# verses

text:
Atunci bătrânii ziseră: «Pe când noi ne plimbam singuri prin grădină, intră ea cu două slujnice şi, după ce a poruncit să închidă porţile, dădu drumul slujnicelor.


text:
Noi, care în vremea aceasta eram în colţul grădinii, când am văzut această fărădelege, alergarăm spre ei.


text:
Şi noi am văzut cum ei erau culcaţi împreună, dar n’am putut să punem mâna pe flăcăul acela, şi fiindcă el era mai tare decât noi, deschise porţile grădinii şi o luă la goană,


text:
Însă ea n’a vrut să ne spuie. Iată ce mărturisim!» Şi obştia i-a crezut pe ei ca pe nişte bătrâni ai poporului şi judecători ce erau, şi o osândiră la moarte.


text:
Atunci Suzana izbucni în hohote de plâns şi zise: «O, Dumnezeule cel veşnic, cel ce cunoşti cele ascunse, fiindcă tu le ştii înainte ca ele să ia fiinţă,


text:
Tu ştii că ei au mărturisit strâmb împotriva mea, şi iată că eu mor cu toate că n’am săvârşit nimic din ceea ce ei în răutatea lor au născocit împotriva mea!»


text:
Şi pe când ei o duceau s’o omoare, Dumnezeu deşteptă duhul sfânt al unui tânăr pe care îl chema Daniil,


text:
Atunci întreg poporul se întoarse spre el şi-l întrebă: «Ce însemnează cuvântul acesta pe care tu l-ai grăit?»


text:
Iar el venind în mijlocul lor zise: «Aşa de nebuni sunteţi voi, fii ai lui Israil, să osândiţi pe o fiică a lui Israil, fără să cercetaţi şi fără să cunoaşteţi adevărul?


text:
Atunci, tot norodul se întoarse grabnic. Şi bătrânii îi ziseră: «Vino aici şi stai în mijlocul nostru şi ne spune gândul tău, căci ţie ţi-a hărăzit Dumnezeu înţelepciunea bătrâneţii!»


text:
Şi după ce au fost despărţiţi unul de altul, el chemă pe unul din ei şi-i zise: «Îmbătrânitule în zile rele, acum vin peste tine păcatele tale pe care tu le-ai săvârşit mai nainte,


text:
Din pricină că ai făcut judecată nedreaptă şi ai osândit pe cei nevinovaţi, iar celor vinovaţi le dădeai drumul, cu toate că Domnul a zis: «Pe cel nevinovat şi pe cel drept să nu-l ucizi!»


text:
Şi acum, dacă ai văzut-o, spune: Sub ce fel de copac i-ai văzut pe amândoi când erau împreună?» Şi el răspunse: «Sub un ulm».


text:
Atunci Daniil zise: «Minţit-ai îndeajuns pentru pierderea capului tău, căci îngerul lui Dumnezeu primit-a poruncă să te despice în două!»


text:
Şi după ce i-a dat drumul, a poruncit să-i aducă pe celălalt căruia îi zise: «Neam al lui Canaan şi nu al lui Iuda! Frumuseţea ei te-a ademenit şi patima ţi-a stricat inima!


text:
Aşa vă purtaţi voi cu fiicele lui Israil, cărora fiindu-le frică de voi se lăsau în voia voastră, iar fiica lui Iuda n’a putut să îndure fărădelegea voastră!


text:
Acum deci, spune-mi: Sub ce fel de copac i-ai văzut pe amândoi, când erau împreună?» Şi el răspunse: «Sub un stejar!»


text:
Şi Daniil îi zise: «Minţit-ai în de-ajuns pentru pierderea capului tău, căci îngerul Domnului stă cu sabia în mână, ca să te taie în două şi să vă dea pierzării!»


text:
Atunci toată obştia izbucni în strigăte şi proslăvi pe Dumnezeu cel care a mântuit pe cei ce nădăjduesc în el.


text:
Apoi se ridicară împotriva celor doi bătrâni pe care Daniil i-a dovedit că au mărturisit strâmb din chiar spusa lor, şi le-a făcut răul pe care ei voiseră să-l facă aproapelui lor,


text:
Ca să împlinească legea lui Moise; şi ei i-au osândit la moarte, iar sângele nevinovat fost-a mântuit în ziua aceea.


text:
Atunci Hilchia şi soţia lui, împreună cu Ioachim, bărbatul ei, preamăriră pe Dumnezeu pentru fiica lor Suzana, precum şi rudele ei, fiindcă nu s’a aflat în ea pricină de ocară.


text:
Şi Daniil era prietenul împăratului, mâncând la masă cu el, şi cel mai de cinste dintre toţi prietenii lui.


text:
Şi Babilonienii aveau un idol pe care îl chema Bel, pentru care se cheltuiau în fiecare zi douăsprezece băniţi de lamură de făină, patruzeci de oi şi şase vedre de vin.


