipiţi inima de ea!


text:
Dumnezeule, Dumnezeul meu, pe tine te caut, după tine însetează sufletul meu, pe tine te doreşte cu înfocare trupul meu, întocmai ca un pământ uscat, secătuit şi fără apă.


text:
Sufletul meu se va sătura ca de grăsime şi de mâncări alese; cu strigăte de veselie te va lăuda gura mea.


text:
Chiar în aşternutul meu îmi voi aduce aminte de tine şi în străjile nopţii te voi căuta cu mintea mea.


text:
Iar împăratul se va bucura întru Domnul, şi cei ce se jură întru numele lui mândri-se-vor, căci gura mincinoşilor va fi astupată.


text:
O, Dumnezeule, ascultă glasul meu, când viu şi plâng la tine, apără viaţa mea de vrăjmaşul meu cel groaznic.


text:
Ei se îndeamnă între sine la fapte rele, se sfătuesc cum să întindă curse şi grăiesc: «Cine ne va vedea?»


text:
Ei născocesc lucruri ticăloase: «Suntem gata! Planul e bine întocmit!» – Iar lăuntrul omului, iar inima lui este o prăpastie! –


text:
Să se bucure cel drept întru Domnul şi să-şi pună nădejdea în el, iar cei cu inima curată să se veselească foarte!


text:
Ţie se cuvine, Dumnezeule, cântare de laudă în Sion! Ţie să-ţi fie deplin plătite juruinţele noastre.


text:
Fericit este acela pe care l-ai ales şi l-ai apropiat de tine, ca să locuiască în curţile tale! Fă-ne să ne saturăm de bunătăţile casei tale, de sfinţenia locaşului tău!


text:
Tu ne auzi întru dreptatea ta şi ne răspunzi prin fapte prea măreţe, o, Dumnezeule al mântuirii noastre, tu care eşti nădejdea tuturor marginilor pământului şi a depărtatelor ostroave!


text:
Locuitorii marginilor pământului cuprinşi au fost de spaimă din pricina minunilor tale; răsăritul şi apusul tu le umpli de uimire.


text:
Tu porţi de grijă pământului şi-l umpli de belşug, şi-l îmbogăţeşti foarte; pâraiele Domnului sunt pline de apă; tu faci să crească grâul lor, şi-l faci să crească astfel.


text:
Tu adăpi brazdele pământului, tu moi bulgării lui, tu îl desfunzi prin ploile tale şi binecuvîntezi roada lui.


text:
Rostiţi lui Dumnezeu: «Cât de minunate sunt lucrurile tale! Pentru puterea ta cea mare, chiar vrăjmaşii tăi te măgulesc făţarnic;


text:
El a prefăcut marea în uscat şi prin râul Iordanului au trecut cu piciorul; să ne bucurăm deci de el!


text:
El stăpâneşte pururea prin puterea lui, iar ochii lui iscodesc popoarele; răzvrătiţii să nu se mai trufească! – Sela.


text:
Îngăduit-ai celor de alt neam să calce în picioarele cailor capetele noastre; aruncaţi am fost în foc şi în apă, dar tu ne-ai scos spre mulţimea bucuriei noastre.


text:
Arderi de tot grase îţi voi aduce cu miros de jertfă de berbeci. Jertfi-voi ţie boi şi ţapi. – Sela.


text:
Veniţi şi ascultaţi, voi toţi cei ce vă temeţi de Dumnezeu, să vă povestesc toate câte a făcut el pentru mine.


text:
Să se veselească noroadele şi să tresalte de bucurie, căci tu judeci seminţiile cu dreptate şi îndrumător eşti popoarelor pe pământ. – Sela.


text:
Să se scoale Dumnezeu, să se risipească vrăjmaşii lui şi să fugă dinaintea lui cei ce-l urăsc pe el!


text:
Ca fumul să se împrăştie! Precum se topeşte ceara de faţa focului, aşa să piară din faţa lui Dumnezeu cei fără de lege,


text:
Cântaţi Domnului, preamăriţi numele lui, gătiţi calea celui ce vine în car, prin pustie! Domnul este numele lui, bucuraţi-vă înaintea lui!


text:
Dumnezeu aduce acasă pe cei răzleţiţi, scoate pe robiţi la fericit liman, dar cei ce se ridică împotriva lui locui-vor un ţinut ars de soare.


text:
Pământul se cutremura, chiar şi cerurile se scuturau de rouă înaintea ta, Dumnezeule, ca şi acest Sinai, în faţa lui Dumnezeu, Dumnezeul lui Israil!


text:
Sălăşluit-ai turma ta în ţara pe care prin bunătatea ta, Dumnezeule, ai pregătit-o pentru cei săraci.


text:
O, de-aţi rămânea tihniţi lângă vetrele voastre! Doar şi aripile porumbiţei sunt îmbrăcate cu argint şi penele ei cu aur strălucitor!


text:
De ce vă uitaţi cu ciudă, voi munţi cu vârfuri multe, la muntele pe care Dumnezeu şi l-a ales ca locaş al său? Cu adevărat Domnul va locui acolo în veac de veac.


text:
Carele de război ale lui Dumnezeu sunt zeci de mii şi mii de mii. Domnul vine din Sinai în templul său.


text:
Suitu-te-ai în înălţime, adus-ai robi din robie, luat-ai daruri de la oameni; chiar şi cei răzvrătiţi îngăduiţi au fost să locuiască lângă Domnul Dumnezeu.


text:
Binecuvântat să fie Domnul în fiecare zi, el care poartă povara noastră, el este Dumnezeu, Mântuitorul nostru. – Sela.


text:
Dumnezeu e pentru noi un Dumnezeu al mânturii, căci el, Domnul cel Atotputernic, ne scapă de moarte.


text:
În frunte cântăreţii, apoi purtătorii de alăute şi de harfe, iar la mijloc fecioarele bătând din daira:


text:
Iată pe Veniamin, cel mai tânăr şi care merge în frunte, apoi căpeteniile lui Iuda în veşmintele lor de porfiră, căpeteniile lui Zebulon şi ale lui Neftali.


text:
Ceartă fiara care locueşte în trestii (Faraon), cireada taurilor şi viţeii popoarelor, ca să se smerească, aducând grele daruri de argint. Risipeşte neamurile cele iubitoare de războaie!


text:
Voi, împărăţii ale pământului, cântaţi lui Dumnezeu, preamăriţi pe Domnul, în strune şi în organe! – Sela –


text:
Pe Domnul, care trece în carul său prin cele mai de sus şi din veac ceruri ale sale. Iată, el sloboade în tunetul său glasul său năprasnic!


text:
Minunat te arăţi, Dumnezeule, din templul tău cel sfânt! Dumnezeul lui Israil este Dumnezeul care dă poporului putere şi vârtute. Binecuvântat să fie Dumnezeu!


text:
Mă scufund în mâl adânc şi n’am unde să-mi proptesc piciorul. Mă duc în vâltoarea apelor şi şuvoaiele trec peste capul meu.


text:
Sunt istovit de strigăt, gâtlejul meu aprins e ca de foc, ochii mei se sting aşteptând ajutor de la Dumnezeu.


text:
Cei ce mă urăsc fără cuvânt sunt mai mulţi decât părul capului meu; mulţime mare sunt cei ce vor să mă piardă, duşmanii mei din pricini mincinoase. Când n’am hrăpit, atunci a trebuit să dau înapoi!


text:
Să nu se ruşineze din pricina mea cei ce nădăjduesc întru tine, Doamne Dumnezeule Savaot! Să nu dea de ocară, din pricina mea, o, Dumnezeule al lui Israil, cei ce te caută pe tine!


text:
Dar eu mă rog ţie, Doamne, la vreme prielnică; după mare mila ta, auzi-mă, Dumnezeule, întru credincioşia mântuirii tale!


text:
Scoate-mă din noroi, ca să nu mă scufund şi scăpat să fiu de cei ce mă urăsc, şi din vâltoarea apelor,


text:
Ca să nu mă covârşească puhoiul apelor şi să nu mă înghită adâncul şi abisul să nu-şi deschidă gura peste mine!


text:
Auzi-mă, Doamne, căci prea bună este mila ta; după mulţimea îndurărilor tale, întoarce-te spre mine,


text:
Ocara a zdrobit inima mea şi sunt bolnav de moarte; nădăjduit-am milă, dar în zădar, şi mângâietori, dar n’am găsit.


text:
Căci Dumnezeu va mântui Sionul şi va zidi cetăţile lui Iuda; şi se vor sălăşlui în ele şi le vor stăpâni.


text:
Să se ruşineze şi să se facă de ocară cei ce umblă ca să-mi ia viaţa! Să dea înapoi şi să ajungă de batjocură cei ce poftesc pierderea mea!


text:
Ci să se bucure şi să se veselească cei ce te caută pe tine şi neîncetat să strige cei ce iubesc mântuirea ta: «Mare este Dumnezeu!»


text:
Dar eu sunt sărac şi dosădit, Dumnezeule! Zoreşte-te spre mine! Tu eşti ajutorul şi izbăvitorul meu, Doamne, nu zăbovi!


text:
Fii pentru mine stâncă de scăpare, unde să mă adăpostesc deapururi! Tu ai poruncit ca să fiu mântuit, căci tu eşti stânca mea şi cetatea mea cea tare.


text:
Pe tine m’am bizuit din pântecele mamei mele; din sânul maicii mele tu eşti izbăvitorul meu şi cu tine m’am mândrit deapururi.


text:
Şi spun: «Dumnezeu l-a năpustit! Urmăriţi-l şi-l prindeţi, fiindcă nimeni nu poate să-l mântuiască!»


text:
Facă-se de ocară şi piară prigonitorii vieţii mele; acoperiţi să fie de ruşine şi de batjocură cei ce se sârguesc spre nenorocirea mea!


text:
Gura mea grăieşte cu deamăruntul faptele dreptăţii tale, toată ziua mântuirea ta, căci ele sunt fără de număr.


text:
Dumnezeule, tu mi-ai dat învăţătură din tinereţele mele, şi sunt crainicul minunilor tale până acum!


text:
Ci încă şi în vârsta înaintată şi la adâncile mele bătrâneţe, nu mă părăsi, Dumnezeule, ca să vestesc puterea braţului tău neamului de faţă şi tuturor celor ce vor să vie faptele tale cele uriaşe.


text:
Dreptatea ta, o, Dumnezeule, ajunge până în naltul cerului. Tu care ai făcut lucruri minunate, Dumnezeule, cine este la fel cu tine?


text:
Tu care ne-ai lăsat să îndurăm multe şi crâncene strâmtorări, fă-ne iar ca să fim vii, şi din adâncurile zbuciumate ale pământului ridică-ne deasupra!


text:
Şi eu voi lăuda în cântece de alăută credincioşia ta, o, Dumnezeul meu; te voi proslăvi în sunete de harfă, o, sfântul lui Israil!


text:
Bucura-se-vor foarte buzele mele, când te voi preamări cu cântări din organe şi sufletul meu pe care l-ai mântuit;


text:
Şi limba mea, ziua întreagă, va vesti cu laude dreptatea ta, căci au fost ruşinaţi şi au ieşit de ocară cei ce se străduiau să-mi facă rău.


text:
Un psalm al lui Solomon. Dumnezeule, dă împăratului judecăţile tale cele nepărtinitoare şi fiului împăratului duhul dreptăţii tale,


text:
Regii Tarşişului şi ostroavele să-i aducă prinoase, regii din Saba şi din Seba să-i plătească dajdie!


text:
– Căci el va mântui pe cel obijduit care strigă după ajutor şi pe săracul pe care nu-l ajută nimeni. –


text:
Să trăiască îndelung şi să aibă parte de aurul din Seba şi să se roage pentru el poporul pururea şi să-l binecuvînteze în toată vremea.


text:
Să fie belşug de grâu în ţară, până pe creştetul munţilor: pomii roditori să se legene ca şi cedrii Libanului şi poporul din cetate să sporească mult ca iarba pământului!


text:
Numele lui să trăiască pururea; cât soarele să dăinuiască numele lui! Să se binecuvînteze întru el toate seminţiile pământului şi toate să-l fericească!


text:
Dacă aş fi zis: «Voi vorbi şi eu ca ei», m’aş fi purtat ca un lepădat de lege faţă de feciorii neamului tău!


text:
Ca un vis în faptul deşteptării, tot astfel, Doamne, la deşteptarea ta, alunga-vei cu dispreţ înfăţişarea lor.


text:
Când trupul meu se va risipi şi inima mea se va opri, Dumnezeu rămâne, în vecii vecilor, stânca inimii mele şi partea mea.


text:
Căci, iată, cei ce se depărtează de tine vor pieri; tu dai pierzării pe toţi cei ce rup legământul cu tine.


text:
Iar pentru mine, să fiu de Dumnezeu aproape e fericirea mea. În Domnul Dumnezeu mi-am pus nădejdea mea, ca să povestesc toate întocmirile sale.


text:
Un cuvânt de învăţătură al lui Asaf. Pentru ce,Dumnezeule,ne-ai aruncat de istov? Pentru ce mânia ta fumegă împotriva turmei al cărei păstor eşti?


text:
Adu-ţi aminte de obştia ta pe care ai dobândit-o în vremuri depărtate şi ai răscumpărat-o, ca să fie seminţia moştenirii tale; adu-ţi aminte de muntele Sionului în care ai aşezat locaşul tău!


text:
Protivnicii tăi au răcnit ca leii, înlăuntrul sfintei tale case, şi în locui flamurilor tale pus-au flamurile lor.


text:
Pe când în gândul lor ziceau: «Să-i facem robi pe toţi!» Foc au dat tuturor locaşurilor lui Dumnezeu care erau în ţară.


text:
Semnele minunate aşteptate de noi nu le-am văzut; nici un prooroc nu mai avem şi între noi nimeni nu ştie până când va ţine aceasta.


text:
Ci Dumnezeu este împăratul meu din vremi străvechi, care a săvârşit fapte mântuitoare în tot pământul:


text:
Ia aminte la legământul tău, căci toate colţurile ascunse din ţară sunt pline cu vizuinile silniciei!


text:
Domnul ţine în mâna sa o cupă în care spumegă vinul dres cu mirodenii, şi el toarnă din ea; toţi nelegiuiţii pământului sorb şi beau până la drojdie!


text:
Au fost prădaţi cei cu inima vitează şi au adormit în somnul lor de moarte, iar câţi au fost oameni de luptă nu şi-au mai găsit mâinile.


text:
Faceţi juruinţe Domnului Dumnezeului vostru şi împliniţi-le! Toţi cei ce îl înconjoară aducă-i daruri, lui Celui înfricoşat.


text:
În ziua strâmtorării eu caut pe Domnul; chiar şi noaptea mâna mea rămâne întinsă către el şi sufletul meu nu vrea să se mângâie;


text:
Îmi aduc aminte, noaptea, de cântările mele întru slava Domnului, mă chibzuesc cu mine însumi şi duhul meu se adânceşte în gânduri.


text:
Văzutu-te-au apele, Dumnezeule, văzutu-te-au apele şi s’au cutremurat şi adâncurile lor s’au clătinat;


text:
Bubuitul tunetului tău răsunat-a în vijelie; fulgerele au luminat rotundul lumii, iar pământul s’a scuturat şi s’a cutremurat.


text:
Un cuvânt de învăţătură al lui Asaf. – Ascultă, poporul meu, învăţătura mea, pleacă urechea la graiurile gurii mele!


text:
Nu vom tăinui faţă de feciorii lor; ci vom spune neamului ce va să să fie, slava Domnului, puterea lui şi minunile pe care le-a făcut.


text:
El a statornicit o mărturie în Iacob şi a pus o pravilă în Israil, poruncind părinţilor noştri s’o dea spre învăţătură fiilor lor,


text:
Astfel ca neamul urmaşilor s’o cunoască, iar copiii care se vor naşte şi se vor ridica s’o povestească, la rândul lor odraslelor lor,


text:
Ca să-şi pună nădejdea în Dumnezeu şi să nu uite faptele lui cele mari şi să păzească poruncile lui,


text:
Şi să nu fie ca părinţii lor neam cerbicos şi răzvrătit, neam cu inimă nestatornică, al cărui duh era necredincios lui Dumnezeu.


text:
– Iată el a izbit stânca şi au izbucnit ape şi s’au pornit şuvoaie. – «N’ar putea el, oare, să dea pâine, ba chiar şi carne poporului său?»


text:
Atunci, auzind Domnul s’a mâniat foarte şi focul s’a aprins împotriva lui Iacob şi văpaia mâniei sale s’a revărsat peste Israil.


text:
Când mânia lui Dumnezeu se porni împotriva lor şi omorî pe cei mai trupeşi dintre ei şi doborî la pământ pe tinerii din Israil.


text:
De vreme ce inima lor, pentru el, n’avea statornicie şi ei nu erau credincioşi legământului făcut cu el.


text:
Dar el e milostiv, el iartă păcatele şi nu nimiceşte; de multe ori el pune stavilă mâniei sale şi nu lasă slobodă toată iuţimea sa:


text:
El a dezlănţuit împotriva lor arşiţa mâniei sale, necazul, iuţimea şi strâmtorarea, o oaste întreagă de îngeri nimicitori!


text:
Şi i-a îndrumat în bună pază, fără ca ei să se teamă de ceva, iar pe vrăjmaşii lor i-au acoperit apele mării.


text:
El a gonit de dinaintea lor alte neamuri şi moştenirea acelora le-a împărţit-o cu funia, şi în corturile lor el a sălăşluit seminţiile lui Israil.


text:
Ci ei îl ispitiră din nou şi se răzvrătiră împotriva Dumnezeului Celui Prea înalt şi nu păziră orânduielile lui.


text:
Ei se depărtară şi rupseră legământul ca şi părinţii lor şi se întoarseră ca un arc ce alunecă în mână.


text:
De lângă oile fătate l-a adus, ca să păstorească peste Iacob, poporul său, şi peste Israil, moştenirea sa.


text:
Un psalm al lui Asaf. O, Dumnezeule, păgânii au năvălit în moştenirea ta, au pângărit sfântul tău locaş şi au făcut din Ierusalim o paragină.


text:
Dat-au trupul robilor tăi spre mâncare păsărilor cerului şi carnea cuvioşilor tăi fiarelor pământului.


text:
Varsă văpaia mâniei tale peste păgânii care nu te mărturisesc şi peste împărăţiile care nu chiamă numele tău,


text:
Să nu pomeneşti fărădelegile noastre cele de demult! Degrabă să ne întâmpine îndurările tale, căci ticăloşia noastră este mare!


text:
Ajută-ne nouă, Dumnezeule, Mântuitorul nostru, pentru mărirea numelui tău şi izbăveşte-ne şi curăţeşte păcatele noastre pentru numele tău!


text:
De ce să zică popoarele: «Unde este Dumnezeul lor?» Vădească-se asupra păgânilor, sub ochii noştri, răzbunarea sângelui vărsat al robilor tăi!


text:
Suspinul celui luat rob să ajungă înaintea ta! Mântueşte cu braţul tău puternic pe cei ce sunt hărăziţi morţii!


text:
Şi întoarce în sânul vecinilor noştri, de şapte ori mai mult, ocara cu care te-au ocărît pe tine, Doamne!


text:
Iar noi, poporul tău şi oile păşunilor tale, te vom preamări în vecii vecilor; în neam şi în neam vom vesti lauda ta.


text:
Păstorule al lui Israil, ascultă! Tu cel ce duceai pe Iosif ca pe o turmă, tu cel ce şezi pe heruvimi, luminează-ni-te nouă!


text:
Înaintea lui Efraim, a lui Veniamin şi a lui Manase, trezeşte vitejia ta şi vino într’ajutorul nostru!


text:
Şi o desăvârşeşte pe ea, pe care a sădit-o dreapta ta şi pe Fiul pe care l-ai crescut puternic, pentru tine.


text:
Mâna ta să fie peste cel ce stă de-a-dreapta ta şi peste Fiul Omului pe care l-ai crescut puternic pentru tine.


text:
O pravilă pe care i-a dat-o lui Iosif, când el a ieşit din Egipt. Atunci auzit-am un glas pe care nu-l cunoşteam:


text:
În vremi de strâmtorare tu ai strigat şi eu te-am mântuit şi ţi-am răspuns prin glasul învăluit al tunetului şi te-am ispitit la apa Meribei. – Sela.


text:
Căci eu sunt Domnul Dumnezeul tău, care te-a scos din ţara Egiptului. Deschide larg gura ta şi eu o voi umple.


text:
Şi l-aş face pe Israil să mănânce lamura grâului şi l-aş sătura cu mierea fagurilor clădiţi în crăpături de stâncă.»


text:
Un psalm al lui Asaf. – Dumnezeu stă în dumnezeiască adunare, în mijlocul celor atotputernici el face judecată:


text:
Împotriva poporului tău ei urzesc vicleană punere la cale şi ţin sfat împotriva celor pe care tu îi ocroteşti,


text:
Fă cu ei, cu căpeteniile lor, cum ai făcut cu Oreb şi cu Zeeb, cum ai făcut cu Zebah şi cu Ţalmuna, toţi mai marii lor,


text:
Şi să cunoască precum că tu, al cărui nume Domnul este, tu singur eşti Cel Prea înalt, peste tot pământul!


text:
Doreşte şi se sfârşeşte sufletul meu după curţile Domnului; inima mea şi trupul meu strigă cu glas de bucurie către Dumnezeul cel viu.


text:
Chiar pasărea şi-a aflat eişi casă şi rânduneaua cuib unde să-şi pună puii săi: altarele tale, Doamne Savaot, împăratul meu şi Dumnezeul meu!


text:
Fericiţi sunt oamenii care-şi află izvorul puterii lor în tine şi ale căror căi sunt întocmai cu inima lor!


text:
Când trec prin valea Baca, o prefac în pământ cu izvoare, iar ploaia de primăvară o acoperă cu binecuvântări.


text:
Mai bine este o zi în curţile tale, decât o mie aiurea. Mai bine este să stau la prag, în casa Dumnezeului meu, decât să locuesc în corturile celor fără de lege.


text:
Căci Domnul Dumnezeu este soare şi pavăză; Domnul dărueşte îndurare şi slavă. El nu lasă lipsiţi de bunătăţile sale pe cei ce umblă fără de prihană.»


text:
Asculta-voi ce va grăi Domnul Dumnezeu. Cu adevărat el grăieşte poporului său şi cuvioşilor săi despre pace, «ca să nu se întoarcă la nebunia lor».


text:
Aproape este ajutorul lui de cei ce se tem de el, aşa încât slava Domnului să sălăşluiască în ţinutul nostru;


text:
Păzeşte sufletul meu, căci sunt cucernic; Doamne, Dumnezeul meu, mântueşte pe robul tău cel ce nădăjdueşte întru tine!


text:
Toate neamurile pe care le-ai făcut vor veni şi se vor închina înaintea feţei tale. Doamne, şi vor preamări numele tău,


text:
Arată-mi mie, Doamne, calea ta, ca să umblu întru adevărul tău; întăreşte inima mea, ca să se teamă de numele tău!


text:
Căci mila ta a fost mare pentru mine şi tu ai mântuit sufletul meu din adâncurile împărăţiei morţii.


text:
Dumnezeule, trufaşii s’au ridicat împotriva mea şi mulţime de oameni silnici umblă după viaţa mea, fără să le pese de tine,


text:
Dă-mi un semn al bunătăţii tale, ca să vază cei ce mă urăsc, şi să se ruşineze, că tu, Doamne, mă ajuţi şi mă mângâi.


text:
«Socotesc Rahabul şi Babelul ca drept unii care mă cunosc; iată Filisteea şi Tirul şi Etiopia: acesta s’a născut într’însele.


text:
Dar despre Sion zice-se: Acesta şi acela s’au născut în sânul lui şi însuşi Cel Prea înalt a întemeiat Sionul.»


text:
O cântare. Un psalm al fiilor lui Core. Starostelui cântăreţilor, – de cântat pe glas tânguios, – un cuvânt de învăţătură al lui Etam Ezrahitul.


text:
Întins sunt printre cei morţi, la fel cu cei ucişi şi culcaţi în mormânt, de care tu nu-ţi mai aduci aminte şi care au ieşit de sub mâna ta.


text:
Depărtat-ai de la mine pe toţi prietenii mei şi m’ai făcut să le fiu urît. Sunt ca într’o temniţă, de unde nu pot să scap;


text:
Ochii mei se sfârşesc de suferinţă. În fiecare zi strig, o, Doamne, către tine şi către tine întind mâinile mele.


text:
Obijduit sunt eu şi vlăguit din tinereţele mele; sunt copleşit de spaimele tale şi stau la mare cumpănă;


text:
Depărtat-ai de la mine pe prietenii şi pe tovarăşii mei; cei mai de aproape ai mei sunt întunericul mormântului.


text:
Căci tu ai zis: «Bunătatea mea este zidire veşnică, credincioşia mea neclintită este ca şi cerurile.


text:
Căci cine, sus în ceruri, poate să stea alăturea de Domnul şi cine este asemenea cu el între Cei Prea înalţi?


text:
Dumnezeul cel puternic temut e foarte în sfatul cel mare al sfinţilor şi înfricoşat este el pentru toţi cei ce stau în preajma lui.


text:
Doamne Dumnezeule Savaot, cine este asemenea cu tine? Puternic eşti tu, Doamne, şi credincioşia ta te înconjoară.


text:
Tu ai sfărâmat pe Rahab, ca pe un rănit de moarte; cu braţul tău puternic împrăştiat-ai pe vrăjmaşii tăi.


text:
Ale tale sunt cerurile, numai al tău pământul, lumea şi toate cele cuprinse într’însa – tu le-ai întemeiat;


text:
Odinioară tu ai grăit în vedenie cuvioşilor tăi şi ai zis: «Dat-am ajutorul meu unui viteaz, ridicat-am pe un tânăr din popor;


text:
Este oare vre-un om care să trăiască şi să nu vază moartea, vre-un om care ar putea să scape sufletul său din mâna Şeolului? – Sela.


text:
Unde sunt, Doamne, milele tale cele de odinioară, pe care întru credincioşia ta jurat-ai să le dai lui David?


text:
Adu-ţi aminte, Doamne, de ocara slugilor tale, adu-ţi aminte că eu port, în sânul meu, batjocura multor neamuri,


text:
O rugăciune a lui Moisi, omul lui Dumnezeu. O, Doamne, tu te-ai făcut nouă scăpare în neam şi în neam.


text:
Mai nainte ca să se fi născut munţii şi mai nainte ca pământul şi lumea să fi luat făptură, din veac şi până în veac, tu eşti, o, Dumnezeule!


text:
Zilele anilor noştri sunt şaptezeci de ani; la cei mai în putere optzeci de ani; iar ceea ce este mai falnic în ei este osteneală şi deşertăciune, căci se duc degrabă şi noi zburăm.


text:
Satură-ne dimineaţa de mila ta, ca să putem striga cu glas de bucurie şi să ne veselim în toate zilele vieţii noastre.


text:
Dă-ne atâtea zile de bucurie, câte ne-ai dat de smerenie, atâţia ani de fericire câţi am văzut de nenorocire.


text:
Şi să fie harul Domnului Dumnezeului nostru peste noi! Şi fă să sporească lucrul mâinilor noastre! Lucrul mâinilor noastre fă-l ca să sporească!


text:
Cu penele sale te va acoperi şi sub aripile sale vei găsi adăpost. Credincioşia sa este pavăză şi platoşă.


text:
Când mă va chema, îl voi auzi; în ziua strâmtorării, voi fi cu el; mântui-l-voi şi cu cinste îl voi dărui.


text:
Dacă cei nelegiuiţi odrăslesc ca iarba şi făcătorii de rele propusese, este ca să fie stârpiţi pe veci.


text:
Ochiul meu se desfătează privind la vrăjmaşii mei cei iscoditori, şi urechea mea ascultând pe nelegiuiţii mei protivnici.


text:
Ca să vestească despre Domnul că e drept. El este stânca mea şi întru el nu se află nici o strămbătate.


text:
Domnul împărăţeşte; el e îmbrăcat întru slavă; îmbrăcatu-s’a Domnul şi cu putere s’a încins, iar lumea a întărit-o foarte, ca să nu se clatine.


text:
Dar mai mult decât vuetul apelor clocotitoare, mai mult decât zbuciumul neasemuit al mării, măreţ este Domnul, în cerurile sale prea înalte!


text:
Descoperirile tale sunt cu totul adevărate! Casei, Doamne, cuvine-se sfinţenie, în toată curgerea vremurilor.


text:
Dacă Domnul nu mi-ar fi venit într’ajutor, sufletul meu s’ar fi sălăşluit degrabă în locaşul tăcerii.


text:
El va întoarce asupră-le nedreptatea lor şi pentru răutatea lor îi va pierde, îi va pierde Domnul Dumnezeul nostru.


text:
Veniţi să ne închinăm şi să ne plecăm şi să cădem în genunchi înaintea Domnului, ziditorului nostru,


text:
Căci el este Dumnezeul nostru, iar noi poporul pe oare-l paşte şi oile păstoriei lui. O, de-aţi asculta astăzi glasul lui!


text:
Vreme de patruzeci de ani, am scârbit neamul acesta şi mi-am zis: «E un popor de rătăciţi cu duhul; ei nu cunosc căile mele!»


text:
Spuneţi popoarelor: «Domnul este împărat; el a întărit pământul care nu se va clătina; el judecă popoarele întru dreptele».


text:
Să se bucure cerurile şi să tresalte pământul, să se zgudue marea şi toate vieţuitoarele dintr’însa!


text:
Să zburde de bucurie câmpia şi tot ce e pe ea! Şi toţi copacii pădurii să vuiască de voie bună, înaintea Domnului,


text:
Căci el vine, el vine să judece pământul, să judece lumea cu dreptate şi popoarele după dreptarul credincioşiei sale!


text:
Nouri şi întunecime îl împresoară; dreptatea şi dreapta judecată sunt temeliile tari ale scaunului său.


text:
Să se ruşineze cei ce slujesc chipurilor cioplite, cei ce se mândresc cu idolii lor! Închinaţi-vă lui, toţi dumnezeii!


text:
Auzit-a Sionul şi s’a veselit, şi fiicele lui Iuda au săltat de bucurie pentru hotărîrile judecăţii tale, Doamne!


text:
Căci tu eşti, Doamne, Dumnezeul nostru Cel Prea înalt, peste tot pământul şi mai presus decât toţi dumnezeii.


text:
Voi cei ce iubiţi pe Domnul, urgisiţi nelegiuirea! El păzeşte sufletele cuvioşilor săi şi le izbăveşte din mâna celor păcătoşi.


text:
Un psalm. Cântaţi Domnului cântare nouă, căci el a săvârşit minuni, numai cu dreapta lui şi cu braţul lui cel sfânt.


text:
El şi-a adus aminte de mila lui şi de credincioşia lui către casa lui Israil; toate marginile pământului au văzut mântuirea Dumnezeului nostru.


text:
Înaintea Domnului! Căci el vine să judece pământul, să judece lumea întru dreptate şi popoarele cu nepărtinire.


text:
Şi puterea împăratului stă întru aceea că iubeşte dreptatea. Tu ai întemeiat ce este drept; judecata şi dreptatea în Iacob tu le-ai făcut să fie.


text:
Prea înălţaţi pe Domnul Dumnezeul nostru şi închinaţi-vă aşternutului picioarelor sale, că sfânt este Domnul!


text:
Moise şi Aaron erau între preoţii săi şi Samuil între cei ce chemau numele său; ei strigau către Domnul şi el îi asculta.


text:
Doamne Dumnezeul nostru, tu le-ai dat ascultare; Dumnezeu iertător ai fost cu ei, dar şi răzbunător asupra faptelor lor viclene.


text:
Prea înălţaţi pe Domnul Dumnezeul nostru şi închinaţi-vă în sfânt muntele său, căci sfânt este Domnul Dumnezeul nostru!


text:
Să ştiţi că Domnul este Dumnezeu! El este ziditorul nostru şi noi suntem ai lui, – poporul său şi oile păşunilor sale.


text:
Veniţi la porţile sale cu cântări de mulţumită, intraţi în curţile sale cu cântări de laudă! Mulţumiri aduceţi-i! Numele său binecuvîntaţi-l,


text:
Un psalm al lui David. Preamări-voi în cântări bunătatea şi dreptatea; ţie, Doamne, îţi voi cânta din harfă.


text:
Fi-voi cu luare aminte la calea cea dreaptă: Când, oare, veni-vei către mine? Umbla-voi întru nevinovăţia inimii mele, înlăuntrul casei mele.


text:
Nimic urîcios nu voi îngădui înaintea ochilor mei. Purtarea călcătorilor de lege o urăsc; nimic nu se va lipi de mine.


text:
Pe cel ce bârfeşte în dos pe aproapele său îl voi da pieirii; pe omul îngâmfat şi cu inima trufaşă nu-l voi putea răbda.


text:
Fi-voi cu ochii aţintiţi la credincioşii din ţară, ca să locuiască lângă mine. Cel ce umblă pe căi cucernice, acela îmi va sluji.


text:
Nu va locui înlăuntrul casei mele cel ce iubeşte înşelăciunea; cine are năravul să mintă nu-şi va găsi loc înaintea ochilor mei!


text:
În fiecare dimineaţă voi stârpi prin judecată pe toţi răufăcătorii din ţară, ca să pierz din cetatea Domnului pe toţi cei ce lucrează fărădelegea.


text:
Nu ascunde faţa ta de mine; în ziua când sunt în strâmtorare, pleacă spre mine urechea ta; când te chem, degrabă auzi-mă!


text:
Vrăjmaşii mei mă batjocoresc în toată vremea şi cei ce turbează împotriva mea s’au jurat să-mi răpue viaţa.


text:
Tu te vei scula şi te vei îndura de Sion, căci vremea ca să te milostiveşti de el, vremea hotărîtă a venit,


text:
Căci Domnul va privi de sus, din sfântul său locaş, şi-şi va întoarce privirea din cer către pământ,


text:
Dar eu am zis: Dumnezeul meu, nu mă lua în miezul vârstei mele, tu ai cărui ani se prelungesc din neam în neam.


text:
Ele vor pieri, dar tu rămâi; toate ca o haină învechi-se-vor; ca un veşmânt le vei schimba şi nu vor mai fi,


text:
Feciorii slugilor tale vor avea sălaş statornic şi seminţiile lor vor rămânea în veac, înaintea ta.»


text:
Un psalm al lui David. Binecuvîntează, suflete al meu, pe Domnul şi toate cele dinlăuntrul meu numele cel sfânt al lui!


text:
Dar mila Domnului ţine deapururi către cei ce se tem de el şi dreptatea lui se revarsă peste fiii fiilor,


text:
Peste cei ce păzesc legământul lui şi îşi aduc aminte de poruncile lui, ca să le îndeplinească pe ele.


text:
Binecuvântaţi pe Domnul, îngerii lui, voi viteji puternici, care pliniţi cuvântul lui, ascultând de glasul poruncii lui!


text:
Binecuvântaţi pe Domnul, toate lucrurile lui, în tot locul stăpânirii lui! Binecuvîntează, suflete al meu, pe Domnul!


text:
Binecuvîntează, suflete al meu, pe Domnul! Doamne Dumnezeul meu, cât eşti tu de mare! Întru măreţie şi strălucire eşti îmbrăcat!


text:
Tu ai clădit în apele de sus pridvoarele tale; tu ai făcut din nori carul tău; tu te porţi pe aripile orcanului;


text:
Cu adâncul apelor de sus – aidoma unui talar – tu l-ai acoperit, astfel că pe munţi au stătut apele.


text:
Vinul care înveseleşte inima omului, şi untul de lemn care face să strălucească faţa lui, şi pâinea care întăreşte inima lui.


text:
Munţii cei înalţi sunt ţinutul caprei-sălbatice; stâncile scorburoase sunt ascunzătoare pentru şafan.


text:
Cât de numeroase sunt lucrările tale, Doamne! Toate cu înţelepciune le-ai zidit. Plin este pământul de alcătuirile tale!


text:
Iată marea! Uriaşă şi largă, şi încoace şi încolo! În ea fojgăesc, fără număr, vietăţi mici şi vietăţi mari;


text:
Piară păcătoşii de pe pământ şi cei fără de lege să nu-şi mai afle loc! Binecuvîntează, suflete al meu, pe Domnul! Aliluia!


text:
Aduccţi-vă aminte de minunile pe care le-a făcut, de faptele lui cele uriaşe şi de poruncile ieşite din gura lui:


text:
El îşi aduce aminte în toată vremea de legământul lui – de cuvântul pe care l-a dat la mii de generaţii –


text:
El schimbă inima Egiptenilor ca să urască pe poporul său şi să se poarte vicleneşte cu slujitorii săi.


text:
Adu-ţi aminte de mine, Doamne, când vei milui pe poporul tău, şi cercetează-mă când vei hărăzi ajutorul tău,


text:
Ca să privesc fericirea celor aleşi ai tăi, să mă bucur de bucuria poporului tău şi să mă mândresc împreună cu moştenirea ta.


text:
Părinţii noştri, în Egipt, n’au luat în seamă minunile tale, uitat-au de mulţimea milelor tale şi s’au răzvrătit lângă Marea Roşie;


text:
Atunci i-a fost cuvântul să-i nimicească, dacă Moise, alesul lui, n’ar fi stat înaintea lui la ruptoare, ca să domolească mânia lui gata de nimicire.


text:
Căci ei se răzvrătiră împotriva Duhului lui Dumnezeu şi Moise rosti cu buzele sale cuvinte nechibzuite.


text:
Şi vărsară sânge, nevinovat, sângele feciorilor şi al fiicelor, pe care îi jertfiră idolilor din Canaan, şi pângăriră pământul cu sângele vărsat.


text:
De multe ori Domnul i-a izbăvit, cu toate că erau nesupuşi în sfaturile lor şi se cufundau în nelegiuirile lor.


text:
Mântueşte-ne, Doamne Dumnezeul nostru, şi ne adună dintre neamuri, ca să lăudăm numele tău cel sfânt şi să facem slava noastră din preamărirea ta!


text:
Binecuvântat să fie Domnul Dumnezeul lui Israil din veac şi până în veac şi tot norodul să rostească: Amin! Aliluia!


text:
Şi cei pe care i-a adunat din toate ţările: de la răsărit, de la apus, de la miază-noapte şi de la miază-zi.


text:
Ele zbucneau până la ceruri şi se prăbuşeau apoi în adâncuri. Iar sufletul celor din corabie se topea de groază;


text:
Ei se învârteau şi cădeau încoace şi încolo ca un om beat, iar toată isteţimea lor nu folosea la nimic


text:
Pentru că Domnul revarsă ocara peste principi şi-i face să pribegească prin locuri singuratice şi fără căi,


text:
Pregătită este inima mea să te laude, Dumnezeule! Cânta-voi ţie şi te voi preamări! Numai tu eşti mărirea mea!


text:
Dumnezeu a grăit în sfântul său locaş: «Sui-mă-voi şi voi împărţi Sihemul şi valea adâncă de la Sucot voi măsura-o.


text:
Moabul îmi slujeşte drept lighean de spălat; asupra Edomului arunc sandala mea; împotriva Filistenilor izbucnesc în strigăte de război.


text:
Căci cel fără de lege şi cel viclean şi-au deschis împotrivă-mi gura lor şi-mi grăiesc cu limbă mincinoasă,


text:
Copiii lui să umble hoinari şi să cerşească şi să fie daţi afară din casele lor, pornite să se prăbuşească!


text:
Pomenită să fie fărădelegea părinţilor săi pururea la Domnul şi păcatul maicii sale să nu fie iertat!


text:
Pentru că unul ca acesta a uitat să fie milostiv, a prigonit până la moarte pe cel sărac şi a dosădit şi pe cel cu inima înfrântă.


text:
El s’a îmbrăcat cu blestemul cum s’ar fi îmbrăcat cu o haină: să intre ca apa înlăuntrul lui şi ca untul de lemn în oasele lui!


text:
Aceasta să fie răsplata protivnicilor mei, de la Domnul, şi a celor ce grăiesc cu răutate împotriva mea!


text:
Dar tu, Stăpâne Doamne, milostiveşte-te spre mine, pentru numele tău, căci bună este mila ta; izbăveşte-mă!


text:
Ei blestemă, dar tu binecuvîntezi; ei se răzvrătesc, dar ajung de ruşine şi robul tău va fi plin de bucurie.


text:
Un psalm al lui David. Zis-a Domnul Domnului meu: «Stai de-a-dreapta mea, până ce voi pune pe vrăjmaşii tăi aşternut picioarelor tale».


text:
În ziua biruinţei tale, poporul tău va fi cu tine, împodobit cu sfinţenie; din pântece, mai nainte de luceafăr, te-am născut.»


text:
Trimis-a poporului său izbăvire; întemeiat-a legământul său pe veci; numele său este sfânt şi înfricoşat.


text:
Frica de Domnul este începutul înţelepciunii; cei ce se ţin de ea sunt prea cuminţi. Lauda Domnului rămâne în veac.


text:
Inima lui e bărbătoasă şi nu se înfricoşează de nimic, până ce va vedea prăbuşirea apăsătorilor săi.