text:
Dar şi împăratul îl cinstea şi se ducea în fiecare zi să i se închine. Însă Daniil se închina Dumnezeului său.


text:
Atunci împăratul îi zise: «De ce nu te închini lui Bel?» Şi Daniil răspunse: «Nu mă închin unui idol făcut de mână de om, ci numai Dumnezeului celui viu, care a făcut cerul şi pământul şi este stăpân peste toată făptura».


text:
Dar împăratul îi zise: «Nu crezi tu că Bel este dumnezeu viu? Şi nu vezi cât mănâncă el şi bea în fiecare zi?»


text:
Şi Daniil îi răspunse zâmbind: «Nu te amăgi, împărate, fiindcă lăuntrul lui este de lut, iar partea de dinafară este de aramă şi el n’a mâncat niciodată!»


text:
Atunci împăratul s’a mâniat şi a chemat pe preoţii idolului şi le-a zis: «De nu-mi veţi spune cine mănâncă aceste prinoase, veţi muri, iar de-mi veţi dovedi că Bel mănâncă prinoasele, Daniil va muri, fiindcă a hulit pe Bel».


text:
Şi Daniil zise împăratului: «Fie după cuvântul tău!» Şi Bel avea şaptezeci de preoţi, afară de femei şi de copii.


text:
Şi preoţii lui Bel ziseră: «Iată noi ieşim afară, iar tu, împărate, pune prinoasele şi vinul dres cu mirodenii înaintea lui, închide uşa şi o pecetlueşte cu inelul împărătesc, iar când vei veni mâine de dimineaţă, de nu vei găsi că Bel a mâncat tot, noi să murim, iar de nu, să moară Daniil, cel care a umblat cu minciuni împotriva noastră!»


text:
Ei însă se gândeau la uşuliţa ascunsă dedesubtul mesei cu prinoase, pe unde ei intrau şi mâncau prinoasele.


text:
Apoi Daniil porunci slugilor lui să aducă cenuşă, pe care ele o presărară în tot templul în faţa împăratului. Şi au ieşit şi au închis uşa, pe care au pecetluit-o cu inelul împăratului, şi au plecat.


text:
Iar preoţii veniră în timpul nopţii, precum le era obiceiul, împreună cu femeile şi copiii, şi mâncară şi băură tot vinul.


text:
Şi împăratul întrebă pe Daniil: «Peceţile sunt neatinse, Daniile?» Şi Daniil răspunse: «Sunt întregi, împărate!»


text:
Şi îndată ce s’a deschis uşa şi împăratul se uită pe masa de prinoase, strigă cu glas tare: «Mare eşti tu, Bel, şi în tine nu se află vicleşug!»


text:
Însă Daniil începu să râdă, şi ţinând pe împărat ca să nu intre, îi zise: «Ia te uită pe caldarâm şi vezi ale cui sunt urmele acestea?»


text:
Atunci împăratul se întărâtă de mânie şi chemă pe preoţi, împreună cu femeile şi copiii lor şi ei arătară împăratului uşa cea tainică pe unde intraseră şi mâncaseră prinoasele de pe masă.


text:
Şi împăratul îi dădu morţii, iar pe Bel îl dădu în seama lui Daniil, care îl nimici împreună cu templu cu tot.


text:
Şi împăratul zise lui Daniil: «Despre acesta nu poţi spune că nu este dumnezeu viu. Închină-te dar lui!»


text:
Atunci a răspuns Daniil: «Domnului Dumnezeului meu mă voi închina, fiindcă el este Dumnezeu viu. Însă tu, împărate, dă-mi putere şi eu voi omorî balaurul fără sabie şi fără toiag.»


text:
Deci luă Daniil smoală, grăsime şi păr pe care le fierse împreună şi făcu cocoloaşe pe care le aruncă în gura balaurului. Iar după ce balaurul le mâncă, crăpă. Apoi Daniil zise: «Iată cui vă închinaţi voi!»


text:
Când auziră Babilonienii, cumplit se necăjiră şi uneltiră împotriva împăratului zicând: «Împăratul s’a făcut iudeu! Pe Bel l-a nimicit, pe balaur l-a omorît, şi pe preoţi i-a măcelărit.»


text:
Şi s’au dus la împărat şi i-au zis: «Dă-ne pe Daniil, iar de nu, te vom omorî pe tine împreună cu toată casa ta».


text:
Şi în groapă se aflau şapte lei, cărora li se dădea în fiecare zi hrană: două vite şi două oi. Dar atunci nu li s’a dat nimic de mâncare, ca să-l mănânce pe Daniil.


text:
În Iudeea însă se afla profetul Avacum. Şi el tocmai făcuse o fiertură şi dumicase pâine pe care o pusese într’o scafă şi pornise la câmp s’o ducă secerătorilor.


text:
Atunci îngerul Domnului zise lui Avacum: «Prânzul pe care l-ai gătit, du-l lui Daniil în Babilon, în groapa cu lei!»


text:
Atunci Daniil zise: «Adusu-ţi-ai aminte de mine, Dumnezeule, şi n’ai lăsat pe cei ce te iubesc pe tine!»


text:
Şi împăratul veni în ziua a şaptea ca să jelească pe Daniil, şi ajungând la groapă văzu pe Daniil că stătea în mijlocul leilor.


text:
Atunci el strigă cu glas mare şi zise: «Mare eşti, Doamne, Dumnezeul lui Daniil, şi nu este altul afară de tine!»


text:
Apoi îl scoase din groapa cu lei şi pe cei ce voiseră pieirea lui îi aruncă în groapă şi ei fură sfârtecaţi într’o clipă, în faţa lui.


text:
După ce Alexandru, fiul lui Filip Macedoneanul, care plecase din ţara Chitim, a bătut pe Dariu, împăratul Perşilor şi al Mezilor, a împărăţit în locul lui, şi el a fost cel dintâi împărat de neam grecesc.


text:
Şi el a ajuns până la capătul pământului şi a luat prăzi de la mulţime de popoare. Şi după ce pământul i s’a fost supus, el s’a trufit şi inima lui s’a semeţit.


text:
Şi a adunat o oaste foarte puternică şi a supus ţări, popoare şi voevodate, care ajunseseră să-i plătească tribut.


text:
A chemat pe doi dintre cei mai de seamă dregători ai săi, care din tinereţe crescuseră cu el, şi, încă fiind în viaţă, le-a împărţit împărăţia.


text:
Şi după moartea lui toţi s’au încoronat şi tot aşa şi feciorii lor mulţi ani de-a-rândul şi ei făcură multe răutăţi pe pământ.


text:
Şi a ieşit dintr’înşii un vlăstar nelegiuit, Antioh Epifaniu, feciorul împăratului Antioh, care fusese ostatic la Roma, şi el ajunse împărat în anul o sută treizeci şi şapte al împărăţiei greceşti.


text:
În zilele acelea s’au ivit în Israil oameni fără căpătâi care îmbiau pe mulţi şi le ziceau: «Haidem să ne înfrăţim cu popoarele care se megieşesc cu noi, căci, de când stăm răzleţiţi de ele, multe nenorociri au dat peste noi!»


text:
Şi câţiva din popor s’au înflăcărat şi s’au dus la împărat, care le-a dat lor deplină putere ca să trăiască după datina păgânilor.


text:
Şi nu s’au mai tăiat împrejur, ci s’au lepădat de sfântul legământ şi s’au înjugat mai vârtos cu păgânii şi s’au vândut, ca să săvârşească păcat.


text:
Şi când Antioh a socotit că ţine bine în mână frânele domniei, i-a trecut prin gând să împărățească şi peste Egipt, adică să fie împărat peste amândouă împărăţiile.


text:
Şi s’a războit cu Ptolomeu, împăratul Egiptului. Ptolomeu însă a fugit din faţa lui. Atunci au căzut o mulţime de morţi.


text:
După ce Antioh a înfrânt Egiptul, în anul o sută şi patruzeci şi trei, s’a întors şi a pornit cu o puternică oştire împotriva Ierusalimului.


text:
Şi în trufia lui a intrat în templu şi a luat altarul tămâierii cel de aur şi candelabrul, împreună cu toate cele ale lui,


text:
Masa pâinilor punerii înainte, cupele pentru turnare, ibricele, căţuile cele de aur, catapeteazma, coroanele şi toată podoaba de aur de pe faţada templului, pe care o despuie de aurul ei.


text:
De asemenea el a jefuit aurul şi argintul, odoarele şi vistieriile cele ascunse pe care a putut să le găsească.


text:
Şi după ce a jefuit tot, sa întors în ţara lui; iar pentru aceasta a săvârşit multe vărsări de sânge şi multe blestemăţii.


text:
Şi căpeteniile şi preoţii s’au pus pe bocet; fecioarele şi tinerii au rămas fără vlagă şi frumuseţea femeilor s’a veştejit.


text:
Şi după doi ani împăratul a trimis un strângător de dări în oraşele lui Iuda, care a venit la Ierusalim cu mare oaste,


text:
Şi cu şiretenie le-a grăit cuvinte de pace, aşa încât ei l-au crezut. Apoi pe neaşteptate a tăbărît pe cetate, căreia i-a pricinuit o mare înfrângere, şi a omorît mulţi oameni din Israil.


text:
Iar cetatea lui David au întărit-o cu zid mare şi puternic, cu turnuri tari, şi aşa a ajuns cetatea lor.


text:
Ei au adus şi arme şi merinde şi au strâns într’însa prada pe care o luaseră din Ierusalim, încât cetatea aceea a ajuns o mare cursă întinsă.