text:
El este darnic, el împarte milostenii celor săraci; fericirea lui dăinueşte pururea, puterea lui se va ridica sus întru slavă.


text:
Cel fără de lege vede acestea şi se mânie, scrâşneşte din dinţi şi se usucă. Năzuinţele celui păcătos dau greş.


text:
Ce vă este vouă, munţilor, că aţi săltat ca berbecii, şi vouă dealurilor, că aţi zburdat ca mioarele?


text:
Domnul îşi aduce aminte de voi; el va binecuvânta, el va binecuvânta casa lui Israil, binecuvânta-va casa lui Aaron,


text:
Când mă cuprinseseră laţurile morţii şi strâmtorările împărăţiei morţii dăduseră peste mine, când mă găseam în restrişte şi în amărăciune,


text:
Înconjuratu-m’au ca albinele, dar se vor stinge ca un foc de spini; întru numele Domnului le voi nimici.


text:
Strigăte de bucurie şi de biruinţă răsună în corturile celor drepţi: «Dreapta Domnului face lucruri măreţe.


text:
Dumnezeu este Domnul şi ne-a arătat nouă lumina sa! Legaţi jertfele cu frânghii şi aduceţi-le la coarnele jertfelnicului.


text:
În zadar cei mari vor ţine sfat şi vor urzi viclenii împotrivă-mi, căci robul tău va căuta necontenit cu mintea la hotărîrile tale.


text:
Ridica-voi mâinile mele către poruncile tale, la care ţin cu putere şi voi cugeta neîncetat la rânduirile tale.


text:
Să se ruşineze cei mândri, fiindcă m’au apăsat fără pricină. Ci eu cuget pururea la înţelepţirile tale.


text:
Drept zgură socoteşti pe toţi nelegiuiţii de pe pământ, pentru aceasta eu iubesc descoperirile tale.


text:
O cântare a treptelor, a lui David. – Bucuratu-m’am când mi-au zis: «Să mergem la templul Domnului!»


text:
Şi către care se sue seminţiile, seminţiile Domnului, după pravila lui Israil, ca să preamărească numele Celui Prea înalt.


text:
Iată, precum ochii robilor caută la mâna stăpânilor lor, precum ochii roabei caută la mâna stăpânei sale, tot aşa ochii noştri caută la Domnul Dumnezeul nostru, până când se va îndura de noi.


text:
O cântare a treptelor – a lui David. – Dacă n’ar fi fost Domnul care să fie cu noi – s’o mărturisească Israil –


text:
Dacă n’ar fi fost Domnul care să fie de partea noastră, atunci când oamenii se porniră împotrivă-ne,


text:
Sufletul nostru întocmai ca o pasăre a scăpat din laţul păsărarilor; laţul s’a rupt şi noi am scăpat!


text:
O cântare a treptelor. – Cei ce îşi pun nădejdea în Domnul sunt asemenea muntelui Sion, care nu se clatină, ci rămâne neclintit în veci.


text:
Precum Ierusalimul este înconjurat de munţi, tot astfel înconjoară Domnul pe poporul său de acum şi până în veac.


text:
Căci nu va lăsa schiptrul celui fără Dumnezeu să apese asupra moştenirii celor drepţi, ca nu cumva cei drepţi să întindă spre nelegiuire mâinile lor.


text:
Iar pe cei ce umblă razna, pe căile lor întortochiate, Domnul îi va nimici, împreună cu cei ce lucrează fărădelegea. Pace peste Israil!


text:
O cântare a treptelor. – Când Domnul va face întoarsă calea robilor Sionului, vom fi aşa ca unii care visează.


text:
Atunci gura noastră va fi plină de zbucniri de veselie şi limba noastră prididită de cântece. Atunci spune-se-va printre neamuri: «Dumnezeu a făcut cu ei lucruri minunate!»


text:
Plângând, sămănătorul merge mereu înainte şi aruncă valuri de sămânţă, iar când vine secerişul, aduce snopii, hăulind de voie bună.


text:
O cântare a treptelor, – a lui Solomon. Dacă Domnul nu zideşte casa, în zadar se ostenesc cu ea cei ce o zidesc; dacă Domnul nu păzeşte cetatea, în deşert priveghează străjuitorii ei.


text:
De prisos vă este să vă sculaţi devreme, de prisos vă este să vă culcaţi târziu, mâncând o pâine agonisită trudnic, căci Domnul o dă la fel iubiţilor săi în timp ce dorm.


text:
Femeia ta fi-va ca o viţă plină de rod înlăuntrul casei tale, iar copiii tăi ca nişte mlădiţe de măslin în jurul mesei tale.


text:
Domnul să te binecuvânteze din Sion, ca să priveşti fericirea Ierusalimului, în toate zilele vieţii tale,


text:
Iar secerătorul nu-şi mai umple mâna cu ea şi cel ce leagă snopii nu poate s’o mai facă braţe-braţe,


text:
Şi cei ce trec pe cale nu mai zic: «Binecuvântarea Domnului să fie peste voi! Binecuvântămu-vă pe voi, întru numele Domnului!»


text:
Îmi pun nădejdea în Domnul; în Domnul sufletul meu nădăjdueşte; întru cuvântul Domnului stăruesc cu aşteptarea mea.


text:
Sufletul meu adastă pe Domnul cu mai mult foc decât paznicii revărsatul zorilor, mai mult decât ivirea dimineţii, cei ce străjuesc.


text:
Israile, pune-ţi nădejdea în Domnul, căci la el este milostivirea şi, cu belşug, la el e mântuirea! Şi el va izbăvi pe Israil de toate fărădelegeile lui!


text:
O cântare a treptelor – a lui David. Doamne, inima mea nu e trufaşă şi ochii mei nu ştiu ce e îngâmfarea; nu năzuesc la lucruri care sunt prea grele şi prea înalte pentru mine.


text:
Dimpotrivă! Am liniştit şi am domolit inima mea! Precum copilul înţărcat stă lângă maică-sa, aşa, ca un copil înţărcat, este sufletul meu în mine!


text:
De jurământul pe oare l-a făcut Domnului, de legământul cu care s’a legat faţă de Puternicul lui Iacob:


text:
Până când nu voi găsi un loc de închinăciune pentru Domnul, o locuinţă pentru Puternicul lui Iacob!»


text:
Jurat-a Domnul lui David un jurământ adevărat, de la care nu se va da în lături: «Din rodul pântecelui tău, aşeza-voi ţie urmaşi pe tron.


text:
Dacă fiii tăi vor păzi legământul meu şi legile pe care le voi da să le înveţe, atunci aşijderea şi fiii lor şedea-vor pururea pe tronul tău.»


text:
O cântare a treptelor, – a lui David. O, cât e de bine şi cât e de frumos când fraţii locuesc împreună!


text:
Este ca mirul de preţ de pe cap care se pogoară pe barbă, pe barba lui Aaron, care se pogoară pe marginea veşmintelor lui!


text:
Este ca roua Hermonului care se pogoară pe munţii Sionului, căci acolo a statornicit Domnul binecuvântarea sa: viaţă în veci de veci!


text:
O cântare a treptelor. – Binecuvântaţi, acum, pe Domnul, voi toţi slujitorii Domnului, care slujiţi nopţile în casa lui!


text:
El ridică nori de la capătul pământului, el sloboade fulgerul în învălmăşagul ploii şi scoate vântul din vistieriile sale;


text:
El a săvârşit minuni şi fapte mai presus de fire în mijlocul tău, Egiptule, înaintea lui Faraon şi a tuturor slujitorilor lui;


text:
Voi, casa lui Israil, binecuvântaţi pe Domnul! Voi, casa lui Aaron, binecuvântaţi pe Domnul! Voi, casa lui Levi, binecuvântaţi pe Domnul! Voi cei ce vă temeţi de Domnul, binecuvântaţi pe Domnul, binecuvântaţi pe Domnul!


text:
Căci acolo cei ce ne-au robit pe noi ne-au cerut cântări şi asupritorii noştri cântece de veselie: «Cântaţi-ne din cântările Sionului!»


text:
Să se lipească limba mea de cerul gurii mele, dacă nu-mi voi aduce aminte de tine, dacă nu voi pune Ierusalimul în fruntea bucuriei mele!


text:
Adu-ţi aminte, Doamne, de fiii Edomului. de cei care în ziua Ierusalimului ziceau: «Dărâmaţi-l! Dărâmaţi-l până la temelie!»


text:
Fiică a Babilonului! Tu care ne-ai pustiit: Fericit este cel care-ţi va răsplăti pentru cele ce tu ne-ai făcut nouă!


text:
Un psalm al lui David. Te voi preamări din toată inima mea; în faţa celor prea puternici îţi voi cânta,


text:
Închina-mă-voi în sfântul tău locaş şi numele tău îl voi slăvi pentru milostivirea şi credincioşia ta, căci mai presus de toate ai făcut măreţe numele şi legea ta.


text:
Când umblu împresurat de necazuri, tu îmi dai viaţă, şi împotriva mâniei duşmanilor mei tu îmi întinzi mâna ta şi dreapta ta mă mântueşte.


text:
Domnul lucrează pentru scăparea mea! Doamne, mila ta ţine în veac! Lucrul mâinilor tale nu-l trece cu vederea!


text:
Dacă mă voi sui în ceruri, tu eşti acolo; de mă voi sălăşlui în împărăţia morţii, iată tu eşti de faţă!


text:
Dar şi întunericul nu este întuneric pentru tine, căci noaptea este luminoasă ca ziua: fie întuneric, fie lumină, pentru tine este deopotrivă.


text:
Mulţumescu-ţi ţie că m’ai alcătuit într’un chip atât de uimitor. Minunate sunt lucrurile tale! Şi mintea mea o ştie prea bine.


text:
Nu-ţi era ascunsă fiinţa mea, când am fost plăzmuit în taină şi am fost urzit în adâncurile cele mai de jos ale pământului.


text:
Ochii tăi mă vedeau când abia eram în zămislire şi scrise erau în cartea ta toate zilele hărăzite mie, mai nainte ca să se fi înfiripat vre-una.


text:
Dacă aş sta să le socotesc, ele sunt mai numeroase decât grăunţii de nisip; mă deştept din adâncirea mea şi sunt tot lângă tine.


text:
O, Dumnezeule, de-ai vrea să ucizi pe cei nelegiuiţi! O, vărsătorilor de sânge, depărtaţi-vă de la mine!


text:
Ca unii care vorbesc despre tine cu gânduri viclene şi, duşmani fiindu-ţi, iau în deşert numele tău.


text:
Nu se cuvine oare să urăsc pe cei ce te urăsc pe tine, Doamne, şi să urgisesc pe cei ce se ridică împotriva ta?


text:
Să vezi dacă e în mine vre-o pornire spre slujirea idolească, şi mă călăuzeşte pe cărarea veşniciei!


text:
Păzeşte-mă, Doamne, de mâinile celui fără de lege şi de bărbatul silnic mă ocroteşte, de cei ce pun la cale să mă răstoarne.


text:
Cei semeţi mi-au întins în taină curse şi laţ de funie, mi-au aşezat o reţea de-a-curmezişul drumului, mi-au pregătit o capcană. – Sela.


text:
Nu îngădui, Doamne, să se împlinească dorinţele celui fără de lege, nu lăsa să izbutească punerile lui la cale, nu-l lăsa să se trufească! – Sela.


text:
Prăvălească-se peste ei cărbuni aprinşi, cază în foc şi în prăpăstii, din care să nu se mai scoale!»


text:
Piară de pe pământ omul clevetitor! Iar pe bărbatul silniciei urmărească-l pas cu pas nenorocirea, până ce l-o răpune.


text:
Un psalm al lui David. – Doamne, când strig către tine, grăbeşte într’ajutorul meu, ia aminte glasul meu, când strig către tine!


text:
Nu lăsa inima mea să se plece spre lucruri rele şi să săvârşesc fapte de vicleşug, împreună cu oamenii care lucrează fărădelegea, nici să mănânc la ospeţele lor!


text:
Lovească-mă cel drept: pogorământ este pentru mine; pedepsească-mă! Untdelemn este pe capul meu. Capul meu nu se va da în lături. Şi atunci iarăşi cu rugăciunea mea întâmpina-voi vicleniile lor.


text:
Prăbuşiţi vor fi judecătorii lor pe povârniş de stâncă! Dar poporul va asculta cuvintele mele, căci sunt cu şart.


text:
Ca atunci când ari sau sapi pământul şi dai de oase, aşa sunt oasele noastre risipite la poarta împărăţiei morţilor.


text:
Către tine, Doamne Dumnezeul meu, stau aţintiţi ochii mei. La tine caut scăparea mea, nu părăsi sufletul meu!


text:
Dacă duhul meu se învălueşte în mine, tu cunoşti totuşi cărarea mea. Pe calea pe care umblu îmi întind curse într’ascuns.


text:
Mă uit la dreapta şi privesc: nu am pe nimeni care să mă cunoască. Orice loc de scăpare îmi este închis, nimeni nu întreabă de mine.


text:
Dar eu strig către tine, Doamne, şi zic: «Numai tu eşti scăparea mea şi partea mea în pământul celor vii!»


text:
Ia aminte la tânguirea mea, căci m’am smerit foarte. Izbăveşte-mă de cei ce mă prigonesc, căci sunt mai tari decât mine,


text:
Scoate din temniţă sufletul meu, ca să proslăvească numele tău! Cei drepţi vor birui cu mine, când tu îmi vei dărui milele tale.


text:
Un psalm al lui David. – Auzi, Doamne, rugăciunea mea, ia aminte la căinarea mea, întru credincioşia ta; ascultă-mă, întru dreptatea ta!


text:
Căci vrăjmaşul prigoneşte sufletul meu, calcă la pământ viaţa mea şi mă strămută în împărăţia morţii ca pe cei de veacuri adormiţi.


text:
Îmi aduc aminte de zilele de altădată, cuget la toate faptele tale, la lucrul mâinilor tale gândesc cu luare aminte,


text:
De aceea întind mâinile mele către tine; sufletul meu, ca un pământ însetat de apă, tânjeşte după tine. – Sela.


text:
Auzi-mă degrabă, Doamne, căci duhul meu slăbeşte. Nu ascunde de mine faţa ta, ca să nu ajung la fel cu cei ce se pogoară în mormânt.


text:
Fă-mă să aud dis-de-dimineaţă mila ta, căci întru tine mi-am pus nădejdea. Arată mie, Doamne, calea pe care să merg, căci către tine ridic sufletul meu.


text:
Învaţă-mă să fac voia ta, căci tu eşti Dumnezeul meu. Duhul tău cel bun să mă călăuzească pe cărarea cea dreaptă.


text:
Şi întru mila ta pierde pe vrăjmaşii mei şi sfârşeşte pe toţi cei ce prigonesc sufletul meu, căci eu sunt robul tău!


text:
Un psalm al lui David. – Binecuvântat să fie Domnul, stânca mea, cel ce învaţă mâinile mele ca să se oştească şi degetele mele să îndure războiul,


text:
El, izvorul bunătăţii mele şi cetatea mea cea tare, locul meu de scăpare şi mântuitorul meu, scutul meu şi adăpostitorul meu, el care mi-a supus popoare!


text:
Întinde mâna ta din înălţimea cerului, smulge-mă şi scapă-mă din vâltoarea apelor, din mâna celor streini,


text:
Smulge-mă din ascuţişul săbiei ucigaşe şi izbăveşte-mă din mâna vlăstarelor streine, – a căror gură grăieşte neadevărul şi a căror dreaptă este mincinoasă,


text:
Ca fiii noştri să se asemene unor plante frumos crescute în tinereţea lor, iar fiicele noastre să fie asemenea columnelor sculptate, de la colţurile palatelor.


text:
Jitniţele noastre să fie pline, încărcate cu tot felul de roduri; oile noastre să se înmulţească cu miile, cu zecile de mii, pe câmpiile noastre;


text:
Vitele noastre să fie toate prăsitoare. Nici o spărtură în ziduri, nici o ducere în robie şi nici un bocet în uliţele noastre!


text:
O cântare de laudă a lui David. – Preamări-te-voi, Dumnezeule, împărate, şi voi binecuvânta numele tău în veacul veacului!


text:
Gura mea să rostească lauda Domnului şi toată făptura să binecuvânteze numele cel sfânt al lui, în veacul veacului!


text:
Căci atunci când iese duhul lor, ei se întorc iarăşi în pământul dintru care ei au fost luaţi; în ziua aceea pier toate punerile lor la cale!


text:
Fericit este cine are pe Dumnezeul lui Iacob de ajutor şi a cărui nădejde este în Domnul Dumnezeul său!


text:
El a făcut cerul şi pământul, marea şi toate cele ce sunt într’însele. El păzeşte credincioşia în vecii vecilor.


text:
El face dreptate celor năpăstuiţi, el dă pâine celor flămânzi. Domnul dezleagă pe cei ferecaţi în obezi,


text:
Domnul păzeşte pe cei streini; pe orfan şi pe văduvă îi sprijineşte Domnul, dar calea celor nelegiuiţi o răsuceşte.


text:
Aliluia! Lăudaţi pe Domnul, că bine este să preamărim pe Dumnezeul nostru, căci plăcută şi cu bună cuviinţă este lauda.


text:
Împăraţi ai pământului şi voi popoare toate câte sunteţi, voi principi şi voi toţi judecători ai lumii,


text:
Să laude toţi numele Domnului, căci numai numele lui este prea înalt. Măreţia lui covârşeşte cerul şi pământul.


text:
El înalţă cornul poporului său spre lauda tuturor cuvioşilor săi, a fiilor lui Israil, a poporului ce-i stă aproape. Aliluia!


text:
Şi să îndeplinească cu ei hotărîrea sa precum este scris. Mărirea aceasta este a tuturor cuvioşilor săi. Aliluia!


text:
Aliluia! Lăudaţi pe Domnul, în sfânt templul său! Lăudaţi-l întru tăria cerului, locaşul puterii sale!


text:
Să ia aminte cel înţelept ca să-şi sporească ştiinţa, şi cel priceput să dobândească iscusinţa de a se purta,


text:
Frica de Dumnezeu este începutul înţelepciunii. Cei fără minte dispreţuesc înţelepciunea şi stăpânirea de sine.


text:
Dacă îţi spun: «Vino cu noi! Să ne punem la pândă ca să vărsăm sânge, să întindem curse fără cuvânt celui neprihănit,


text:
«Până când, voi nepricepuţilor, iubiţi prostia, şi vouă, batjocoritorilor, vă place batjocura, şi, voi nebunilor, urîţi ştiinţa?


text:
Luaţi aminte iarăşi la certarea mea! Iată, eu voi vărsa peste voi duhul meu şi vă voi da de ştire graiurile mele.


text:
Din pricină că eu propoveduesc, dar voi staţi nepăsători, întind mâna mea şi nimeni nu vrea să ia aminte,


text:
Când groaza se va năpusti peste voi ca vijelia şi când prăpădul se va abate peste voi ca o furtună, când se va prăvăli peste voi strâmtorarea şi zbuciumul.


text:
Ci numai cel ce mă ascultă va fi fără de grijă şi va trăi liniştit, fără să se teamă de vre-o urgie.»


text:
Atunci tu vei înţelege dreptatea şi ce este lucrul drept, calea cea dreaptă şi toate făgaşurile binelui,


text:
Iubirea şi credincioşia să nu te părăsească; leagă-le împrejurul gâtului tău şi scrie-le pe tabla inimii tale.


text:
Deoarece agonisirea ei este mai de folos decât a argintului şi câştigarea ei mai de preţ decât a aurului celui mai curat.


text:
Nu te vei teme de spaima care vine pe neaşteptate şi nici de prăpădul celor fără de lege când el va sosi,


text:
Nu amâna pe aproapele tău: «Du-te şi vino iară! Şi mâine am să-ţi fac ceea ce ceri!», când tu poţi face acum.


text:
Şi el mă învăţa şi-mi zicea: «Inima ta să păstreze cuvintele inimii mele; păzeşte poruncile mele, ca să rămâi cu viaţă!»


text:
Iată începutul înţelepciunii: Agoniseşte înţelepciunea şi cu preţul bogăţiei tale dobândeşte priceperea.


text:
Dar calea celor drepţi este strălucitoare ca lumina dimineţii, care luminează tot mai tare până în faptul zilei.


text:
Calea celor nelegiuiţi este ca noaptea cea întunecoasă şi ei nu bagă de seamă din care pricină ar putea să cadă.


text:
Cerboaică prea iubită, gazelă plină de farmec! Iubirea ei să te îmbete în toată vremea, dragostea ei să te ademenească neîncetat!


text:
Iată ce să faci, fiul meu: Scapă-te de ele! Şi fiindcă ai căzut în mâna aproapelui tău, du-te la el, nu-l slăbi, ci sileşte mereu pe aproapele tău.


text:
Când vei merge, povaţa te va călăuzi, şi în vremea somnului te va păzi, iar când te vei deştepta va grăi cu tine,


text:
Cel ce se desfrânează cu o femeie este nebun, şi numai cel care vrea să-şi piardă sufletul face una ca asta.


text:
El nu se uită la nici un preţ de răscumpărare şi cu cât îi înmulţeşti darurile, tot nu se lasă înduplecat!


text:
Şi dintr’o dată el începu să meargă după ea ca un bou la junghiere şi ca un cerb care zoreşte spre prinzătoare,


text:
Până când o săgeată îi străpunge ficatul; aşa precum o pasăre se grăbeşte spre laţ fără să ştie că acolo îşi sfârşeşte viaţa.


text:
Fiindcă înţelepciunea este mai preţioasă decât pietrele nestimate şi nici o comoară nu e la fel cu ea!


text:
Frica de Dumnezeu este urgisirea răului. Trufia şi obrăznicia, îndrăzneala şi gura cea aprigă, iată ceea ce urăsc eu!


text:
Rodul meu este mai bun decât aurul şi decât aurul cel mai curat, iar ceea ce vine de la mine este mai de preţ decât argintul lămurit.


text:
Când el a pus mării hotar, ca apele să nu mai treacă peste ţărmuri, când a aşezat temeliile pământului,


text:
Atunci eu eram ca un copil alături de el, veselindu-mă în fiecare zi şi desfătându-mă fără încetare în faţa lui,


text:
Fericit este omul care ascultă de mine şi veghează în fiecare zi la porţile mele şi stă de strajă lângă stâlpii porţilor mele!


text:
Cel ce ceartă pe batjocoritor îşi pricinueşte ocară, şi cel ce dojeneşte pe cel fără de lege are parte de ocărîre.


text:
Dar omul nu ştie că acea casă este bântuită de umbre, iar cei pe care îi pofteşte nebunia sălăşluesc de mult în adâncurile Şeolului.


text:
Proverbele lui Solomon. Fiul înţelept face bucuria tatălui său, iar fiul nebun este supărarea maicii sale.


text:
Domnul nu lasă să se chinuiască de foame sufletul celui drept, însă el respinge lăcomia celor fără de lege.


text:
Binecuvântarea Domnului sălăşlueşte pe capul celui drept, iar ocara acopere faţa celor fără de lege.


text:
Cel ce trăieşte viaţa întru neprihănire merge pe cale sigură, iar cel ce umblă pe căi lăturalnice nimereşte rău.


text:
Pe buzele omului priceput se află înţelepciunea, băţul, dimpotrivă, pe spinarea celui lipsit de minte.


text:
Cel ce ţine seama de poveţe merge pe calea vieţii, iar cel ce dispreţuieşte certarea umblă pe o cale rătăcită.


text:
Nebunul simte plăcere când săvârşeşte răul, iar cel înţelept când se îndeletniceşte cu înţelepciunea.


text:
Cum este oţetul pentru dinţi şi fumul pentru ochi, aşa este omul leneş pentru cei ce-l pun la muncă.


text:
Domnul este cetate întărită pentru cel ce vieţuieşte fără prihană, iar pentru cei ce făptuesc fărădelegea este prăbuşire.


text:
Dreptatea netezeşte calea celui fără prihană, iar cel fără de lege cade din pricina fărădelegii lui.


text:
Celui ce se pune chezaş pentru un strein, i se întâmplă rău, pe când cei ce nu se pun chezaşi stau la adăpost.


text:
O femeie cu purtare bună este cinstită; femeia care urăşte cinstea este o ruşine. Leneşii nu agonisesc avere, ci numai cei silitori o agonisesc.


text:
Cel ce săvârşeşte fărădelegea dobândeşte câştig înşelător, iar cel ce samănă dreptatea dobândeşte răsplată adevărată.


text:
Grozăvie sunt pentru Domnul cei cu inimă vicleană, iar cei ce vieţuesc fără prihană sunt plăcerea lui.


text:
Cel ce ţine grâul este blestemat de norod, iar binecuvântarea se revarsă peste capul celui care îl vinde.


text:
Femeia virtuoasă este cununa bărbatului ei, iar femeia necinstită este ca un car care îi roade oasele.


text:
Cuvintele celor nelegiuiţi primejduesc viaţa oamenilor, iar gura celor drepţi îi scapă din primejdie.


text:
Prin păcatul buzelor se prinde în laţ păcătosul, iar dreptul prin dreptatea lui scapă din strâmtorare.


text:
Vorba celui nesăbuit este ca împunsăturile de sabie, iar limba celor înţelepţi ca o buruiană lecuitoare.


text:
Domnul urgiseşte buzele cele grăitoare de minciună şi-şi descopere bunăvrerea lui spre cei cinstiţi.


text:
Cine îşi stăpâneşte gura îşi păstrează viaţa, cel ce deschide prea tare buzele o face spre pieirea lui.


text:
Dreptatea ocroteşte pe cel ce vieţueşte fără prihană, iar păcatul este pricina prăbuşirii celui păcătos.


text:
Orice bogat cu bogăţia îşi răscumpără viaţa, iar săracul n’are nimic la îndemână pentru răscumpărare.


text:
Cel ce dispreţueşte cuvântul lui Dumnezeu este pedepsit, iar cel ce se teme de porunca lui este răsplătit.


text:
Cel ce dispreţueşte mustrarea are parte de sărăcie şi de ruşine, iar cel ce primeşte dojana are parte de cinste.


text:
Cel ce se întovărăşeşte cu cei înţelepţi ajunge înţelept, iar cel ce se întovărăşeşte cu cei nebuni ajunge stricat.


text:
Omul bun lasă moştenirea sa nepoţilor săi, pe când averea celor păcătoşi este sortită pentru cei drepţi.


text:
Hrană din belşug rodeşte arătura în ţelină pentru cei săraci, însă averea se pierde din pricina nedreptăţii.


text:
Cel ce umblă întru dreptatea lui cinsteşte pe Domnul, iar cel ce umblă pe căi strâmbe îl dispreţueşte.


text:
Înţelepciunea celui cuminte este să ia seama la calea lui, însă pe cei nebuni nebunia lor îi rătăceşte.


text:
Cel ce se leapădă de Domnul ia plată pentru purtarea lui, tot astfel şi omul bun pentru faptele lui.


text:
Cel ce dispreţueşte pe prietenul său face un păcat, însă fericit este cel ce se milostiveşte de cei sărmani.


text:
Cu adevărat rătăcesc cei ce urzesc fărădelegea, iar cei ce cugetă lucruri bune au parte de har şi de adevăr.


text:
Cel ce obijdueşte pe cel sărman defaimă pe ziditorul său, iar cel ce are milă de cel obijduit îl cinsteşte.


text:
Cel fără de lege este doborît de răutatea lui, iar cel drept găseşte scăpare întru neprihănirea lui.


text:
Calea celui păcătos este grozăvie în ochii Domnului, însă el iubeşte pe cel ce umblă întru dreptate.


text:
Pentru cel sărac toate zilele sunt rele, iar pentru cel cu inima mulţumită viaţa este un veşnic ospăţ.


text:
Înţeleptul merge pe calea vieţii care duce în sus, ca să ocolească drumul Şeolului care duce în jos.


text:
Cel ce fuge de mustrare îşi urgiseşte sufletul său, iar cel ce ascultă de mustrare dobândeşte înţelepciune.


text:
Făptuirea fărădelegii este grozăvie pentru împăraţi, fiindcă numai prin dreptate se întăreşte tronul.


text:
Buzele grăitoare de lucruri drepte sunt plăcute împăratului, de aceea el iubeşte pe cel ce spune drept.


text:
Agonisirea înţelepciunii este mai bună decât aurul, şi câştigarea priceperii mai de preţ decât argintul.


text:
Cel care ia aminte la poruncile Domnului, află fericirea; fericit este însă omul care nădăjdueşte în Domnul.


text:
Omul domol la mânie e mai cu vază decât un viteaz, şi cel ce-şi înfrânează duhul este mai preţuit decât cuceritorul unei cetăţi.


text:
Un slujitor înţelept e mai presus decât un fecior aducător de ocară, acela împarte moştenirea deavalma cu fraţii.


text:
Numai un făcător de rele ia aminte la buzele viclene şi numai un viclean pleacă urechea la limba cea rea.


text:
Cel ce-şi bate joc de sărac defăima pe ziditorul lui, şi cel ce se bucură de o nenorocire nu rămâne nepedepsit.


text:
Mituirea este ca un talisman în ochii celui care o dă, căci oriunde se întoarce totul îi merge în plin.


text:
Cel care ţine la prietenie tăinueşte păcatul, iar cel care îl scoate la iveală depărtează de la sine pe prietenul său.


text:
Cel care achită pe vinovat şi cel care osândeşte pe cel drept, amândoi sunt grozăvie înaintea Domnului.


text:
Omul priceput are înaintea ochilor lui înţelepciunea, iar ochii celui nebun se uită la capătul pământului.


text:
Când vorbeşte pârîşul, parcă el are dreptate, iar când vine rândul pârîtului, atunci se lămureşte pricina.


text:
Un frate ajutat de fratele său este ca o cetate tare şi înaltă, el este ca un palat cu temelia bine aşezată.


text:
Mai de preţ este săracul care umblă întru neprihănirea lui decât omul bogat care umblă pe căi întortochiate.


text:
Toţi fraţii celui sărac îl urăsc, cu atât mai vârtos prietenii se depărtează de el. El îi îmbie cu vorbe, dar ei nu răspund.


text:
Cel ce agoniseşte înţelepciune se iubeşte pe sineşi, iar cel ce este om cu-minte dobândeşte fericirea.


text:
Feciorul nebun este năpastă pentru părintele său şi certurile unei femei un jghiab care curge într’una.


text:
Pedepseşte pe feciorul tău cât mai este nădejde de îndreptare, dar nu ajunge până acolo ca să-l omori.


text:
Cel ce se mânie afară din cale să plătească gloabă, căci dacă îl cruţi o dată, trebue s’o iei de la capăt.


text:
Frica de Dumnezeu este izvor de viaţă: tihniţi să petrecem noaptea fără să fim loviţi de vre-o nenorocire.


text:
Loveşte pe batjocoritor, şi cel fără minte se face înţelept; mustră pe cel înţelept, el se va cuminţi şi mai mult.


text:
Cel ce se poartă rău cu tată-său şi goneşte din casă pe mamă-sa, acela-i fecior aducător de ocară şi de ruşine.


text:
Ameninţarea împăratului este ca răcnetul unui leu; cel ce îl necăjeşte păcătueşte împotriva lui însuşi.


text:
Bună e la gust pâinea agonisită cu înşelăciune, iar la sfârşitul sfârşitului gura se umple de pietricele.


text:
Greutăţile cântarului sunt grozăvie în ochii Domnului, de aceea nu-i bine să te foloseşti de cântar strâmb.


text:
Silnicia duce pe cei fără de lege la prăpăd, fiindcă se îndărătnicesc să nu săvârşească ceea ce este drept.


text:
Întortochiată este calea omului cu cugetul încărcat de fapte rele, însă cel nevinovat umblă pe căi drepte.


text:
Când este pedepsit cel batjocoritor, cel cu inima curată se învaţă minte, şi dacă cel înţelept este dojenit, se învaţă şi el minte.


text:
Nelegiuitul slujeşte ca preţ de răscumpărare pentru cel drept şi vicleanul pentru cel fără de prihană.


text:
Deprinde pe tânăr cu purtarea cuviincioasă, fiindcă chiar când va ajunge bătrân nu se va abate de la ea.


text:
Domnul iubeşte curăţenia inimii şi cei fără de prihană îi sunt dragi. Cel ce se pricepe să grăiască prieteneşte se face prieten cu împăratul.


text:
Cuvintele înţelepţilor. Pleacă urechea ta şi ascultă cuvintele mele şi inima ta îndreaptă-ţi-o ca să le cunoască,


text:
Vrei oare să te uiţi cu ochii cum se risipeşte? Căci bogăţia face aripi ca un vultur care zboară spre cer.


text:
Fiindcă el îţi numără bucăţelele din gură. «Mănâncă şi bea!» te îmbie el, dar în inima lui îi pare rău;


text:
Bucata pe care ai mâncat-o o vei da afară din tine, iar tu ţi-ai risipit în zadar cuvintele tale de prietenie.


text:
Cine zice «ah»? Cine zice «of»? Cine se gâlceveşte ori plânge, ori are răni fără pricină şi ochi împăienjeniţi?


text:
«Fost-am lovit, dar nu m’a durut, bătut am fost, dar n’am simţit nimic. Când mă voi scula din somn voi cere iarăşi vin.»


text:
Înţelepciunea este peste măsură de înaltă pentru omul nebun, de aceea, când stă la poarta cetăţii, el nu deschide gura.


text:
Şi dacă spui: «Nu-mi este cu putinţă!», cel ce cântăreşte inimile pătrunde adevărul şi cel care veghează peste sufletul tău ştie şi răsplăteşte omului după faptele lui.


text:
Tot aşa este şi ştiinţa… şi înţelepciunea pentru sufletul tău. Dacă tu o agoniseşti vei fi mulţumit în viitor şi nădejdea ta nu va rămânea zadarnică.


text:
Pe cel ce zice celui fără de lege: «Tu eşti drept!» popoarele îl vor blestema şi neamurile îl vor afurisi.


text:
Însă celor care îl pedepsesc cum se cuvine, le merge bine şi au parte de binecuvântare şi de fericire.


text:
Fă lucrul tău cu grijă afară la câmp şi fii muncitor pe ogorul tău, pe urmă poţi să-ţi iei femeie şi să zideşti casă.


text:
Şi iată spinii creşteau pretutindeni, mărăcinii acopereau pământul, iar zidul de pietre se prăbuşise.


text:
Precum înălţimea cerului şi adâncul pământului sunt lucruri nepătrunse, tot aşa şi inima împăraţilor.


text:
Fiindcă mai bine este să te îmbie: «Sue-te aici!» decât să te umilească în faţa unui boier. Nu te sili să dai pe faţă ceea ce ai văzut cu ochii tăi,


text:
Inel de aur şi podoabe de aur curat sunt povăţuitorii înţelepţi la urechea celui care vrea să asculte.


text:
Precum este răcoreala zăpezii în zăduful secerişului, aşa este solul credincios pentru stăpânul său; el înviorează sufletnl stăpânului.


text:
Precum sunt norii şi vântul fără ploaie, aşa este omul care se făleşte cu dărnicia lui, fără să dea ceva.


text:
Ceea ce simţi când te dezbraci de haină pe vreme friguroasă sau că torni oţet peste nitru, tot aşa simte cântecul inima mâhnită.


text:
Izvor tulbure şi fântână stricată este omul drept care îşi pierde cumpătul în faţa celui fără de lege.


text:
Ca vrabia care zboară şi ca rânduneaua care se înalţă în văzduh, aşa este şi blestemul fără pricină: nu nimereşte.


text:
După cum picioarele celui slăbănog sunt neputincioase, la fel sunt şi cuvintele înţelepte în gura celor nebuni.


text:
Ca un arcaş care răneşte pe trecători, aşa este cel ce se pune chezaş pentru cel nebun şi pentru cel beţiv.


text:
Ca un câine care se întoarce la vărsătura lui, aşa este nebunul care pomeneşte mereu de nebunia lui.


text:
Ca unul care prinde din goană un câine de urechi, aşa este cel ce se vâră într’o pricină în care nu este amestecat.


text:
Dacă se isprăvesc lemnele, se stinge şi focul, şi dacă nu este aţâţător la ceartă, se potoleşte cearta.


text:
Argint cu zgură cu care se îmbracă un vas de pământ, aşa sunt buzele aprinse de dragoste şi o inimă rea.


text:
Piatra este grea şi cu anevoie de ridicat nisipul, însă furia nebunului este mai grea decât amândouă.


text:
Pe prietenul tău şi pe prietenul tatălui tău nu-i părăsi şi în casa fratelui tău nu intra în ziua restriştei tale. Mai bun e un vecin aproape de tine decât un frate departe.


text:
Cel ce slăveşte cu glas mare pe prietenul său dis-de-dimineaţă, i se socoteşte ca un blestem ascuns.


text:
Cel care vrea s’o oprească este ca şi cum ar opri vântul sau ar vrea să strângă untdelemnul în mâna lui cea dreaptă.


text:
Cel ce păzeşte un smochin mănâncă din rodul lui, iar cel ce păzeşte pe stăpânul său e răsplătit cu cinste.


text:
Pisează pe cel nebun cu pilugul în piuliţă, aşa cum se pisează boabele, şi nebunia lui tot nu se va desface de el.


text:
Cel nelegiuit fuge cu toate că nimeni nu-l urmăreşte, iar omul drept stă ca un pui de leu fără de grijă.


text:
Mai de preţ este săracul care umblă întru neprihănirea lui, decât bogatul care umblă pe căi întortochiate.


text:
Cel ce rătăceşte pe cei drepţi pe calea cea rea va cădea în groapa pe care a săpat-o, iar cei fără prihană vor fi fericiţi.


text:
Cel care îşi tăinuieşte păcatele nu propăşeşte, iar cel ce le mărturiseşte şi se lasă de ele capătă îndurare.


text:
Omul credincios este încărcat de binecuvântări, iar cine zoreşte să ajungă bogat nu rămâne nepedepsit.


text:
Cel ce se bizue pe inima lui este nebun, ci numai cel ce se călăuzeşte de înţelepciune scapă de nevoie.


text:
Când cei fără de lege ies la iveală, oamenii se ascund, iar când se înmulţesc cei drepţi, cei fără de lege pier.


text:
Când drepţii domnesc, se bucură norodul, şi, dimpotrivă, când domneşte cel fără de lege, suspină norodul.


text:
Cine iubeşte înţelepciunea bucura pe tatăl său, şi cine umblă cu desfrânatele îşi prăpădeşte averea.


text:
Săracul şi asupritorul celor săraci se întâlnesc, însă cel ce luminează ochii amândorora este Domnul.


text:
Când cei fără de lege domnesc, se înmulţesc răutăţile şi drepţii se uită cu bucurie la prăbuşirea lor.


text:
Cel ce se întovărăşeşte cu hoţul îşi urăşte sufletul său, fiindcă aude blestemul, dar nu dezvălueşte nimic.


text:
Celor drepţi le este groază de cei nelegiuiţi, însă grozăvia celor nelegiuiţi este omul care umblă pe calea cea dreaptă.


text:
Cuvintele lui Agur, fiul lui Iache Masaitul. Acest om a grăit: «M’am trudit, Dumnezeule, m’am strădănuit şi am rămas fără de vlagă!


text:
Cine s’a suit în ceruri şi s’a pogorît iarăşi? Cine a adunat vântul în pumnii lui? Cine a strâns apele în poala hainei lui?


text:
Viclenia şi minciuna îndepărtează-le de la mine, sărăcie şi bogăţie nu-mi da, ci dă-mi să mănânc atâta pâine de cât am nevoie,


text:
Ca nu cumva după ce mă voi sătura să mă lepăd de tine şi să zic: «Cine este Domnul?» Ca nu cumva după ce voi sărăci să mă apuc de furat şi să iau în deşert numele Dumnezeului meu.


text:
Un neam căruia i se pare că e fără de prihană în ochii lui şi care nu este curăţit de spurcăciunea lui,


text:
Un neam ai cărui dinţi sunt săbii şi ale cărui măsele sunt cuţite, ca să mănânce pe cei sărmani din ţară şi pe cei săraci dintre oameni!


text:
Lipitoarea are două fete care zic: «Dă-mi, dă-mi!» Trei lucruri nu se pot sătura, ba şi al patrulea care niciodată nu zice: «Ajunge!»:


text:
Şeolul, pântecele sterp, pământul care nu se satură de apă şi focul care nu zice niciodată: «De-ajuns!»


text:
Ochiul care îşi bate joc de părintele său şi dispreţueşte pe bătrâna sa maică, să-l scobească pe el corbii şi vulturii să-l mănânce!


text:
Calea vulturului pe cer, urma şarpelui pe stâncă, mersul corăbiei în inima mării şi calea omului la o fecioară.


text:
Iată năravul unei femei desfrânate: ea mănâncă şi se şterge la gură şi zice: «N’am făcut nimic rău!»


text:
Fiindcă din bătaia laptelui iese unt, din pricina izbiturii la nas ţâşneşte sânge, iar din întărâtarea mâniei se iscă ceartă.»