text:
Atunci locuitorii Ierusalimului au fugit din pricina lor şi el a ajuns sălaş pentru cei streini. Cetatea a ajuns streină pentru cei ce se născuseră în ea, chiar şi copiii ei o părăsiseră.


text:
Templul a ajuns pustiu, ca o pârloagă, sărbătorile s’au prefăcut în bocet, Sâmbetele în ocară, şi cinstea lui în dispreţ.


text:
Atunci împăratul dădu un hrisov al cărui cuprins era pentru toată împărăţia: «Toţi locuitorii să alcătuiască un singur popor,


text:
Şi fiecare să se lepede de datinile sale deosebite!» Atunci toate popoarele s’au supus poruncii împăratului.


text:
Mulţi israiliţi se învoiră cu această închinare a lui, au adus jertfe urîciunilor idoleşti şi au pângărit Sâmbăta.


text:
După aceasta împăratul a trimis scrisori prin mâinile crainicilor, în Ierusalim şi în toate oraşele lui Iuda, cu cuprinsul ca să se lase de datinile streine ţării;


text:
Să desfiinţeze arderile de tot, jertfa şi turnarea din templu, şi să pângărească Sâmbetele şi sărbătorile;


text:
Să zidească altare pentru jertfă, şi dumbrăvi şi temple idoleşti, pe care să se jertfească porci şi alte dobitoace necurate;


text:
Şi el a poruncit să se trimită scrisori cu acest cuprins în toată împărăţia lui şi a pus supraveghetori peste tot norodul, şi a dat poruncă în toate oraşele lui Iuda, ca de la cel dintâi şi până la cel din urmă să aducă jertfe.


text:
Şi izgoniră din ţară pe adevăraţii Israiliţi care au fost siliţi să se ascundă în ascunzători şi în tot felul de locuri dosnice.


text:
În anul o sută patruzeci şi cinci, în ziua a cincisprezecea a lunii Chislev, ei ridicară urîciunea pustiirii pe altarul de jertfă, iar în toate oraşele învecinate au ridicat altare,


text:
Şi la cine s’ar fi găsit cartea legământului, sau dacă cineva îşi arăta dragostea pentru lege, era dat morţii, potrivit hrisovului împărătesc


text:
Şi cu această silnicie ei s’au purtat cu Israiliţii, lună după lună, şi împotriva acelora care erau prinşi în diferite cetăţi.


text:
În ziua a douăzeci şi cincea a lunii, ei au adus jertfă pe altarul care fusese zidit deasupra altarului de jertfă.


text:
Spânzurându-le copiii de gât, şi măcelărind pe toţi din casele lor, cum şi pe cei care făcuseră tăierea împrejur.


text:
Pe de altă parte mulţi Israiliţi s’au stăpânit şi s’au întărit în sine-şi ca să nu mănânce din cele spurcate,


text:
Încât mai degrabă au ales moartea, decât să se spurce cu mâncări şi să pângărească sfântul legământ. Şi într’adevăr ei au murit.


text:
În zilele acelea s’a ivit Matatia feciorul lui Ioan, nepotul lui Simeon, preot din neamul lui Ioiarib din Ierusalim, care locuia în Modein.


text:
A zis: «Vai mie! Pentru ce m’am născut ca să mă uit la pieirea poporului meu şi la pieirea cetăţii sfinte şi să stau nepăsător şi s’o văd cum cade în mâna vrăjmaşilor şi templul în mâna păgânilor!


text:
Templul nostru şi podoaba noastră, ia uitaţi-vă cum stau pustiite, cum stă pustiită slava noastră: pângărită de păgâni!


text:
Şi atunci Matatia şi-a sfâşiat veşmintele, împreună cu feciorii, şi s’au încins cu veşminte de pocăinţă şi au început să jelească.


text:
Şi au venit crainicii împăratului la Modein, ca să silească cetatea la lepădare de lege şi ca să aducă jertfe.


text:
Crainicii împăratului au început să grăiască lui Matatia: «Tu eşti dregător cu vază şi mare în această cetate şi sprijinit de feciori şi rude!


text:
Începe tu mai întâi şi împlineşte porunca împăratului, precum au făcut toate popoarele şi bărbaţii lui Iuda, care au rămas în Ierusalim; atunci şi tu împreună cu casa ta vei fi numărat printre prietenii împăratului şi veţi fi cinstiţi, atât tu cât şi feciorii tăi, cu argint, cu aur şi cu multe daruri!»


text:
Dar Matatia răspunse cu mare glas şi zise; «Chiar când toate popoarele care se află în cuprinsul stăpânirii împăratului vor asculta de el şi se vor lepăda fiecare de legea părinţilor lor şi se vor supune poruncilor lui,


text:
Eu, copiii mei, cât şi rudeniile mele, vom umbla şi mai departe în legământul strămoşilor noştri pe care Dumnezeu l-a încheiat cu ei.


text:
Şi nu vom asculta de porunca împăratului ca să ne abatem de la legea noastră, nici la dreapta, nici la stânga.»


text:
Şi după ce el a sfârşit această vorbire, a venit în ochii tuturor un iudeu ca să aducă jertfă pe altarul de la Modein, potrivit cu porunca împăratului.


text:
Când l-a văzut Matatia, l-a prins ciuda şi rărunchii lui se cutremurară, şi mânia lui se întărâtă potrivit legii şi repezindu-se la el l-a ucis pe altar.


text:
Tot în clipa aceea el a omorît şi pe dregătorul împărătesc care îl silea să aducă jertfă şi dărâmă altarul.


text:
Şi el s’a înflăcărat pentru paza legii, precum a făcut altădată Fineas împotriva lui Zimri, fiul lui Salu.


text:
Atunci Matatia a strigat în cetate cu glas tare şi a zis: «Cine este înflăcărat pentru lege şi ţine la legământ, să vie după mine!»


text:
În vremea aceea, cei care se sârguiau după dreptate şi după omenie s’au dus şi s’au sălăşluit în pustie,


text:
Atunci dregătorii împăratului, precum şi oastea care se afla în cetatea lui David în Ierusalim, au fost înştiinţaţi că vreo câţiva inşi care călcaseră porunca împărătească s’au împrăştiat în ascunzişuri în pustie.


text:
Deci a început să-i urmărească multă oştire şi ajungându-i, se aşeză în rând de bătaie împotriva lor, şi se pregătiră de luptă în ziua Sâmbetei,


text:
Şi a strigat la ei: «Ajunge! Ieşiţi de aici şi supuneţi-vă poruncii împăratului, ca să rămâneţi cu viaţă!»


text:
Dar ei au răspuns: «Nu ieşim de aici şi nici nu ne supunem poruncii împăratului, ca să pângărim ziua Sâmbetei!»


text:
Însă ei nu le-au răspuns cu nimic: nici n’au aruncat cu pietre şi nici nu le-au tăiat calea spre ascunzătorile lor,


text:
Ci le-au zis: «Mai degrabă să murim cu toţii cu cugetul curat! Cerul şi pământul sunt martori că voi ne omorîţi pe nedrept!»


text:
Atunci ei începură lupta în zi de Sâmbătă, şi muriră bărbaţii şi femeile şi copiii lor, împreună cu turmele lor, ca la o mie de inşi.


text:
Şi ziseră unii către alţii: «Dacă am face aşa precum au făcut fraţii noştri, ca să nu ne luptăm împotriva păgânilor, pentru viaţa şi pentru legea noastră, curând-curând ne vor nimici ei de pe faţa pământului!»


text:
Atunci ei luară în ziua aceea această hotărîre: «Oricine ar năvăli peste noi Sâmbăta, să pornim război împotriva lui, ca să nu murim cu toţii, precum au murit fraţii noştri în ascunzători!»


text:
În vremea aceea, au trecut de partea lor ceata Asideilor, oameni din Israil, viteji, toţi dintre cei care în inima lor erau gata să se jertfească pentru lege.


text:
Toţi aceştia alcătuiră o oaste: ei uciseră în mânia lor pe cei păcătoşi şi în urgia lor pe cei fără de lege. Şi cei care au mai rămas au scăpat cu fuga la păgâni.


text:
Ei au apărat legea împotriva puterii păgânilor, împotriva puterii împăraţilor şi nu-şi plecară fruntea în faţa păcătoşilor.


text:
Şi când Matatia a simţit că i se apropie vremea să moară, a zis fiilor săi: «Acum stăpâneşte trufia şi face prăpăd pedeapsa!


text:
Este o vreme de prăpăd şi de cumplită urgie. Deci, copii, fiţi înflăcăraţi pentru lege şi daţi-vă viaţa pentru patrie!


text:
Aduceţi-vă aminte de faptele strămoşilor voştri, pe care ei le-au săvârşit în vremea lor, că dobândiţi o mare faimă şi un nume nepieritor.


text:
Fineas, strămoşul nostru, fiindcă ardea de râvnă pentru Dumnezeu, a dobândit legământul preoţiei veşnice;


text:
Şi tot aşa aţi putea găsi pilde în fiecare rând de oameni, că toţi cei care nădăjduesc în Domnul nu pier!


text:
Deci să nu vă fie teamă de ameninţările omului păcătos, fiindcă slava lui este stricăciune şi mâncarea viermilor.


text:
Astăzi se ridică şi mâine nu mai este, căci se întoarce iarăşi în pământ şi piere împreună cu planurile lui!


text:
Şi Simon, fratele vostru, este un om iscusit. Pe el să-l ascultaţi de acum înainte, fiindcă el va fi tatăl vostru!