text:
Nu se cuvine regilor, fiule Lemuel, nu se cuvine regilor să bea vin şi voevozilor să jinduiască după băuturi îmbătătoare,


text:
Înşelătoare este drăgălăşia şi deşartă este frumuseţea, ci numai femeia care se teme de Domnul cade-se a fi lăudată!


text:
Deşertăciunea deşertăciunilor, zice Eclesiastul, deşertăciunea deşertăciunilor, toate sunt deşertăciune.


text:
Alergând spre miază-zi, răsucindu-se apoi spre miază-noapte, vântul face roate-roate şi se întoarce mereu în ocolurile sale.


text:
Toate fluviile curg în mare, dar marea nu se umple; către locul de unde au pornit, acolo ele vin înapoi ca să purceadă iar.


text:
Toate lucrurile se frământă mai mult decât poate s’o spună graiul omului: ochiul nu se satură de câte vede şi urechea nu se umple cu câte aude.


text:
Ceea ce a fost, aceea va mai fi, şi ceea ce s’a petrecut, aceea se va mai petrece, căci nu este nimic nou sub soare.


text:
Dacă este vreun fapt despre care să spună cineva: «Iată, acesta-i lucru nou!», aşa ceva a fost în vremurile străvechi, de dinaintea noastră.


text:
Nimeni nu-i mai ţine minte pe înaintaşi şi, tot aşa, pe urmaşii care vor fi, nimeni nu-i va mai ţine minte, între cei ce vor trăi în viitor.


text:
Şi m’am sârguit în inima mea să urmăresc şi să cercetez cu înţelepciune tot ceea ce se petrece sub cer; aceasta e o îndeletnicire trudnică pe care Dumnezeu a dat-o fiilor omului ca să-şi frământe mintea cu ea.


text:
Privit-am toate strădaniile cu care oamenii se străduesc sub soare şi, iată, toate sunt deşertăciune şi goană după vânt!


text:
Cugetat-am în inima mea şi mi-am zis: «Iată că eu am grămădit şi am strâns mai multă înţelepciune decât toţi care au fost înaintea mea stăpâni în Ierusalim!», căci inima mea a petrecut multă înţelepciune şi ştiinţă,


text:
Şi m’am sârguit întru inima mea să pătrund înţelepciunea şi ştiinţa, ca şi nerozia şi prostia, dar m’am dumerit că şi aceasta este goană după vânt!


text:
Fiindcă întru înmulţirea înţelepciunii stă spor de amărăciune şi cine-şi înmulţeşte ştiinţa îşi sporeşte suferinţa.


text:
Atunci am zis inimii mele: «Vino să te încerc cu veselia şi să te pun la trai bun!» Dar iată că şi aceasta e deşertăciune!


text:
M’am chibzuit apoi în inima mea să momesc cu vin trupul meu – dar în inima mea mă stăpâneam cu înţelepciune – şi să mă ţin de viaţa uşuratică, până ce voi vedea ce este bine pentru fiii omului să facă sub cer, în curgerea zilelor vieţii lor.


text:
Cumpărat-am robi şi roabe şi am avut feciori născuţi în casă, aşijderea şi turme de vite mari şi de vite mici, multe foarte am avut, mai multe decât cei ce au fost înaintea mea în Ierusalim.


text:
Adunatu-mi-am de asemeni argint şi aur şi odoarele regilor şi ale ţinuturilor birnice; mi-am adus cântăreţi şi cântăreţe şi – desfătarea fiilor omului – o domniţă şi alte domniţe.


text:
Şi am fost mare şi am întrecut pe toţi cei ce au trăit înaintea mea în Ierusalim şi înţelepciunea mea a rămas cu mine.


text:
Şi tot ce-au poftit ochii mei n’am dat laoparte de la ei; n’am oprit inima mea de la nici o veselie, căci inima mea s’a bucurat de toată osteneala mea şi aceasta a fost partea mea, din toată strădania mea.


text:
M’am uitat, apoi, cu luare aminte la toate lucrurile pe care le-au îndeplinit mâinile inele şi la truda cu care m’am trudit ca să le îndeplinesc, şi iată: toate sunt deşertăciune şi goană după vânt şi fără de nici un folos sub soare.


text:
Şi am privit adânc şi am văzut înţelepciunea, nebunia şi prostia. Căci ce va face omul care va veni, după mine, rege? Aceea ce-au făcut alţii altădată!


text:
Totuşi am văzut că are precădere înţelepciunea asupra neroziei, precum precădere are lumina asupra întunericului.


text:
Înţeleptul are ochii în cap, dar nebunul merge în întuneric; totuşi am cunoscut şi eu că aceeaşi soartă dă peste toţi.


text:
Şi am zis în inima mea: «Soarta nerodului mă va ajunge şi pe mine, şi atunci la ce folos toată înţelepciunea mea?» Deci, am zis în inima mea, şi aceasta este deşertăciune!


text:
Căci pomenirea celui înţelept – întocmai ca şi a celui nebun – nu este veşnică, fiindcă, negreşit, în zilele ce vor veni toţi vor fi uitaţi, şi vai! înţeleptul moare ca şi nerodul.


text:
Drept aceea, am urît viaţa, căci rele sunt – după socotinţa mea – cele ce se petrec sub soare, fiindcă toate sunt deşertăciune şi goană după vânt.


text:
Şi am urît toată munca mea pe care am muncit-o sub soare, pentru că voi lăsa-o omului care va veni după mine,


text:
Şi cine ştie dacă el va fi înţelept sau nerod! Şi el va fi stăpân pe toată truda cu care m’am trudit şi m’am chibzuit eu sub soare! Şi aceasta este deşertăciune!


text:
Şi atunci mi-am întors inima spre desnădejde, pentru toată strădania cu care m’am strădănuit sub soare.


text:
Căci iată, un om care a săvârşit munca sa cu înţelepciune, cu ştiinţă şi eu destoinicie, face parte din ea altuia care nu şi-a dat nici o trudă! Şi aceasta este deşertăciune şi mare neajuns,


text:
Căci ce-i rămâne omului din toată munca lui şi din toată grija inimii lui, cu care s’a trudit sub soare?


text:
Toate zilele lui sunt numai suferinţă şi toată înţelepciunea lui numai necaz; nici chiar noaptea n’are odihnă inima în el. Şi aceasta este iar deşertăciune!


text:
Nimic nu este mai bun pentru om decât să mânânce şi să bea, să-şi desfăteze sufletul cu bunătăţi din munca sa. Şi am înţeles că şi aceasta vine numai din mâna lui Dumnezeu,


text:
Omului care este bun în faţa Domnului, Domnul îi dă înţelepciune şi cunoştinţă şi bucurie, pe când păcătosului îi dă sarcina să adune şi să strângă, ca să dea celui ce este bun în faţa lui Dumnezeu. Dar şi aceasta este deşertăciune şi goană după vânt!


text:
Vreme este să te naşti şi vreme este să mori; vreme este să sădeşti şi vreme să smulgi ceea ce ai sădit;


text:
Vreme este să arunci pietre şi vreme să le strângi; vreme este să îmbrăţişezi şi vreme este să fugi de îmbrăţişări;


text:
Toate le-a făcut Dumnezeu frumoase şi la vremea lor, dar el a pus în inima oamenilor pasul veşniciei, aşa încât omul nu poate să descurce lucrarea pe care a făcut-o Dumnezeu, de la început până la sfârşit!


text:
Atunci am înţeles că nu este altă fericire, decât să se veselească şi să trăiască bine, cât sunt în viaţă.


text:
Drept aceea, orice om care mănâncă şi bea şi-şi vede bine de sine, după toată munca lui – însemnează că e dar de la Dumnezeu.


text:
Mi-am dat socoteală că tot ceea ce a făcut Dumnezeu, aceea va ţine în veac de veac, şi nimic nu se poate adăuga şi din ea nimic nu se poate scoate afară, şi că Dumnezeu lucrează aşa ca oamenii să se teamă de faţa lui.


text:
Ceea ce este a fost de mult; şi ceea ce va fi să fie a mai fost altădată, şi Dumnezeu caută iarăşi ceea ce a fost înlăturat.


text:
Am mai văzut sub soare că la locul de judecată stă fărădelegea şi la locul dreptăţii stă strâmbătatea.


text:
Şi am gândit în inima mea: «Şi pe cel drept şi pe cel nelegiuit îi va judeca Dumnezeu, că este vreme pentru orice punere la cale şi pentru orice faptă!»


text:
Şi am gândit iar în inima mea, în privinţa fiilor omului, că Dumnezeu vrea să-i pună la încercare şi să le arate că ei, pentru ei, nu sunt decât dobitoace.


text:
Căci soarta fiilor omului este ca şi soarta dobitoacelor, fiindcă una este soarta lor; cum moare acesta, aşa şi celălalt, şi acelaşi duh de viaţă este în toţi şi omul nu-l întrece pe dobitoc cu nimic. Căci toate sunt deşertăciune!


text:
Cine ştie dacă duhul omului se urcă spre înălţimi şi duhul dobitocului se pogoară în jos către pământ?


text:
Şi atunci m’am dumerit că nimic nu este mai de preţ pentru om decât să se bucure de agonisita sa, căci aceasta este partea sa, fiindcă cine îi va da lui putere să mai vază ceeea ce se va întâmpla în urma lui?


text:
Şi iarăşi m’am uitat şi am văzut toate silniciile care se săvârşesc sub soare. Şi iată lacrămile celor obijduiţi, şi nimeni nu era care să-i mângâie! Şi din mâna asupritorilor îşi încordau puterile ca să scape, dar nimeni nu era care să-i îmbărbăteze!


text:
Şi am fericit pe cei ce au murit în vremi străvechi, mai mult decât pe cei vii care sunt acum în viaţă.


text:
Iar mai fericit decât unii şi decât alţii este cel ce n’a venit pe lume, care n’a văzut faptele cele rele care se săvârşesc sub soare.


text:
Şi am mai văzut că toată strădania şi toată izbânda omului la lucru vine din pizma dintre om şi om. Aceasta iarăşi e deşertăciune şi goană după vânt!


text:
Este câte un om stingher şi care nu are nici fecior, nici frate, şi totuşi lucrul nu-l mai sfârşeşte şi ochii săi nu se mai satură de bogăţie. Dar vine o vreme când zice: «Pentru cine m’am trudit şi am lipsit sufletul meu de traiul cel bun?» Şi aceasta este deşertăciune şi rea îndeletnicire.


text:
Căci dacă unul cade, îl scoală tovarăşul său; dar vai de cel singur care cade, şi nu este cel de al doilea să-l ridice!


text:
Şi dacă duşmanul poate să răpună pe singuratec, doi împreună stau dârz în faţa lui; căci sfoara pusă în trei nu se rupe de grabă.


text:
Mai de preţ este un copil sărman şi înţelept, decât un rege bătrân şi nebun, care nu mai este în stare să asculte de sfaturi,


text:
Căci el din rândul obijduiţilor iese, ca să domnească, măcar că s’a născut sărac, în regatul celuilalt.


text:
Văzut-am pe toţi câţi trăiesc şi umblă sub soare, îmbulzindu-se lângă copilul, moştenitorul, care era să domnească în locul regelui.


text:
Nu se mai sfârşea atâta norod în faţa căruia era el! Dar, tot aşa, urmaşii n’au mai avut de el nici o bucurie! Şi aceasta este iar deşertăciune şi goană după vânt!


text:
Ia seama la picioarele tale, când te duci în templul Domnului; şi apropie-te ca să auzi: Jertfa ta va fi mai de preţ decât prinosul celor nebuni, care nu se pricep decât să facă rău!


text:
Nu fi grăbit la gură şi inima ta să nu se zorească să scoată vre-o vorbă necuvenită înaintea lui Dumnezeu, fiindcă Dumnezeu este în ceruri, iar tu eşti pe pământ, drept aceea cuvintele tale să fie puţine.


text:
Dacă ai făcut o juruinţă lui Dumnezeu, nu zăbovi s’o plineşti, căci nebunii n’au nici o trecere. Tu însă plineşte ceea ce ai făgăduit.


text:
Nu îngădui gurii tale să vâre trupul tău în păcat şi nu spune înaintea preotului: «A fost o rătăcire!» Pentru ce să se întărâte Dumnezeu de cuvântul tău şi să prăpădească lucrul mâinilor tale?


text:
Căci din mulţimea grijilor vin visele şi din mulţimea vorbelor vin neroziile. De aceea, teme-te de Dumnezeu!


text:
Dacă vezi asuprirea celui sărac şi dosirea judecăţii şi a dreptăţii în cetate, nu te mira de lucrul acesta, căci unul mai mare decât cel mai mare stă de pază şi alţii mai mari sunt peste ei.


text:
Totuşi pentru ţară este un folos mai presus de toate şi anume: un rege care-şi închină puterile muncii pământului.


text:
Cine ţine la bani nu se va sătura de bani şi cine ţine la bogăţie nu are parte de venitul ei. Şi aceasta este deşertăciune!


text:
Când se înmulţesc averile, sporesc şi cei ce le mănâncă; şi atunci, ce folos arc stăpânul lor, fără numai că le vede cu ochii?


text:
Dulce este somnul muncitorului, fie că a mâncat puţin, fie că a mâncat mult, dar belşugul bogatului nu-i lasă tihnă să doarmă.


text:
Mai este o răutate cumplită pe care am văzut-o sub soare şi anume: bogăţii puse la păstrare de stăpânul lor, tocmai pentru nenorocirea lui.


text:
Şi se pierde bogăţia aceea, prin vre-o întâmplare rea, şi el are un fecior şi acesta rămâne cu mâna goală!


text:
Iară el, gol precum a ieşit din pântecele maicii sale, va purcede înapoi cum a venit şi nimic nu va primi pentru strădania lui, ca să ducă în mâna lui.


text:
Şi acesta e un rău nesuferit, ca, întocmai aşa cum a venit, aşa să se şi ducă; şi care i-a fost folosul lui, că s’a străduit în vânt,


text:
Iată ceea ce am văzut eu că este bine şi că este frumos pentru om: să mănânce şi să bea şi să-şi vază bine de sine din tot lucrul cu care se trudeşte sub soare, în curgerea zilelor vieţii sale, pe care i le-a dăruit Dumnezeu, căci aceasta este toată partea sa.


text:
Şi orice om căruia Dumnezeu îi dă bogăţie şi bunătăţi şi îi îngădueşte să mănânce din ele, şi să-şi ia partea sa şi să se bucure de munca sa: acest dar este de la Dumnezeu,


text:
Fiindcă cl nu se gândeşte prea mult la zilele vieţii sale, întrucât Dumnezeu îl ţine prins cu bucuria inimii lui.


text:
Cutărui om i-a dăruit Dumnezeu avuţie, bunătăţi şi mare vază, şi sufletul său nu duce lipsă de nimic din toate câte ar pofti; totuşi Dumnezeu nu-i îngădueşte să mănânce din ele, ci un străin le va mânca. Şi aceasta e deşertăciune şi durere amară!


text:
Dacă un om ar aduce pe lume o sută de copii şi ar trăi ani mulţi şi ar fi noian zilele anilor săi, însă sufletul său nu s’a săturat de traiul bun, ba încă n’a avut parte de îngropăciune, atunci mărturisesc că mai fericit decât el este fătul lepădat!


text:
Şi dacă ar fi trăit de două ori câte o mie de ani şi fericirea n’a văzut-o, oare nu se duc cu toţii în acelaşi loc?


text:
Ce precădere arc cel înţelept asupra celui nerod, sau ce folos are săracul care ştie să se poarte printre oameni?


text:
Este mai bună vederea cu ochii decât pribegia dorinţei. Dar şi aceasta e deşertăciune şi goană după vânt!


text:
Tot ce are fiinţă i s’a hotărît numele de mai nainte şi se ştie ce este cu el, cu omul, şi că nu se poate să intre în pricină cu Acela care este mai tare decât el.


text:
Apoi cine ştie ce este binele pentru om, în viaţa lui, în numărul zilelor deşartei lui vieţi pe care o petrece ca o umbră? Şi cine îi va spune omului ce va să fie, după el, sub soare?


text:
Mai bine este să te duci în casa de jălanie, decât să mergi în casa de ospăţ, căci acolo se vede sfârşitul omului, şi cei ce sunt încă în viaţă îl pun la inimă.


text:
Căci precum este pârâitul mărăcinilor sub căldare, aşa este şi râsul celui nebun. Şi aceasta este iarăşi deşertăciune!


text:
Mai bun este sfârşitul unui lucru decât începutul lui; mai de preţ este un duh răbdător, decât un duh semeţ.


text:
Nu spune niciodată: «Cum se face că zilele de altădată au fost mai bune decât acestea?», căci nu din înţelepciune întrebi una ca aceasta.


text:
Înţelepciunea este foarte bună alături cu o moştenire: că e mare precădere pentru cei ce văd soarele!


text:
Că eşti şi la umbra înţelepciunii şi la umbra bogăţiei! Dar mai mare folos are ştiinţa înţelepciunii: ea ţine cu viaţă pe cel ce e înţelept.


text:
În zi de fericire, fii plin de voie bună, iar în zi de nenorocire, socoteşte-te că şi pe una şi pe cealaltă tot Dumnezeu le-a făcut, aşa încât omul să nu găsească nimic de cârtit de pe urma lui Dumnezeu.


text:
Văzut-am toate acestea în zilele deşertăciunii mele! Este cutare drept care piere cu dreptatea lui cu tot; şi este cutare nelegiuit care-şi prelungeşte viaţa, cu toată nelegiuirea lui.


text:
Bine este să te ţii de una în viaţă, dar nici de pe cealaltă să nu-ţi odihneşti mâna, căci cine se teme de Dumnezeu scapă de toate.


text:
Înţelepciunea îl face pe înţelept să fie mai puternic decât zece cârmuitori care petrec într’o cetate.


text:
Nu pune la inimă toate vorbele pe care le spun unii şi alţii, ca să nu auzi într’o zi că şi sluga ta te grăieşte de rău,


text:
Încercat-am toate acestea cu ajutorul înţelepciunii şi îmi ziceam: «Vreau să fiu înţelept!» Dar înţelepciunea a rămas departe de mine.


text:
M’am pus din toată inima să învăţ şi să cercetez şi să urmăresc înţelepciunea şi rostul lucrurilor, şi am ajuns să înţeleg că răutatea este nerozie şi uşurinţa în viaţă: căpială.


text:
Şi găsit-am femeia mai amară decât moartea, căci ea este capcană; inima ei: laţuri, şi braţele ei: cătuşe! Cel ce este bun înaintea lui Dumnezeu va scăpa de ea, dar păcătosul va fi prins în laţ!


text:
Pe care sufletul meu îl caută, dar nu-l găsesc: un om într’o mie am aflat, dar o femeie între ele toate, n’am aflat.


text:
Însă, iată, aceasta una am găsit: că Dumnezeu a făcut pe om drept, dar oamenii cutreeră tot felul de căi piezişe.


text:
Cine este ca înţeleptul şi cine, ca el, poate să cunoască tâlcul lucrurilor? Înţelepciunea unui om îi luminează faţa, dar cruzimea feţei lui îl face urîcios.


text:
Nu te grăbi să te desparţi de faţa regelui, nu te vârî în vre-o pricină primejdioasă, căci el orice va pofti va şi îndeplini,


text:
De vreme ce cuvântul regelui este atotstăpân şi cine va îndrăzni să-i spună: «Ce te-ai apucat să faci?»


text:
Cine se ţine de poruncă nu va da de nici o primejdie, şi inima omului înţelept cunoaşte timpul şi chibzuinţă,


text:
Căci pentru orice punere la cale este un timp şi o socoteală, dar mare este nevoia care stă deasupra omului,


text:
Nimeni nu are putere asupra vântului, ca să poată să ţină vântul pe loc, tot aşa precum nimeni nu e stăpân pe ziua morţii şi precum nu este scutire în timp de război şi precum răutatea nu mântueşte pe cel ce este rău.


text:
Văzut-am toate acestea şi mi-am frământat mintea cu tot lucrai care se săvârşeşte sub soare, în această vreme când omul stăpâneşte peste om, spre nefericirea lui.


text:
Tot aşa am văzut nelegiuiţi duşi cu alai şi îngropaţi, pe când cei ce lucraseră cu dreptate se cărau din locul sfânt şi erau uitaţi în cetate. Şi aceasta iarăşi este deşertăciune!


text:
Fiindcă hotărîrea împotriva faptelor rele nu se îndeplineşte îndată, de aceea inima fiilor omului se umple în ei de îndrăzneală să săvârşească nelegiuiri.


text:
Căci cutare păcătos face o sută de fapte rele şi-şi duce viaţa timp îndelungat, măcar că eu ştiu că nu trebue să le meargă bine decât celor ce se tem de Dumnezeu şi se cutremură de faţa lui,


text:
Şi că fericirea nu i se cuvine nelegiuitului şi că el, la fel cu umbra, nu-şi va prelungi zilele, întrucât nu se teme de faţa lui Dumnezeu.


text:
Mai este încă o nepotrivire care se petrece pe pământ, şi anume: sunt oameni drepţi cărora li se răsplăteşte ca după faptele celor nelegiuiţi şi sunt păcătoşi cărora li se răsplăteşte ca după faptele celor cu bună cucernicie. Zic că şi aceasta este deşertăciune!


text:
Atunci am preamărit veselia, fiindcă nu e nimic mai bun pentru un om sub soare, fără numai să mănânce şi să bea şi să petreacă. Şi fie ca aceasta să-l însoţească, la munca lui, în toate zilele vieţii lui, pe care i le dărueşte Dumnezeu sub soare.


text:
Când mi-am pus toată inima să cunosc înţelepciunea şi să cercetez toată strădania care se desfăşoară de către om pe pământ – căci nici ziua nici noaptea somn în ochii lui nu vede –


text:
Atunci m’am încredinţat despre toate alcătuirile lui Dumnezeu, că omul nu poate să găsească înţelesul celor ce se petrec sub soare, fiindcă omul, deşi se chinueşte cercetând, totuşi el nu le dă de rost. Şi chiar când înţeleptul zice că înţelege, în faptă nu poate afla nimic.


text:
Toate acestea le-am pus la inimă şi am căutat să mi le desluşesc pe toate, că adică drepţii şi înţelepţii şi faptele lor sunt în mâna lui Dumnezeu. Totuşi omul nu ştie dacă-i vrednic de iubire ori de ură. În faţa lor sunt toate ascunse.


text:
Toate li se întâmplă tuturor la fel: celui drept ca şi celui păcătos, celui bun şi curat ca şi celui spurcat, celui ce jertfeşte ca şi celui ce nu jertfeşte, omului de treabă ca şi ticălosului, celui ce se jură ca şi celui ce se teme de jurământ.


text:
Acesta este un mare rău în tot ceea ce se petrece sub soare, că la toţi li se întâmplă la fel, şi pe lângă aceasta inima fiilor omului este plină de răutate şi nebunia în inima lor dăinueşte cât trăiesc, iar pe urmă – cale către răposaţi.


text:
Cine e scutit de moarte? Cei care sunt în viaţă mai au încă nădejde; căci un câine viu face mai mult decât un leu mort.


text:
Cei vii ştiu că vor muri, dar cei morţi nu mai ştiu nimic şi nu mai au parte de nici o răsplată, căci pomenirea lor a fost uitată.


text:
Aşijderea dragostea lor, aşijderea ura lor, aşijderea zulia lor, de mult s’au nimicit şi nici o parte nu mai au, în veac de veac, la tot ce sc face sub soare.


text:
Du-te şi mănâncă cu bucurie pâinea ta şi bea cu inimă bună vinul tău, căci de mai nainte Dumnezeu priveşte cu pogorământ la faptele tale.


text:
În toată vremea veşmintele tale să fie albe şi untdelemnul cu bun miros să nu lipsească de pe capul tău!


text:
Bucură-te de viaţă cu femeia pe care o iubeşti, în toate zilele deşartei tale vieţi pe care ţi-a hărăzit-o Dumnezeu sub soare! În toate zilele deşărtăciunii tale! Căci aceasta este partea ta în viaţă şi din truda cu care te trudeşti sub soare!


text:
Tot ceea ce mâna ta găseşte cu cale să facă, prin puterile tale, aceea fă! Căci nu e nici o faptă, nici o punere la cale, nici cunoştinţă, nici înţelepciune, în Şeolul în care te duci.


text:
Şi iarăşi am văzut sub soare că izbânda în alergări nu este a celor sprinteni şi nici izbânda în luptă a celor viteji, şi tot aşa: pâinea nu este a celor înţelepţi, bogăţia nu este a celor chibzuiţi şi cinstea nu este a celor învăţaţi, fiindcă vremea şi întâmplarea îi poartă pe toţi.


text:
Omul nu ştie măcar ceasul lui: întocmai ca peştii care sunt prinşi în năvodul ucigaş şi ca păsările care cad în laţ, la fel şi fiii omului sunt prinşi în ceasul rău, când vine dintr’odată peste ei.


text:
A fost odată o cetate mică şi oamenii din ea erau puţini, şi împotriva ei s’a pornit un împărat puternic şi a împresurat-o şi a ridicat în jurul ei întărituri uriaşe.


text:
În ea se afla un om sărac, dar înţelept şi el a mântuit cetatea cu înţelepciunea lui! Dar nimeni nu mai pomeneşte pe acest om sărac!


text:
Atunci am zis: Este mai de preţ înţelepciunea decât vitejia, deşi înţelepciunea săracului este dispreţuită şi cuvintele lui nu sunt luate în seamă.


text:
Înţelepciunea preţuieşte mai mult decât uneltele de război, dar o singură greşală strică întocmirea cea mai bună.


text:
Precum muştele moarte strică amestecul de miruri al neguţătorului de mirezme, tot aşa un dram de nebunie scade preţul unui car de înţelepciune.


text:
Dacă mânia stăpânitorului se ridică împotriva ta, nu te clinti din locul tău, căci cumpătul înlătură mari greşeli.


text:
Mai este încă un rău pe care l-am văzut sub soare, ca o greşală care purcede de la stăpânitorul ţării:


text:
Dacă s’a tocit securea şi el nu i-a ascuţit gura, atunci trebue să-şi îndoiască puterile. Deci chezăşia izbânzii este datorită înţelepciunii.


text:
Începutul cuvintelor gurii lui însemnează prostie şi rostirea lui de la urmă e nebunie primejdioasă.


text:
Dar nerodul spune vorbe peste vorbe!… Omul nu ştie ce va să fie, căci ce va să fie după el – cine poate să-i spună!


text:
Ferice de tine, ţară care ai de rege un fecior de neam mare, şi boierii tăi mănâncă la vreme ca să prindă putere, nu ca să se îmbete!


text:
Din pricina lenii, grinzile acoperişului se lasă în jos, şi când stai cu mâinile în sân, apa picură în casă.


text:
Nici în gândul tău, măcar, să nu-l blestemi pe rege şi în cămara unde dormi să nu doreşti moartea celui puternic, fiindcă păsările cerului pot să ducă vestea şi un sol înaripat să dea pe faţă vorba ta.


text:
Când norii sunt plini de ploaie, ei se deşartă pe pământ. Şi dacă un copac cade spre miază-zi sau spre miază-noapte, în locul unde a căzut, acolo rămâne.


text:
Precum nu ştii care este calea vântului, nici cum se înfiripează oasele în pântecele celei însărcinate, tot aşa nu cunoşti alcătuirile lui Dumnezeu, făcătorul a toate.


text:
Dis-de-dimineaţă samănă sămânţa ta şi seara nu-ţi lăsa mâna pe tânjală, deoarece nu ştii care va izbuti, aceasta sau aceea, sau dacă amândouă laolaltă nu vor ieşi în plin.


text:
Astfel, chiar dacă anii omului vor fi sumedenie, omul să se bucure de toţi, aducându-şi aminte de zilele de întuneric, căci multe vor fi. Şi atunci, tot ce va să mai vie e zadarnic.


text:
Bucură-te tinere, de vârsta ta şi fie-ţi inima plină de voie bună în zilele tinereţilor tale şi mergi în căile inimii tale şi după povaţa ochilor tăi, dar să ştii că pentru toate acestea Dumnezeu aduce-te-va la judecată!


text:
Alungă obida din inima ta şi depărtează suferinţa de la trupul tău! Dar şi tinereţea şi floarea vârstei sunt dezamăgire!


text:
Totuşi adu-ţi aminte de Ziditorul tău, în zilele tinereţii tale, mai nainte ca să vină zilele de mohorîre şi să se apropie anii despre care să zici: «Nu mai au pentru mine nici un farmec!»


text:
Mai nainte ca să se întunece soarele şi lumina şi luna şi stelele, şi norii, după ploaie, să vină iar.


text:
Atunci e ceasul când tremură paznicii casei şi se încovoaie oamenii cei tari şi stau din lucru râşnitoarele, căci s’au rărit, şi se întunecă privitoarele de la ferestre;


text:
Şi se închide uşa cea cu două canaturi de la uliţă în vreme ce zgomotul morii slăbeşte şi ajunge ca chiscuitul unei păsărele, şi se sting toate cântecele vieţii;


text:
Şi când ţi-e frică de orice suiş şi pe drum sunt numai spaime, şi migdalul înfloreşte şi lăcusta se târăşte şi caperele nu mai au nici o putere, căci omul merge spre locaşul său de veci şi bocitoarele dau târcoale pe uliţă!


text:
Mai nainte ca să se rupă funia de argint şi să se răstoarne vasul de aur şi să se spargă ulciorul la izvor şi scripetele să se prăbuşească în fântână,


text:
Şi pulberea să se întoarcă în pământ cum a fost, iar sufletul să se întoarcă la Dumnezeu, care l-a dat.


text:
Iar pe lângă că Eclesiastul a fost înţelept, el a dat învăţătură norodului şi a cântărit şi a cercetat şi a întocmit mulţime de pilde.


text:
Eclesiastul a urmărit să găsească vorbe potrivite şi să scrie pe fiinţă de dreptate, rostiri adevărate.


text:
Cuvintele înţelepţilor sunt ca boldurile cu care îmboldeşti vitele şi ca piroanele bătute în perete, ţinând claie de lucruri agăţate, dar ele sunt date de unul şi acelaşi Păstor.


text:
Şi peste toate acestea, fiul meu, fii cu luare aminte: să scrii cărţi peste cărţi e lucru fără de sfârşit, şi învăţătura multă este oboseală pentru trup.


text:
Încheierea a toate câte ai auzit e aceasta: Teme-te de Dumnezeu şi păzeşte poruncile lui! Aceasta este toată datoria omului.


text:
Mirezmele tale îmbălsămează dulce şi mireazmă revărsată este numele tău, de aceea fecioarele te iubesc.


text:
Ia-mă! Ia-mă cu tine! Haidem să alergăm! Regele m’a dus în cămările sale. Întru tine tresălta-vom şi veseli vom fi foarte! Iar dezmierdările tale mai mult decât vinul le vom slăvi. Cei ce te iubesc te iubesc cu tot dreptul.


text:
Oacheşă sunt, dar frumoasă, fiice din Ierusalim, precum sunt corturile Chedarului, precum sunt covoarele lui Solomon!


text:
Nu vă uitaţi la mine că sunt oacheşă, fiindcă soarele m’a înnegrit. Fiii mamei mele s’au mâniat pe mine şi m’au pus să păzesc viile, dar via mea nu am păzit-o.


text:
Spune tu, cel drag sufletului meu, unde duci oile la păscut, unde le odihneşti la miezul zilei, căci de ce să umblu rătăcind pe la turmele tovarăşilor tăi?


text:
Dacă nu ştii unde, tu cea mai frumoasă dintre femei, ţine-te de urmele oilor şi paşte iezii tăi, pe lângă colibele ciobanilor.


text:
Cât de frumos eşti tu, o, prea iubitul meu, şi cât de drăgălaş! Şi cât de proaspătă este coliba noastră de frunzări!


text:
Precum este mărul între copacii din pădure, aşa între cei tineri, este iubitul meu. Şi la umbra lui am stat cu mare dor şi rodul lui e dulce în cerul gurii mele.


text:
Daţi-mi struguri ca să prind putere, daţi-mi mere ca să mă înviorez, căci sunt bolnavă de iubirea lui.


text:
O, fiice din Ierusalim, juru-vă pe cerboaicele şi pe gazelele câmpiei, nu treziţi, nu sculaţi pe draga mea, până ce nu-i va fi voia!


text:
Iubitul meu asemeni este iedului sălbatec, asemeni este puiului de ciută. Iată că se strecoară pe după zidul nostru, se uită pe fereastră, chiteşte prin zăbrele.


text:
Alesul meu vorbeşte şi zice către mine: «Scoală în sus, iubita mea, scoală în sus, frumoasa mea, şi vino după mine!


text:
Florile se arată iar pe plai, vremea tăiatului viei a sosit şi glasul turturelei se aude pe meleaguri!


text:
Smochinul odrăsleşte smochinele-i micşoare şi via înflorită mireazmă şi-o revarsă. Te scoală, draga mea, o, prea frumoasa mea, şi vino după mine.


text:
Porumbiţa mea, cu cuib în crăpături de stâncă şi’n pereţi prăpăstioşi adăpostită, arată-mi faţa ta şi glasul tău mă lasă să-l ascult, căci glasul tău e dulce şi faţa ta frumoasă!


text:
Până a nu se răcori de seară şi până a nu se întinde umbrele, vino, iubitul meu, vino săltând ca o gazelă, ca un pui de ciută, peste munţii Bete-rului!


text:
Căutat-am noaptea, în aşternutul meu, căutat-am pe acela după care inima mea tânjeşte, căutatu-l-am, însă nu l-am aflat.


text:
Şi m’am sculat atunci şi am cu-treerat cetatea, uliţele şi răspântiile largi, şi am căutat pe acela după care inima mea tânjeşte, l-am căutat, însă n’am dat de el.


text:
Paznicii, care fac de pază în cetate, m’au întâlnit şi eu i-am întrebat: «Vă-zut-aţi oare pe acela după care inima mea tânjeşte?»


text:
Dar abia mă depărtasem de ei şi am găsit pe alesul sufletului meu şi m’am prins de el şi nu i-am mai dat drumul, până oe nu l-am adus în casa mamei mele, în cămara celeia ce m’a născut.


text:
Ce e aceasta ce se înalţă din pustie, asemenea stâlpului de fum, ca şi când ar arde smirnă şi tămâie şi toate mi-rezmele celor ce vând mirezme?


text:
Iată, este lectica lui Solomon! Şi împrejurul ei merg şaizeci de voinici, dintre cei mai voinici din Israil.


text:
Toţi ştiu cum se poartă sabia, toţi sunt meşteri în război şi fiecare are sabia la şold, de teama întâmplărilor de noapte.


text:
Stâlpii lui sunt de argint, coviltirul e de aur, iară jilţul de porfiră cu mijlocul de izvoade, drag odor al dragostei fiicelor Ierusalimului!


text:
Veniţi şi vedeţi, fiicele Sionului! Veniţi şi priviţi pe regele Solomon, împodobit cu cununa cu care l-a încununat maică-sa în ziua cununiei, în ziua bucuriei inimii lui!


text:
Cât eşti de frumoasă, draga mea, cât de frumoasă eşti! Ochii tăi sunt porumbiţe, prin mahramă. Părul tău po-goară-mi-se, ca pe coastele de munte, caprele din Galaad.


text:
Dinţii tăi asemeni simt unei turme de oi tunse, care ies din scăldătoare, făcând două şiruri strânse, şi cu nici o ştirbitură.


text:
Ale tale buze sunt cordeluţe de porfiră, gura ta-i încântătoare, iar obrajii tăi: inima unei rodii despicate, sub mahramă-ţi.


text:
Gâtul tău închipuieşte şi-aminteşte turnul – al lui David împăratul – zidit ca să fie casă de odoare luate în luptă, şi de el atârnă scuturi, una mie, toate scuturi de viteji.


text:
Până a nu se răcori de seară şi până a nu se întinde umbrele, veni-voi către tine, tu muntele de zmirnă, colina de tămâie.


text:
Vino, vino-mi din Liban, mireasa mea, din Liban vino cu mine, de pe vârful muntelui Amâna, dc pe culmile Sanirului şi ale Hermonului, din vizuinile leilor şi din munţii pardoşilor!


text:
Sora mea, mireasa mea, greu mi-ai robit inima! Mi-ai robit-o cu o privire, mi-ai legat-o cu colanul de pe sânu-ţi!


text:
Cât de dulce, cât de dragă, când dezmierzi, eşti sora mea, mireasa mea. Şi mai dulce decât vinul dulce-i mângâierea ta! Şi mireazma ta plăcută-i mai presus de orice mir.


text:
Ale tale buze sunt ca un fagure de miere; miere curge, lapte curge de sub limba ta, iubito, iară vălurile tale au mireasma pajiştilor din Liban.


text:
Cu nard şi cu şofran, cu trestie cu bun miros, cu scorţişoară, şi cu toţi copacii cu lacrămi de tămâie, cu zmirnă şi aloe şi cu toată fruntea arbuştilor balsamici.


text:
Scoală, vânt de miază-noapte! Vino, vânt de miază-zi, şi suflaţi şi răscoliţi grădina mea şi stoarceţi mirezmele din ea! Şi acum iubitul meu să intre în grădină şi din roadele-i scumpe să mănânce!


text:
Sora mea, mireasa mea, intru în grădina mea, adun balsam şi cu zmirnă, şi mănânc din faguri mierea şi beau lapte şi beau vin. Şi la fel mâncaţi şi voi, dragi prieteni, şi beţi bine şi beţi fiţi de dragoste.


text:
Adormisem, dar în mine inima stătea de strajă. Ce se-aude? Este glasul celui drag! Şi bate’n uşă. «Sora mea, iubita mea, deschide-mi! Turtureaua mea, mult draga mea! Căci, iată, capul meu e plin de rouă şi de buclele mele prin-su-s’au picăturile nopţii!»


text:
Dar am scos tunica de pe mine şi cum voi pune-o iarăşi? Şi picioarele, că le-am spălat odată, cum să le dau prin colb?


text:
Şi mă scol ca să-i deschid celui drag, pe când zmirna de pe mâini picură, pe când degetele mele lasă stropii de mireazmă pe încuietoarea uşii.


text:
Şi am deschis pentru cel drag, dar iubitul meu plecase! Ci pe când vorbea cu mine inima-mi se zbuciuma. Şi am prins a-l căuta, însă nu l-am mai găsit şi pe nume l-am strigat, însă n’am primit răspuns.


text:
Paznicii s’au întâlnit cu mine, cei ce fac de strajă în cetate. Şi m’au lovit şi m’au rănit. Şi vălul mi l-au luat stră-jării de pe ziduri.


text:
O, fiice ale Ierusalimului, juru-vă, dacă daţi peste iubitul meu, spuneţi-i că sunt bolnavă de iubire!


text:
Întru cât este iubitul tău mai mândru decât alţii, o, tu, cea mai frumoasă dintre fete; întru cât iubitul tău întrece pe ceilalţi, ca să ne rogi aşa cu jurământ?


text:
Obrajii lui sunt ca răzoare de trandafiri balsamici, sunt stoguri mirez-mate, iar buzele lui roşii, la fel cu crinii roşii, au respirarea dulce a mirului de zmirnă


text:
Ca pârghii de aur îi sunt braţele, cu pietre de tarşiş împodobite; pieptul lui e ca lucrat din fildeş, cu uşoare vine albastre de safir.


text:
Stâlpi de alabastru îi sunt picioarele odihnind pe temelii de aur şi el la înfăţişare este, întreg. Libanul – la fel cu cedrii de măreţ!


text:
Gura lui e negrăit de dulce şi totul este în el fermecător. Acesta este prea iubitul meu, aşa e mirele meu, o, voi fiice din Ierusalim.


text:
Şi unde s’a dus iubitul tău, o, cea mai frumoasă dintre fete? Spre ce parte a luat-o alesul tău, ca să-l căutăm şi noi cu tine?


text:
Preaiubitul meu s’a pogorît în grădină, la răzoarele îmbălsămate, ca să-şi pască oile în grădină şi să culeagă crini.


text:
Frumoasă eşti, iubita mea, ca Tirţa, şi dezmierdată ca Ierusalimul, dar de temut ca o oştire întreagă!


text:
Întoarce de la mine ochii tăi, căci ei mă scot din fire. Părul tău pogoară-mi-se ca pe coastele de munte, caprele din Galaad.


text:
Dinţii tăi asemeni sunt unei turme de oi tunse care ies din scăldătoare, făcând două şiruri strânse, şi cu nici o ştirbitură.


text:
Însă porumbiţa mea cea fără prihană e una singură la mamă-sa şi prea iubita celei ce-a născut-o. Şi fetele când o privesc îi spun: «Ce fericită!» Ba chiar reginele şi ţiitoarele îi cântă laude:


text:
«Cine este aceea ce sc înalţă ca revărsatul zorilor, ca luna de frumoasă, fără pereche ca soarele şi înfricoşată ca o oştire întreagă?»


text:
Pogoritu-m’am în livadia cu nuci, ca să văd pajiştea din vale, ca să văd dacă viţa a dat muguri şi rodiii au dat floare.


text:
Întoarce-te, întoarce-te, Sulamito, vino, vin să te privim! Dar de ce vă uitaţi la Sulamita, aşezaţi aşa, în două cete?