text:
Iuda Macabeul, care a fost viteaz din tinereţe, să fie căpitanul oştirii şi el să se războiască cu păgânii.


text:
El a murit în anul o sută patruzeci şi şase, şi fiii săi l-au îngropat în gropniţa părinţilor săi din Modein, şi întreg Israilul l-a jelit cu jale mare.


text:
Şi l-au ajutat pe el toţi fraţii lui şi toţi câţi se alăturaseră de părintele lui, şi cu voie bună au început războiul pentru Israil.


text:
El a răspândit în lung şi în lat faima poporului său şi s’a îmbrăcat cu platoşa ca un viteaz, şi s’a încins cu armele de luptă şi a făcut războaie, ocrotind cu sabia oştirea lui Israil.


text:
El a adulmecat pe cei nelegiuiţi şi i-a urmărit şi pe cei care chinuiau norodul lui i-a dat pradă flăcărilor.


text:
Şi cei fără de lege au dat înapoi de frica lui, şi toţi cei care au săvârşit fărădelegea s’au cutremurat şi în mâna lui a ajuns la sfârşit liberarea poporului său.


text:
El a amărît mulţi împăraţi şi cu faptele sale a veselit pe Iacob, şi pomenirea lui este binecuvântată în veac de veac.


text:
El a străbătut oraşele lui Iuda şi a nimicit pe cei fără de lege şi a abătut urgia lui Dumnezeu de la Israil.


text:
Dar când Iuda a prins de veste, i-a ieşit înainte, l-a înfrânt şi l-a omorît. Şi atunci au pierit mulţi duşmani, iar cei ce au mai rămas au luat-o la fugă.


text:
Şi ei le-au luat o bogată pradă, iar Iuda a luat sabia lui Apoloniu şi a folosit-o în luptă în toate zilele vieţii lui.


text:
Şi când a auzit Siron, căpetenia oştirii din Siria, că Iuda şi-a strâns o mulţime de oaste şi o ceată de oameni credincioşi, care au pornit cu el la război,


text:
Şi-a zis în sine: «Face-mi-voi un renume şi voi dobândi faimă în împărăţie şi voi lupta cu Iuda şi cu oamenii lui, care au dispreţuit porunca împăratului!»


text:
Şi a pornit din nou la năvală cu o puternică armată de păgâni, ca să-l ajute să se răzbune împotriva fiilor lui Israil.


text:
Şi dacă au văzut oştirea care le ieşise înainte, ei au zis lui Iuda: «Cum putem noi atât de puţini să ne luptăm cu o armată atât de mare, mai ales că noi suntem osteniţi şi nici măcar n’am luat nimic în gură!»


text:
Dar Iuda zise: «Este foarte cu putinţă ca mulţi să cadă în mâinile celor puţini, şi pentru Dumnezeu din ceruri nu este nici o deosebire dacă mântuirea vine prin mulţi ori prin puţini,


text:
Fiindcă biruinţa în luptă nu se reazimă pe mărimea oastei, ci puterea vine de la Dumnezeu din ceruri.


text:
Ei înaintează împotriva noastră plini de trufie şi de fărădelege, ca să ne piarză pe noi, pe femeile şi pe copiii noştri, şi să ne jăfuiască,


text:
Şi după ce a sfârşit vorba, el s’a repezit dintr’o dată într’înşii, iar Siron împreună cu oastea lui au fost zdrobiţi în faţa lor.


text:
Şi i-a urmărit până la povârnişul Bethoronului. până în câmpie, şi au căzut dintr’înşii opt sute de inşi, iar ceilalţi au fugit la Filisteni.


text:
Atunci a început să se răspândească frica de Iuda şi de fraţii lui şi groaza printre toate neamurile megieşe.


text:
Când Antioh a aflat despre aceste lucruri, urgia lui s’a aprins şi el a trimis ca să se strângă toată armata împărăţiei sale, o armată afară din cale de puternică.


text:
Atunci el a deschis vistieria sa şi a plătit solda armatei sale pe un an, apoi a vestit-o ca să fie gata pentru orice nevoie.


text:
Şi când a văzut că nu mai are bani în vistierie şi că dările ţării s’au împuţinat din pricina răscoalei şi a asupririi care se deslănţuiseră în ţară pentru desfiinţarea datinelor străvechi,


text:
S’a temut ca să nu-i lipsească banii, după cum s’a întâmplat adesea mai nainte, nemaiputând să facă faţă cheltuielilor şi darurilor, pe care el le dăduse mai cu dărnicie şi mai din belşug decât împăraţii, înaintaşii lui.


text:
În această mare încurcătură, el s’a hotărît să plece în Persia, ca să strângă dările ţărilor supuse şi să aducă mulţi bani.


text:
De aceea a lăsat peste trebile împărăţiei, de la fluviul Eufratului şi până la graniţa Egiptului, pe Lisias, unul dintre cei mai cu vază boieri şi care era şi din familia împărătească,


text:
Şi i-a încredinţat jumătate din armatele sale, precum şi elefanţii şi i-a dat şi deplină putere pentru aducerea la îndeplinire a tuturor planurilor sale, aşijderea şi îndreptări mai cu seamă pentru toţi locuitorii Iudei şi ai Ierusalimului,


text:
Împotriva cărora trebuia să trimită oştire ca să sfărâme cu desăvârşire dârzenia lui Israil şi rămăşiţa Ierusalimului şi să şteargă din acest loc amintirea lor,


text:
Apoi împăratul a luat cealaltă jumătate de oaste şi a plecat din capitala sa Antiohia, în anul o sută patruzeci şi şapte, a trecut Eufratul şi a străbătut ţările cele de sus.


text:
După aceasta, Lisias a ales pe Ptolomeu, fiul lui Dorimene, pe Nicanor şi pe Gorgias, căpitani viteji dintre prietenii împăratului,


text:
Pe care i-a trimis cu patruzeci de mii de pedestraşi şi şapte mii de călăreţi, ca să năvălească în ţara lui Iuda şi s-o pustiască, întocmai după porunca împăratului.


text:
Şi când neguţătorii ţării au prins de veste despre ei, au venit în tabără cu mult aur şi cu mult argint, precum şi cu cătuşe, ca să cumpere robi pe fiii lui Israil. La această oştire s’a adăugat oştirea din Siria şi cea din ţara Filistenilor.


text:
Şi văzând Iuda şi fraţii lui că nenorocirea era tot mai ameninţătoare şi că oastea vrăjmaşă tăbărise în ţinutul lor, şi prinzând de veste despre porunca împăratului ca să prăpădească şi să nimicească poporul,


text:
Au zis unii către alţii: «Să ne sculăm împotriva nimicirii norodului nostru şi să luptăm pentru popor şi pentru templu!»


text:
Şi obştia poporului s’a adunat ca să fie gata de luptă şi ca să se roage şi să ceară de la Dumnezeu milostiva sa îndurare.


text:
Dar Ierusalimul era fără locuitori şi pustiu şi nici unul din fiii săi nu intra, nici nu ieşea; templul era călcat în picioare şi străinii sălăşluiau în cetate; Ierusalimul era sălaşul păgânilor. Veselia lui Iacob pierise, iar flautul şi harpa amuţiseră.


text:
Şi după ce s’au adunat, au purces la Miţpa, în preajma Ierusalimului, unde fusese altădată locul de rugăciune al lui Israil.


text:
Apoi, în ziua aceea, ei au postit şi s’au îmbrăcat cu veşmânt de jale, şi şi-au presărat cenuşă în cap şi şi-au sfâşiat veşmintele lor,


text:
Şi au deschis cartea legii, una dintr’acelea pe care o căutau păgânii ca să-şi zugrăvească pe ea chipurile idolilor lor.


text:
Şi au adus odăjdiile arhiereşti, pârga şi zeciuielile, precum şi pe nazireii care-şi împliniseră vremea juruinţii lor,


text:
Şi au început să strige din răsputeri la cer şi să zică: «Ce să facem cu aceşti oameni şi încotro să-i ducem?


text:
Şi iată că păgânii s’au adunat împotriva noastră ca să ne piarză. Tu ştii ce pun ei la cale împotriva noastră!


text:
Şi după aceasta, Iuda a pus căpitani peste poporul cel războinic: căpitani peste mii, şutaşi şi căpitani peste cincizeci şi peste zeci.


text:
Pe urmă a poruncit celor ce-şi zidiseră case, celor ce se însuraseră, celor ce-şi sădiseră vie şi celor pe care i-ar fi apucat frica, să se întoarcă acasă, aşa cum scrie legea.


text:
Căci este mai bine să murim în luptă, decât să ne uităm la nenorocirea poporului şi a templului nostru.


text:
Atunci Gorgias a luat cu sine cinci mii de pedestraşi şi o mie de călăreţi unul şi unul, şi oastea a pornit noaptea,


text:
Ca să cadă peste oastea Iudeilor şi să-i lovească fără de veste. Şi oamenii cetăţii le-au fost călăuză.


text:
Dar când Iuda a prins de veste, a pornit cu ostaşii ca să lovescă oastea împăratului, care tăbărise la Emaus,


text:
Când Gorgias a ajuns în tabăra lui Iuda şi n’a dat de nimeni, s’a dus să-i caute în munţi, căci cugeta: «Ei fug de noi!»


text:
Dar în revărsat de zi, Iuda s’a arătat în şes cu trei mii de inşi, însă fără atâtea platoşe şi săbii cât le-ar fi fost voia.