text:
Cât de frumoase sunt, în sandalele lor, picioarele tale, o, domniţă! Rotundă este coapsa ta ca un colan, lucru din mână de meşter iscusit.


text:
Pântecele tău e ca un potir învoit şi din care vinul nu lipseşte, şi trapul tău e ca un snop de grâu, încins cu crini.


text:
Gâtul tău e turn de fildeş; ochii tăi sunt heleştaiele Heşbonului, lângă poarta Bat-Rabim; nasul tău este ca turnul din Liban, ce priveşte spre Damasc.


text:
Capul tău: Carmelul este de măreţ, şi părul tău e ca porfiră, iar cosiţa ta împletită ţine rob pe domnul tău.


text:
Şi fac în mine planuri: Mă voi sui în finic şi ramurile lui prin mână le voi trece. O, sânii tăi de-ar fi ciorchinii care atârnă şi suflul gurii tale mirosul merelor!


text:
Iar dis-de-dimineaţă porni-vom în podgorii să vedem dacă via prinde să înmugurească, dacă bobocii se deschid şi dacă rodiii au dat în floare. Şi acolo îţi voi da dezmierdările mele.


text:
Mandragorele umplu lumea de miros; şi deasupra uşii noastre stau tot soiul de pometuri, noi şi vechi, şi pe care pentru tine le-am pus bine, preaiubite.


text:
O, de-ai fi fost fratele meu şi să fi supt la sânul mamei mele, de te-aş fi întâlnit pe afară undeva, aş fi putut să te sărut şi nimeni n’ar fi avut cuvânt să mă dispreţuiască!


text:
Te-aş fi luat şi te-aş fi dus în casa mamei mele, în casa celei ce m’a născut. Şi ţi-aş fi dat să bei vin dres cu mirodenii, vin de rodii.


text:
O, fiice ale Ierusalimului, juru-vă pe cerboaicele şi pe gazelele câmpiei, să nu treziţi, să nu sculaţi pe draga mea, până ce nu-i va fi voia!


text:
Cine este aceea ce se înalţă din pustie, rezemându-se de cel ce-i este drag? Sub mărul acesta am trezit iubirea ta, aici unde mama ta te-a adus pe lume, aici unde mama ta ţi-a dat lumina zilei!


text:
Poartă-mă, ca pe o pecetie, pe sânul tău. Poartă-mă pe mâna ta, ca pe o brăţară. Căci iubirea e ca moartea de puternică şi gelozia cumplită ca Şeolul. Vipia ei ca vipia focului şi ca flăcările cerului!


text:
Ape mari nu au putere ca să stingă dragostea şi fluvii revărsate nu pot s’o înnece. Şi dacă cineva ar da, pentru iubire, tot avutul casei sale, s’ar face de ocară.


text:
Solomon avea o vie la Baal-Hamon şi a dat via s’o lucreze lucrătorii şi să-i dea pe roadă ei sicli de argint o mie.


text:
Via e sub ochii mei. A ta să fie, Solomoane, mia de sicli, şi două sute numai, celor ce păzesc roadele viei!


text:
Vedenia lui Isaia, fiul lui Amos, pe oare a văzut-o despre Iuda şi despre Ierusalim, în vremea domniei lui Uzia, Iotam, Ahaz şi Iezechia, regii Iudei.


text:
Ascultă, cerule, ia aminte, pământule, căci Domnul grăieşte: «Hrănit-am feciori şi i-am crescut mari, dar ei s’au răzvrătit împotriva mea.


text:
Boul îşi cunoaşte stăpânul şi măgarul ieslea stăpânului său, dar Israil nu mă cunoaşte, poporul meu nu mă înţelege!»


text:
Vai ţie, neam păcătos, popor încărcat de fărădelegi, sămânţă de răi, feciori ticăloşi! Părăsit-aţi pe Domnul, tăgăduit-aţi pe sfântul lui Israil, întorsu-i-aţi spatele!


text:
Pentru ce să vă mai bat pe voi care necontenit vă răzvrătiţi împotrivă-mi? Capul vă este bolnav şi inima boleşte.


text:
Din creştet şi până în tălpi, nu-i nimic, sănătos! Răni şi vânătăi şi carne vie, nelegate şi neunse cu untdelemn.


text:
Ţara voastră este o pustietate, oraşele voastre arse cu foc, rodul ogoarelor voastre mâncat de străini înaintea ochilor voştri şi toate sunt paragină, ca la prăpădul Sodomei.


text:
O, dacă Domnul Savaot nu ne-ar fi lăsat o rămăşiţă, am fi ajuns aproape ca Sodoma şi ne-am fi asemănat cu Gomora!


text:
Ascultaţi cuvântul Domnului, voevozi ai Sodomei, luaţi aminte la învăţătura Domnului, popor al Gomorei!


text:
«Ce-mi foloseşte mulţimea jertfelor voastre?» – zice Domnul. «M’am săturat de berbecii arderilor de tot şi de grăsimea viţeilor graşi, şi de sângele de tauri, de miei şi de ţapi nu mai am plăcere!


text:
Nu-mi mai aduceţi jertfe deşarte! Urgisesc jertfa de tămâie, lunile noi, Sâmbetele şi adunările la praznice. Nu pot să mai rabd fărădelegea laolaltă cu prăznuirea!


text:
Când ridicaţi mâinile voastre spre mine, eu îmi întorc ochii aiurea, şi când înmulţiţi rugăciunile voastre, nu vreau să le mai ascult. Mâinile voastre sunt mânjite de sânge, spălaţi-vă, curăţiţi-vă!


text:
Învăţaţi să faceţi fapte bune, sârguiţi-vă după dreptate, ajutaţi pe cel împilat, faceţi dreptate orfanului, apăraţi pricina văduvei!


text:
Veniţi să stăm împreună la judecată, – zice Domnul. Dacă păcatele voastre vor fi stacojii, să se albească întocmai ca zăpada, şi de vor fi ca porfiră, să se facă întocmai ca lâna.


text:
Iar dacă nu veţi vrea şi vă veţi răzvrăti, atunci sabia vă va mânca, fiindcă gura Domnului a grăit.»


text:
Cum a ajuns desfrânată cetatea Sionului, cea care odinioară era credincioasă şi plină de dreptate? Dreptatea locuia întru ea, iar acum este plină de ucigaşi.


text:
Voevozii tăi sunt răzvrătiţi, tovarăşi de hoţi; toţi iubesc mita şi umblă după plocoane. Ei nu fac dreptate orfanului şi pricina văduvei nu ajunge până la ei.


text:
Pentru aceasta, zice Domnul Dumnezeu Savaot, puternicul lui Israil: «Răcori-mi-voi mânia mea asupra protivnicilor mei şi mă voi răzbuna împotriva duşmanilor mei!


text:
Şi voi întoarce mâna mea împotriva ta şi te voi curăţi de toată zgura ta, ca în cuptor, şi tot plumbul ţi-l voi lua,


text:
Şi voi aduce la loc judecătorii tăi, ca să judece ca la început, şi sfetnicii tăi, ca odinioară. Şi abia atunci te vei numi iarăşi cetate dreaptă, cetate credincioasă.»


text:
Ci pieirea va ajunge pe nelegiuiţi şi pe păcătoşi, laolaltă, şi cei necredincioşi Domnului vor muri.


text:
Şi vă veţi ruşina de dumbrăvile sfinte pe care le-aţi îndrăgit şi vă va dogori obrazul din pricina grădinilor pe care le-aţi ales;


text:
Cel puternic va fi ca puzderiile de câlţi şi faptele lui ca o leasă de mărăcini. Şi aceia şi aceasta vor arde laolaltă şi nimeni nu va putea să-i stingă.


text:
Şi se va întâmpla în vremile cele de apoi că muntele templului Domnului va fi mai înalt decât toate vârfurile munţilor şi piscul lui se va înălţa deasupra culmilor. Şi toate popoarele vor curge într’acolo.


text:
Şi vor veni multe neamuri către el şi vor zice: «Veniţi să ne suim în muntele Domnului şi în templul Dumnezeului lui Iacob, ca el să ne înveţe căile sale şi să mergem pe cărările sale!» Căci din Sion va ieşi legea şi cuvântul lui Dumnezeu din Ierusalim.


text:
Atunci el va judeca neamuri şi la multe popoare va da legile sale. Preface-vor săbiile lor în brăzdare de pluguri şi lăncile lor în cosoare. Nici un neam nu va mai ridica sabia împotriva altuia şi pravila războiului nu o vor mai deprinde.


text:
Cu adevărat, el a lepădat pe poporul său, neamul lui Iacob, căci el este plin de vrăjitori şi de vraci, ca la Filisteni, şi face legământ cu popoare de alt neam.


text:
Ţara lui este plină de aur şi de argint, de comori nenumărate, ţara lui este plină de cai şi de care fără de sfârşit;


text:
Ţara lui este plină de idoli şi el se închină la lucrul mâinilor sale, înaintea idolilor făcuţi de degetele sale,


text:
Intraţi în văgăunile stâncilor, şi ascundeţi-vă în găurile pământului, de frica Domnului şi din pricina strălucirii slavei sale.


text:
Ochii celui trufaş vor fi smeriţi şi mândria oamenilor va fi înfrântă, şi numai Domnul, în ziua aceea, va fi prea înălţat;


text:
Căci Domnul Savaot va soroci o zi de judecată şi se va ridica împotriva a tot ce este mândru şi se înalţă falnic:


text:
Împotriva tuturor corăbiilor Tarşişului şi împotriva tuturor mândrelor corăbii care plutesc pe mare.


text:
Şi fala omului va fi pogorîtă şi semeţia celor muritori va fi smerită, şi în ziua aceea numai Domnul va fi prea înălţat!


text:
Intraţi în văgăunile stâncilor, în vizuini şi în crăpăturile pământului, de frica Domnului şi de strălucirea slavei lui, când el va veni să spăimânte pământul!


text:
În ziua aceea va arunca omul la cârtiţe şi la lilieci idolii de argint şi toţi idolii de aur, pe care i-a făcut ca să li se închine.


text:
Şi vor intra, în ziua aceea, în văgăunile pământului şi ale stâncilor, de frica Domnului şi de strălucirea slavei lui, când el va veni să spăimânte pământul.


text:
Nu mai nădăjduiţi în omul cel muritor, în nările căruia nu este de cât o suflare! Căci ce putere are el?


text:
Ci să ştiţi că Domnul Dumnezeul Savaot va lipsi Ierusalimul şi Iuda de orice sprijin şi orice ajutor, orice rost de pâine şi orice rost de apă:


text:
Oamenii se vor necăji unii pe alţii, fiecare pe aproapele său: copilul va hărţui pe cel bătrân şi cel mojic pe cel de neam bun.


text:
Unul va apuca pe altul, în casa tatălui său şi va zice: «Tu tot mai ai o haină! Vino şi fii voevod peste noi, şi această paragină să intre sub stăpânirea ta»!


text:
Însă celălalt îi va răspunde, în ziua aceea: «Nu vreau să fiu tămăduitor! Nu am în casa mea nici pâine, nici haină; nu mă faceţi căpetenia poporului!»


text:
Ierusalimul va ajunge paragină şi Iuda gata să cadă, căci limba lor şi gândurile lor ţintesc împotriva Domnului, ca să înfrunte ochii măririi sale.


text:
Înfăţişarea lor trufaşă mărturiseşte împotriva lor, căci ei se laudă cu păcatele lor ca Sodoma, în loc să le ascundă. Vai lor, căci şi-au pricinuit singuri pieirea lor!


text:
Poporul meu este păstorit de nerozi şi de dezmetici şi cămătarii îl stăpânesc. Poporul meu! Cârmuitorii tăi te rătăcesc şi te răzleţesc de calea pe care să mergi!


text:
Domnul începe judecata cu bătrânii şi cu voevozii poporului său: «Voi, voi aţi pustiit via mea, şi prada luată de la cei sărmani se află în casele voastre!


text:
Pentru ce aţi călcat în picioare pe poporul meu şi aţi zdrobit fără milă pe cei sărmani?» – zice Domnul Dumnezeu Savaot.


text:
Şi mai zice Domnul: «Fiindcă fiicele Sionului sunt mândre şi umblă ţanţoşe şi cu priviri galeşe şi cu paşi alintaţi, şi zăngănind lanţujelele de la picioarele lor,


text:
Atunci va fi în loc de mirezme, putreziciune, şi în loc de brâie, frânghie, şi în loc de cosiţe împletite, chelie, şi în loc de veşminte scumpe de porfiră, sac, şi în loc de frumuseţe, semne făcute cu fierul roşu.


text:
În ziua aceea, şapte femei se vor agăţa de un singur bărbat, zicând: «Vom mânca pâinea noastră şi vom purta veşmintele noastre! Nu cerem decât să purtăm numele tău. Ridică ocara noastră.»


text:
În ziua aceea, va fi mlădiţa Domnului spre podoabă şi spre slavă, şi roadele pământului spre mărirea şi spre cinstea celor care vor fi scăpat din Israil.


text:
Rămăşiţa Sionului şi cei rămaşi cu viaţă din Ierusalim se vor chema sfinţi, şi toţi cei din Ierusalim, înscrişi în cartea vieţii.


text:
Şi după ce Domnul va spăla necurăţia fiicelor Sionului şi va spăla sângele vărsat din mijlocul lui, prin duhul judecăţii şi al pieirii,


text:
Domnul va veni pe muntele Sionului şi în adunările sale ca un nor de fum în timpul zilei, iară noaptea ca o pară de foc pâlpâitor. Căci peste tot locul slava Domnului va fi acoperemânt:


text:
Vreau să cânt un cântec al prietenului meu, un cântec al celui ce mi-e drag, despre via sa. Prietenul meu avea o vie, pe o coastă mănoasă.


text:
El a săpat-o, a curăţat-o de pietre şi a sădit-o cu viţă de bun soi. Clădit-a în mijlocul ei un turn, săpat-a aşijderea şi teasc. Şi nădăjduia să facă struguri, dar ea a făcut lăuruscă.


text:
Ce ar mai fi fost de făcut la via mea, şi eu n’am făcut? Pentru ce, atunci, când nădăjduiam să-mi rodească struguri, mi-a rodit lăuruscă?


text:
Acum vă voi da pe faţă ce voi face cu via mea: strica-voi gardul ei ca să ajungă loc de păscut, dărâma-voi zidul ei ca s’o calce toţi în picioare.


text:
Deci voi preface-o în pustietate. Nu va mai fi nici tăiată, nici săpată, şi vor năpădi-o spinii şi bălăriile. Şi voi porunci şi norilor să nu-şi mai reverse ploaia peste ea.


text:
Dar via Domnului Savaot este neamul lui Israil, iar oamenii din Iuda sunt sădirea sa dragă. El nădăjduia ca acesta să fie un popor fără păcate, dar iată-l plin de sânge! Nădăjduit-a să-i rodească dreptate, dar iată înfruntarea dreptăţii.


text:
Vai vouă care clădiţi casă lângă casă şi grămădiţi ţarini peste ţarini până ce nu mai rămâne nici un loc, ca voi să fiţi singuri stăpânitori în mijlocul ţării!


text:
Urechile mele au auzit deasemenea acest jurământ al Domnului Savaot: «Jur că multe case mari şi măreţe vor fi pustiite şi vor rămânea fără ţipenie de om în ele!


text:
Vai de cei ce dis-de-dimineaţă aleargă după băuturi îmbătătoare şi zăbovesc până noaptea târziu, înfierbântaţi de vin!


text:
Şi la oaspetele lor răsună chitara, harfa, toba şi flautul, dar faptele Domnului nu le iau în seamă şi lucrările mâinilor sale nu le văd.


text:
Pentru aceasta, poporul meu va fi dus în robie, fiindcă n’are nici o pătrundere; fruntaşii săi vor pieri de foame, iar gloata se va usca de sete!


text:
De aceea Şeolul şi-a lărgit gura şi şi-a căscat fălcile peste măsură: acolo se vor pogorî alaiurile Sionului şi vuetul lui şi chiotele de veselie.


text:
Mieii paşte-vor acolo ca în păşunile lor, iar prin paraginile palatelor de altădată vor paşte caprele.


text:
Ei zic: «Zorească Domnul, grăbească lucrarea sa, ca s’o vedem! Să vie şi să adeverească planul Sfântului lui Israil, ca să-l apucăm şi noi.»


text:
Vai de cei ce zic răului bine şi binelui rău; care schimbă lumina în întuneric şi întunericul în lumină; de cei ce prefac amarul în dulce şi dulcele în amar!


text:
De aceea, precum para focului nimiceşte paiele şi precum iarba uscată se mistueşte în flacără, tot aşa rădăcina lor va fi ca putregaiul şi odraslele lor vor fi spulberate ca praful, fiindcă au călcat legea Domnului Savaot şi au dispreţuit cuvântul Sfântului lui Israil!


text:
Drept aceea, mânia Domnului s’a aprins împotriva poporului său. El şi-a întins mâna sa şi l-a lovit. Munţii s’au clătinat, şi hoiturile lor au fost ca gunoiul, pe cale. Cu toate acestea mama lui nu se domoleşte şi mâna lui stă mereu întinsă.


text:
El va ridica steagul pentru un norod de departe şi-l va chema de la capătul pământului. Iată-l că se zoreşte şi vine în toată graba.


text:
Nici unul dintre oamenii lor nu rămâne pe urmă, nici nu este zăbavnic, nici nu doarme, mei nu aţipeşte. Ei nu leapădă chimirele lor şi încălţămintea lor n’o dezleagă.


text:
Săgeţile lor sunt ascuţite şi toate arcurile stau gata să tragă. Copitele cailor sunt la fel cu cremenea şi roatele carelor sunt ca o furtună.


text:
Când strigă, strigătul lor este răcnetul leului; ca puii de leu adulmecă prada, şi răcnesc şi o prind şi o târăsc şi nimeni nu poate s’o scape din gura lor.


text:
În vremea aceea fi-va împotriva lui un urlet ca urletul mării. Toţi vor arunca privirea la pământ şi iată: întuneric şi strâmtorare. Lumina se va întuneca întocmai ca noaptea, fără să să se mai reverse zorile!


text:
În anul morţii regelui Uzia, am văzut pe Domnul stând pe tron înalt şi măreţ şi poalele hainelor lui umpleau templul.


text:
Serafimi stăteau înaintea lui, fiecare având câte şase aripi: cu două îşi acopereau feţele, cu două picioarele, iar cu două zburau,


text:
Şi strigau unul către altul, zicând: «Sfânt, sfânt, sfânt este Domnul Savaot, plin este tot pămânul de mărirea lui!»


text:
Din pricina glasului celui ce striga, porţile se zguduiau din ţâţânile lor, iară templul s’a umplut de fum.


text:
Atunci am zis: «Vai mie, căci sunt pierdut! Sunt om cu buze spurcate şi locuesc în mijlocul unui popor cu buze spurcate, căci pe împăratul Domnul Savaot l-am văzut cu ochii mei!»


text:
Însă un serafim veni în zbor la mine, având în mâna sa un cărbune, pe care îl luase cu cleştele, de pe jertfelnic.


text:
Şi a atins cu el gura mea şi mi-a zis: «Iată, s’a atins de buzele tale şi va şterge toate păcatele tale, şi fărădelegile tale le va curăţi!»


text:
Şi am auzit glasul Domnului care zicea: «Pe cine îl voi trimite şi cine se va duce pentru noi?» Şi am răspuns: «Iată-mă, trimite-mă pe mine!»


text:
Şi el a zis: «Du-te şi spune poporului acestuia: Cu urechile să auziţi, dar să nu înţelegeţi; cu ochii să vă uitaţi, dar să nu vedeţi!


text:
Împietreşte inima poporului acestuia, astupă-i urechile şi închide-i ochii, ca nu cumva să vază cu ochii şi cu urechile să auză şi cu inima să înţeleagă şi să se întoarcă la pocăinţă şi iarăşi să-l vindec!»


text:
Şi am întrebat: «Până când, Doamne?» Şi el mi-a răspuns: «Până când cetăţile vor fi pustiite şi vor rămânea fără locuitori, şi casele fără oameni şi ogoarele pustii,


text:
Şi dacă va rămânea încă unul din zece, şi acela va fi hărăzit focului, dar aşa ca terebintul şi ca stejarul, ale căror buturugi, când copacul e tăiat, rămân în pământ. Din trunchiul rămas vlăstări-va o mlădiţă sfântă.»


text:
Şi în zilele lui Ahaz, fiul lui Iotam, fiul lui Uzia, regele Iudei, a pornit Raţon, regele Siriei, împreună cu Pecah, fiul lui Remalia, regele lui Israil, ca să cuprindă Ierusalimul, dar n’au izbutit să-l cuprindă.


text:
Atunci a venit cineva să dea de ştire casei lui David, zicând: «Oastea Sirienilor a tăbărât în Efraim». Şi inima regelui şi a poporului a tremurat de spaimă, în ziua aceea, precum tremură copacii pădurii la bătaia vântului.


text:
Şi a grăit Domnul către Isaia astfel: «Du-te întru întâmpinarea lui Ahaz, tu şi Şear-Iaşub, fiul tău, la capătul ulucului heleşteului de sus pe drumul care iese la Ţarina Abagiului,


text:
Şi spune-i: «Ia aminte, fii tihnit, nu te înfricoşa şi inima ta să nu-şi piardă cumpătul, din pricina acestor doi tăciuni care fumegă: de iuţimea mâniei lui Raţon şi a Siriei şi a feciorului lui Remalia.


text:
«Să pornim împotriva lui Iuda şi să-l împresurăm şi să-l subjugăm şi să punem rege peste el pe feciorul lui Tabeel»,


text:
Căci capitala Siriei este Damascul şi voevodul Damascului este Raţon. Mai sunt încă şaizeci şi cinci de ani şi Efraim va pieri din rândul popoarelor.


text:
Şi capitala lui Efraim este Samaria şi voevodul Samariei este feciorul lui Remalia. Dacă însă nu vă veţi ţine de mine, nimeni nu poate să vă sprijinească.»


text:
Şi a zis Isaia: «Ascultaţi, voi cei din neamul lui David! Vi se pare lucru de nimic că ispitiţi pe oameni şi mai vreţi să ispitiţi şi pe Dumnezeul meu?


text:
Pentru aceasta Domnul meu vă va da semn: Iată, fecioara va zămisli şi va naşte fiu şi-i va pune numele Emanuil.


text:
El se va hrăni cu lapte şi cu miere, până în vremea când va pricepe să respingă răul şi să aleagă binele.


text:
Căci, înainte ca fiul acesta să priceapă să dea laoparte răul şi să aleagă binele, ţara celor doi regi, de care tu te temi, va fi pustiită.»


text:
Domnul va aduce peste tine, peste poporul tău şi peste casa tatălui tău, vremuri care n’au mai fost de când Efraim s’a desfăcut de Iuda, – va aduce adică pe împăratul Asiriei.


text:
Şi în vremea aceea, Domnul va fluera şi va chema muştele care stau pe marginea canalelor din Egipt şi albinele din ţara Asiriei,


text:
Şi vor veni şi se vor aşeza cu toatele în văile ceie prăpăstioase şi în crăpăturile stâncilor şi în toate tufişurile şi pe toate suhaturile.


text:
În vremea aceea, Domnul va rade, cu brici luat de împrumut de dincolo de Eufrat, adică cu împăratul Asiriei, capul, părul de pe trup, şi va rade chiar şi barba.


text:
Iară din pricina laptelui celui mult, ei vor mânca smântână, şi cei ce vor fi rămas în ţară se vor hrăni cu smântână şi cu miere.


text:
Şi în vremea aceea, unde a fost un loc de o mie de butuci de vie, pe preţ de o mie de sicli, va fi plin de mărăcini şi de bălării.


text:
Şi acolo oamenii vor intra înarmaţi cu arcuri şi cu săgeţi, căci toată ţara va fi plină de spini şi de hăţişuri.


text:
Şi pe toate coastele care acum sunt plivite cu săpăliga, nimeni nu se va mai duce de frica spinilor şi a desişurilor, ci va fi loc de păscut pentru boi şi oile vor călca pe acolo.


text:
Şi a zis Domnul către mine: «Ia o tablă mare şi scrie pe ea cu slove mari ca să le citească toată lumea Maher-şalal-haş-baz,


text:
Şi m’am apropiat de proorociţă şi a zămislit şi a născut fiu. Şi a zis Domnul către mine: «Pune-i numele Maher-şalal-haş-baz,


text:
Căci înainte ca băiatul să zică: «tată, mamă», toată bogăţia Damascului şi prada Samariei vor fi duse în faţa împăratului Asiriei.»


text:
«Fiindcă poporul acesta a dispreţuit apele Siloamului cele care curg lin, şi se topeşte de frică înaintea lui Raţon şi a feciorului lui Remalia,


text:
Iată că Domnul va aduce peste ei apele cele mari şi furioase ale Eufratului: pe împăratul Asiriei împreună cu toată oştirea lui. Şi el va trece peste toate zăgazurile şi va da afară peste malurile lui,


text:
Şi se va revărsa în Iuda, şi se va umfla, şi îl va înneca până ce va ajunge la gât şi cu revărsările lui întinse va acoperi întinsul ţării, o Emanuile!


text:
Cu noi este Dumnezeu, înţelegeţi neamuri şi vă plecaţi! Auziţi voi, margini ale pământului! înarmaţi-vă şi cutremuraţi-vă! Înarmaţi-vă şi cutremuraţi-vă!


text:
Şi orice planuri veţi face să fie nimicite! Şi să nu se împlinească orice hotărîre veţi lua, căci cu noi este Dumnezeu!»


text:
Căci astfel mi-a grăit Domnul, pe când mâna lui stătea puternică asupră-mi: poruncitu-mi-a să nu umblu pe calea poporului acestuia şi mi-a zis:


text:
«Să nu socotiţi uneltire tot ceea ce poporul acesta socoteşte uneltire; şi de ceea ce ei se tem, voi să nu vă temeţi şi mei să vă înfricoşaţi,


text:
Şi va fi pentru voi templu sfânt, dar şi piatră de încercare şi stâncă de poticnire, pentru cele două case ale lui Israil, cursă şi laţ pentru locuitorii Ierusalimului.


text:
Şi mulţi se vor poticni, vor cădea şi se vor sfărâma, vor fi prinşi în cursă şi vor fi duşi în robie!»


text:
Iată, eu şi pruncii pe care mi i-a dat Dumnezeu, spre semne mai presus de fire şi minuni în Israil; de la Domnul Savaot cel ce locueşte în muntele Sionului, este aceasta.


text:
Şi când vă vor zice vouă: «Întrebaţi pe cei ce chiamă duhurile şi pe ghicitorii care flueră şi bolborosesc» – căci într’adevăr orice popor întreabă duhurile strămoşilor, întreabă pe cei răposaţi pentru cei vii – atunci voi să răspundeţi:


text:
«Noi credem şi mărturisim că Domnul ne învaţă şi ne dă semnele sale». Dacă nu veţi spune aşa, veţi fi ca nişte oameni pentru care nu se mai revarsă zorile.


text:
Umbla-veţi rătăcitori şi flămânzi prin ţară şi când vă va fi foame, vă veţi întărită, veţi blestema pe rege şi pe Dumnezeu şi veţi privi cu ochii în sus,


text:
Apoi vă veţi întoarce privirea spre pământ şi iată că acolo va fi: strâmtorare, întuneric şi scârbă şi nevoie! Dar noaptea va fi alungată!


text:
Căci nu va mai fi întuneric pentru ţara care era în nevoi. În vremurile de demult el a smerit ţara lui Zebulon şi ţinutul lui Neftali; în vremurile cele de apoi, Domnul va acoperi de slavă calea mării, ţinutul de la răsăritul Iordanului, ţinutul în care locuesc păgânii.


text:
Poporul care umbla în întunerec a văzut lumină mare şi celor ce locuiau în laturea umbrei morţii le-a strălucit lumină.


text:
Tu ai înmulţit bucuria şi ne-ai dat prilej să tresăltăm de veselie. Ne veselim în faţa ta ca de bucuria de la seceriş şi de veselia de la împărţitul prăzii.


text:
Căci jugul cel apăsător şi samarul de pe spinarea lui şi boldul vătafului corvezilor, tu le-ai sfărâmat ca în vremea lui Madian!


text:
Căci încălţămintea cu pinteni zornăitori de ostaş şi mantia pătată de sânge, le va arunca în foc şi mistuite vor fi de flăcări!


text:
Căci prunc s’a născut nouă, fiu s’a dat nouă, a cărui stăpânire o poartă pe umărul lui şi se va chema numele lui: Sfetnic minunat, Dumnezeu prea puternic, Părinte al veşniciei, Stăpân al păcii.


text:
Şi mare va fi stăpânirea lui şi pacea lui va fi fără sfârşit. Va împărăţi pe tronul lui David şi peste împărăţia lui, ca s’o întărească şi să-i pună la temelie judecata dreaptă, de acum şi până în veac. Râvna Domnului Savaot va face aceasta.


text:
Domnul a trimis cuvânt de pedepsire împotriva lui Iacob, şi pedeapsa a căzut ca fulgerul peste Israil.


text:
Şi tot poporul a prins de veste, Efraim şi locuitorii Samariei, care totuşi spus-au în mândria lor şi în semeţia inimii lor:


text:
«Cărămizile au căzut, să zidim cu piatră cioplită; smochinii au fost tăiaţi, să sădim cedri în locul lor!»


text:
Pe Sirieni la răsărit şi pe Filisteni la apus, care au îmbucat pe Israil cu toată gura. Cu toate acestea mânia lui nu se potoleşte şi mâna lui stă mereu întinsă!


text:
Pentru aceasta, Domnul nu va cruţa pe tinerii săi şi de orfanii săi şi de văduvele sale nu se va îndura, fiindcă toţi cu toţii sunt nelegiuiţi şi ticăloşi şi gura lor grăieşte vorbe nesăbuite. Cu toate acestea mânia lui nu se domoleşte şi mâna lui stă mereu întinsă!


text:
Fărădelegea a izbucnit ca focul care mistue spinii şi scaieţii; el arde hăţişurile pădurii, iară fumul se înalţă în rotocoale.


text:
Din pricina iuţimii mâniei Domnului Savaot, ţara va lua foc, iar poporul va ajunge prada pârjolului. Nimeni nu se va mai îndura de aproapele său.


text:
Vor jefui în dreapta, dar vor rămânea flămânzi, vor prăpădi în stânga şi tot nu se vor sătura şi fiecare va muşca din carnea braţului său:


text:
Manase din Efraim, Efraim din Manase, şi amândoi vor fi împotriva lui Iuda. Cu toate acestea mânia lui nu se potoleşte şi braţul lui stă mereu întins!


text:
Ca să îndepărteze pe cei săraci de la judecată, să răpească dreptatea oropsiţilor poporului meu, să prade pe văduve şi să despoaie pe cei orfani!


text:
Dar ce veţi face voi în ziua pedepsirii şi cum vă veţi feri de furtuna ce vine de departe? Către cine veţi alerga voi după ajutor şi unde vă veţi lăsa averile voastre?


text:
Fără numai să vă plecaţi în rândul robilor şi să cădeţi printre cei doborîţi. Şi cu toate acestea mânia lui nu se potoleşte şi mâna lui stă mereu întinsă!


text:
Împotriva unui neam fără de lege îl voi trimite şi împotriva unui popor al mâniei mele îl voi îndrepta, ca să-l prade şi să-l jefuiască şi să-l calce ca pe tina uliţelor.


text:
Dar el n’are aceeaşi socotinţă şi inima lui nu gândeşte la fel: ci să prade pofteşte inima lui şi să nimicească neamuri multe!


text:
Precum mâna mea a cuprins acele împărăţii, unde idolii erau mai numeroşi decât în Ierusalim şi în Samaria,


text:
Şi precum m’am purtat cu Samaria şi cu idolii ei, nu se cădea să mă port la fel şi cu Ierusalimul şi cu idolii lui?»


text:
Şi când Domnul va sfârşi tot lucrul său în muntele Sionului şi în Ierusalim, atunci se va răfui cu împăratul Asiriei pentru trufia inimii lui şi pentru semeţia privirilor lui,


text:
Căci a zis: «Prin puterea mâinii mele am făcut aceasta şi prin înţelepciunea mea, căci sunt dibaci! Micşorat-am graniţele popoarelor, jefuit-am comorile lor şi ca un atotputernic am dat jos de pe tron pe principi.


text:
Mâna mea a apucat ca din cuib bogăţiile popoarelor, şi, precum iei nişte ouă năpustite, tot aşa am cuprins eu tot pământul. Şi nimeni n’a mişcat din aripi, n’a deschis ciocul şi nici n’a scos vre-un ţipăt!»


text:
Poate securea să se laude faţă de cel ce taie cu ea? Sau fierăstrăul poate să se semeţească faţă de acela care îl mânueşte? Ar fi ca şi cum varga ar da avânt celui care o ridică şi ca şi cum toiagul ar însufleţi mâna care îl duce!


text:
Pentru aceasta Domnul Dumnezeu Savaot va trimite prăpădul în această voinică oştire asiriană şi toată sănătatea lor frigurile vor mistui-o ca un pârjol.


text:
Şi lumina lui Israil se va face foc şi Sfântul său flacără, care arde şi va topi spinii şi tufele de mărăcini, într’o singură zi!


text:
Copacii care vor mai rămânea în pădurea lui vor fi puţini la număr, încât şi un copil va putea să-i numere.


text:
În vremea aceea, cei care vor mai rămânea din neamul lui Iuda şi cei care vor mai scăpa din neamul lui Iacob nu se vor mai rezema pe cel ce i-a lovit, ci vor nădăjdui, cu credinţă, în Dumnezeu, Sfântul lui Israil.


text:
Căci chiar dacă poporul tău, Israile, ar fi ca nisipul de pe ţărmul mării, numai o rămăşiţă se va întoarce la pocăinţă. Doborîrea este hotărîtă, dreptatea va fi covârşitoare,


text:
Pentru aceasta, aşa zice Domnul Dumnezeu Savaot: «Poporul meu, care locueşti în Sion, nu te teme de Asiria care te loveşte cu toiagul şi ridică braţul său împotrivă-ţi, ca Egiptul!


text:
Căci peste puţină vreme mânia lor se va sfârşi, iar furia mea se va întoarce împotrivă-le şi-i va prăpădi.»


text:
Domnul Savaot ridica-va harapnicul împotriva lor ca atunci când a bătut pe Madian la stânca Oreb şi-şi va întinde toiagul său spre mare şi îl va ridica, precum altădată împotriva Egiptului.


text:
În vremea aceea, va lua povara Asiriei de pe umerii tăi şi jugul de pe grumajii tăi, şi vârtutea ta va sfărâma jugul.


text:
Ei au trecut pasul şi au zis: «Să mânem la Gheba!» Rama este spăimântată, Ghibeea lui Saul a rupt-o la fugă.


text:
Şi astăzi el mai stă la Nob şi întinde mâini ameninţătoare către muntele Sionului, spre colina Ierusalimului!


text:
Ci iată că Domnul Dumnezeul Savaot va frânge ramurile cu o lovitură năprasnică: vârfurile vor fi retezate, crăngile cele mai de sus vor cădea la pământ.


text:
Şi se va odihni peste el Duhul lui Dumnezeu, duhul înţelepciunii şi al înţelegerii, duhul sfatului şi al tăriei, duhul cunoştinţei şi al temerii de Domnul.


text:
Şi în temerea de Domnul fi-va desfătarea sa. Şi va judeca nu după înfăţişarea cea de dinafară şi nici va da hotărîre după cele ce se zvonesc,


text:
Ci va judeca pe cei săraci după pravila lui cea dreaptă şi va scoate dreptate sărmanilor din ţară. Pe împilător însă, îl va bate cu toiagul gurii lui şi cu suflarea buzelor lui va omorî pe cel fără de lege.


text:
În vremea aceea lupul va sta laolaltă cu mielul şi leopardul se va culca lângă ied; viţelul şi puiul de leu vor petrece împreună şi un copil îi va mâna.


text:
Junicea va merge la păscut împreună cu ursoaica şi puii lor vor sălăşlui la un loc, iară leul, ca şi boul, va mânca paie;


text:
Pruncul de ţâţă se va juca lângă culcuşul viperei şi în vizuina şarpelui otrăvitor copilul abia înţărcat îşi va întinde mâna.


text:
Nu vor mai face nici un rău şi nici un prăpăd în tot muntele meu cel sfânt, deoarece tot pământul va fi plin de cunoştinţa Domnului, precum apele acoperă fundul mării!


text:
Şi în vremea aceea, mlădiţă cea din rădăcina lui Iesei va fi ca un steag pentru popoare; pe ea vor căuta-o neamurile şi sălaşul ei va fi plin de slavă.


text:
În ziua aceea, Domnul va ridica iarăşi mâna sa ca să răscumpere rămăşiţa poporului său care a mai rămas din Asiria şi din Egipt, din Patures, din Etiopia, din Elam, din Şinear, din Eamat şi din ostroavele mării.


text:
Şi el va ridica steag pentru neamuri şi va aduna pe cei risipiţi ai lui Israil şi va strânge la un loc pe cei împrăştiaţi ai lui Iuda din cele patru colţuri ale pământului.


text:
Atunci se va curma pizma lui Efraim şi duşmanii lui Iuda vor fi stârpiţi. Efraim nu va mai avea ciudă pe Iuda, şi Iuda nu va mai vrăjmaşi pe Efraim;


text:
Ci vor cădea la apus în spatele Filistenilor şi vor jefui împreună pe Fiii Răsăritului; în ţara Edomului şi a Moabului îşi vor întinde stăpânirea lor, iar feciorii lui Amon vor asculta de ei.


text:
Domnul va seca limba de mare a Egiptului şi cu mâna sa şi cu arşiţa suflării sale va lovi Eufratul, şi-l va împărţi în şapte râuri, ca să poţi să le treci cu piciorul.


text:
Astfel fi-va o cale pentru rămăşiţa poporului său, pentru cei care au mai scăpat din robia Asiriei, precum s’a întâmplat altădată cu Israil, în ziua când el a purces din ţara Egiptului.


text:
Şi tu te vei ruga în ziua aceea: «Lăudate-voi, Doamne, căci, deşi întărâtat împotriva mea, mânia ta s’a întors de la mine şi m’ai mângâiat.


text:
Iată, tu eşti Dumnezeul mântuirii mele; în tine voi nădăjdui şi în veac nu voi pierde cumpătul, căci tăria mea şi cântarea mea de laudă este Domnul Dumnezeu şi mântuirea mea tot el!»


text:
Şi veţi zice în ziua aceea: «Lăudaţi pe Domnul, chemaţi numele lui, vestiţi printre păgâni faptele lui, proslăviţi-l, căci înalt este numele lui!


text:
Săltaţi şi vă veseliţi, voi locuitori ai Sionului, căci mare este în mijlocul vostru Sfântul lui Israil!»


text:
Pe munte pleşuv înălţaţi un steag, strigaţi către ei, faceţi semn cu mâna, ca să intre pe porţile tiranilor!


text:
«Eu am poruncit sfintei mele oştiri, chemat-am pe voinicii care răcoresc mânia mea, pe mândrii mei biruitori».


text:
Ascultaţi acest zgomot surd în munţi, acest vuet al unei oştiri nenumărate; auziţi această zarvă de război, de împărăţii şi de popoare adunate: Domnul Savaot cercetează oştirea gata de luptă.


text:
Ci vin dintr’un ţinut îndepărtat, de la capătul cerului, Domnul şi uneltele urgiei lui, ca să pustiască tot pământul.


text:
Toţi vor fi cuprinşi de groază, tot zbuciumul şi fiorii vor da peste ei, zvârcolise-vor în dureri ca femeia gata să nască, şi se vor uita înmărmuriţi unii la alţii, iar feţele lor vor fi aprinse ca para focului.


text:
Iată ziua Domnului! Ea vine aprigă, groaznică şi zbucnind de mânie, ca să pustiască pământul şi să stârpească pe păcătoşi de pe el.


text:
Luceferii de pe cer şi pâlcurile de stele nu-şi vor mai da lumina lor, soarele se va întuneca în răsăritul lui şi luna nu va mai străluci.


text:
«Atunci voi pedepsi lumea pentru fărădelegile ei şi pe cei nelegiuţi pentru păcatele lor. Voi smeri mândria celor trufaşi şi obrăznicia celor tirani voi frânge-o la pământ.


text:
Pentru aceasta, cerurile se vor zgudui şi pământul se va clătina din locul lui, din pricina furiei Domnului Savaot, în ziua aprinsei lui mânii.


text:
Atunci, ca o gazelă sperioasă şi ca o turmă pe care nimeni n’o mai adună, fiecare se va întoarce la neamul său şi fiecare va fugi în ţara sa.


text:
Ei vor măcelări pe toţi pruncii, vor ucide pe toate pruncele, ca unii care n’au milă de rodul pântecelui şi ai căror ochi nu cruţă pe copiii nevârstnici.


text:
Aşa i se va întâmpla Babilonului, podoaba împăraţilor, mândra coroană a Caldeilor, întocmai ca Sodomei şi ca Gomorei, pe care Dumnezeu le-a nimicit.


text:
Nu va mai fi locuit în veci şi în neam de neam. Arabii nu vor mai înfige acolo corturi şi ciobanii nu-şi vor mai face târle în laturea aceea,


text:
Ci numai fiarele sălbatice se vor sălăşlui într’însul, şi casele lui vor adăposti numai bufniţe, struţii se vor cuibări acolo şi oameni cu chip de ţap vor ţupăi în această paragină.


text:
Şi şacalii vor urla în palatele lor şi lupii în castelele lor de petrecere. Vremea este aproape, iată că soseşte, şi zilele ei nu vor zăbovi!


text:
Însă Domnul se va îndura de Iacob şi va alege încă o dată pe Israil, pe care îl va statornici în patria lui. Dar şi cei străini se vor alătura de el şi vor face un trup cu neamul lui Iacob.


text:
Vor lua popoare şi le vor duce în ţara lor, însă neamul lui Israil va face din ele, în ţara Domnului, robi şi roabe. Astfel ei vor robi pe cei care i-au dus în robie şi vor stăpâni pe împilătorii lor.


text:
Iar în ziua în care Domnul te va odihni de ostenelile, de chinurile tale şi de amarnica ta robie în care ai fost robit,


text:
Tu vei cânta cântecul acesta de ocară împotriva împăratului Babilonului şi vei zice: «Cum s’a sfârşit cu tiranul şi cum s’a curmat cu chinul nostru?


text:
A zdrobit pe cel care întru mânia lui lovea popoarele, necontenit, şi care, întru turbarea lui, strivea fără cruţare neamurile subjugate.


text:
Până şi chiparoşii împreună cu cedrii din Liban se bucură de căderea ta: «De când tu stai trântit, nici un tăietor nu s’a mai urcat până la noi ca să ne taie!»


text:
Şeolul, în adâncurile sale, se zbuciumă din pricina ta, ca să-ţi iasă întru întâmpinare. Pentru tine el deşteaptă umbrele, pe toţi stăpânitorii pământului şi ridică de pe jilţurile lor pe toţi împăraţii pământului.


text:
În Şeol s’a pogorît mărirea ta, o dată cu cântecul harfelor tale. Sub tine se vor aşterne viermii şi viermii vor fi acoperemântul tău.


text:
Cum ai căzut tu din ceruri, stea strălucitoare, fiu al revărsatului zorilor? Ai fost doborît la pământ, tu care aşterneai la pământ toate neamurile?


text:
Tu ziceai în cugetul tău: «Sui-mă-voi la ceruri şi mai presus de stelele Dumnezeului celui puternic voi aşeza jilţul meu! În muntele în care se adună zeii, voi pune sălaşul meu, în miază-noaptea cea mai depărtată.


text:
Cei care te văd îşi aţintesc privirea la tine, şi se uită şi se întreabă: «Oare acesta-i omul de care tremura întreg pământul şi împărăţiile se cutremurau?


text:
Cel care prefăcea lumea în pustiu şi cetăţile le dărâma şi robilor nu le mai dădea drumul din beciurile robiei?»


text:
Şi numai tu ai fost zvârlit departe de mormântul tău ca un stârv urîcios, acoperit cu rămăşiţele celor ucişi şi ciopârţiţi de sabie; tu zaci, altfel decât cei pogorîţi în gropniţe de piatră, ca un stârv storcoşit în picioare.


text:
Tu nu te vei pogorî cu ei în mormânt, fiindcă tu ai pustiit ţara ta şi pe poporul tău l-ai măcelărit.» Niciodată nu va mai fi vorba despre odrasla fărădelegii!


text:
Pregătiţi măcelul feciorilor, din pricina nelegiuirilor părinţilor, ca să nu se mai scoale şi să cotropească pământul şi să umple de ruine faţa întregii lumi!


text:
«Eu mă voi scula împotriva lor», – zice Domnul Savaot, – «şi voi nimici numele Babilonului şi orice urmă, şi orice răsad şi mlădiţe», – zice Domnul.


text:
«Voi face acolo sălaşul ariciului şi loc mlăştinos, şi cu mătura prăpădului», – zice Domnul Savaot, – «voi mătura.»


text:
Juratu-s’a Domnul Savaot şi a zis: «Precum am hotărît, aşa va fi, precum am pus la cale, aşa se va întâmpla!


text:
Sfărâma-voi pe Asirieni în ţara mea şi îi voi călca în picioare pe munţii mei. Atunci jugul se va depărta de la ei şi povara va cădea de pe umerii lor.»


text:
Dacă Domnul Savaot a pus la cale, cine va putea să-l împiedice? Şi mâna lui întinsă, cine o va întoarce la loc?


text:
Nu te bucura peste măsură, ţară a Filistenilor toată, că s’a frânt toiagul care te lovea. Pentru că din rădăcina şarpelui va naşte o năpârcă, iar urmaşul ei va fi un balaur zburător.


text:
Cei sărmani paşte-vor pe păşunile mele, iar cei săraci vor sta culcaţi fără de grijă. Dar voi nimici cu foametea neamul tău, iar pe cei ce vor mai rămânea din tine îi voi omorî!


text:
Tu, poartă, urlă! Şi tu, cetate, răcneşte! Cutremură-te, ţară a Filistenilor, toată, cât eşti de mare! Căci din partea de miază-noapte vine un şirag de oştire şi nimeni nu dă greş din rândurile lui.


text:
Şi ce vom răspunde în ziua aceea celor trimişi dintre popoarele păgâne? Că «Domnul a întemeiat Sionul şi obijduiţii poporului său stau acolo în pace».


text:
Proorocie împotriva Moabului. Prins fără de veste în miez de noapte Ar-Moabul a fost pustiit! Izbit noaptea, pe neaşteptate, Chir-Moabul dat a fost pieirii!


text:
Poporul din Dibon se urcă în capiştele de pe înaltele coline, ca să plângă; se urcă Moabul pe Nebo şi pe Medeba şi jeleşte. Toate capetele sunt pleşuvite, toate bărbile sunt tăiate.


text:
Pe uliţele lui toţi ies îmbrăcaţi în veşminte de jale; pe acoperişuri, în pieţe, toţi se tânguesc şi izbucnesc în hohote de plâns.


text:
Heşbonul şi Elealeul se jăluesc amar şi glasul lor se aude până la Iahaţ. Chiar şi voinicii Moabului se văicăresc şi sufletul le este cuprins de groază.


text:
Din fundul inimii, Moabul strigă; fugarii lui sosesc până la Ţoar, până la Eglat-Şelişia. Coasta Luhitului toţi o urcă plângând; pe drumul de la Horonaim se văietă desnădăjduiţi.


text:
Căci apele de la Nimrim au secat, firul ierbii s’a uscat, pajişte verde nu mai este şi toată buruiana a pierit!


text:
Căci apele Dimonului sunt pline de sânge! împotriva Dimonului trimite-voi iarăşi nenorociri: lei împotriva celor scăpaţi din Moab şi împotriva celor rămaşi în ţară.


text:
«Trimiteţi miei stăpâni torului ţării, trimiteţe-i din Petra, prin deşert, la muntele fiicei Sionului».


text:
Ca o pasăre care fuge speriată, ca un cuib cu puii risipiţi, aşa sunt fiicele Moabului la vadurile Arnonului.


text:
«Dă un sfat, fă dreptate, întinde umbra ta, ca noaptea, în miezul zilei, ascunde pe cei urmăriţi, nu da de gol pe cei fugari!


text:
Adăposteşte la tine pe surghiuniţii Moabului, dă-le loc de scăpare, în faţa pustiitorului, până când năvala va conteni şi prăpădul se va domoli şi vrăjmaşul va părăsi ţara,


text:
Şi astfel jilţul lui se va întări prin milostivire şi pe el va sta deapururi, în cortul lui David, un judecător râvnitor de dreptate şi iubitor de drepte hotărîri.


text:
Auzit-am de semeţia Moabului, căci foarte mândru este, auzit-am de îngâmfarea, de mândria, de înaltele sale închipuiri şi de graiurile lui cele deşarte.»


text:
De aceea, Moabiţii se vor tângui pentru Moab, toţi laolaltă se vor boci; după turtele de struguri de la Chir-Hareset vor suspina, cu inimă grea.


text:
Căci ţarinile Heşbonului s’au vestejirt ca via de la Sibma pe care au călcat-o în picioare stăpânitorii popoarelor şi ale cărei ramuri se întindeau până la Iazer, se resfirau până la marginea pustiului, ale cărei viţe se întindeau şi treceau marea!


text:
Pentru aceasta plâng ca şi Iazerul pentru via din Sibma. Cu lacrimile mele vă ud pe voi, Heşboane şi Eleale, căci la culesul şi la secerişul vostru a izbucnit strigătul de război!


text:
Nici bucurie, nici veselie prin grădini, iar prin vii nici cântece, nici chiuituri! Nimeni nu mai dă vinul la teasc; strigătul călcătorului s’a curmat.


text:
Şi chiar când Moabul se va arăta, trudindu-se cu jertfe, pe locurile sale înalte şi intrând în capiştea sa să se roage, el nu va putea să-şi scape viaţa.


text:
Iar acum Domnul zice aşa: «Peste trei ani socotiţi ca anii unui simbriaş, slava Moabului se va micşora, măcar că are atâta gloată de popor, şi va rămânea puţină, fără nici o putere».


text:
Proorocia împotriva Damascului. «Să ştiţi că Damascul va fi şters de pe răbojul cetăţilor şi nu va mai fi decât un morman de dărâmături!


text:
Cetăţile care ţin de el fi-vor pustiite pe vecie şi vor rămânea deşert, bun de păscut turmele, care se vor culca fără să le gonească nimeni.


text:
Întăriturile Efraimului vor pieri, aşijderea şi împărăţia Damascului. Şi tot aşa va fi cu rămăşiţa Siriei; cum a fost cu mărirea fiilor lui Israil, aşijderea va fi cu ei», – zice Domnul Savaot.


text:
Va fi ca şi când secerătorul adună grâul copt şi mâna lui taie spicele, va fi ca atunci când culegi spicele în valea Refaim.


text:
Va fi ca atunci când mai rămân câteva roade, la scuturatul măslinului, două-trei măsline pe vârf, patru-cinci pe ramuri», – zice Domnul Dumnezeul lui Israil.


text:
În ziua aceea, omul îşi va întoarce privirea către Ziditorul său şi ochii lui se vor uita la Sfântul lui Israil.


text:
Şi nu va mai privi la jertfelnicele pe care le-au lucrat mâinile lui şi nu-şi va mai opri ochii la făptura degetelor lui, la Astartele şi la statuile ridicate în cinstea soarelui.


text:
În vremea aceea, cetăţile lui întărite vor fi năpustite ca acelea ale Amoriţilor şi ale Heviţilor, pe care aceştia le-au lăsat înaintea fiilor lui Israil, şi pustii vor rămânea.


text:
Căci tu ai uitat pe Dumnezeul izbăvirii tale şi de stânca scăpării tale nu ţi-ai mai adus aminte. Pentru aceea tu întemeiezi grădini lui Adonis şi sădeşti acolo vie unui dumnezeu străin.


text:
În ziua când o sădeşti, tu poţi s’o închizi cu gard şi chiar a doua zi s’o vezi că are flori; dar orice seceriş se spulberă în ziua durerii usturătoare şi fără leac!


text:
O! Ce zarvă de popoare asemeni vuetului de ape multe şi ce zgomot de noroade ca zgomotul de ape mari!


text:
Ci când el le ameninţă, ele fug departe, spulberate ca pleava în bătaia vântului şi ca vârtejul de pulbere în vreme de furtună.


text:
În vremea serii, atunci e ceasul spaimei, căci mai nainte de a se face ziuă ei nu mai sunt. Iată care este partea jefuitorilor noştri şi soarta celor ce ne-au prădat.


text:
Tu care trimiţi soli în caice de papură pe întinsele ape ale Nilului. Plecaţi voi, grabnici soli, către un neam înalt la făptură şi cu pielea lucie, departe, către un popor de temut, plin de putere şi viteaz şi a cărui ţară este brăzdată de ape mari.


text:
Voi toţi locuitori ai lumii şi stăpâni ai pământului, când se va ridica flamura pe munţi, uitaţi-vă! Şi când va suna trâmbiţa, ascultaţi!


text:
Căci astfel vorbit-a Domnul către mine: «Voi privi liniştit din locul meu, ca arşiţa aţipită în lumina soarelui de vară, ca nourul de rouă în zăduful secerişului».


text:
Căci, înainte de cules, după ce florile s’au scuturat şi mugurii se vor preface în ciorchini copţi, atunci va tăia el viţele cu cosorul, va lua ramurile şi le va da laoparte.


text:
Şi deavalma vor fi lăsate păsărilor răpitoare ale munţilor şi fiarelor pământului; vulturii vor văra cu ele vara, iar toate fiarele câmpului vor ierna cu ele iarna.


text:
În vremea aceea daruri vor fi aduse Domnului Savaot de către neamul de statură înaltă şi cu pielea lucie, de către poporul de temut cel de departe, de către norodul cel plin de putere şi viteaz, a cărui ţară este străbătută de fluvii; aduse vor fi daruri la locul numelui Domnului Savaot, la muntele Sionului.


text:
Proorocie împotriva Egiptului. Iată Domnul vine pe nor cu zbor repede şi ajunge în Egipt. Idolii Egiptului tremură înaintea feţei lui şi inima Egiptenilor se topeşte într’înşii.


text:
«Voi întărâta pe Egipteni unii împotriva altora şi se vor război frate cu frate şi prieten cu prieten, cetate cu cetate şi împărăţie cu împărăţie.


text:
Duhul care însufleţeşte pe Egipteni va pieri şi eu voi încurca mintea lor; şi vor umbla să întrebe pe idoli şi pe vrăjitori, pe chemătorii de duhuri şi pe ghicitori.


text:
Şi voi da Egiptul în mâna unui stăpânitor crud şi un împărat crâncen îl va stăpâni», – zice Domnul Dumnezeu Savaot.


text:
Canalele se vor preface în ape stătute. Râurile Egiptului vor scădea şi se vor usca, papura şi trestia se vor vesteji.


text:
Pescarii vor suspina şi se vor tângui, toţi cei care aruncă undiţa în Nil, cei care întind năvodul pe faţa apelor vor pierde nădejdea.


text:
Mai marii Ţoanului vor fi nebuni şi cei mai înţelepţi sfetnici ai lui Faraon se vor dovedi sfetnici nerozi! Cum ziceţi voi lui Faraon: «Noi suntem fiii celor înţelepţi, fiii vechilor împăraţi»?


text:
Unde sunt oare înţelepţii tăi? Să te vestească şi să-ţi dea de ştire ceea ce a pus la cale Domnul Savaot împotriva Egiptului.


text:
Principii Ţoanului au ajuns nebuni, mai marii Nofului pierdutu-şi-au mintea, şi căpeteniile seminţiilor duc Egiptul pe căi greşite.


text:
Domnul a turnat în cugetul lor un duh de zăpăceală, aşa încât cu orice faptă a lor ei rătăcesc Egiptul, întocmai cum cel beat se bălăcăreşte în vărsătura lui;


text:
Şi nu va mai fi nici o faptă cu rost în Egipt, care să adune laolaltă pe căpetenii şi pe popor, pe boieri şi pe prostime.


text:
În ziua aceea, Egiptenii vor fi ca femeile fricoase şi cutremurate, din pricina ameninţătoarei mâini a Domnului Savaot, pe care o va ridica peste ei.


text:
Atunci pământul Iudei va ajunge pentru Egipt înfricoşare mare; oricine îi va pomeni numele, Egiptul se va cutremura din pricina punerii la cale pe care o va plini, împotrivă-i, Domnul Savaot.


text:
În vremea aceea, fi-vor numai cinci cetăţi în ţara Egiptului, care vor grăi limba Canaanului şi vor jura întru numele Domnului Savaot. Una se va numi «Cetatea Soarelui».


text:
În ziua aceea, fi-va un jertfelnic în mijlocul ţării Egiptului şi un stâlp de pomenire pentru Domnul în tot cuprinsul lui.


text:
Acesta va fi semn şi mărturie pentru Domnul Savaot în ţara Egiptului. Când vor striga către Domnul, din pricina împilătorilor lor, atunci el le va trimite un mântuitor, care se va lupta pentru ei şi-i va mântui.


text:
Astfel Domnul se va da pe faţă în Egipt şi Egiptenii vor cunoaşte pe Domnul în ziua aceea. Şi vor aduce arderi de tot şi prinoase şi vor face juruinţi Domnului şi le vor împlini întocmai.


text:
Deci Domnul va bate Egiptul, dar îl va bate ca să-l tămăduiască. Şi Egiptenii se vor întoarce cu pocăinţă la Domnul şi el se va îndupleca şi îi va tămădui.


text:
În vremea aceea, va fi un drum din Egipt în Asiria şi Asiria va merge în Egipt şi Egiptul în Asiria, şi Egiptenii şi Asirienii vor sluji pe Domnul.


text:
În ziua aceea Israil va fi al treilea în legământul cu Egiptul şi cu Asiria şi ca o binecuvântare în mijlocul pământului,


text:
Binecuvântare a Domnului Savaot care va zice: «Binecuvântat să fie poporul meu, Egiptul, şi Asiria, lucrul mâinilor mele, şi Israil, moştenirea mea!»


text:
În anul în care Tartan a venit la Aşdod trimis de Sargon, împăratul Asiriei, şi a împresurat Aşdodul şi l-a cuprins,


text:
În zilele acelea a grăit Domnul prin gura lui Isaia, fiul lui Amos, şi a zis: «Du-te şi te dezbracă de sacul de pocăinţă de pe trupul tău şi descalţă-te de încălţămintea ta!» Şi a făcut aşa şi mergea gol şi desculţ.


text:
Şi a zis Domnul: «Precum robul meu Isaia a umblat gol şi desculţ vreme de trei ani, şi aceasta a fost să fie semn şi prevestire pentru Egipt şi pentru Egipteni,


text:
Astfel va aduce împăratul Asiriei robi din Egipt şi prinşi în război din Etiopia, tineri şi bătrâni, despuiaţi şi desculţi şi cu mijloacele goale, mare ruşine pentru Egipteni.


text:
Locuitorii acestui ţinut de pe ţărm vor zice în ziua aceea: «O! Pe cine ne bizuiam şi la cine voiam să fugim şi să căpătăm ajutor şi scăpare, de dinaintea împăratului Asiriei! Şi acum, cum vom mai scăpa?»


text:
Proorocie despre Pustietatea Mării. Un bubuit adânc, asemeni crâncenelor vijelii care pustiesc în miază-zi, soseşte din pustie, din ţara spaimelor.


text:
O vedenie cruntă arătatu-s’a mie: Tâlharul jăfueşte şi pustiu lăţeşte în juru-i pustiitorul. «Avântă-te, Elame! Mezi, împresuraţi!» Orice suspin pentru ei îl voi înnăbuşi!


text:
Drept aceea, şalele mele s’au cutremurat şi dureri dat-au peste mine, ca durerile peste femeia gata să nască. Sunt ca scos din fire şi nu mai am auz; răsturnat cu totul sunt şi nu mai văd!


text:
Duhul meu rătăceşte, frica năvăleşte peste mine. Amurgul, atât de mult dorit mai înainte, acum mă umple de spaimă.


text:
Căci aşa zice Domnul către mine: «Du-te şi pune pe paznic la locul lui, şi să-mi dea de ştire despre ce-o vedea!


text:
Dacă va vedea un şirag de călăreţi, venind călări pe cai doi câte doi, sau călărind pe măgari, sau călărind pe cămile, să-şi ciulească urechile şi să asculte cu încordare.


text:
Şi să strige ca un leu: «De strajă stau, Doamne, necurmat, toată ziua, şi la locul meu de veghe, în fiecare noapte.


text:
Şi iată că vin cete de călăreţi şi mulţime de cai doi câte doi». Apoi, izbucnind, să strige: «A căzut, a căzut Babilonul, şi toate chipurile cioplite ale idolilor săi le-a trântit, zob, la pământ!»


text:
O, norodul meu, fecior al ariei mele – bătut cum se bate grâul, – ceea ce am auzit de la Domnul Savaot Dumnezeul lui Israil, ţi-am dat de ştire!


text:
Proorocie despre Edom. Un glas strigă din Seir, către mine: «Străjere, cât a trecut din noapte? Paznice, cât mai este până la ziuă?»


text:
Şi străjerul răspunde: «Dimineaţa se apropie, dar este încă noapte. Dacă îţi este de întrebat, vino şi mai întreabă.


text:
Căci au fugit din faţa ucigaşilor, din faţa săbiei scoase şi a arcului întins şi de dinaintea grozăviilor războiului!


text:
Căci iată ce mi-a spus Domnul: «Încă un an, ca anul năimitului, şi toată strălucirea lui Chedar se va întuneca.


text:
Tu cetate zgomotoasă, cetate plină de zarvă şi de chiote de veselie? Ucişii tăi n’au căzut de sabie şi n’au murit în luptă.


text:
Căpitanii tăi au fugit laolaltă şi au fost luaţi robi fără nici o săgeată trasă; toţi vitejii tăi au fost legaţi, grămadă, pe când erau fugari.


text:
Pentru aceasta vă zic: «Întoarce-ţi-vă privirea de la mine şi lăsaţi-mă să plâng amar; nu va îmbulziţi să mă mângâiaţi de prăpădul fiicei poporului meu,


text:
Căci este o zi de răzmiriţă, de răsturnare şi de spaimă, poruncită de Domnul Dumnezeul Savaot în Valea descoperirii: prăbuşire de ziduri şi ţipetele celor ce fug spre munţi!


text:
Şi ridicat a fost acoperemântul de pe Iuda, dar atunci tu te uiţi la strânsura de arme din casa: «Pădurea Libanului»,


text:
Şi spărturile zidurilor cetăţii lui David, care sunt fără număr, le luaţi aminte şi adunaţi apele din iazul cel de jos;


text:
Şi faceţi un iaz mai mare între cele două ziduri, ca să strângeţi apa din vechiul heleşteu. Dar voi nu luaţi aminte la cel care a făcut toate acestea! Pe Cel care le-a pregătit de demult, voi nu-l vedeţi!


text:
Ci, în ziua aceea, Domnul Dumnezeul Savaot ne îndemna să plângem, să suspinăm, să ne radem capul şi să ne încingem cu sac.


text:
Ci, dimpotrivă! Iată bucurie şi veselie, boi tăiaţi şi oi junghiate; îmbuibare cu carne şi beţie: «Să mâncăm şi să bem, căci mâine vom muri!»


text:
De aceea Domnul Savaot s’a descoperit iar şi iar auzului meu: acest păcat nu vi se va ierta vouă, până când veţi muri! Aşa rostit-a Domnul Dumnezeul Savaot.


text:
Împotriva lui Şebna, sfetnicul palatului, iată ce spune Domnul Dumnezeul Savaot: «Du-te şi intră la acest dregător,


text:
Care îşi sapă mormânt pe loc înalt şi care îşi pregăteşte locaş în stâncă: Ce ai tu şi cine eşti tu, de-ţi sapi aci mormânt?


text:
Te va înfăşură şi te va azvârli ca pe un ghem, ca pe un ghemotoc, în câmp deschis şi larg. Acolo tu vei muri; acolo se vor frânge falnicele tale care, tu ruşinea casei stăpânului tău!


text:
Şi-l voi îmbrăca cu veşmintele tale şi-l voi încinge cu brâul tău şi-i voi da în mână dregătoria ta. Şi va fi tată pentru cei ce locuesc în Ierusalim şi pentru casa lui Iuda.


text:
Şi voi pune pe umerii lui cheile casei lui David, şi dacă el va deschide, nimeni nu va închide, şi dacă el va închide, nimeni nu va deschide.


text:
De el se va atârna toată povara casei tatălui, crăngile ca şi zinicelele, toată văsăria mică, precum şi pocalele, precum şi ulcioarele.


text:
«În ziua aceea», – zice Domnul Savaot, – «cuiul înfipt în locul cel de nădejde se va slăbi, se va frânge şi va cădea, şi povara care atârna de el se va face praf», – căci aşa grăit-a Domnul!


text:
Proorocie împotriva Tirului. Jeliţi-vă, corăbii ale Tarşişului, deoarece pustiit a fost limanul vostru! Nici o casă n’a mai rămas! Nici o corabie nu mai întră! De pe coasta Ciprului le-a sosit această veste.


text:
Amuţiţi, voi cei ce locuiţi la ţărmul mării şi pe care neguţătorii Sidonului, răscolitorii mărilor, vă umpleau de bogăţii!


text:
Şi de peste noian de ape, grâul Nilului, secerat din valea lui, era venitul vostru şi era câştigul popoarelor.


text:
Ruşinează-te, Fenicie, căci marea îţi zice: «Tu n’ai avut dureri de mamă, tu n’ai născut şi nici n’ai crescut feciori şi nici n’ai ridicat fete!»


text:
Nu este oare aceasta cetatea voastră, cea plină de petreceri, a cărei obârşie se urcă în vârstele străvechi, şi care îşi îndrepta mereu paşii ca să întemeieze noi sălaşuri?


text:
Cine a pus la cale acest lucru împotriva Tirului, împărţitoarea de cununi, ai cărei neguţători erau principi şi ai cărei stăpâni de corăbii erau cei mai vestiţi de pe pământ?


text:
Domnul Savaot a plănuit aceasta, ca să dea de ruşine trufia prea strălucitoare şi să micşoreze pe toţi mai marii pământului.


text:
El a întins mâna asupra mării şi a cutremurat împărăţiile. Domnul a rânduit Feniciei să i se dărâme întăriturile,


text:
Şi a rostit: «Acum nu mai zburda, tu cea înfrântă, dar până aci nebiruită fecioară a Feniciei! Scoală-te şi du-te la Chitei, dar şi acolo nu vei avea tihnă!»


text:
Iată ţara Caldeilor – acest popor nu sunt Asirienii –: el a dat-o pradă fiarelor pustiei. Ei şi-au înălţat turnuri, au dărâmat palate, făcut-au totul paragină.


text:
Şi va fi în ziua aceea că Tirul va fi uitat şaptezeci de ani, ca în anii de domnie ai unui singur rege, şi la sfârşitul celor şaptezeci de ani Tirul va fi aşa cum se zice în cântecul desfrânatei:


text:
«Ia chitara şi străbate cetatea, tu desfrânată de toţi uitată! Cântă cu măiestrie! Zi din gură cu foc, ca lumea să-şi aducă aminte de tine!»


text:
Şi după cei şaptezeci de ani Domnul va cerceta iarăşi cetatea Tirului şi ea va câştiga din nou câştigu-i de desfrânată şi se va iubi cu toate împărăţiile pământeşti, de pe faţa a tot pământul.


text:
Ci tot câştigul ei şi toată plata ei cea necurată vor fi afierosite lui Dumnezeu şi nici nu vor fi strânse şi nici puse deoparte; ci câştigul va fi pentru cei ce slujesc înaintea Domnului, ca să mănânce din belşug şi să se îmbrace în odăjdii scumpe.


text:
Iată, Domnul va pustii pământul şi îl va preface în pustietate, va răsturna faţa lui şi va împrăştia pe locuitori.


text:
Şi preotului i se va întâmpla ca şi poporului, stăpânului ca şi robului, slugii ca şi stăpânei sale; vânzătorului ca şi cumpărătorului, împrumutătorului ca şi celui care se împrumută, datornicului ca şi celui ce are zapisul datoriei.


text:
Pământul jeleşte şi se ofileşte, lumea toată se usucă şi este în cumpănă mare, cerul laolaltă cu pământul trag de moarte.


text:
Pământul stă pângărit sub cei ce-l locuesc, căci ei au călcat legea, au înfrânt rânduiala şi legământul l-au stricat pe veci.


text:
Pentru aceasta, blestemul mistueşte pământul şi locuitorii de pe el ispăşesc păcatul; drept aceea cei ce locuesc pe pământ sunt mistuiţi şi oamenii rămas-au puţini la număr.


text:
Curmatu-s’a zăngănitul zburdalnic al tipsiilor, chiotele petrecătorilor au amuţit, stinsu-s’a viersul cel dulce al harfei;


text:
Aşa se va întâmpla în cuprinsul pământului, înlăuntrul popoarelor, aşa ca la bătutul măslinilor şi ca la culesul viei, după adunatul poamei.


text:
«Voi cei din răsărit, preamăriţi pe Domnul! Voi cei de pe ţărmurile mării, cinstiţi numele Domnului Dumnezeului lui Israil!»


text:
De la marginile pământului noi auzim cântând: «Mărire celui drept!» Ci eu zic: «Vai de viaţa mea! Vai de viaţa mea! Vai de mine! Cei nelegiuiţi cu inima sunt nelegiuiţi şi cu fapta!»


text:
Cel care va fugi de groază cădea-va în groapă, cel care va scăpa din groapă se va prinde în laţ! Căci stăvilarele cele de sus se vor deschide şi temeliile pământului se vor clătina.


text:
Pământul se mişcă încoace şi încolo, ca un om beat, se dă în sus şi în jos ca un scânciob; păcatele îl apasă, cade, ca să nu se mai scoale!


text:
Şi în ziua aceea Domnul va cerceta cu asprime, acolo sus, oştirea cea de sus şi pe pământ, jos, pe împăraţii pământului.


text:
Luna va fi roşie, iar soarele va pierde din lumina lui, deoarece Domnul Savaot va fi împărat şi slava lui va străluci înaintea bătrânilor lui, în muntele Sionului şi în Ierusalim!


text:
Doamne, tu eşti Dumnezeul meu! Pe tine te voi preamări şi numele tău îl voi lăuda, căci tu ai adus la îndeplinire minunate puneri la cale, care, din vremi străvechi, hotărîte au fost cu neschimbare.


text:
Căci tu ai făcut din Cetate o grămadă de pietre, şi din locul cel întărit o paragină. Cetatea celor trufaşi, o dată risipită, nu va mai fi clădită în veac.


text:
Căci ai fost scăpare pentru cel sărman, adăpost pentru cel ce era în strâmtoare, liman în vremuri vijelioase, umbrar în timp de arşiţă, când răpşitul celor tirani este ca răpăiala ploilor de iarnă în pieptul zidului,


text:
Şi ca vipia soarelui într’un pământ uscat. Potolit-ai zarva celor nelegiuiţi. Precum dogoarea zilei se astâmpără cu umbra unui nor, aşa domoleşti tu cântecul de biruinţă al celor împilători şi silnici.


text:
Şi Domnul Savaot va pregăti, în muntele acesta, pentru toate popoarele, ospăţ cu mâncări grase, ospăţ cu vinuri alese, cu belşug de măduvă, cu vinuri bine limpezite!


text:
Şi în muntele acesta el va da laoparte vălul care învălueşte toate popoarele şi perdeaua care acoperă toate neamurile.


text:
El va nimici moartea pe vecie! Şi Domnul Dumnezeu va şterge lacrămile de pe toate feţele, şi ruşinea poporului său o va depărta de pe pământ, căci Domnul a grăit!


text:
Şi se va zice în ziua aceea: «Iată Dumnezeul nostru, în care nădăjduim să fim mântuiţi. Iată Domnul pe care îl aşteptăm. Să ne bucurăm şi să ne veselim de mântuirea lui!»


text:
Căci mâna Domnului se va odihni pe acest munte; Moabul însă va fi călcat în picioare, pe locul lui, ca nişte paie în groapa cu gunoi,


text:
Şi va întinde mâinile sale precum înnotătorul le întinde ca să înnoate. Dar Domnul va smeri mândria lui, cu toată meştera strădanie a mâinilor lui.


text:
În ziua aceea se va cânta cântarea aceasta în ţara lui Iuda: «Avem o cetate întărită! Domnul ne stă într’ajutor, ca nişte ziduri şi ca nişte întărituri.»


text:
Celor cu nădejde neclintită, tu le dai mântuirea ta, pacea ta, când şi-au pus în tine toată nădejdea.


text:
El a smerit pe cei ce stăteau la adăpost în castele, cetatea cea mândră el a doborît-o, a smerit-o până la pământ şi a culcat-o în pulbere.


text:
Pe calea învăţăturilor tale, Doamne, noi te aşteptăm. Numele tău şi pomenirea ta sunt dorirea sufletului nostru.


text:
Sufletul meu te doreşte în ceas de noapte; duhul meu năzueşte spre tine dimineaţa. Când îndreptările tale vor fi pe pământ, cei ce locuesc lumea învăţa-vor ce este dreptatea.


text:
Dacă de cel fără de lege ne este milă, el nu mai învaţă ce este dreptatea şi în pământul celor sfinţi el săvârşeşte strâmbătatea şi nu vede deloc înălţimea Domnului.


text:
Doamne, mâna ta este ridicată, dar ei nu o văd! Vedere-ar râvna ta pentru poporul tău şi s’ar face de ocară! Focul sortit vrăjmaşilor tăi să-i mănânce!


text:
Doamne Dumnezeul nostru, avut-am peste noi şi alţi stăpâni, afară de tine, dar noi numai pe tine te vom lăuda şi vom pomeni numai numele tău!


text:
Morţii nu vor fi iarăşi vii şi umbrele nu vor învia; de aceea tu i-ai pedepsit şi i-ai nimicit şi ai şters până şi numele lor.


text:
Înmulţit-ai poporul, Doamne, înmulţit-ai poporul şi te-ai preamărit pe tine şi ai lărgit hotarele ţării!


text:
Doamne, pe tine te-am căutat în vreme de restrişte, către tine am strigat în scârba noastră, când a venit peste noi pedeapsa ta.


text:
Ca femeia însărcinată şi gata să nască, care se zvârcoleşe şi strigă în durerea ei, aşa am fost, Doamne, cu toţii în faţa ta!


text:
Ca împovăraţi de facere am fost şi în dureri ne-am zvârcolit, dar am născut vânt! Mântuire ţării n’am adus şi locuitori pe lume nu s’au născut!


text:
Dar morţii tăi vor trăi şi trupurile lor vor învia. Deşteptaţi-vă, tresăltaţi de bucurie, voi cei ce sălăşluiţi în pulbere! Căci roua ta este rouă de lumină şi pământul va naşte din nou pe cei adormiţi.


text:
Sus, poporul meu! Intră în cămările tale şi închide uşa după tine! Ascunde-te o clipă, până când va trece mânia!


text:
Căci iată Domnul va ieşi din locaşul său, ca să pedepsească fărădelegile locuitorilor pământului. Pământul va da pe faţă sângele pe care l-a supt şi pe ucişii lui nu-i va mai tăinui.


text:
În ziua aceea, Domnul se va năpusti cu sabia sa, grea, mare şi puternică, împotriva balaurului, a şarpelui care fuge, împotriva leviatanului, a şarpelui încolăcit, şi va omorî balaurul cel din Nil.


text:
Eu, Domnul, sunt străjărul; în fiecare clipă o ud şi o stropesc, ca frunza-i să nu cadă. Zi, noapte, o păzesc.


text:
Nu sunt mâniat de fel pe ea. Dar ce era să fac, când o năpădiseră spinii şi scaieţii? Am pornit război împotrivă-le şi le-am dat foc!


text:
Dar într’o zi Iacob va prinde rădăcini, Israil va înflori, va odrăsli şi cu roadele sale va umple lumea.


text:
Nu! Ci, izgonindu-i şi trimiţându-i în robie, ţi-ai făcut răfuiala cu ei. I-ai spulberat cu răsuflarea ta, ca pleava, în ziua vijeliei din răsărit.


text:
Aşa trebuia să fie ispăşită fărădelegea lui Iacob şi acesta era să fie rodul iertării păcatului lui: el să sfărâme în bucăţi toate pietrele jertfelnicelor idoleşti ca nişte pietre de var, şi niciodată să nu se mai ridice Aşerele şi stâlpii cei ridicaţi în cinstea soarelui.


text:
Cetatea cea întărită rămânea-va singură, un loc părăsit şi neumblat ca un pustiu. Acolo va paşte juncul, în ea va fi locul lui de odihnă şi el va paşte lăstarii tineri.


text:
Când crăngile se vor usca, se vor frânge şi vor cădea, atunci veni-vor femeile să le pună pe foc. Acesta-i popor fără de minte şi Ziditorul lui nu se mai milostiveşte de el şi Făcătorul lui nu-l mai rabdă.


text:
Şi va fi că în ziua aceea Domnul aduna-va roade de la Eufrat şi până la râul Egiptului; şi voi veţi fi culeşi unul câte unul, fii ai lui Israil!


text:
În vremea aceea, trâmbiţa cea mare va trâmbiţa şi cei care se pierduseră în ţara Asiriei vor veni, şi cei ce se risipiseră în ţara Egiptului se vor închina Domnului, în muntele cel sfânt, în Ierusalim.


text:
Vai ţie, cunună mândră a beţivilor din Efraim! Vai ţie, floare trecătoare care străluceşti în găteala lor, pe creştetul văilor mănoase, dar pline de beţivi!


text:
Iată, un duşman tare şi puternic stă în slujba Domnului: ca un potop de grindină, ca o năprasnă de vânt vijelios, ca o năvală de apă în şivoaie, răstoarnă totul la pământ.


text:
Iar floarea trecătoare care străluceşte în diadema de pe vârfurile mănoase ale văii, va fi ca o smochină timpurie mai înainte de cules; cine o vede o ia şi o mănâncă!


text:
În ziua aceea Domnul Savaot va fi cunună strălucitoare şi strălucită diademă pentru rămăşiţa poporului său:


text:
Insufla-va duh de dreptate celor ce stau la judecată, cu dreptate şi tărie celor ce se luptă la porţi.


text:
Dar şi aceştia sunt turburaţi de vin, şi năuciţi de băuturi ameţitoare. Preotul şi profetul se clatină de beţie, sunt zăpăciţi de băutură, se împleticesc de multul vin băut, bat câmpii când proorocesc; se clatină când îşi rostesc hotărîrile.


text:
Dar tot ei zic: «Pe cine vrea să înveţe el înţelepciunea şi cui vrea să destăinuiască descoperiri? Desigur copiilor deabia înţărcaţi şi lăsaţi de curând de la sân.»


text:
Şi-şi bat joc: ţau laţau, ţau laţau, cau lacau, cau lacau, zer şam, zer şam (poruncă peste poruncă, rânduială peste rânduială, îndreptare peste îndreptare, puţin ici, puţin colea).


text:
Domnul a rostit: «Iată odihna, să se odihnească cel care e obosit; iată înviorarea!» Dar ei n’au voit să asculte.


text:
Şi cuvântul Domnului va fi pentru ei, într’adevăr: ţau laţau, ţau laţau, cau lacau, cau lacau, zer şam, zer şam (poruncă peste poruncă, rânduială peste rânduială, îndreptare peste îndreptare, puţin ici, puţin colea), ca să se ducă şi să se împiedice poticnindu-se şi să se sfărâme şi în cursă să fie prinşi!


text:
Pentru aceasta, ascultaţi cuvântul Domnului, voi oameni batjocoritori, căpetenii ale poporului din Ierusalim!


text:
Voi ziceţi: «Noi am făcut legământ cu moartea şi cu Şeolul făcut-am învoială: harapnicul vâjâitor când va trece, nu ne va ajunge pe noi, fiindcă ne-am făcut din minciună adăpost şi din înşelăciune ascunzătoare!»


text:
Drept aceea aşa zice Domnul Dumnezeu: «Pus-am în Sion o piatră, piatră de încercare, piatra din capul unghiului cea de mare preţ, bine pusă în temelie; cel care se va bizui pe ea nu se va clătina!


text:
Şi voi face judecata dreptar şi dreptatea voi face-o cumpănă. Şi grindina va lua la vale adăpostul minciunii şi potop de ape va da peste ascunzătoarea înşelăciunii.


text:
Şi legământul vostru cu moartea va fi stricat şi înţelegerea voastră cu Şeolul va fi desfăcută. Când harapnicul vâjâitor va trece, veţi cădea sub el zdrobiţi!


text:
Ori de câte ori va trece, vă va lovi. Căci va trece în fiecare dimineaţă, ziua şi noaptea, şi numai cât veţi auzi de el, vă va scutura groaza!


text:
Căci patul va fi prea scurt ca să te întinzi în el şi pătura prea îngustă ca să te înveleşti cu ea.»


text:
Căci Domnul se va scula, precum altădată în muntele Peraţim, şi se va întărâta ca în valea Ghibeonului, ca să săvârşească fapta sa, fapta sa ciudată, şi să împlinească lucrul său, lucrul său cel mai presus de fire.


text:
Deci acum isprăviţi cu batjocura, ca nu cumva lanţurile voastre să se îngreuieze şi mai mult, căci de la Domnul Dumnezeu Savaot am auzit că prăpădul este hotărît să vie peste tot pământul!


text:
Nu vine el apoi, după ce i-a netezit faţa, să samene meiul, să arunce în brazde chimenul, să pună grâul şi orzul şi alacul pe de margini?


text:
Meiul nu este treerat cu tăvălucul şi roata tăvălucului nu trece peste chimen; ci meiul este bătut cu un toiag şi chimenul cu o nuia.


text:
Iese bobul de grâu zdrobit? Nicidecum! Grâul nu e treerat într’una! Şi dacă treci cu roţile tăvălucului şi cu caii peste el, de sfărâmat nu-l sfărâmi.


text:
Vai ţie Ariele, Ariele, cetate unde David şi-a pus tabăra! Treacă an de an, şirul de praznice să se sfârşească!


text:
Apoi voi împresura Arielul şi va fi suspin şi vaiet! Tu îmi vei fi cu adevărat jertfelnic al Domnului!


text:
Tu vei fi năbuşit şi glasul tău va ieşi ca din pământ; vorba ta va fi ca o şoaptă din ţărână. Vocea ta va părea murmurul unei năluci ce iese din pământ, şi, din colb, spusele tale ca un suspin se vor părea.


text:
Mulţimea vrăjmaşilor tăi va fi ca pulberea măruntă, ceata împilătorilor tăi ca pleava care zboară. Dar într’o clipă,


text:
Fi-vei ajutat de Domnul Savaot, cu tunet, cu cutremur şi cu năprasnă mare, cu vijelie cumplită şi cu flăcări de foc mistuitor!


text:
Şi ca un vis, ca o vedenie de noapte fi-va mulţimea de noroade luptătoare împotriva lui Ariel, care se războiesc cu el şi cu cetatea lui şi de jur-împrejur o împresoară.


text:
Întocmai ca şi cel care visează că îi este foame şi iată se deşteaptă tot cu pântecele gol, şi ca cel căruia îi este sete şi apoi se deşteaptă însetat şi chinuit, tot aşa se va întâmpla cu acele noroade luptătoare împotriva muntelui Sion!


text:
Staţi încremeniţi şi înmărmuriţi, fiţi orbi şi orbi rămâneţi! Îmbătaţi-vă, dar nu de vin; clătinaţi-vă încoace şi încolo, dar nu de băutură!


text:
Căci Domnul a vărsat peste voi un duh de toropeală. El a închis ochii voştri, profeţii, şi capetele voastre, văzătorii, le-a acoperit cu văl.


text:
Drept aceea, orice descoperire a ajuns pentru voi ca scrisele dintr’o carte pecetluită. Dacă le dai cuiva care ştie carte şi-i zici: «Citeşte!», el îţi răspunde: «Nu pot, căci cartea este pecetluită!»


text:
Şi a zis Domnul: «Pentru că poporul acesta se apropie de mine şi cu gura şi cu buzele mă cinsteşte, dar cu inima stă departe, fiindcă cinstirea pentru mine nu este decât o rânduială omenească, învăţată pe dinafară,


text:
De aceea face-voi pentru norodul acesta minuni fără seamăn. înţelepciunea celor înţelepţi va pieri şi isteţimea celor isteţi se va ascunde.


text:
Vai de cei adânci la ascuns planurile lor înaintea Domnului, ca faptele lor să se săvârşească la întuneric! Vai de cei care zic: «Cine ne vede? Cine ne ştie?»


text:
O, multa voastră stricăciune! Oare olarul trebue socotit la fel ca lutul? Poate să zică scula făcută despre lucrător: «Nu m’a făcut el!», sau ulciorul să zică despre olar: «Ce se pricepe el!»?


text:
În vremea aceea, cei surzi vor auzi cuvintele cărţii şi ochii celor orbi vor vedea, fără umbră şi fără întuneric;


text:
Cei care dădeau vina pe nevinovat şi întindeau în poartă curse judecătorului, şi cu cârciobării răpeau dreptul celui cinstit.


text:
Pentru aceasta, Domnul, care a răscumpărat pe Avraam, aşa rosteşte către casa lui Iacob: «De aci încolo să nu se mai ruşineze Iacob şi faţa lui să nu se mai îngălbenească.


text:
Şi atunci când vor vedea lucrul mâinilor mele în mijlocul lor, sfinţi-vor numele meu, vor numi sfânt pe Sfântul lui Iacob şi se vor teme de Dumnezeul lui Israil.


text:
«Vai de feciorii răzvrătiţi», – zice Domnul, – «de cei ce plănuesc fără de mine, şi fac legăminte care nu sunt în duhul meu, şi grămădesc păcate peste păcate!


text:
Ei iau calea Egiptului, fără să mă întrebe pe mine, şi se duc să caute ajutor la Faraon şi la umbra Egiptului să se adăpostească.


text:
Toţi laolaltă nedumeriţi vor fi de acest norod fără folos, de nici un ajutor, de nici o trebuinţă, ci dimpotrivă de ocară şi de râs.


text:
Proorocie despre fiara cea mare de la miază-zi. Printr’o ţară de prăpăd şi de jale, cu lei şi cu leoaice, cu năpârci şi cu şerpi zburători, ei duc pe măgari avuţiile lor şi pe cămile comorile lor, la un popor care nu le foloseşte la nimic.


text:
Ajutorul Egiptului este deşertăciune, este nimica toată, pentru aceea îl numesc: «Balaurul cel amorţit».


text:
«Acum du-te, scrie acestea pe o tăbliţă şi trece-le într’o carte, ca să fie mărturie veşnieă pentru vremea de mai târziu,


text:
Care zic proorocilor: «Nu mai vedeţi nimic!» şi văzătorilor: «Nu ne mai proorociţi adevărul, ci spuneţi-ne lucruri măgulitoare, şi vedeţi pentru noi amăgitoare vedenii!


text:
Daţi-vă laoparte din calea cea dreaptă, abateţi-vă din drum şi luaţi din faţa noastră pe Sfântul lui Israil!»


text:
Pentru aceasta, aşa zice Sfântul lui Israil: «Fiindcă voi aţi dispreţuit cuvântul acesta şi aţi nădăjduit în strâmbătate şi în neadevăr şi aţi nădăjduit numai în ele,


text:
Pentru aceasta păcatul vostru va fi ca spărtura într’un zid înalt, care dintr’o dată şi pe neaşteptate se prăbuşeşte;


text:
Ca un vas de lut care atât este de spart şi de zdrobit fără milă, încât între cioburile lui nu se află nici măcar unul cu care să iei foc din vatră sau să aduci un strop de apă de la cişmea.»


text:
Căci aşa zice Domnul Dumnezeu, Sfântul lui Israil: «Dacă vă veţi pocăi şi vă veţi astâmpăra, vă veţi mântui; căci întru linişte şi în bună nădejde stă vârtutea voastră». Dar voi n’aţi vrut să ascultaţi,


text:
Ci aţi zis: «Nu! Noi vom fugi călări pe cai!» De aceea trebue să fugiţi! Şi iarăşi aţi zis: «Vom călări pe cai iuţi ca vântul!» De aceea vor goni după voi, de zor, prigonitorii voştri!


text:
O mie vor fugi de ameninţarea unuia singur, şi când vă vor ameninţa cinci mii, toţi veţi rupe-o de fugă până când veţi rămânea ca o prăjină pe vârful muntelui şi ca un steag pe vârf de deal.


text:
Dar tocmai de aceea Domnul aşteaptă să se milostivească spre voi, de aceea el se va ridica să vă arate îndurarea sa. Căci Domnul este Dumnezeu al dreptăţii: fericiţi sunt cei care nă-dăjduesc într’însul!


text:
Popor din Sion, care locueşti în Ierusalim, nu plânge! El se va milostivi la glasul strigătului tău şi te va auzi degrabă!


text:
Şi Domnul îţi va da ţie pâinea necazului şi apa nevoii, iar cei ce te povăţuesc nu se vor mai ascunde, ci ochii tăi vedea-vor pe dascălii tăi,


text:
Şi urechile tale vor auzi aceste cuvinte la spatele tău: «Iată calea, apucaţi pe ea!», fie că o ia la dreapta, fie că o ia la stânga.


text:
Atunci, argintul care îmbracă idolii îl veţi găsi spurcat şi aurul care împodobeşte chipurile turnate îl veţi arunca drept necurat şi veţi zice: «Afară de aici!»


text:
Şi atunci el îţi va da ploaie pentru sămănătura ta pe care vei sămăna-o pe pământ şi pâinea pe care o va rodi ţarina va fi gustoasă şi hrănitoare. Turmele tale vor paşte în ziua aceea pe pajişti întinse.


text:
Şi boii şi măgarii care lucrează pământul mânca-vor nutreţ dat cu sare, trecut prin vânturătoare şi prin ciur.


text:
Atunci pe orice munte înalt şi pe orice deal mare vor curge râuleţe şi pâraie de apă, în ziua marelui măcel, când turnurile vor cădea.


text:
Şi luna va străluci ca soarele, iar soarele străluci-va de şapte ori mai mult decât lumina a şapte zile, în ziua când Domnul va lega rănile poporului său şi va tămădui zdreliturile lui.


text:
Iată mărirea Domnului care vine de departe, mânia sa e foc şi nor greu de fum: buzele sale sunt pline de urgie şi limba sa e foc mistuitor!


text:
Suflarea lui ca un şivoi năvalnic care ajunge până la gât; el vine să cearnă popoarele în sita pieririi şi să pună în fălcile lor frâul rătăcirii!


text:
Voi veţi cânta atunci ca în noaptea prăznuirii unui praznic, şi cu bucurie mare vă veţi bucura, ca unul care purcede cu cântec de flaut să urce în muntele Domnului, la stânca lui Israil.


text:
Şi Domnul va slobozi glasul său cel puternic şi va prăvăli braţul său, cu furie năprasnică, cu izbucnire de foc mistuitor, cu potop de ploaie cu grindină.


text:
Şi de fiecare dată când Domnul o va lovi cu toiagul mustrării, tipsiile şi harfele vor izbucni în cântece! Şi necontenit Domnul o va lovi cu braţu-i avântat.


text:
Un cuptor de multă vreme este înfierbântat, hotărît pentru Moloch; vatra lui de foc e mare şi largă; jăratic şi lemne sunt din belşug. Suflarea Domnului, ca o vijelie de flăcări, îl va aprinde.


text:
Vai de cei ce se pogoară în Egipt după ajutor şi se bizuesc în caii lor şi în mulţimea carelor îşi pun nădejdea şi în puzderia călăreţilor, dar nu-şi îndreptează privirea către sfântul lui Israil şi nu întreabă pe Domnul.


text:
Dar el este destul de înţelept ca să abată prăpădul şi nu-şi ia înapoi cuvintele. El se ridică împotriva casei celor fără de lege şi nu sprijineşte pe cei ce săvârşesc păcate.


text:
Egiptul este om şi nu Dumnezeu, caii lui sunt carne şi nu duh. Când Domnul îşi va întinde mâna sa, ocrotitorul se va împiedica şi ocrotitul va cădea, şi amândoi împreună vor pieri!


text:
Căci iată ce mi-a grăit Domnul: «Precum leul şi puiul de leu răcnesc când au înhăţat prada, şi împotriva lor se adună toată ceata ciobanilor, dar ei nu se înfioară şi nu se clintesc nici de zbieretele, nici de mulţimea care-i înconjoară, tot aşa Domnul Savaot se va pogorî să se războiască pe muntele Sionului şi pe colina lui.


text:
Ca păsările care se rotesc deasupra cuibului, aşa Domnul Savaot va ocroti Ierusalimul, îl va acoperi, îl va apăra, îl va cruţa şi îl va scăpa.


text:
În vremea aceea, fiecare din voi veţi urgisi idolii de argint şi cei de aur pe care i-aţi făcut cu mâinile voastre vinovate.


text:
Şi Asiria va cădea în sabie, dar nu în sabie omenească, şi nu sabia omenească va mânca-o. Va rupe-o la fugă de dinaintea săbiei, iar oştenii ei vor fi duşi în robie!


text:
Şi stânca ei se va topi de spaimă şi principii ei vor fugi de sub steag», – zice Domnul, care-şi are vatra sa în Sion şi cuptorul său în Ierusalim.


text:
Şi fiecare va fi ca un adăpost împotriva vântului, ca un liman împotriva ploii vijelioase, ca pâraiele de apă într’un pământ uscat şi ca umbra unei stânci înalte într’un ţinut secetos.


text:
Căci nebunul grăieşte nebunii şi inima lui gândeşte la fărădelegi, cum să săvârşească ticăloşii, cum să mintă pe Domnul; pe cel lihnit de foame să-l lase întru flămânzirea lui şi celor însetaţi să nu le dea să bea.


text:
Uneltele celui mişel sunt ticăloase; el plăzmueşte rele puneri la cale, ca să piardă pe cei sărmani şi, prin cuvinte mincinoase, pe cel sărac la judecată.


text:
Femei fără de grijă, sculaţi-vă! Ascultaţi glasul meu! Fecioare încrezătoare, luaţi aminte la graiul meu!


text:
Într un an şi câteva zile tremura-veţi, voi încrezătoarelor, căci culesul va fi nimicit şi strânsul nu se va mai face!


text:
Tremuraţi, nepăsătoarelor, înfioraţi-vă, încrezătoarelor, dezbrăcaţi-vă până la piele şi încingeţi-vă coapsele cu sac!


text:
Pentru ogoarele poporului meu, unde cresc spinii şi ciulinii, şi pentru toate casele de petrecere din vesela cetate!


text:
Căci palatele sunt pustii, cetatea cea plină de zgomot e năpustită, colina şi turnul de strajă, acum paragină şi vizuini, fi-vor, de aici înainte, loc de zburdare pentru măgari şi loc de păscut pentru turme,


text:
Până când se va turna nouă din Duhul cel de sus. Atunci pustiul va fi ca o grădină cu pomi şi grădina va fi socotită ca o pădure.


text:
Fericiţi sunteţi voi, care sămănaţi în luncile tuturor apelor şi lăsaţi să umble slobod boul şi măgarul!


text:
Vai ţie, pustiitorule care n’ai fost pustiit, prădătorule care n’ai fost încă prădat! Când vei sfârşi de pustiit, vei fi pustiit, când vei sfârşi de prădat, prădat vei fi şi tu.


text:
Doamne, milueşte-ne, căci întru tine nădăjduim, fii ajutorul nostru în fiecare dimineaţă şi mântuirea noastră în timp de strâmtorare!


text:
Iară prada voastră va fi zvântată cum zvântează lăcustele şi peste ea vor năvăli cum năvălesc cărăbuşii.


text:
Atunci veni-vor peste tine zile statornice, belşug de bună pace, de înţelepciune şi de cunoştinţă, şi frica de Dumnezeu fi-va comoara ta.


text:
Drumurile sunt pustii, nici un trecător pe cale, fiindcă el a stricat legământul, dispreţueşte martorii şi nu mai ţine seamă de nimeni.


text:
Ţara e jalnică şi veştedă; Libanul tânjeşte şi se ofileşte. Şaron ul ajuns-a uscat ca un pustiu; Basanul şi Carmelul îşi scutură frunzişul.


text:
Păcătoşii vor tremura atunci în Sion şi pe cei fără de lege fiorul îi va cuprinde: «Care din noi poate să îndure focul nimicitor? Care din noi poate să stea lângă jarul cel nestins?»


text:
Numai omul cel drept în calea sa şi cel ce grăieşte cuvinte de cinste, care dispreţueşte câştigul cel nedrept, cel ce-şi fereşte mâinile ca să nu primească mită şi care-şi astupă urechile când aude de fărădelegi şi îşi pune văl pe ochi, ca să nu mai vadă răul,


text:
Acela va locui pe creste muntoase, şi stâncile cele tari vor fi cetatea lui; pâine va avea la îndemână şi apa nu-i va lipsi.


text:
Inima ta îşi va aduce aminte de aceste vremuri de groază: «Unde este logofătul, unde este vistiernicul, unde este cel ce preţăluia odoarele scumpe?»


text:
Acest popor obraznic nu-l vei mai vedea, acest neam cu grai încâlcit, pe care nu poţi să-l înţelegi, care bolboroseşte o limbă de nepătruns;


text:
În schimb, vei vedea Sionul, cetatea praznicelor noastre; ochii tăi vor privi Ierusalimul, loc tihnit, cort bine statornicit, ai cărui ţăruşi nu se mai pot scoate şi ale cărui frânghii nu se mai pot rumpe.


text:
Ci Domnul este între noi, aici, cu toată măreţia sa, ca şi cum noi am sta în loc înconjurat cu fluvii largi ca Nilul, pe care nu trece nici un caic cu vâsle, pe care nu se avântă nici o corabie crăiască.


text:
Domnul este judecătorul nostru, Domnul este căpetenia noastră, Domnul este împăratul nostru, el ne va mântui!


text:
Frânghiile tale s’au slăbit şi ele nu mai sprijină catargul, nici nu ţin neclintit steagul. Atunci se va împărţi o mare pradă şi şchiopii vor avea parte de jaf.


text:
Nimeni dintre locuitori Sionului nu va mai zice: «Sunt bolnav!» Şi poporului care-l locueşte ierta-i-se-vor păcatele.


text:
Apropiaţi-vă, voi neamuri, şi ascultaţi, şi, voi popoare, luaţi aminte; să asculte pământul şi plinătatea lui, lumea şi toate odraslele ei!


text:
Căci întărâtat este Domnul împotriva noroadelor, aprins de mânie împotriva oştirii lor. El le dă pieirii şi hotărăşte pentru ele zi de măcel.


text:
Morţii lor fi-vor aruncaţi pe câmp, stârvurile lor greu vor mirosi şi de sângele lor munţii se vor topi şi se vor desface toate colinele.


text:
Cerurile se vor strânge ca un sul de carte şi toată oştirea lor va cădea, cum cad veştedele frunze de viţă şi cele de smochin.


text:
Căci de mânie s’a îmbătat în ceruri sabia Domnului şi iată că peste Edom coboară şi peste norodul hărăzit pedepsei.


text:
Şi sabia Domnului este plină de sânge şi sătulă de grăsime, de sânge de miei şi de ţapi, de grăsimea rărunchilor de berbeci. Căci Domnul grămădeşte jertfe la Bosra şi mare măcel în ţara lui Edom.


text:
Bivolii vor cădea, împreună cu ei şi boii cu taurii. Şi pământul se va îmbăta de sângele lor şi pulberea se va plămădi cu grăsime.


text:
Râurile în păcură se vor preface şi pulberea în pucioasă. Ţara lui, prefăcută în păcură, va arde zi şi noapte.


text:
Niciodată nu se va mai stinge în veci de veci şi din neam în neam înălţa se-vor văpaia şi fumul. Pe veci pustiu el va rămânea şi nimeni pe-acolo nu va mai trece.


text:
Pelicanul şi ariciul se vor sălăşlui acolo; bufniţa şi corbul vor fi la ei acasă. Şi Domnul va întinde peste el frânghia nimicirii şi cumpăna pustiirii.


text:
Nu va mai fi acolo nici un regat, ca ei să sue pe tron un rege, şi toţi voevozii lui vor fi daţi pieirii.


text:
În palatele lui spini se vor înălţa; urzici şi scaieţi: în turnurile dărâmate. Sălaşul şacalilor aici va fi, şi adăpostul struţilor.


text:
Acolo se vor întâlni pisici sălbatice şi câini, şi făpturi omeneşti cu chip de ţap avea-vor acolo clicul lor. Acolo zăbovi-vor ielele şi stafiile şi-şi vor face locul de odihnă.


text:
Acolo şarpele cuibul îşi va face, ouă va pune în el, va cloci şi va scoate pui, la umbra dărâmăturilor. Acolo se vor strânge vulturii, stoluri-stoluri.


text:
Cercetaţi cartea Domnului şi citiţi că nimic din toate acestea nu lipseşte, căci gura Domnului a poruncit şi suflarea lui le-a adunat.


text:
El singur a aruncat sorţii şi mâna lui, cu funia, pământul le-a împărţit. Pe veci ei stăpâni-l-vor şi în el vor locui.


text:
Pustiul şi ţarina uscată să tresalte de bucurie! Bărăganul să se veselească şi să odrăslească, înflorind din belşug ca brânduşa de toamnă!


text:
Şi de flori să se acopere şi să se bucure şi să izbucnească în chiote şi în cântecel Şi de măreţia Libanului să aibă parte şi de mândra podoabă a Carmelului şi a câmpiei Şaronului Vedea-vor strălucirea Domnului, privi-vor slava Dumnezeului nostru!


text:
Spuneţi celor cu inimă şovăitoare: Fiţi bărbătoşi şi fără frică! Uitaţi-vă! Dumnezeul vostru vine! Răzbunarea vine şi răsplata lui Dumnezeu! El însuşi vine să vă aducă mântuirea!


text:
Atunci sări-va şchiopul ca cerbul şi limba celui mut va tresălta dezlegată. Atunci izvoare de apă ţâşni-vor în pustie şi şivoaie în bărăgan.


text:
Atunci ţinutul ars de soare se va preface în heleşteu şi ogorul însetat în şirag de izvoare; prin locurile unde se adăposteau şacalii va fi şes, cu trestie şi cu papură.


text:
Şi va mai fi acolo o cale înaltă, un drum care se va numi «Drumul sfânt»; nimeni necurat nu va călca pe el, căci va fi numai dramul poporului meu. Cine va umbla pe calea aceasta, fie el şi sărac cu duhul, nu se va rătăci.


text:
Nici un leu nu se va dovedi, acolo, nici o fiară sfâşietoare nu va călca pe drum, nimic din toate acestea nu va fi; ci numai cei mântuiţi vor umbla pe calea aceea.


text:
Căci pe ea vor veni înapoi cei răscumpăraţi de Domnul şi se vor întoarce în Sion, cu cântări şi cu jocuri; veşnică veselie va încununa fruntea lor. Voie bună şi bucurie trainică vor dobândi, iar întristarea şi suspinarea fugi-vor de la ei.


text:
Şi în anul al paisprezecelea al regelui Iezechia, Sanherib, împăratul Asiriei, a pornit cu război împotriva cetăţilor întărite ale Iudei şi le-a cuprins.


text:
Şi împăratul Asiriei a trimis pe Rabşache cu mare oştire, din Lachiş la Ierusalim, împotriva regelui Iezechia. Rabşache tăbărî lângă canalul de apă al iazului de sus pe drumul spre «Ţarina Abagiului».


text:
Atunci ieşi întru întâmpinarea lui, Eliachim, feciorul lui Hilchia, căpetenia cea peste palatul regelui, şi Şebna secretarul şi Ioah cronicarul, feciorul lui Asaf.


text:
Şi Rabşache a grăit către ei: «Spuneţi lui Iezechia: Aşa zice împăratul cel mare, împăratul Asiriei: Ce însemnează această dârzenie pe care o arăţi?


text:
Crezi tu că vorbele goale slujesc de sfat şi de bărbăţie în luptă? În cine ţi-ai pus nădejdea, de te-ai răzvrătit împotriva mea?


text:
Negreşit, ţi-ai pus nădejdea în acest băţ frânt de trestie, în Egipt, care intră în mâna oricui se sprijină în el şi i-o străpunge. Aşa se arată Faraon, împăratul Egiptului, tuturor celor care se bizuesc pe el!


text:
Şi dacă îmi veţi zice: «În Domnul Dumnezeul nostru ne-am pus nădejdea noastră», oare nu este acesta Dumnezeul a cărui închinare pe dealurile înalte şi ale cărui altare le-a desfiinţat Iezechia, când a poruncit în Iuda şi în Ierusalim: «Să vă închinaţi numai înaintea acestui jertfelnic!»?


text:
Şi acum fă acest rămăşag cu stăpânul meu, împăratul Asiriei: Eu îţi voi da ţie două mii de cai, numai să ai tot atâţia călăreţi care să-i încalece!


text:
Cum ai putea tu să dai piept măcar cu unul din cei mai mici slujitori ai stăpânului meu? Şi de aceea ţi-ai pus nădejdea în Egipt pentru care de război şi pentru călăreţi.


text:
Şi crezi tu că fără voia Domnului m’am suit eu în această ţară ca s’o pustiesc? Domnul mi-a spus: «Sue-te în ţinutul acesta şi-l pustieşte!»


text:
Atunci Eliachim, Şebna şi Ioah răspunseră lui Rabşache: «Grăieşte robilor tăi în grai arameian, căci noi îl înţelegem, şi nu ne grăi limba iudaică, înaintea norodului care stă pe ziduri!»


text:
Dar Rabşache a întâmpinat: «Oare către stăpânul tău şi către tine m’a trimis stăpânul meu să dezvăluesc solia aceasta? Oare nu mai degrabă către oamenii care stau pe ziduri şi care vor fi siliţi să-şi mănânce împreună cu voi scârna şi să-şi bea udul?»


text:
Şi s’a ridicat Rabşache şi a strigat cu glas mare, în limba iudaicească, şi a zis: «Ascultaţi cuvintele marelui împărat, împăratul Asiriei!


text:
Şi, tot aşa. să nu vă facă Iezechia să nădăjduiţi în Domnul, zicând: «Domnul ne va mântui şi cetatea aceasta nu va cădea în mâna împăratului Asiriei!»


text:
Nu ascultaţi pe Iezechia, căci iată ce zice împăratul Asiriei: «Faceţi pace cu mine şi fiţi supuşii mei, şi fiecare să mănânce din via şi din smochinul său şi să bea apă din fântâna sa,


text:
Până ce voi veni ca să vă duc într’o ţară ca ţara voastră, ţară cu grâu şi cu vin, cu bucate şi cu podgorii.


text:
Şi Iezechia să nu înşele credinţa voastră, şi să zică: «Domnul ne va mântui!» Oare dumnezeii neamurilor au mântuit fiecare ţara lui din mâna împăratului Asiriei?


text:
Unde sunt dumnezeii Hamatului şi ai Arpadului şi ai Sefarvainului? Şi unde sunt cei ai Samariei? Scăpat-au ei oare Samaria din mâinile mele?


text:
Care din toţi dumnezeii ţărilor acestora au scăpat ţara lor din mâna mea? Şi atunci o să poată Domnul Dumnezeul vostru să mântuiască Ierusalimul din mâna mea?»


text:
Ci ei tăcură şi nu-i răspunseră nici un cuvânt, căci era porunca regelui care spunea: «Să nu-i răspundeţi!»


text:
Atunci Eliachim, feciorul lui Hilchia, mai marele peste palatul regelui, şi Şebna secretarul şi Ioah cronicarul, feciorul lui Asaf, au venit la Iezechia şi, rupându-şi hainele, i-au spus unul câte unul cuvintele pe care le grăise Rabşache.


text:
Şi când a auzit regele Iezechia cuvintele acestea, şi-a rupt veşmintele, s’a îmbrăcat cu sac şi a intrat în templul Domnului.


text:
Şi a trimes pe Eliachim, cel de peste palatul său, şi pe Şebna secretarul şi pe cei mai bătrâni preoţi îmbrăcaţi în sac, la proorocul Isaia, fiul lui Amos,


text:
Şi au zis către el: «Aşa grăieşte Iezechia: Ziua aceasta este zi de strâmtorare, de pedeapsă şi de oropsire, căci pruncii sunt gata să iasă din pântecele maicii lor, dar putere de născut nu mai au.


text:
Poate că Domnul Dumnezeul tău auzi-va cuvintele lui Rabşache, pe care l-a trimis împăratul Asiriei, stăpânul său, ca să facă de ocară pe Dumnezeul cel viu şi poate că îl va pedepsi pentru cuvintele pe care Domnul Dumnezeul tău le-a auzit; iar tu înalţă rugăciuni pentru rămăşiţa care se mai află!»


text:
Şi le-a zis Isaia: «Iată ce să răspundeţi stăpânului vostru: Aşa grăieşte Domnul Dumnezeu: «Nu te teme de cuvintele pângăritoare pe care le-ai auzit din partea slujitorilor împăratului Asiriei.


text:
Iată, voi pune în el această însuflare că, primind o veste, se va întoarce în ţara lui şi acolo îl voi prăvăli în ascuţişul săbiei.»


text:
Şi s’a întors Rabşache şi a găsit pe împăratul Asiriei: prins cu împresurarea Libnei; căci aflase că a plecat din Lachiş.


text:
Atunci împăratul Asiriei a primit vestea că Tirhaca, împăratul Etiopiei, pornise împotriva lui; şi iarăşi a trimis soli către Iezechia cu această solie:


text:
«Aşa să ziceţi lui Iezechia, regele Iudei: Să nu te înşele Dumnezeul tău, în care nădăjdueşti, şi să crezi că nu va da Ierusalimul în mâna împăratului Asiriei.


text:
Iată, tu însuţi ai auzit ceea ce au, făcut împăraţii Asiriei tuturor ţărilor şi cum le-au nimicit. Şi atunci cum vei putea să scapi tu singur?


text:
Oare dumnezeii lor au mântuit popoarele pe care le-au nimicit părinţii mei: Gozanul, Haranul, Reţeful, pe fiii lui Eden din Telasar?


text:
Atunci Iezechia luă scrisoarea din mâna trimişilor şi o citi. Apoi el intră în templul Domnului şi o întinse desfăcută înaintea Domnului.


text:
«Doamne Savaot, Dumnezeul lui Israil, care stai pe heruvimi, numai tu singur eşti Dumnezeu al tuturor împăraţilor de pe pământ! Tu ai făcut cerul şi pământul!


text:
Pleacă, Doamne, urechea ta şi deschide, Doamne, ochii tăi şi vezi şi ia aminte la cuvintele lui Sanherib, pe care le-a trimis ca să facă de batjocură pe Dumnezeul cel viu.


text:
Şi pe dumnezeii lor i-au ars în foc, dar ei nu sunt dumnezei, ci lucruri de mâini omeneşti: lemn şi piatră; pentru aceea ei i-au nimicit.


text:
Ci acum, Doamne Dumnezeul nostru, mântueşte-ne din mâna lui, ca să ştie toate împărăţiile pământului că tu singur eşti Dumnezeu!»


text:
Şi a trimis Isaia, fiul lui Amos, către Iezechia să-i spună: «Aşa zice Domnul Dumnezeul lui Israil, căruia te-ai rugat în pricina cu Sanherib, împăratul Asiriei:


text:
Iată hotărîrea pe care a rostit-o împotriva lui: «Te dispreţueşte şi îşi bate joc de tine fecioara, fiica Sionului; în dosul tău clatină din cap fiica Ierusalimului!


text:
Pe cine ai ocărit şi ai hulit şi împotriva cui ai ridicat glasul tău şi ai semeţit ochii tăi? împotriva Sfântului lui Israil!


text:
Prin slujitorii tăi hulit-ai pe Domnul şi ai zis:«Cu care multe urca-voi pe vârfurile munţilor, pe cele mai falnice piscuri ale Libanului! Tăia-voi cedrii cei falnici şi fruntea chiparoşilor şi voi ajunge pe cele mai înalte culmi şi în cel mai nepătruns desiş de codru,


text:
Căci eu sunt cel ce am săpat fântâni şi am băut apă şi am zvântat sub paşii mei toate canalele Egiptului!»


text:
Oare tu nu înţelegi că din vremi străvechi am pregătit aceasta, din veac de veac le-am hotârit şi acum le aduc la îndeplinire? Că tu, adică, era să pustieşti şi în ruină să prefaci cetăţile cele întărite;


text:
Iar cei ce locuiau în ele, istoviţi de orice putere, să rămână spăimântaţi şi aiuriţi şi să fie ca iarba câmpului, ca pajiştea cea verde, ca iarba de pe acoperişuri şi ca un lan de grâu ars de soare mai nainte de a da în spic.


text:
Întărâtarea ta împotriva mea, trufia ta ajuns-au până la urechile mele. Pune-voi inelul meu în nasul tău şi frâul meu în gura ta şi te voi întoarce pe calea pe care ai venit!


text:
Iar pentru tine, Iezechia, acesta va fi semnul: anul acesta să mâncaţi din otava ce creşte pe ogoare, anul cel de-al doilea din ceea ce creşte de la sine, iar în al treilea an sămănaţi, seceraţi, sădiţi vii şi mâncaţi din rodurile lor.


text:
Căci din Ierusalim va ieşi o rămăşiţă şi din muntele Sionului cei scăpaţi cu viaţă. Râvna Domnului Savaot va face aceasta.


text:
Pentru aceasta, aşa zice Domnul către împăratul Asiriei: Nu va intra în această cetate şi nu va arunca nici o săgeată. Nu va porni împotriva ei cu scut şi nu va înconjura-o cu valuri de pământ.


text:
Şi a pornit îngerul Domnului şi a bătut oastea Asiriei: o sută optzeci şi cinci de mii de ostaşi; iar dimineaţa la sculare, toţi erau morţi, polog.


text:
Şi pe când el se închina în templul lui Nisroc, dumnezeul său, Adramelec şi Şareţer, feciorii săi, l-au ucis cu sabia şi ei au fugit în ţinutul Ararat. Iar Asar-hadon, fiul lui, a domnit după el.


text:
În vremea aceea Iezechia s’a îmbolnăvit de moarte. Şi a intrat la el Isaia, fiul lui, Amos, şi i-a zis: «Aşa grăieşte Domnul: Pune rânduială în casa ta, căci vei muri şi vei isprăvi cu viaţa.»


text:
«O, Doamne! Adu-ţi aminte că am umblat înaintea ta cu credinţă şi cu inimă curată, săvârşind ceea ce este plăcut înaintea ochilor tăi!» Şi a izbucnit Iezechia în hohote de plâns.


text:
«Du-te şi zi lui Iezechia: Aşa grăieşte Domnul Dumnezeul lui David, tatăl tău: Ascultat-am rugăciunea ta, văzut-am lacrămile tale; iată, voi adăuga la viaţa ta încă cincisprezece ani.


text:
Iată, voi întoarce înapoi umbra cu atâtea linii, pe care soarele le-a străbătut pe ceasornicul lui Ahaz, cu zece Unii.» Şi soarele s’a dat înapoi cu zece linii pe care le străbătuse.


text:
«Atunci eu am zis: În miezul vieţii mele, trebue să mă pogor la porţile împărăţiei celor morţi; răpiţi mi-au fost anii ce-ar fi fost să mai trăiesc.


text:
Nu voi mai vedea pe Domnul în pământul celor vii; şi oameni eu nu voi mai privi în lumea cea de răposaţi locuită.


text:
Casa mea e doborîtă şi spulberată departe de mine, ca o colibă de ciobani. Ca un ţesător, făcut-am sul viaţa mea. El taie pânza vieţii mele din rostul iţelor! De dimineaţa până seara, tu ai sfârşit cu mine.


text:
Strig după ajutor până dimineaţa. Ca un leu boala îmi sfărâmă oasele mele! De dimineaţa până seara, tu ai sfârşit cu mine!


text:
Ca o rândunea, ca un cocor, aşa mă tânguesc; ca o porumbiţă, aşa guruesc de durere. Ochii mei se usucă tot căutând în sus. Doamne, sunt în mare cumpănă, nu mă lăsa!


text:
Ce să mai grăiesc? El mi-a dat de ştire şi a şi îndeplinit-o! Tihnit voi petrece toţi anii vieţii mele cu toată amărăciunea sufletului meu!


text:
Doamne! În tine stă nădejdea inimii mele! Tu ai pus la încercare viaţa mea, dar m’ai tămăduit şi mi-ai dat viaţă nouă.


text:
Iată că amara suferinţă s’a schimbat în sănătate. Tu ai cruţat viaţa mea de adâncul mistuitor! Tu ai aruncat înapoia ta toate păcatele mele!


text:
Căci iadul nu te va lăuda şi moartea nu te va proslăvi; cei ce se pogoară în mormânt nu mai nădăjduesc în harul său.


text:
În vremea aceea, Merodac-Baladan, fiul lui Baladan, împăratul Babilonului, a trimis scrisori şi un dar lui Iezechia, căci auzise că a fost bolnav şi s’a făcut sănătos.


text:
Şi s’a bucurat pentru ele Iezechia şi a arătat solilor vistieria sa: argintul, aurul, mirezmele şi untdelemnul cel bun, şi toată strânsura lui de arme şi tot ce se afla în vistieriile sale, încât n’a rămas nimic în palatul lui şi în tot cuprinsul gospodăriei lui pe care Iezechia să nu-l fi arătat.


text:
Atunci a zis proorocul Isaia către regele Iezechia: «Ce spuneau oamenii aceştia şi de unde au venit ei la tine?» Şi a răspuns Iezechia: «Au venit dintr’o ţară depărtată, din Babilon».


text:
Şi l-a mai întrebat: «Ce au văzut în palatul tău?» Şi a zis Iezechia: «Au văzut toate câte sunt în gospodăria mea, încât n’a rămas nimic ca să nu le fi arătat în vistieriile mele».


text:
«Iată că vor veni zile, când tot ce au agonisit părinţii tăi până astăzi va fi dus în Babilon şi nu va rămânea nimic», – zice Domnul.


text:
«Şi din feciorii care vor ieşi din tine şi-i vei naşte, de asemeni vor lua, să fie slujitori la curtea împăratului din Babilon!»


text:
Şi a zis Iezechia lui Isaia: «Bun este cuvântul Domnului pe care l-ai grăit!» Căci, se gândea el: «Numai să fie pace necurmată în vremea domniei mele!»


text:
«Îmbărbătaţi Ierusalimul şi-i strigaţi: «Munca de rob s’a isprăvit, fărădelegea a fost ispăşită, fiindcă pedeapsă îndoită a luat din mâna Domnului, pentru toate păcatele sale».


text:
Toată valea să se umple şi tot muntele şi dealul să se netezească, şi toate povârnişurile să ajungă cale netedă şi toate crestele stâncoase: vale adâncă.


text:
Atunci se va arăta slava Domnului şi toată făptura va vedea mântuirea lui Dumnezeu, căci gura Domnului a grăit.»


text:
Un glas îmi zice: «Propovedueşte!» Şi eu întreb: «Ce să propoveduesc? Toată făptura este ca iarba şi toată mărirea ei ca floarea câmpului!


text:
Se usucă iarba şi floarea se vestejeşte, căci Duhul Domnului a trecut peste ea. Cu adevărat, poporul este iarbă;


text:
Sue-te pe pisc de munte, sol de bucurie al Sionului, înalţă glasul tău cu putere, sol de bucurie al Ierusalimului, ridică glasul şi nu te teme! Spune cetăţilor lui Iuda: «Iată Dumnezeul vostru!


text:
Iată, Domnul Dumnezeu vine ca un viteaz şi braţul lui supune tot. Iată că plata biruinţei lui este cu el şi răsplata izbânzii merge înaintea lui.


text:
Ca un păstor care paşte turma sa, aduna-va mieii cu braţul său şi îi va purta la sânul său, şi pe cele ce alăptează le va mâna la staul de odihnă.»


text:
Cine a măsurat apele cu căuşul pumnului şi cine a socotit cu cotul întinsul cerului? Cine a pus în baniţă pulberea pământului? Cine a cântărit munţii cu cântarul şi colinele cu balanţa?


text:
Cu cine s’a sfătuit el ca să judece bine şi să înveţe căile dreptăţii, să înveţe ştiinţa şi calea înţelepciunii s’o cunoască?


text:
Iată, neamurile sunt ca o picătură de apă într’o vadră, ca un fir de pulbere într’un cântar. Tată, ţărmurile şi ostroavele el le spulberă ca pe un firice; de colb!


text:
Libanul nu ajunge pentru focul de la altarul său şi toate sălbăticiunile Libanului nu ajung pentru arderile sale de tot.


text:
Oare idolul cel turnat? Acesta a fost turnat de făurar, iar argintarul l-a îmbrăcat cu aur şi l-a împodobit cu lănţişoare turnate.


text:
Cine este prea sărac alege un lemn care nu putrezeşte; apoi îşi caută un meşter dibaci ca să-i facă un idol cioplit, astfel cumpănit să nu se răstoarne.


text:
Nu băgaţi voi de seamă? Nu auziţi voi? Nu vi s’a spus oare de la început? Nu prindeţi voi ce vă învaţă întemeierea lumii?


text:
El este cel ce şade deasupra cercului pământesc, pe când locuitorii pământului sunt mici ca nişte lăcuste; el întinde cerurile ca un zăbranic şi le desface ca un cort de locuit.


text:
Abia sunt sădiţi, abia sunt sămănaţi, tulpina lor deabia a prins rădăcini în pământ, şi el suflă peste ei şi îi usucă! Şi vijelia îi spulberă ca pe pleavă!


text:
Ridicaţi ochii în sus şi priviţi: Cine le-a zidit acestea toate? Acela care scoate oştirea lor cu număr şi pe toate le cheamă pe nume; acela căruia, prin mărirea puterii sale si prin neasemănata-i tărie, nici una nu-i scapă de sub poruncă!»


text:
Pentru ce zici tu, Iacobe, pentru ce grăieşti tu, Israile: «Calea mea este ascunsă Domnului; dreptul meu este trecut cu vederea de Dumnezeul meu!»


text:
Nu ştii tu, sau n’ai auzit tu că Domnul este Dumnezeu veşnic, care a făcut marginile pământului, care nu se oboseşte şi nici nu-şi sleeşte puterea; că înţelepciunea lui este fără fund?


text:
Însă cei ce nădăjduesc în Domnul îşi vor înnoi puterea lor; aripi le vor creşte ca ale vulturului; vor alerga şi nu vor osteni, vor merge necontenit şi nu vor obosi.


text:
«Tăceţi înaintea mea, voi ţărmuri şi ostroave, şi noroadele să-şi primenească puterile! Să se apropie şi să grăiască; apoi împreună să intrăm la judecată!


text:
Cine a ridicat din Răsărit pe acela pe care biruinţa îl întâmpină pas cu pas? Cine i-a dat în stăpânire popoare şi i-a supus împăraţi? Cu sabia lui îi face zob, şi cu arcul îi risipeşte ca paiele mărunte.


text:
Cine a făcut aceasta şi cine a pus-o la cale? Acela care dintru început a chemat neamurile la viaţă: Eu, Domnul, cel care sunt întâiul şi la cei din urmă tot acelaşi!»


text:
Ostroavele îl văd şi sunt cuprinse de spaimă, marginile pământului se cutremură, se apropie şi vin încoace.


text:
Turnătorul îmbărbătează pe giuvaergiu şi cel ce bate aurul cu ciocanul pe cel ce bate pe nicovală, zicând: «Îmbinarea este bună». Şi îl întăreşte cu cuie, ca să nu se răstoarne.


text:
Pe tine te-am smuls din cele mai depărtate margini ale lumii şi te-am chemat din cele mai de departe colţuri, şi ţi-am zis: «Tu eşti robul meu, pe tine te-am ales şi nu te-am lepădat;


text:
Nu te teme, căci eu voi fi cu tine, nu privi cu spaimă, căci cu sunt Dumnezeul tău. Eu îţi voi da putere şi te voi ocroti, şi dreapta mea cea tare te va sprijini!


text:
Iată că se vor ruşina şi de ocară se vor face toţi cei ce se încruntă la luptă împotriva ta; toţi vor fi nimiciţi şi vor pieri cei ce se fac vrăjmaşii tăi!


text:
Căuta-vei şi nu vei găsi pe cei ce te urăsc pe tine şi ca o nimica vor fi cei ce vor voi să se lupte cu tine.


text:
Căci eu, Domnul Dumnezeul tău, îţi voi întări dreapta ta şi îţi voi zice: «Nu te teme, căci eu sunt ajutorul tău!»


text:
Nu-ţi fie frică, vierme al lui Iacob, viermişor al lui Israil, căci eu voi fi ajutorul tău», – zice Domnul, Mântuitorul tău şi Sfântul lui Israil.


text:
«Iată voi face din tine grapă cu dinţi, ascuţită şi nouă. Grăpa-vei peste munţi şi-i vei preface în pulbere şi văile în pleavă măruntă.


text:
Tu le vei vântura, vântul le va lua şi vijelia le va risipi. Iar tu te vei bucura întru Domnul şi întru Sfântul lui Israil te vei preamări!


text:
Cei săraci şi obijduiţi caută apă, dar nu o găsesc; limba lor este uscată de sete. Eu, Domnul lor, îi voi auzi; cu, Dumnezeul lui Israil, nu-i voi părăsi!


text:
Pe dealuri pleşuve voi slobozi râuri, şi izvoare în mijlocul văilor voi trimite; pustiul îl voi preface în iaz şi pământul uscat în şirag de fântâni.


text:
Sădi-voi în pustie cedri, salcâmi, mirţi şi măslini, şi în locuri neumblate chiparoşi, ulmi şi molifţi, laolaltă;


text:
Ca să vadă şi să se încredinţeze şi să cerceteze şi să priceapă cu toţii, că mâna Domnului a făcut aceasta şi că Sfântul lui Israil le-a zidit!»


text:
«Veniţi şi vă apăraţi pricina voastră», – zice Domnul, – «apropiaţi-vă cu dovezile voastre», – zice împăratul lui Iacob.


text:
«Să se apropie şi să ne spună ceea ce va fi! Dar mai întâi, ce-a fost mai înainte şi cum a fost, aceasta să ne spuneţi, ca să cercetăm cu deamăruntul şi apoi să iscodim şi viitorul pe care-l proorociţi şi vom vedea ce este.


text:
Vestiţi cele ce vor fi în vremea cea de apoi, ca să ne încredinţăm că sunteţi dumnezei! Haidem! Bine sau rău: faceţi ca să vă privim şi să ne minunăm de voi!


text:
Dar iată că lucrarea voastră este nimic şi nimic sunteţi şi voi, şi vrednic de urgie este cel ce vă alege!


text:
De la miază-noapte am stârnit pe un om şi vine; l-am chemat pe nume din laturea de răsărit. El calcă pe principi, ca tina, în picioare, cum frământă olarul pământul bun de oale.»


text:
Cine ni l-a proorocit şi cine ni l-a făcut cunoscut mai dinainte ca să putem să zicem: «A avut dreptate!» Dar nimeni nu l-a vestit, nimeni n’a grăit, nici n’a auzit vreodată cuvintele voastre.


text:
Dar privesc şi nu este nimeni; printre ei nu se află nici un profet. Eu îi întreb: «De unde vine el?» Dar ei nu răspund nimic!


text:
Iată sluga mea pe care o sprijin, alesul meu, întru care binevoieşte sufletul meu. Pus-am peste el Duhul meu şi el va propovedui noroadelor legea mea.


text:
Trestia frântă n’o va zdrobi şi feştila fumegândă n’o va stinge. El va propovedui legea mea cu credinţă;


text:
El nu va obosi şi nu-şi va irosi puterile, până ce nu va aşeza legea pe pământ; căci învăţătura lui o aşteaptă toate îndepărtatele ţinuturi.


text:
Aşa grăieşte Domnul Dumnezeu, care a făcut cerurile şi le-a întins, care a urzit pământul şi toate rodurile lui, care a dat suflare norodului de pe el şi duh celor ce umblă pe întinsul lui:


text:
«Eu, Domnul, te-am chemat întru dreptatea mea şi te-am luat de mână şi te-am ocrotit şi te-am făcut legământ poporului meu şi lumină noroadelor;


text:
Ca să deschizi ochii celor orbi, să scoţi din temniţă pe cei robiţi, şi din fundul închisorii pe cei ce stau în întuneric.


text:
Eu sunt Domnul şi acesta este numele meu. Nu voi da nimănui slava mea şi nici chipurilor cioplite cinstirea mea.


text:
Cele proorocite altădată s’au plinit şi altele mai nouă vi le vestesc: înainte ca să odrăslească vi le dau de ştire.»


text:
Cântaţi Domnului cântare nouă, cântaţi în strune laudele lui până la marginile pământului! Voi cei ce porniţi pe mare şi stăpâniţi întinderile ei, voi ostroave şi cei ce locuesc întru voi!


text:
Pustia glasul să-l ridice şi cei ce o străbat şi aşezările în care are sălaş Chedar! Locuitorii de pe povârnişurile stâncoase să chiue de veselie; şi cei din vârfurile munţilor de bucurie să strige!


text:
Domnul iese ca un viteaz, ca un războinic aprinde râvna luptei şi izbucneşte în puternice strigăte de război, împotriva vrăjmaşilor lui el luptă vitejeşte şi birueşte!


text:
«Tăcut-am multă vreme, stat-am liniştit şi mi-am stăpânit tăcerea; acum ca o femeie care naşte voi geme, voi striga şi-mi voi trage suflarea!


text:
Munţii îi voi pustii, la fel şi dealurile, toată verdeaţa lor voi pârjoli-o; pâraiele le voi preface în văi uscate şi bălţile fără apă le voi lăsa!


text:
Îndrepta-voi pe cei orbi pe drumuri pe care nu le cunosc şi pe poteci neştiute îi voi călăuzi; întunericul îl voi preface înaintea lor în lumină şi povârnişurile în câmpie întinsă. Acestea sunt făgăduinţele mele pe care le voi împlini şi nu le voi trece cu vederea.


text:
Să dea înapoi şi să se ruşineze cei ce-şi pun nădejdea în idoli, cei ce zic chipurilor turnate: «Voi sunteţi dumnezeul nostru!»


text:
Cine este orb fără numai sluga mea? Cine este surd ca solul meu pe care îl trimit? Cine este orb ca omul meu de aproape şi surd ca slujitorul Domnului?


text:
Dar poporul este furat şi prădat; sunt închişi toţi în peşteri şi ascunşi în temniţi. Furaţi au fost şi nimeni nu i-a mântuit, prădaţi şi nimeni n’a zis: «Daţi înapoi!»


text:
Cine dintre voi va pleca urechea la acestea, va fi cu luare aminte şi va asculta la cele ce vor să fie?»


text:
Cine a dat pe Iacob spre prădare şi pe Israil tâlharilor? Domnul, faţă de care au păcătuit, fiindcă n’au vrut să umble în căile lui şi de legea lui n’au ascultat!


text:
Drept aceea, el a vărsat peste ei iuţimea mâniei sale şi prăpădul războiului. Văpaia i-a cuprins în jur şi n’au priceput, arşi au fost, dar minte nu s’au învăţat!


text:
Şi acum aşa zice Domnul, ziditorul tău, Iacobe, şi creatorul tău, Israile: «Nu te teme, căci eu te-am răscumpărat şi te-am chemat pe nume şi al meu eşti!


text:
Dacă va fi să treci prin apă, eu voi fi cu tine, şi prin puhoaie de va fi să treci, ele nu te vor înneca! Prin foc de va fi să treci, focul nu te va vătăma şi flăcările nu te vor mistui,


text:
Căci eu sunt Domnul Dumnezeul tău, Sfântul lui Israil, Mântuitorul. Eu voi da Egiptul preţ de răscumpărare pentru tine, Etiopia şi Şeba în locul tău;


text:
Fiindcă tu eşti de preţ în ochii mei şi de cinste şi te iubesc; voi da oameni în locul tău şi popoare în locul vieţii tale.


text:
Zice-voi miază-nopţii: «Dă-mi-i!» şi miază-zilei: «Nu-i opri!» Adu pe fiii mei din ţinuturi depărtate, şi pe fiicele mele de la marginile pământului;


text:
Neamurile toate laolaltă să se adune şi să se strângă popoarele! Care dintre ele poate să ne vestească asemenea lucruri şi să ne spună vechile proorocii? Să-şi aducă martori şi să dovedească, să audă toţi şi să zică: «Adevărat!»


text:
«Voi sunteţi martorii mei», – zice Domnul, – «şi sluga pe care am ales-o, ca să ştiţi, să mă credeţi şi să pricepeţi că eu sunt: înainte de mine n’a fost Dumnezeu şi nici după mine nu va fi!


text:
Eu sunt cel ce a vestit mântuirea şi a adus-o şi a propoveduit-o, şi nu sunt strein la voi. Voi sunteţi martorii mei», – zice Domnul.


text:
«Eu sunt Dumnezeu din veşnicie şi de aci încolo acelaşi sunt! Nimeni nu poate sa iasă de sub puterea mea şi ceea ce fac eu, cine poate să răstoarne?»


text:
Aşa zice Domnul, Mântuitorul vostru, Sfântul lui Israil: «Pentru voi voi trimite prăpăd împotriva Babilonului, şi pe Caldei îi voi pune pe toţi pe fugă, în corăbiile de care erau atât de mândri.


text:
Cel care scoate carele de război şi caii, oştirea şi căpitanii, ca să se aştearnă la pământ şi să nu se mai scoale şi să se stingă, ca o feştilă de opaiţ:


text:
Iată că eu voi face un lucru nou, care acum înmugureşte; nu-l vedeţi voi oare? Croi-voi în pustie cale, în loc deşert izvoare de apă.


text:
Mă vor proslăvi fiarele câmpului, şacalii şi struţii, că am slobozit izvoare în pustie, şivoaie de apă în pământ neumblat, ca să adăp pe poporul meu, pe alesul meu;


text:
Tu nu mi-ai junghiat oaia ta ca ardere de tot şi cu jertfe tu nu m’ai preamărit. Eu nu te-am supărat cerând prinoase şi nu te-am împovărat cu jertfe de tămâie.


text:
Tu n’ai cumpărat mirezme pentru mine şi de grăsimea jertfelor tale tu nu m’ai săturat, ci m’ai copleşit cu păcatele tale şi cu fărădelegile tale tu m’ai chinuit.


text:
Adu-mi aminte şi să ne judecăm între noi: înşiră una câte una îndreptările tale ca să te dezvinovăţeşti!


text:
Pentru aceea, pângărit-am pe principii cei unşi şi pe Iacob l-am dat pierzării şi pe Israil l-am lăsat spre ocară!»


text:
Aşa zice Domnul, făcătorul şi ziditorul tău din pântecele maicii tale, şi ocrotitorul tău: Nu te teme, sluga mea Iacob şi tu Israile, pe care te-am ales.


text:
Caci eu voi vărsa apă peste pământul însetat şi pâraie de apă în ţinutul cel uscat. Vărsa-voi din Duhul meu peste odrasla ta şi binecuvântarea mea peste mlădiţele tale.


text:
Unul va zice: Eu sunt al Domnului! Altul se va numi cu numele lui Iacob. Unul va scrie cu mâna lui: Sunt al Domnului, şi-şi va da numele de Israil!»


text:
Aşa zice Domnul împăratul lui Israil şi Mântuitorul său, Domnul Savaot: «Eu sunt cel dintâi şi cel de pe urmă, şi nu este alt Dumnezeu afară de mine!


text:
Cine este ca mine? Acela să vină încoace şi să strige şi s’o dea pe faţă şi să se măsoare cu mine! Cine a vestit dintru începutul începutului cele viitoare? Şi cele ce stau să se întâmple cine poate să ni le prevestească?


text:
Nu vă temeţi, nici vă spăimântaţi! N’am arătat eu odinioară şi n’am prevestit, când v’am luat pe voi de martori? Este oare un Dumnezeu afară de mine? Nu mai este nici o stâncă de adăpost, nici una!


text:
Toţi făuritorii de idoli nu sunt nimic şi la nimic nu slujesc toate scumpele lor întruchipări. Şi chiar ei sunt martori; dar nu văd nimic şi nu înţeleg nimic, din ruşinea lor.


text:
Iată, toţi cinstitorii lor vor ajunge de ocară, fiindcă făuritorii nu sunt decât oameni! Să se adune toţi şi să se apropie! Vor tremura laolaltă şi vor fi în grea ruşine!»


text:
Fierarul taie fierul cu dalta şi-l lucrează la focul cărbunilor; potriveşte idolul cu lovituri de ciocan şi-i dă un chip cu puterea braţului. Şi este flămând şi este sleit de putere, şi rabdă de sete şi oboseşte.


text:
Dulgherul întinde dreptarul, însemnează cu plumbul, netezeşte cu rindeaua şi măsoară cu compasul. El face lucrul lui după asemănarea omului, după frumuseţea pământească, iar idolul va fi aşezat într’o casă.


text:
El şi-a tăiat un cedru, şi-a luat un gorun sau un stejar, şi-a ales ce i-a plăcut dintre copacii pădurii. Tot el a sădit aceşti copaci, şi ploaia i-a udat şi i-a crescut.


text:
Omul se slujeşte de ei ca să-şi aprindă focul şi-i ia să se încălzească. El îi arde ca să-şi coacă pâinea. Ba face mai mult! Face şi un dumnezeu şi se închină la el; face un idol pe care îl cinsteşte!


text:
El a ars jumătate de lemn; pe jăratec el a fript carnea pe care o mănâncă şi se satură. Se mai încălzeşte şi zice: «Mi-e cald! Simt dogoarea lui!»


text:
Şi cu lemnul care a mai rămas, el face un dumnezeu, un idol pe care îl cinsteşte şi căruia i se închină şi căruia se roagă zicând: «Mântueşte-mă, căci tu eşti Dumnezeul meu!»


text:
Ei nu-şi dau seama şi nici nu pricep! Ochii lor sunt închişi şi nu pot să vadă, şi inima lor e împietrită şi nu poate să înţeleagă.


text:
Nici unul nu-şi face socoteală în inima sa, nici unul nu are atâta minte şi înţelepciune încât să-şi zică: «Am pus jumătate dc lemn pe foc şi am copt pâine pe jeratec, am fript carne şi am mâncat-o, iar cu jumătatea care a mai rămas să mă apuc să fac un idol urîcios şi să mă închin la un trunchiu de copac?»


text:
El se hrăneşte cu năluci, inima lui înşelată l-a dus la rătăcire. El nu-şi mântueşte sufletul său şi nu zice: «Oare nu strâng eu o minciună în mâna mea cea dreaptă?»


text:
Adu-ţi aminte despre aceasta, Iacobe şi tu Israile, căci tu eşti sluga mea! Te-am făcut să-mi fii mie slugă, Israile, eu nu te voi uita!


text:
Risipit-am păcatele tale ca un nor şi fărădelegile tale ca o negură. Întoarce-te către mine cu pocăinţă, căci eu te voi mântui!»


text:
Strigaţi de bucurie, voi ceruri, căci Domnul a făcut aceasta; răsunaţi, adâncuri ale pământului; munţilor, săltaţi dc bucurie, voi toţi copacii pădurii, cântaţi, căci a răscumpărat Domnul pe Iacob şi în Israil şi-a dezvăluit slava sa!


text:
Aşa grăieşte Domnul, Mântuitorul tău şi cel care te-a zidit din sânul maicii tale: «Eu sunt Domnul care a făcut lumea; singur am întins cerurile, eu am întărit pământul, şi cine mi-a fost de ajutor?


text:
Eu zădărnicesc prevestirile vracilor mincinoşi şi pe ghicitori îi scot nerozi, ruşinez pe cei înţelepţi şi înţelepciunea lor o prefac în nebunie.


text:
Eu sunt Domnul care întăresc cuvântul slujitorilor mei şi împlinesc sfatul trimişilor mei. Eu am zis Ierusalimului: «Va fi locuit» şi cetăţilor lui Iuda: «Zidite vor fi!» Şi eu le voi ridica din dărâmături!


text:
Şi am zis despre Cirus: «El este păstorul meu, căci el va împlini toată voia mea şi el va porunci Ierusalimului: «Clădeşte-te la loc» şi templului: «Întemeiază-te din nou!»


text:
Aşa zic eu, Domnul Dumnezeu, unsului meu Cirus, pe care îl ţin de mâna dreaptă, ca să dobor neamurile sub picioarele lui şi să dezleg cingătorile împăraţilor, şi să deschid uşile şi porţile înainte-i, ca ele să nu mai fie închise:


text:
«Eu voi merge înaintea ta şi căile cele de munte le voi netezi; sfărâma-voi porţile cele de aramă şi zăvoarele cele de fier le voi rupe.


text:
Şi îţi voi da ţie vistierii ascunse, bogăţii îngropate în pământ, ca să ştii că eu sunt Domnul Dumnezeul lui Israil cel care te-a chemat pe nume.


text:
Pentru sluga mea Iacob şi pentru Israil alesul meu, te-am chemat pe nume şi am făcut de cinste numele tău, fără ca tu să mă ştii.


text:
Eu sunt Domnul, şi nimeni altul! Afară de mine nu este Dumnezeu. Eu te-am încins, fără ca tu să mă cunoşti,


text:
Ca să se ştie de la răsărit şi până la apus că nu este nimeni afară de mine! Eu sunt Domnul, şi nimeni altul!


text:
Eu întocmesc lumina şi plămădesc întunericul; eu sunt cel ce urzeşte pacea şi aduce restriştea. Eu sunt Domnul care face toate acestea.


text:
Picuraţi rouă de sus, voi ceruri, şi nourii să reverse ploaia dreptăţii! Pământul să-şi deschidă sânul ca să înflorească mântuirea şi dreptatea să-şi resfire mlădiţele! Eu, Domnul, am zidit toate acestea!


text:
Vai de cel ce se ceartă cu Ziditorul său, el un hârb printre hârburile de pământ! Oare lutul zice olarului: «Ce te-ai apucat să faci?», sau lucrul către meşter: «Eşti cu mâinile moarte!»


text:
Vai de cel ce zice părintelui său: «De ce ai adus copii pe lume?» şi către femeie: «De ce ai ajuns mamă?»


text:
Aşa zice Domnul, Sfântul lui Israil şi ziditorul său: «Îndrăzniţi voi, oare, să mă întrebaţi despre cele viitoare şi să-mi daţi învăţătură în privinţa lucrului mâinilor mele?


text:
Eu am zidit pământul şi eu am făcut oamenii de pe el. Mâinile mele au întins cerurile şi toată oştirea stelelor eu am orânduit-o.


text:
Eu l-am ridicat, după planul dreptăţii mele, şi toate căile lui le voi netezi. El va zidi cetatea mea şi va libera pe robii mei, fără răscumpărare şi fără daruri», – zice Domnul Savaot.


text:
Aşa zice Domnul: «Bogăţiile Egiptului şi câştigurile Etiopiei şi ale Sabeenilor cei înalţi la stat vor curge la tine şi ale tale vor fi; ei se vor ţine după tine, îţi vor sluji ţie în lanţuri şi vor cădea înaintea ta şi rugându-se vor zice: «Numai tu ai un Dumnezeu tare, şi nu este altul, nici un Dumnezeu afară de el.»


text:
Israil este mântuit de Domnul cu mântuire veşnică, şi nu se vor ruşina, nici de ocară nu se vor face în veac de veac!


text:
Căci aşa zice Domnul cel ce a făcut cerurile, Dumnezeu care a întocmit pământul, l-a făcut şi l-a întărit; şi nu în deşert l-a făcut, ci ca să fie locuit: «Eu sunt Domnul, şi nimeni altul!»


text:
N’am grăit acestea într’ascuns, undeva în vre-un colţ întunecos al pământului; şi nici n’am zis, fără nici un rost, neamului lui Iacob: «Căutaţi-mă!» Ci eu sunt Domnul cel ce grăieşte drept şi spune adevărul!


text:
Adunaţi-vă şi veniţi, apropiaţi-vă cu toţii, cei rămaşi cu viaţă dintre neamuri, şi cugetaţi: Ce fără minte sunt cei ce duc după ei un idol de lemn şi se închină unui dumnezeu care nu mântueşte!


text:
Vorbiţi, daţi pe faţă, ţineţi sfat între voi! Cine a vestit acestea de mai nainte? Cine, din vremuri vechi, le-a făcut cunoscute? Oare nu eu, Domnul, şi nici un alt Dumnezeu afară de mine? Dumnezeu drept şi izbăvitor nu este altul de cât mine!


text:
Întoarceţi-vă către mine ca să vă puteţi mântui, voi cei ce locuiţi toate ţinuturile cele mai îndepărtate ale pământului! Căci eu sunt Dumnezeu tare, şi nu este altul! Jur pe mine însumi!


text:
Din gura mea iese dreptatea şi nu-mi întorc cuvântul: înaintea mea tot genunchiul se va pleca; întru numele meu se va jura toată limba,


text:
Şi va zice: «Numai în Domnul este dreptatea şi vârtutea! Către el vor veni, greu ruşinaţi, toţi cei ce s’au răzvrătit împotriva lui.


text:
Bel a căzut, Nebo s’a răsturnat; chipurile lor sunt încărcate pe vite şi pe dobitoace. Chipurile pe care le purtaţi cu alai sunt puse acum ca poveri în spinarea vitelor trudite.


text:
Idolii cad, se prăbuşesc laolaltă, nu pot să-şi mântuiască chipurile lor; ei înşişi sunt duşi în robie.


text:
«Ascultaţi la mine, voi cei din neamul lui Iacob şi toţi cei care aţi mai rămas din neamul lui Israil, voi pe care v’am purtat din sânul maicii voastre, de care am avut grijă de la naşterea voastră:


text:
Până la bătrâneţea voastră, eu sunt acelaşi; şi până la adâncile voastre cărunteţe voi târî povara voastră. Precum am făcut, aşa o duc înainte, purtându-vă povara şi mântuindu-vă.


text:
Cu cine vreţi voi să mă asemănaţi şi să mă puneţi alăturea, să mă măsuraţi şi să-mi găsiţi asemuitor?


text:
Ci sunt unii care scot aurul din pungile lor, şi argintul în cântar îl cântăresc şi plătesc un argintar ca să le facă un chip de dumnezeu; apoi se închină lui şi îl cinstesc.


text:
Pe umeri îl ridică, îl duc, îl pun jos, şi el stă fără să se clintească din locul lui. El nu răspunde celui care strigă către el şi din primejdie nu-l mântueşte.


text:
Aduceţi-vă aminte de cele ce au fost în zilele străvechi, căci eu sunt Dumnezeu, şi nimeni altul. Eu sunt Dumnezeul cel tare, şi nu este nimeni ca mine.


text:
De la început eu vestesc sfârşitul şi de mai nainte ceea ce are să se întâmple. Şi zic: Planul meu se va adeveri şi toată voia mea voi face-o faptă!


text:
Chemat-am de la răsărit un vultur, dintr’un ţinut depărtat: un om care să îndeplinească planul meu. Şi cum am zis, aşa voi face; pregătitu-l-am şi acum îl voi împlini.


text:
Apropia-voi mântuirea mea, de vreme ce ea nu mai este departe, şi izbăvirea mea nu va întârzia. Atunci, voi întemeia mântuirea mea în Sion şi pentru Israil, slava mea!»


text:
Pogoară-te şi stai în ţărână, fecioară, fiica Babilonului, stai pe pământ, fără tron, fiică a Caldeilor, căci gingaşă şi alintată nu te va mai numi nimeni!


text:
Învârteşte la râşniţă şi macină făină! Dă-ţi la o parte vălul tău, ridică-ţi veşmântul tău, rămâi cu picioarele goale şi treci râurile,


text:
Ca să se descopere goliciunea ta şi să se vază ruşinea ta! Mă voi răzbuna şi nu voi cruţa pe nimeni»,


text:
Stai tăcută şi mai la întuneric, fecioara Caldeilor! Nimeni nu te va mai chema pe tine: stăpâna împărăţiilor.


text:
Întărâtat am fost pe poporul meu: pângărit-am moştenirea mea şi am dat-o în mâna ta. Dar tu n’ai avut milă, şi chiar asupra bătrânilor apăsat-ai cu jug greu.


text:
Şi tu îţi închipuiai: «Fi-voi pe veci stăpână!», dar niciodată n’ai cugetat şi de sfârşitul tău nu ţi-ai adus aminte!


text:
Şi acum ascultă, tu cea crescută în plăceri, care stăpâneai fără de grijă şi ziceai în inima ta: «Nimeni alta nu este ca mine! Nu voi rămânea văduvă şi nu voi şti ce este lipsa de copii!»


text:
Şi aceste două într’o clipă, în aceeaşi zi, vor da peste tine: lipsa de copii şi văduvia; şi te vor copleşi, în ciuda mulţimii farmecelor tale şi a puterii vrăjilor tale!


text:
Întru fărădelegile tale tu nădăjduiai şi ziceai: «Nimeni nu mă vede!» Înţelepciunea ta şi ştiinţa ta te-au rătăcit, astfel că gândeai în inima ta: «Eu, şi nimeni alta nu este ca mine!»


text:
Drept aceea, va veni peste tine o nenorocire pe care nu vei putea s’o împiedici şi te va izbi un prăpăd pe care tu nu vei şti să-l înlături, căci pe neaşteptate va da peste tine pieirea, fără să fi avut vreme s’o prevezi.


text:
Ţine-te de fermecătoriile şi de multele tale vrăjitorii cu care te-ai strădănuit din tinereţe, poate îţi vor sluji, poate vei insufla temere.


text:
Ai ostenit de atâtea întrebări şi de atâta cugetare! Să iasă la iveală şi să te izbăvească cei ce iscodesc cerurile şi întreabă stelele şi care, la fiecare lună nouă, spun ceea ce ţi se va întâmpla!


text:
Dar iată-i ca pleava pe care o mistueşte focul! Aşa vor ajunge, şi de puterea flăcărilor nu vor scăpa, căci nu e un jăratec la care numai să se încălzească, sau o vatră ca să stea dinaintea ei.


text:
Aşa se va întâmpla cu cei pentru care te-ai zbuciumat şi ai avut prieteşug din tinereţile tale. Fiecare îşi va vedea de treabă şi nimeni nu va putea să te mântuiască.


text:
Ascultaţi acestea, voi cei din casa lui Iacob, care purtaţi numele lui Israil, voi cei care aţi ieşit din sămânţa lui Iuda; care vă juraţi pe numele Domnului şi vă lăudaţi cu Dumnezeul lui Israil, dar nu din inimă şi nu cu dreptate.


text:
Căci voi purtaţi numele Cetăţii celei Sfinte şi vă bizuiţi pe Dumnezeul lui Israil al cărui nume este Domnul Savaot.


text:
«Vestit-am din vremi străvechi cele ce erau să se întâmple; din gura mea au ieşit şi vi le-am dat de ştire; dintr’o dată le-am făcut şi ele gata au fost;


text:
Ţi-am prezis aceasta mai nainte ca să se întâmple şi ţi le-am dat de veste, ca să nu zici: «Idolul meu le-a făcut, chipurile mele de piatră şi de fier le-au poruncit».


text:
Tu ai auzit; priveşte acum toate acestea! De ce nu mărturiseşti? De aici înainte îţi voi împărtăşi lucruri noi, ţinute în taină, pe care nu le ştiai.


text:
Ele sunt zămislite azi şi nu de altădată, şi mai înainte de ziua aceasta tu n’ai auzit nimic despre ele, ca să nu zici: «Iată, eu le ştiam!»


text:
Nu, tu n’ai auzit şi nici n’ai ştiut, fiindcă pe atunci urechea ta nu era deschisă; căci eu ştiu cât eşti de necredincios şi că numele tău este: «fără credinţă din pântecele maicii».


text:
Iată că te-am lămurit în foc, dar n’am găsit că eşti argint; te-am încercat în cuptorul de topit al nenorocirii.


text:
Pentru mine, din pricina mea am făcut-o, căci cum voi îngădui ca numele meu să fie pângărit? Nimănui nu voi da slava mea!


text:
Mâna mea a întemeiat pământul şi dreapta mea a desfăşurat cerurile. Eu le chem şi iată ele stau de faţă.


text:
Adunaţi-vă toţi şi ascultaţi! Care dumnezeu strein a prezis aceste lucruri? Acela pe care Domnul îl iubeşte va împlini voinţa sa împotriva Babilonului şi împotriva seminţiei Caldeilor.


text:
Apropiaţi-vă de mine şi ascultaţi aceasta: De la început eu n’am grăit întru ascuns, de când s’a pornit totul de faţă eu am fost.» – Ci acum Domnul Dumnezeu mă trimite pe mine şi Duhul său. –


text:
«Aşa grăieşte Domnul, Mântuitorul tău, Sfântul lui Israil: Eu sunt Domnul Dumnezeul tău, care te învaţă ceea ce-ţi este de folos şi te călăuzeşte pe calea pe care trebue să mergi.


text:
Dacă ai fi luat aminte la poruncile mele, fericirea ta ar fi fost asemenea unui fluviu şi dreptatea ta ca talazurile mării;


text:
Atunci ar fi seminţia ta ca nisipul mării şi odraslele pântecelui tău ca pulberea pământului, şi nimic n’ar nimici şi n’ar mai şterge numele tău de dinaintea mea».


text:
Ieşiţi din Babilon, fugiţi din Caldeea! Cu cântece de veselie! Vestiţi şi răspândiţi ştirea! Duceţi-o până la marginile pământului! Strigaţi: «Domnul a răscumpărat pe Iacob, sluga sa!»


text:
Şi sete nu le-a fost în pustiul unde el i-a dus; căci apă a scos din stâncă. Despicat-a stânca şi apa a ţâşnit!


text:
Ascultaţi la mine, ostroavelor, luaţi aminte, popoare depărtate! Domnul m’a chemat de la naşterea mea, din pântecele maicii mele mi-a spus pe nume.


text:
Făcut-a din gura mea sabie ascuţită; ascunsu-m’a în umbra mâinii sale. Făcut-a din mine săgeată ascuţită şi în tolba sa m’a aşezat deoparte,


text:
Dar eu cugetam: «În deşert m’am trudit, şi în zadar şi pentru nimic mi-am prăpădit puterea mea; căci, într’adevăr, partea cuvenită mie este la Domnul şi răsplata mea la Dumnezeul meu!»


text:
Şi acum Domnul cel care din pântecele maicii mele m’a urzit ca să-i slujesc lui şi să întorc pe Iacob către el şi să strâng la un loc pe Israil – căci aşa am fost eu cinstit în ochii Domnului şi Dumnezeul meu fost-a puterea mea –


text:
Mi-a zis: «Este puţin lucru să fii sluga mea, ca să aduci la loc seminţiile lui Iacob şi să întorci pe cei ce-au scăpat dintre ai lui Israil; de aceea te voi face lumina popoarelor, ca să duci mântuirea mea până la marginile pământului!»


text:
Aşa grăieşte Răscumpărătorul şi Sfântul lui Israil către cel dispreţuit; către urîciunea neamurilor şi sluga tiranilor: «Împăraţi vor vedea şi se vor ridica, voevozi se vor închina, pentru Domnul cel credincios şi pentru Sfântul lui Israil, cel care te-a ales!»


text:
Aşa grăieşte Domnul: «În vremea milostivirii te voi asculta şi în vremea mântuirii te voi ocroti. Făcutu-te-am şi te-am hotărît Legământ al poporului, ca să pui rânduiala în ţară şi să dai fiecăruia moştenirile nimicite;


text:
Ca să zici celor robiţi: «Ieşiţi!», şi celor care sunt la întuneric: «Veniţi la lumină!» Ca să pască dealungul tuturor drumurilor şi toate culmile pleşuve să fie păşunea lor;


text:
Să nu le fie nici foame, nici sete; soarele şi vântul cel arzător să nu-i atingă, fiindcă cel care se va milostivi de ei va fi călăuza lor care îi va îndrepta spre izvoare de apă.


text:
Iată că unii vin din ţinuturi depărtate, de la miază-noapte, de la apus, iar alţii din ţara Siniţilor.


text:
Tresăltaţi, ceruri, de bucurie şi tu, pământule, veseleşte-te, bucură-te! Munţilor, chiuiţi de veselie, fiindcă Domnul a mângâiat pe poporul său şi de obijduiţii săi s’a milostivit.


text:
Oare femeia uită pe pruncul ei şi de rodul sânului ei nu are milă? Chiar când ea îl va uita, eu pe tine nu te voi uita!


text:
Ridică ochii tăi de jur-împrejur şi vezi: toţi se adună, toţi vin la tine. Viu sunt eu, zice Domnul! Tu te vei îmbrăca întru ei ca într’un veşmânt de podoabă şi ca o mireasă te vei încinge cu ei!


text:
Căci locurile tale părăginite şi dărâmăturile tale şi toată ţara ta pustie fi-vor prea înguste pentru locuitorii tăi, iar toţi pustiitorii tăi vor fi departe.


text:
Ba încă vor grăi la urechile tale copiii tăi, ai celei ce nu mai aveai copiii: «Ţinutul este prea strâmt pentru mine; fă-mi loc să stau şi eu!»


text:
Atunci tu vei cugeta în inima ta: «Cine mi i-a născut pe aceştia? Pierdusem copiii mei şi eram stearpă, dusă în robie şi izgonită; dar pe aceştia cine i-a crescut? Iată că rămăsesem singură! Dar aceştia de unde vin?»


text:
Aşa zice Domnul Dumnezeu: «Iată, voi ridica mâna mea către neamuri şi către noroade voi înălţa steagul meu. Ele vor aduce pe feciorii tăi în sân şi pe fiicele tale pe umeri le vor purta.


text:
Împăraţii vor fi epitropii tăi şi principesele doicile tale. Cu feţele la pământ ţie se vor închina şi vor linge pulberea de pe picioarele tale. Atunci tu vei şti că eu sunt Domnul, care nu face de ocară pe cei ce nădăjduesc în el!»


text:
«Da!» zice Domnul. «Chiar robii celui viteaz i se vor lua, şi prada celui puternic zmulsă îi va fi, căci eu mă voi război cu protivnicii tăi şi pe fiii tăi eu îi voi libera!


text:
Şi pe asupritorii tăi îi voi sili carnea să şi-o mănânce şi de chiar sângele lor să se îmbete ca de vin. Atunci toată făptura va şti că eu sunt Domnul Mântuitorul tău, Răscumpărătorul tău, Viteazul lui Iacob!»


text:
Aşa zice Domnul: «Unde este cartea de despărţenie a mamei voastre, prin care eu am alungat-o? Sau care este datornicul meu, căruia eu v’am vândut pe voi? Că, iată, pentru fărădelegile voastre aţi fost vânduţi şi pentru păcatele voastre am alungat pe mama voastră.


text:
Pentru ce, când veneam, nu găseam pe nimeni, şi când strigam, nimeni nu răspundea? Oare mâna mea este prea scurtă ca să vă pot mântui, sau n’am destulă putere ca să vă pot izbăvi? Prin certarea mea eu zvântez marea şi fluviile le prefac în pustiu; peştii din ele pier din lipsă de apă şi mor de sete.


text:
Domnul Dumnezeu mi-a dat mie limbă de ucenic, ca să ştiu să grăiesc celor desnădăjduiţi. În fiecare dimineaţă, el deşteaptă, deşteaptă urechea mea ca să ascult ca un ucenic.


text:
Spatele mele le-am dat spre bătăi şi obrazul meu spre pălmuire, şi faţa mea n’am ferit-o de ocara scuipărilor.


text:
Şi Domnul Dumnezeu mi-a ajutat, şi n’am fost făcut de ocară. Pentru aceasta am şi întărit faţa mea ca o cremene, fiindcă ştiam că nu voi fi făcut de ocară.


text:
Apărătorul meu este aproape. Cine vrea să se năpustească asupra mea? Să ne măsurăm împreună! Cine este protivnicul meu? Să se apropie de mine!


text:
Iată, Domnul Dumnezeu îmi vine într’ajutor! Cine mă va osândi? Iată, ca un veşmânt vechi toţi se vor prăpădi şi molia îi va mânca!


text:
Cine din voi se teme de Domnul să asculte de glasul slugii sale! Cel care umblă în întuneric şi este fără de lumină să nădăjduiască întru numele Domnului şi să se bizue pe Dumnezeul lui!


text:
Voi toţi care aprindeţi focul şi pregătiţi săgeţi arzătoare, aruncaţi-vă în văpaia focului vostru şi în săgeţile pe care le-aţi aprins! Din mâna mea vi se va întâmpla aceasta; pe patul durerii vă veţi culca!


text:
Ascultaţi-mă, voi care umblaţi după dreptate, voi care căutaţi pe Domnul! Priviţi la stânca din care aţi fost tăiaţi şi la pietrăria din care aţi fost scoşi.


text:
Priviţi pe Avraam, străbunul vostru, şi pe Sara cea care în dureri v’a născut. Căci pe el singur l-am chemat, l-am binecuvântat şi l-am înmulţit.


text:
Căci Domnul mângâie Sionul şi paraginii lui îi dă nădejde. El va preface pustiul lui în rai şi pământul lui cel neroditor în grădina Domnului; zburdare şi veselie fi-vor în Sion, mulţumită şi cântări!


text:
Ia aminte la mine, tu poporul meu, şi voi, obştia mea, fiţi cu urechea la mine, căci de la mine va ieşi învăţătura şi legea mea voi statornici-o lumină popoarelor.


text:
Dreptatea mea este aproape, vine mântuirea mea şi braţul meu va da dreptate noroadelor; întru mine vor nădăjdui ţinuturile cele mai depărtate, căci de la braţul meu aşteaptă mântuire.


text:
Ridicaţi la ceruri ochii voştri şi priviţi jos pământul: cerurile vor trece ca un fum şi pământul se va învechi ca un veşmânt, locuitorii vor pieri ca muştele, dar mântuirea mea va dăinui în veac şi dreptatea mea nu va avea sfârşit.


text:
Ascultaţi-mă, voi cunoscători ai dreptăţii, popor care eşti cu legea mea în inimă: Nu te teme de ocara oamenilor şi de batjocura lor să nu te îngrozeşti, deoarece ca pe un veşmânt îi va mânca molia şi viermii îi vor mistui ca pe lână!


text:
Ridică-te, scoală-te, înarmează-te cu tărie, braţ al Domnului! Înalţă-te ca în străvechile vremuri, ca în veacurile cele dintru început! N’ai zdrobit tu pe Rahab şi n’ai spintecat tu balaurul?


text:
Nu eşti tu, oare, cel ce ai secat marea şi apele genunei, cel ce fundul mării l-ai prefăcut în cărare largă pentru cei răscumpăraţi ai tăi?


text:
Astfel, cei mântuiţi ai Domnului se vor întoarce şi vor veni în Sion, în cântece de biruinţă; şi veselie veşnică va încununa capul lor. Bucuria şi veselia vor veni peste ei, pe când durerea, întristarea şi suspinarea depărta-se-vor de la ei.


text:
Eu, eu sunt cel care te mângâie. Şi tu cine eşti, ca să te temi de un muritor şi de un om de rând, care trece ca iarba,


text:
Şi să dai uitării pe Domnul, ziditorul tău, cel ce a întins cerurile şi a întemeiat pământul, şi să te înfricoşezi mereu, în fiecare zi, de urgia împilătorului, care năzueşte să te prăpădească? Dar unde este urgia lui?


text:
Eu sunt Domnul Dumnezeul tău, care întărâtă marea şi ridică valurile ei clocotitoare; Domnul Savaot este numele lui.


text:
Pus-am cuvintele mele în gura ta şi cu umbra mâinii mele te-am acoperit, ca să întind cerurile şi să întemeiez pământul şi să zic Sionului: «Tu eşti poporul meu!»


text:
Deşteaptă-te, deşteaptă-te, scoală-te, Ierusalime, tu care ai băut din mâna Domnului năstrapa urgiei lui, potirul buimăcelii l-ai sorbit şi l-ai băut!


text:
N’a fost nici unul din toţi feciorii pe care i-a născut, care să-l sprijinească; n’a fost nici unul din toţi copiii pe care i-a crescut, care să-l ducă de mână!


text:
Două năprasne au dat peste tine – cine se va milostivi de tine? – pe de o parte: pustiirea şi prăpădul, pe de altă parte: foametea şi sabia. Cine te va mângâia?


text:
Feciorii tăi zac fără vlagă, la colţurile tuturor uliţilor, ca o antilopă prinsă în laţ; ameţiţi de urgia Domnului, de lovitura Dumnezeului tău!


text:
Aşa grăieşte Stăpânul, Domnul Dumnezeul tău, care se luptă pentru poporul său: «Iată, eu voi lua din mâna ta paharul buimăcelii, şi năstrapa mâniei mele nu vei mai bea-o!


text:
Dar voi da paharul acesta în mâna chinuitorilor tăi, în mâna celor ce te împilau şi îţi ziceau: «Pleacă-te la pământ ca să trecem peste tine!» Şi trebuia să faci spatele tău maidan şi uliţă pentru trecători!»


text:
Deşteaptă-te, scoală-te, îmbracă-te întru puterea ta, Sioane! Înveşmântează-te în odăjdii de slavă, Ierusalime, cetate sfântă! Căci nu vor mai intra în tine cel netăiat împrejur şi cel spurcat!


text:
Scutură-te de pulbere, scoală-te, Ierusalime, cetate robită! Dezleagă funiile de pe grumazul tău, robită fiică a Sionului!


text:
Căci aşa zice Domnul Dumnezeu: «În Egipt pogorît-a poporul meu odinioară ca să-şi aibă sălaş; apoi Asiria l-a împilat fără cuvânt.


text:
Şi acum ce să fac eu», – zice Domnul, – «când norodul meu a fost luat rob fără temei, când stăpânitorii lui strigă în semn de biruinţă», – zice Domnul, – «iară numele meu, necontenit, zi de zi, este defăimat?


text:
Cât de frumoase sunt, pe munţi, picioarele solului care vesteşte pacea, care aduce solia de veste bună şi crăiniceşte mântuirea, grăind Sionului: «Dumnezeul tău este împărat!»


text:
Toţi străjării tăi ridică glasul şi laolaltă strigă de veselie, de vreme ce ei văd cu ochii cum Domnul se întoarce în Sion.


text:
Izbucniţi în chiote de veselie, voi mormane de dărâmături ale Ierusalimului, căci Domnul a mângâiat pe norodul său, a răscumpărat Ierusalimul!


text:
Descoperit-a Domnul braţul său cel sfânt, în ochii tuturor popoarelor, şi toate marginile cele îndepărtate ale pământului vedea-vor mântuirea Dumnezeului nostru.


text:
Plecaţi, plecaţi, ieşiţi de acolo! Nu vă atingeţi de lucru spurcat! Ieşiţi, curăţiţi-vă, voi cei care duceţi odoarele Domnului!


text:
Dar nu ieşiţi buluc, nu plecaţi ca fugarii, căci înaintea voastră merge Domnul şi în urma voastră tot el, Dumnezeul lui Israil!


text:
Precum mulţi s’au spăimântat de el, – aşa de schimonosită era înfăţişarea lui încât chipul lui nu mai avea nici o asemănare omenească, –


text:
Tot aşa va fi pricină de uimire pentru multe popoare; împăraţii îşi vor pune mâna la gură, căci văd acum ceea ce nu li s’a povestit şi înţeleg acum ceea ce n’au auzit.


text:
Crescut-a înaintea lui ca o odraslă şi ca o rădăcină din pământ uscat. Nu avea nici chip, nici frumuseţe, ca să ne uităm la el, şi nici o înfăţişare, ca să ne fie drag.


text:
Dispreţuit era şi cel din urmă dintre oameni: om al suferinţei şi deprins cu durerea; unul de care să-ţi acoperi faţa, când îl vezi; dispreţuit şi socotit ca nimic


text:
Dar el a luat asupră-şi bolile noastre şi cu durerile noastre s’a împovărat, pe când noi îl socoteam ca pedepsit, ca bătut de Dumnezeu şi oropsit.


text:
Ci el fusese străpuns pentru păcatele noastre şi zdrobit pentru fărădelegile noastre. El a fost pedepsit pentru mântuirea noastră şi prin ranele lui noi toţi ne-am vindecat.


text:
Toţi umblam rătăciţi ca nişte oi, fiecare pe calea lui, şi Domnul l-a încărcat pe el cu fărădelegile noastre ale tuturor.


text:
Chinuit a fost şi s’a supus, şi nu şi-a deschis gura sa; ca o oaie spre junghiere s’a adus şi ca un miel fără de glas, înaintea celui ce-l tunde, aşa nu şi-a deschis gura sa.


text:
Cu judecată nedreaptă fost-a osândit, şi neamul lui cine-l va spune? Căci s’a luat de pe pământ viaţa lui! Pentru fărădelegile poporului meu a fost adus spre moarte.


text:
Mormântul său a fost pus lângă cei fără de lege şi cu cei făcători de rău, după moartea sa, cu toate că nu săvârşise nici o fărădelege şi nici o înşelăciune n’a fost în gura lui.


text:
Dar a fost voia Domnului să-l zdrobească prin suferinţă. Şi fiindcă şi-a jertfit viaţa pentru păcatele noastre, vedea-va pe urmaşii săi trăind îndelungat şi planul Domnului, prin el, va avea izbândă.


text:
De pe urma chinurilor sufletului său se va sătura de fericire; prin ştiinţa sa, dreptul, sluga mea, va îndrepta pe mulţi, şi fărădelegile lor le va lua asupră-şi.


text:
Pentru aceasta îi voi da parte lângă cei preamăriţi şi cu cei puternici va împărţi prada, ca răsplată că şi-a dat sufletul său spre moarte şi cu cei făcători de rele a fost numărat. Ci el a purtat fărădelegile multora şi pentru cei păcătoşi şi-a dat viaţa.


text:
Veseleşte-te, tu cea stearpă care n’ai născut, dă glas şi strigă, tu ceea ce nu te-ai zvârcolit în dureri de naştere, căci «mai mulţi fi-vor fiii celei năpustite de cât ale celei cu bărbat», – zice Domnul.


text:
Lărgeşte-ţi cortul tău şi covoarele sălaşului tău întinde-le; nu cruţa nimic! Lungeşte funiile şi înfige bine ţăruşii,


text:
Fiindcă tu te vei împrăştia în toate părţile şi seminţia ta va moşteni neamurile şi cetăţile cele pustiite le va umplea de oameni!


text:
Nu te înfricoşa, căci nu vei rămânea de ocară; nu te ruşina, căci tu nu vei păţi nici o ruşine; ci mai vârtos cuvine-se să uiţi ruşinea tinereţii tale şi de ticăloşia văduviei tale să nu-ţi mai aduci aminte,


text:
Căci bărbatul tău este Ziditorul tău, şi numele său: «Domnul Savaot», şi Răscumpărătorul tău este Sfântul lui Israel: «Dumnezeul a tot pământul» se numeşte!


text:
Ca pe o femeie părăsită şi dosădită chematu-te-a iarăşi Domnul. «Cum ar putea să fie alungată», – zice Domnul Dumnezeul tău, – «soţia din tinereţe?


text:
Într’o izbucnire de mânie, pentru o clipă, mi-am întors faţa de la tine, dar în îndurarea mea cea deapururi, mă voi milostivi de tine», – zice Răscumpărătorul tău, Domnul.


text:
«Şi va fi ca în vremea lui Noe, când m’am jurat că apele potopului nu vor mai înneca pământul; tot aşa mă jur acum că nu mă voi mai întărâta împotriva ta şi nu te voi mai dojeni.


text:
Munţii pot să se dea înapoi şi colinele pot să se clatine, dar milostivirea mea nu se va mai depărta de la tine şi legământul meu dc pace nu se va mai zdruncina», – zice Domnul cel cu tine milostiv.


text:
«Sărmană, spulberată de vijelie şi fără mângâiere! Iată, voi pune pietrele tale în tencuială de antimoniu şi temeliile tale le voi face din safire,


text:
Şi din rubine crestele zidurilor tale, iar porţile tale fi-vor de cristal şi toată împrejurimea ta din pietre nestimate.


text:
Şi vei fi întemeiată pe dreptate; depărtează spaima, căci n’ai de ce să te temi; lasă groaza, căci nu se va apropia de tine!


text:
Ci să ştii că eu am zidit pe meşterul care, suflând, aprinde focul de cărbuni şi făureşte arma, cu meşteşugul lui, dar eu am zidit şi pe cel ce trebue s’o nimicească.


text:
Orice armă făurită împotriva ta nu va izbuti şi orice limbă care se va ridica la judecată cu tine osândită va fi. Iată care va fi moştenirea slujitorilor Domnului şi dreptatea care va veni de la mine», – zice Domnul.


text:
«Cei ce sunteţi însetaţi, veniţi de beţi apă, şi cei care nu aveţi argint, duceţi-vă de cumpăraţi şi mâncaţi, mergeţi şi cumpăraţi fără de parale, fără de plată, vin şi lapte.


text:
Pentru ce cheltuiţi argintul vostru pe o pâine care nu hrăneşte şi agonisita voastră pentru o bucată care nu vă satură?Ascultaţi-mă şi veţi mânca cele bune şi întru bunătăţi se va desfăta sufletul vostru.


text:
Luaţi aminte cu urechile voastre şi veniţi la mine. Ascultaţi-mă pe mine şi viu va fi sufletul vostru. Face-voi cu voi legământ veşnic, încredinţându-vă îndurările mele cele deapururi către David.


text:
Iată, tu vei chema popoare pe care nu le-ai ştiut şi noroade care nu te-au cunoscut la tine vor alerga, pentru Domnul Dumnezeul tău şi pentru Sfântul lui Israil, căci el te-a preamărit.


text:
Cel ticălos să lase calea lui şi omul cel nedrept vicleniile lui şi să se întoarcă spre Domnul şi spre Dumnezeul nostru cel bogat în iertare, şi atunci se va îndura de el.


text:
«Ci cât de departe sunt cerurile de la pământ, tot atât de departe sunt căile mele de căile voastre şi cugetele mele de cugetele voastre.


text:
Precum se pogoară ploaia şi zăpada din cer şi nu se mai întoarce până nu adapă pământul şi-l face de odrăsleşte şi rodeşte şi dă sămânţă sămănătorului şi pâine spre mâncare;


text:
Aşa va fi şi cu cuvântul meu care iese din gura mea; el nu se va întoarce către mine fără ispravă, adică până ce nu va îndeplini voia mea şi nu va găti lucrul la care l-am trimis.


text:
Căci cu veselie veţi ieşi şi în pace veţi fi călăuziţi; munţii şi dealurile vor izbucni în strigăte de veselie înaintea voastră şi toţi copacii câmpului vor bate din palme!


text:
În locul mărăcinilor va creşte chiparosul şi în locul urzicii va creşte mirtul. A Domnului fi-va slava, spre veşnică şi nepieritoatre pomenire.»


text:
Aşa zice Domnul: «Păziţi pravila şi faceţi fapte bune, fiiindcă în curând va veni mântuirea mea şi dreptatea mea se va descoperi.


text:
Fericit este omul care săvârşeşte acestea şi care ţine la ele: păzeşte ziua Sâmbetei să nu fie pângărită şi îşi fereşte mâna lui ca să nu faptuiască nici o faptă rea.


text:
Şi să nu zică cel de alt neam, care s’a alăturat de Domnul: «Osebi-mă-va Domnul de poporul său!» Şi famenul să nu zică: «Iată eu sunt copac uscat!»


text:
Căci aşa zice Domnul: «Famenilor care vor cinsti Sâmbetele mele şi vor alege ceea ce îmi este plăcut mie şi vor stărui în legământul meu,


text:
Le voi da în casa mea şi înlăuntrul zidurilor mele un loc şi un nume mai de preţ decât feciori şi fete, căci le voi da nume veşnic şi fără pieire.


text:
Iar pe streinii alipiţi de Domnul, ca să slujească şi să iubească numele Domnului şi să fie slujitorii săi, pe toţi câţi vor păzi ziua Sâmbetei fără s’o pângărească şi vor stărui în legământul meu;


text:
Pe aceştia îi voi duce în muntele cel sfânt al meu şi îi voi bucura în casa mea de rugăciune; arderile lor de tot şi jertfele lor vor fi bine primite pe altarul meu, iar templul meu casă de rugăciune se va chema pentru toate popoarele!»


text:
Domnul Dumnezeu, care adună pe cei risipiţi ai lui Israil, rosteşte: «La cei adunaţi voi mai aduna şi alţii!»


text:
Străjării lui Israil toţi sunt orbi cu toţii, ei nu înţeleg nimic. Toţi sunt câini muţi care nu latră. Ei visează tolăniţi şi le place să doarmă.


text:
Ci sunt câini hlupavi care nu se mai satură; iar aceia sunt păstori răi care nu pricep nimic. Toţi umblă pe căile lor şi se străduesc toţi după câştig.


text:
«Veniţi», zic ei, «eu voi aduce vin, şi vom întinde praznic! Şi mâine va fi ca şi astăzi: mare zi de ospăţ!»


text:
Dreptul piere şi nimeni nu-şi bate capul, se năruesc oamenii credincioşi şi nimănui nu-i pasă. Din pricina răutăţii pierit-a totdeauna cel drept.


text:
De cine vă bateţi joc, la cine vă strâmbaţi şi scoateţi limba?Voi sunteţi copiii nelegiuirii şi urmaşii minciunii!


text:
Voi vă pângăriţi idolilor pe sub toţi stejarii şi copacii înverziţi şi jertfiţi pe fii în zăvoaiele râurilor şi în crăpăturile stâncilor!


text:
Pietrele cele lucioase ale râurilor sunt partea ta! Iată, iată sorţul tău! Lor le aduci jertfă cu turnare şi prinoase! Pot eu să fiu mulţumit cu acestea?


text:
După uşă şi la ţâţânile ei ai pus odorul tău idolesc; şi, lepădându-te de mine, tu desfaci patul tău, te urci şi îl mai lărgeşti, hotărăşti preţul vinderii tale şi te laşi dezmierdărilor lor şi priveşti goliciunea lor.


text:
Apoi alergi după Melec cu untdelemn şi cu mirezme multe; şi trimiţi solii tăi departe, şi te tot apleci până în Şeol.


text:
De multele tale drumuri, ai ostenit, dar nu zici: «Nu-mi mai trebue!» Tu găseşti însă puteri nouă; pentru aceasta tu nu te dai bătut!


text:
De cine îţi era frică, de cine te temeai, ca să te lepezi de mine, să nu-ţi mai aduci aminte şi nici să nu-ţi mai pese? Aşa este! Fiindcă n’am deschis gura şi mi-am acoperit faţa mea, tu nu te-ai temut de mine!


text:
Tu vei striga, dar mulţimea idolilor tăi nu te va izbăvi. Pe toţi îi va duce vântul, o suflare îi va face nevăzuţi! Însă cel care îşi pune nădejdea în mine va moşteni pământul şi muntele meu cel sfânt va stăpâni.


text:
Atunci Domnul va porunci: «Faceţi loc, faceţi loc, destupaţi drumul, daţi laoparte orice piedică din calea norodului meu.»


text:
Căci aşa zice Dumnezeul Cel Prea înalt, care împărăteşte veşnic şi al cărui nume este Sfântul: «În loc înalt şi întru sfinţenie sălăşluesc şi întru cei smeriţi şi frânţi, ca să înviorez duhul celor dosădiţi şi să îmbărbătez pe cei cu inima zdrobită.


text:
Căci nu vreau să stau în ceartă pururea şi să ţin mânia în veşnicie; altfel orice duh şi sufletele pe care le-am creat vor cădea înaintea mea, fără simţire.


text:
Din pricina poftei lui nelegiuite, m’am întărâtat o clipă şi întru mânia mea, ascunzând faţa mea, l-am lovit. Iar el, răzvrătit, a mers pe calea inimii sale!


text:
Ci eu am văzut căile sale şi totuşi îl voi vindeca, şi îi voi hărăzi odihnă şi mângâiere îi voi dărui,


text:
Lui şi celor care erau cu el în mare jale, dăruind buzelor lor cântări de mulţumită. «Pace, pace celor de aproape şi celor de departe». – zice Domnul, – «şi eu îl voi tămădui!»


text:
«Dar cei fără de lege sunt ca marea chinuită de furtună, care nu se poate linişti, şi valurile ei scormonesc din adânc noroi şi mâl.


text:
Strigă din toate puterile şi nu te opri, dă drumul glasului să sune ca o trâmbiţă şi spune poporului meu ce păcate are şi neamului lui Iacob care-i sunt fărădelegile.


text:
Ei mă întreabă în fiecare zi şi vor să ştie căile mele, ca un norod care se îndeletniceşte cu dreptatea şi de la pravila Dumnezeului său nu se abate. Ei mă întreabă despre legile dreptăţii şi poftesc să se apropie de Dumnezeu.


text:
«Pentru ce să postim, dacă tu nu vezi? De ce să smerim sufletul nostru, dacă tu nu iei aminte?» – Da, în zi de post, voi vă vedeţi de treburile voastre şi ţineţi la lucru pe salahorii voştri.


text:
Voi postiţi ca să vă certaţi şi să vă sfădiţi şi să vă bateţi, zănatici, cu pumnul. Postul vostru de astăzi nu ajută glasul vostru să se audă sus.


text:
Este oare acesta post care să-mi placă? O zi în care omul se chinueşte, îşi încovoaie capul ca o trestie şi se culcă în sac şi în cenuşă! Oare aceasta se cheamă post şi zi bine plăcută Domnului?


text:
Iată postul care îmi place într’adevăr, zice Domnul: «Rupeţi lanţurile nedreptăţii, dezlegaţi legăturile jugului, daţi drumul celor asupriţi şi sfărâmaţi jugul lor!


text:
Împarte pâinea ta cu cel flămând, adăposteşte în casă pe cel fără cămin; dacă vezi un golan, pune haină pe el, şi nu te ascunde de cel de un neam cu tine.


text:
Atunci lumina ta va răsări ca zorile şi tămăduirea ta va veni repede. Dreptatea ta va merge înaintea ta, iar în urma ta slava lui Dumnezeu.


text:
Atunci vei striga şi Domnul te va auzi; la strigătul tău el va zice: «Iată-mă!» Dacă tu vei goni din mijlocul tău asuprirea, arătarea cu degetul şi vorbele viclene,


text:
Dacă vei da pâinea ta celui flămând şi vei sătura sufletul amărît, atunci lumina ta va răsări în noapte şi întunericul tău fi-va ca miezul zilei.


text:
Domnul îţi va fi mereu povăţuitor şi chiar şi în pustie te va sătura. El va da tărie oaselor tale şi vei fi ca o grădină udată, ca un izvor de apă vie, care nu seacă niciodată.


text:
Pe străvechi ruine oamenii tăi zidi-vor clădiri noi şi ziduri din alte veacuri vei ridica la loc şi lumea te va numi: «îndreptătorul zidurilor dărâmate» şi «înnoitorul căilor spre buna întocmire a ţării».


text:
Dacă vei stăpâni piciorul tău în ziua Sâmbetei şi nu-ţi vei mai vedea de treburile tale în ziua mea cea sfântă, ci vei socoti ziua Sâmbetei ca desfătare şi vrednică de cinste, ca sfinţită de Domnul, şi vei cinsti-o, fără să mai umbli, fără să te mai îndeletniceşti cu nevoile tale şi fără să mai vorbeşti deşărtăciuni,


text:
Atunci vei afla marea ta bucurie întru Domnul şi eu te voi purta în car de biruinţă pe plaiurile ţării şi te voi desfăta cu moştenirea tatălui tău Iacob, căci gura Domnului a grăit.


text:
Iată, mâna Domnului nu este prea scurtă, ca să nu poată să mântuiască, şi urechea lui nu e prea grea la auz, ca să nu audă.


text:
Dar fărădelegile voastre s’au făcut zid de despărţire între voi şi Dumnezeul vostru şi păcatele voastre au fost de vină că el şi-a ascuns faţa lui de voi, ca să nu vă mai audă.


text:
Căci mâinile voastre sunt mânjite de sânge şi degetele voastre de fărădelegi; buzele voastre grăiesc cuvinte mincinoase şi limba voastră vorbe viclene.


text:
Nimeni nu cheamă în sprijinul său dreptatea şi cu cinste nici un judecător nu judecă, ci toţi îşi pun nădejdea în lucruri deşarte şi vorbesc lucruri fără rost; zămislesc silnicia şi nasc păcatul.


text:
Clocesc ouă de şarpe şi urzesc pânză de păianjen: cine mănâncă din ouăle lor moare, iar când se sparg singure, ies din ele năpârci.


text:
Din ţesătura lor de viclenii veşminte nu se fac şi cu lucrul făcut de mâna lor nu e nădejde de acoperit, căci lucrul lor este lucru blestemat, iar în mâinile lor sunt numai fapte silnice.


text:
Picioarele lor aleargă de zor spre fărădelegi, grabnice să verse sânge nevinovat; cugetele lor sunt cugete viclene, în calea lor zac pustiirea şi prăpădul.


text:
Nu cunosc drumul păcii şi pe urmele lor nu-i nici o dreptate, cărările lor şi le-au întortochiat spre folosul lor, şi ori cine apucă pe ele nu mai cunoaşte pacea.


text:
Pentru aceasta, judecata stă departe de noi şi dreptatea nu ajunge până la noi. Noi aşteptăm lumina, dar iată întunericul; raza zilei, dar umblăm în beznă.


text:
Umblăm de-a bâjbâitul, ca orbii pe lângă zid; ca şi cei fără ochi orbecăim mereu, ne poticnim în miezul zilei ca în amurg; deşi sănătoşi, suntem totuşi ca nişte morţi.


text:
Mormăim toţi ca urşii, guruim ca porumbiţa, aşteptăm dreapta hotărîre, dar nu este; aşteptăm mântuirea, dar ea este departe de noi.


text:
Căci răzvrătirile noastre s’au înmulţit înaintea ta şi fărădelegile mărturisesc împotriva noastră; fărădelegile noastre le ştim prea bine şi vinovăţiile noastre sunt de faţă în cugetul nostru:


text:
Necredinţa şi lepădarea de Domnul întoarcerea de la slujirea lui Dumnezeu, vorbirea deşartă şi răzvrătită, născocirea şi cugetarea de lucruri mincinoase.


text:
Iar omenia este dată în lături şi dreptatea stă departe; adevărul se poticneşte în piaţă şi fapta cinstită nu se mai dovedeşte.


text:
Omenia a pierit şi cel ce nu umblă în calea răutăţii este prădat de ceilalţi. Şi văzând Dumnezeu, s’a întărâtat foarte că nu mai este dreptate.


text:
A văzut că nu mai este nimeni de partea dreptăţii şi cuprins a fost de mirare că nimeni nu mijloceşte. Atunci braţul lui i-a fost ajutor şi dreptatea sa l-a sprijinit.


text:
Pus-a dreptatea platoşă şi coiful mântuirii pe capul său; îmbrăcatu-s’a în veşminte de răzbunare şi în râvna sa înfăşuratu-s’a ca într’o mantie.


text:
După faptă şi răsplată: urgie împotriva răzvrătiţilor, răzbunare împotriva duşmanilor, şi ţărmurilor şi ostroavelor plata cuvenită.


text:
Cei de la apus se vor teme de numele Domnului şi cei de la răsărit de slava lui; căci va veni ca un fluviu strâns între maluri, pe care-l zoreşte Duhul Domnului.


text:
«Pentru Sion el veni-va ca un mântuitor, pentru cei din Iacob care se vor căi de păcatele lor», – zice Domnul.


text:
«Iată, acesta este legământul meu cu ei, zice Domnul: Duhul meu care odihneşte peste tine, şi cuvintele mele pe care le-am pus în gura ta să nu se depărteze din gura ta nici din gura urmaşilor tăi şi nici din gura urmaşilor urmaşilor tăi», – zice Domnul, – «de acum şi până în veac!»


text:
Luminează-te, luminează-te, Ierusalime, căci a venit lumina ta şi slava Domnului peste tine a răsărit!


text:
Pe câtă vreme întunericul acopere pământul, şi bezna popoarele, ţie îţi răsare Domnul şi slava sa străluceşte peste tine.


text:
Ridică împrejur ochii tăi şi vezi, căci toţi se adună, se îndreaptă şi vin spre tine. Fiii tăi vin de departe şi fiicele tale vin aduse în braţe.


text:
Atunci vei vedea şi vei străluci; inima ta se va zbuciuma şi se va lărgi, deoarece spre tine se va îndrepta bogăţia mării şi avuţiile popoarelor către tine vor curge.


text:
Caravane de cămile te vor prididi, dromadere de Madian şi Efa. Din Şeba ele vor sosi grămadă, încărcate cu aur şi tămâie şi vestind cu bucurie faptele cele de slavă ale Domnului.


text:
Toate turmele din Chedar la tine se vor aduna; berbecii din Nebaiot vor sta la îndemâna ta şi ca o jertfă bine-plăcută se vor urca pe jertfelnicul meu, ca să se proslăvească locaşul cel plin de slavă al meu.


text:
Da, pentru mine se adună corăbiile, în frunte cu cele din Tarşiş, ca să aducă de departe pe feciorii tăi, împreună cu aurul şi argintul lor, pentru numele Domnului Dumnezeului tău şi Prea Sfântului lui Israil, care te preamăreşte!


text:
Feciori de neam străin zidi-vor zidurile tale şi împăraţii lor în slujba ta vor fi; căci întru urgia mea te-am lovit, dar întru îndurarea mea m’am milostivit de tine.


text:
Porţile tale mereu vor sta în lături, zi şi noapte vor rămânea deschise, ca oamenii să care la tine bogăţiile noroadelor, şi împăraţii lor vor păşi în frunte.


text:
Măreţul Liban la tine va veni cu chiparoşii, ulmii şi molifţii lui, ca să împodobească sfântul meu locaş, iar eu cinste să dau locului unde se odihnesc picioarele mele.


text:
Şi feciorii apăsătorilor tăi smeriţi vor veni la tine şi se vor închina la picioarele tale toţi cei ce te-au urît, şi pe tine te vor numi: cetatea Domnului, Sionul Sfântului lui Israil.


text:
Din părăsită şi defăimată şi năpustită ce erai, voi face din tine mândria cea deapururi şi încântarea popoarelor, din neam în neam.


text:
Tu vei suge laptele noroadelor şi la sânul împărăteselor alăptat vei fi. Atunci vei cunoaşte că eu sunt Domnul, Mântuitorul şi Răscumpărătorul tău, Viteazul lui Iacob.


text:
În loc de aramă îţi voi aduce aur, în loc de fier, argint, şi în loc de lemn, aramă, în loc de pietre, fier. Şi voi pune judecători ai tăi: pacea, şi stăpânitor peste tine: dreptatea.


text:
Şi nu se va mai auzi de silnicie în ţara ta, de prăpăd şi de pustiire în cuprinsul ţării tale. Zidurilor tale le voi zice: mântuire; şi porţilor tale: slavă.


text:
Nu te va mai lumina soarele în timpul zilei, şi luna nu-şi va mai revărsa lumina sa, ci Domnul va fi deapururi lumina ta şi Dumnezeul tău strălucirea ta.


text:
Soarele tău nu va mai asfinţi şi luna nu va mai descreşte, căci Domnul va fi lumina ta cea deapururi şi zilele jelirii tale se vor apropia de sfârşit.


text:
Atunci poporul tău întreg va fi popor numai de drepţi, şi pământul pe veci îl vor stăpâni: odraslă din cele sădite de Domnul, lucrul mâinilor mele, făcut spre slava mea.


text:
Atunci cel mai mic va ajunge ca o seminţie şi cel mai neînsemnat popor puternic. Eu Domnul am hotărît acestea şi la vreme voi fi plinitorul lor!


text:
Duhul Domnului este peste mine, căci Domnul m’a uns să binevestesc săracilor, m’a trimis să vindec pe cei cu inima zdrobită, să vestesc celor robiţi liberare şi celor în lanţuri mântuire,


text:
Să mângâi pe cei întristaţi; celor ce jelesc Sionul, să le pun pe cap cunună în loc de cenuşă, untdelemn de bucurie în loc de veşminte de jale, slavă în loc de desnădejde. Ei vor fi numiţi: stejari ai dreptăţii, sad al Domnului, spre preamărirea lui.


text:
Ei vor zidi pe vechile dărâmături, ridica-vor de iznoavă străvechile ruine, înnoi-vor cetăţile dărâmate, paragina veacurilor trecute.


text:
Oameni de neam străin vor veni şi îşi vor paşte turmele, feciori din alt norod vor fi plugarii şi vierii noştri,


text:
Iar voi veţi fi preoţi ai Domnului, slujitori ai Dumnezeului nostru veţi fi numiţi. Bunătăţile popoarelor voi le veţi mânca şi cu averile lor vă veţi mândri.


text:
Fiindcă ocara lor era îndoită, batjocură şi scuipări erau partea lor, pentru aceasta în pământul lor moşteni-vor îndoit şi de slava cea deapururi ei se vor bucura.


text:
Şi fiindcă eu sunt Domnul care iubesc dreptatea şi urăsc jaful cel fără de lege, le voi da cu credincioşie plata lor şi legământ veşnic cu ei voi încheia.


text:
Cu nume mare va fi neamul lor între neamuri şi odraslele lor în mijlocul noroadelor. Cei ce îi vor vedea vor da mărturie că ei sunt neam binecuvântat de Domnul.


text:
Bucura-mă-voi întru Domnul, sălta-va de veselie sufletul meu întru Dumnezeul meu, căci m’a îmbrăcat în haina mântuirii şi cu veşmântul dreptăţii m’a acoperit. Ca unui mire mi-a pus cunună şi ca pe o mireasă m’a împodobit cu podoabă.


text:
Ca pământul care odrăsleşte ierburi şi ca o grădină în care sămânţa încolţeşte, tot aşa şi Domnul Dumnezeu va face dreptatea să răsară şi înaintea tuturor neamurilor slava sa!


text:
Din pricina Sionului nu voi tăcea şi din pricina Ierusalimului nu voi sta locului, până ce dreptatea lui nu va răsări ca revărsatul zorilor şi până ce mântuirea lui nu va lumina ca o făclie aprinsă.


text:
Atunci neamurile vor vedea dreptatea ta şi toţi împăraţii slava ta, şi te vor chema pe tine cu nume nou pe care îl va rosti gura Domnului.


text:
Şi tu vei fi ca o cunună strălucitoare în mâna Domnului şi ca o diademă împărătească în mâna Dumnezeului tău.


text:
Şi nu ţi se va mai zice ţie: «năpustită» şi ţării tale: «pustiită», ci tu te vei chema: «întru ea am binevoit» şi ţara ta: «cea cu bărbat», deoarece Domnul va binevoi întru tine şi pământul va avea soţ.


text:
Şi în ce chip se însoţeşte tânărul cu fecioara, cel ce te-a zidit se va însoţi cu tine, şi în ce chip mirele se veseleşte de mireasă, aşa se va veseli de tine Dumnezeul tău.


text:
Pe zidurile tale, Ierusalime, voi pune străjări, care nici zi, nici noapte nu vor tăcea! Voi care aduceţi aminte Domnului de făgăduinţele lui, să n’aveţi odihnă!


text:
Şi să nu-i daţi răgaz până ce nu va clădi la loc Sionul şi până ce nu va face Ierusalimul, pe pământ, de mare slavă!


text:
Juratu-s’a Domnul pe dreapta lui, pe braţul său cel tare: «Nu voi mai da de aici înainte grâul tău hrană vrăjmaşilor tăi şi cei de neam străin, vinul tău, rodul muncii tale, nu-l vor mai bea.


text:
Ci numai cei ce au adunat grâul îl vor mânca şi vor lăuda pe Domnul şi cei care au făcut culesul vor bea vinul, în curţile templului meu cel sfânt!»


text:
Treceţi, treceţi pe porţi! Pregătiţi calea! Neteziţi-i, neteziţi-i drumul, curăţiţi-l de pietre, înălţaţi steag peste neamuri.


text:
Iată, Domnul vesteşte acestea până la marginile pământului: «Ziceţi fiicei Sionului: Iată Mântuitorul tău vine! Piaţa lui este cu el şi răsplătirile merg înaintea lui!»


text:
Şi ei se vor chema: «popor sfânt, mântuiţii Domnului», şi ţie ţi se va zice: «cea căutată», «cetatea cea nepărăsită»!


text:
Cine este cel ce vine din Edom, în veşminte stacojii, din Bosra? Măreţ este în îmbrăcămintea lui şi se ridică mândru plin de puterea lui! «Eu sunt acela al cărui cuvânt este: dreptatea şi puternic este să mântuiască!»


text:
Pentru ce îmbrăcămintea ta este stacojie şi veşmântul tău este roşu ca al unuia care calcă strugurii?


text:
«Singur am călcat în teasc şi dintre popoare nimeni nu era cu mine; şi am călcat întru mânia mea, i-am strivit întru întărâtarea mea şi sângele lor a ţâşnit pe veşmântul meu şi mi-am pătat toate straiele mele.


text:
Priveam în jur: nici un ajutor! Mă cuprindea mirarea, dar nu era nici un sprijin! Atunci braţul meu m’a ajutat şi urgia mea a fost sprijinul meu.


text:
În urgia mea am călcat în picioare noroade şi le-am zdrobit în furia mea, şi sângele lor l-am împrăştiat pe pământ.»


text:
Milostivirile Domnului lăudându-le, le voi pomeni, faptele cele slăvite ale Celui Veşnic, aşa precum le-a săvârşit pentru noi Domnul, cel plin de bunătăţi cu casa lui Israil; pomeni-voi cele ce a făptuit pentru noi, după îndurările sale şi după mulţimea milelor sale.


text:
Şi el le-a fost mântuitor în toate strâmtorările lor. Şi n’a fost nici sol şi nici înger, ci faţa lui i-a mântuit. Întru iubirea lui şi întru îndurarea lui, el i-a răscumpărat, i-a sprijinit şi i-a călăuzit în toată vremea de demult.


text:
Dar ei s’au răzvrătit şi au turburat Duhul lui cel sfânt. Atunci el li s’a făcut duşman şi s’a războit împotriva lor.


text:
Ci ei îşi aduseră aminte de vremile străvechi, de sluga sa Moise: Unde este cel ce a scos din mare pe păstorul turmei sale? Unde este cel ce a pus, în mijlocul lor, Duhul său cel sfânt?


text:
Cel care cu braţul său slăvit a călăuzit dreapta lui Moise, cel ce a despicat apele înaintea lor, făcându-şi un nume veşnic?


text:
Ca vitele care coboară în vale largă, astfel Duhul Domnului îi ducea la odihnă, astfel călăuzit-ai pe poporul tău, ca să-ţi faci nume prea slăvit.


text:
Priveşte din ceruri şi vezi din palatul tău cel sfânt şi strălucit: unde este râvna şi puterea ta? Unde este zbuciumul inimii tale şi îndurarea ta?


text:
Au contenit pentru mine! Dar tu eşti părintele nostru! Avraam nu ne ştie, Israil nu ne cunoaşte. Tu, Doamne, eşti Tatăl nostru; Mântuitorul nostru, din cărunta străvechime este numele tău!


text:
Pentru ce, Doamne, ne-ai lăsat să rătăcim din căile tale şi ne-ai împietrit inimile noastre ca să nu ne mai temem de tine? Întoarce-te! De mila robilor tăi, de mila seminţiilor care sunt moştenirea ta!


text:
Pentru ce au pângărit cei nelegiuiţi templul tău şi duşmanii noştri au călcat în picioare altarul tău?


text:
Am ajuns ca un popor peste care tu de multă vreme nu mai stăpâneşti şi care nu mai este numit cu numele tău. O, dacă ai sfâşia cerurile şi te-ai pogorî, munţii s’ar zgudui înaintea ta!


text:
Ca un foc care arde vreascurile, ca o pară care fierbe apa în clocot, fă pe vrăjmaşii tăi să cunoască numele tău şi să tremure noroadele înaintea ta,


text:
Despre care niciodată nu s’a pomenit. Căci urechea n’a auzit, nici ochiul n’a văzut alt Dumnezeu afară de tine, săvârşind unele ca acestea, pentru cei ce nădăjduesc în el.


text:
Tu vii întru întâmpinarea celor ce cu bucurie săvârşesc fapte bune şi-şi aduc aminte de tine umblând pe căile tale. Şi tu te-ai întărâtat împotriva noastră, din pricină că eram vinovaţi prin necredinţa şi prin fărădelegea noastră!


text:
Toţi am ajuns ca spurcaţii şi toată calea vieţii noastre ca un veşmânt întinat! Noi toţi am căzut ca frunzele uscate şi fărădelegile noastre ne spulberau ca vântul.


text:
Nimeni nu chema numele tău şi nici unul nu-şi venea în fire ca să se întoarcă iarăşi la tine. Căci tu ai ascuns faţa ta de noi şi ne-ai lăsat în voia păcatelor noastre.


text:
Şi acum, Doamne, tu eşti părintele nostru, noi suntem lutul şi tu olarul, toţi făptura mâinilor tale!


text:
O, Doamne, nu te mânia pe noi foarte şi nu-ţi aduce aminte deapururi de fărădelegea noastră! Priveşte, căci noi toţi suntem poporul tău!


text:
Cetăţile tale sfinte au ajuns pustii, Sionul este ca o pustietate şi Ierusalimul ca un loc părăginit!


text:
Templul nostru sfânt şi slăvit, în care te-au proslăvit părinţii noştri, a ajuns pradă focului şi toate cele scumpe nouă, dărâmături!


text:
«Căutat am fost de cei ce nu întrebau de mine, găsit am fost de cei ce nu mă căutau. Şi am zis: Iată-mă, iată-mă, aici, la un neam care nu chema numele meu!


text:
Tins-am mâinile mele în toată vremea către un popor răzvrătit, care mergea pe căi rele, după socotinţele sale,


text:
Un popor care întărâta deapururi faţa mea jertfind în grădini, şi în foişoarele pardosite cu cărămizi arzând mirezme,


text:
Oameni care stăteau în mormânturi şi mâneau în crăpături de stâncă şi mâncau carne de porc, şi ale căror vase erau pline de mâncări spurcate;


text:
Şi ziceau: «Stai locului şi nu te apropia de mine, căci eu sunt sfânt faţă de tine!» Unii ca aceştia sunt ca un fum care se urcă în nările mele, şi ca o văpaie care arde fără sfârşit.


text:
Iată, este scris înaintea mea: «Nu voi avea tihnă până ce nu voi răsplăti, turnându-vă răsplata în sân,


text:
Fărădelegile voastre şi fărădelegile părinţilor voştri laolaltă», – zice Domnul, – «ale celor care au adus jertfă de tămâie pe munţi şi pe dealuri, hulindu-mă pe mine. Eu le voi da răsplata, în sânul lor, după faptele lor şi cu măsură plină.»


text:
Aşa zice Domnul: «Ca atunci când găseşti must într’un strugure şi zici: nu-l rupe, căci în el se află binecuvântarea de la Domnul, tot astfel voi face şi cu robii mei; şi nu-i voi prăpădi pe toţi.


text:
Şi voi face să răsară din Iacob o odraslă şi din Iuda un moştenitor peste munţii mei, şi cei aleşi ai mei îi vor stăpâni şi slujitorii mei vor locui acolo.


text:
Şi Şaronul va ajunge păşune pentru turme şi Acorul târlă de vite, pentru norodul meu care m’a căutat.


text:
Şi voi, cei ce aţi părăsit pe Domnul, care aţi uitat de muntele meu cel sfânt, care întindeţi masă pentru dumnezeul Gad şi umpleţi cupa pentru Meni,


text:
Pe toţi vă voi trece prin ascuţişul săbiei şi veţi pieri în măcel, fiindcă am strigat către voi şi nu mi-aţi răspuns, am grăit şi nu m’aţi auzit, ci aţi făcut fapte rele în ochii mei şi ceea ce nu mi-a plăcut aţi ales».


text:
Drept aceea, aşa zice Domnul Dumnezeu: «Iată, slugile mele vor mânca şi vouă vă va fi foame, vor bea şi voi veţi fi însetaţi, se vor bucura, iar voi vă veţi ruşina!


text:
Iată, slugile mele vor sălta de veselie, iar voi veţi striga de multă întristare a inimii, şi de frânt ce va fi duhul vostru, veţi ţipa!


text:
Şi veţi lăsa numele vostru aleşilor mei ca vorbă de blestem: «Domnul Dumnezeu să te ucidă, ca pe cutare!..» Dar slujitorii mei vor fi numiţi cu alt nume.