text:
Şi văzând oastea păgânilor mai puternică şi mai înzăuată şi călăreţi iscusiţi în meşteşugul războiului, care făceau de strajă împrejurul ei,


text:
A zis Iuda voinicilor care erau cu el: «De mulţimea lor să nu vă temeţi şi de năvala lor să nu vă înspăimântaţi!


text:
Ci aduceţi-vă aminte de felul cum strămoşii noştri au fost izbăviţi în Marea Roşie, când Faraon îi urmărea cu oaste puternică.


text:
Şi acum să strigăm la cer, cu nădejdea că Dumnezeu îşi va aduce aminte de legământul făcut cu strămoşii şi să zdrobească astăzi în faţa nostră această oştire,


text:
Iar întreaga coadă a oştirii a căzut în ascuţişul săbiei, şi Iudeii i-au urmărit până la Ghezer şi până în şesul Edomului şi al Azotului şi al Iamniei, şi au pierit din ei trei mii de inşi.


text:
Gorgias şi armata lui sunt aproape de noi, în munte: împotriviţi-vă acum cu tărie vrăjmaşilor noştri şi luptaţi-vă cu ei, iar după aceasta prădaţi fără frică.»


text:
Ei au văzut că ai lor fugiseră şi Iudeii dăduseră foc taberii, deoarece fumul care se zărea arăta ceea ce se întâmplase.


text:
Şi Iuda s’a întors să jăfuiască tabăra. Şi au luat mult aur şi argint şi porfiră violetă şi stacojie şi tot felul de lucruri scumpe,


text:
Iar la întoarcere an cântat slavoslavii, proslăvind pe Dumnezeu din ceruri: «Că este bun, că în veac ţine mila lui!»,


text:
Iar el, când a auzit această veste, şi-a pierdut cumpătul şi s’a mâhnit, fiindcă toate planurile lui împotriva lui Israil dăduseră greş şi mai cu seamă că porunca împăratului nu fusese împlinită.


text:
În anul următor, Lisias a strâns o armată aleasă de şaizeci de mii de pedestraşi şi cinci mii de călăreţi ca să se lupte împotriva lui Israil.


text:
Şi ei au intrat în Edom şi tăbăriră la Betţur, iar Iuda pornise împotriva lor în fruntea unei cete de zece mii de inşi.


text:
Când a văzut el oastea cea puternică, a început să se roage şi a zis: «Proslăvit să fii tu. Doamne, Mântuitorul lui Israil, care ai zdrobit puterea uriaşului prin mâna robului tău David şi ai dat tabăra Filistenilor în mâna lui Ionatan, fiul lui Saul, şi a scutierului său.


text:
Dă şi această oştire în mâinile poporului tău Israil, ca să rămână de ruşine cu toată pedestrimea şi cu toată călărimea.


text:
Doboară-i cu sabia celor ce te iubesc pe tine şi să te laude pe tine toţi cei ce cunosc numele tău!»


text:
Când a văzut Lisias înfrângerea oştirii sale şi bărbăţia oştirii lui luda, care era gata ori să trăiască cu cinste, ori să moară, s’a întors la Antiohia. Şi el a năimit streini cu gândul ca să intre din nou în Iudeea cu oaste prospătă.


text:
Atunci Iuda a zis fraţilor săi: «Iată-i pe vrăjmaşii noştri nimiciţi! Să curăţim iarăşi templul şi să-l sfinţim!»


text:
Văzând templul pustiu, altarul de jertfă pângărit, porţile arse, şi în curţi bălării, ca în pădure, şi chiliile dărâmate,


text:
Atunci Iuda a poruncit unei cete de ostaşi să se lupte cu cei din cetate până când ei vor curăţi templul.


text:
Şi au ajuns să-l dărâme, ca să nu fie pricină de ruşine o dată ce păgânii îl pângăriseră. Şi ei au dărâmat altarul,


text:
Iar pietrele le-au dus în muntele templului într’un loc potrivit, până ce va veni un profet care să ia o hotărîre pentru ele.


text:
Şi au luat pietre necioplite, după cum scrie în lege, şi au zidit un altar nou, după chipul celui de mai nainte.


text:
Făcut-au sfinte odoare noi, au pus candelabrul la locul lui în templu, altarul tămâierii şi masa punerii pâinilor înainte;


text:
Au pus pe masă pâini şi au pus şi catapeteazma. Şi după ce au dus la capăt tot ceea ce-şi puseseră în gând să facă,


text:
În anul o sută patruzeci şi opt, în luna a noua, care este Chislev, în ziua a douăzeci şi cincea, s’au sculat de dimineaţă,


text:
În ceasul şi în ziua în care îl pângăriseră păgânii, altarul a fost sfinţit din nou cu cântări de laudă însoţite de harfe, de alăute şi de chimvale.


text:
Atunci tot poporul a căzut cu faţa la pământ şi s’a închinat şi a proslăvit pe Dumnezeu din ceruri, care le dăduse izbândă.


text:
Şi au prăznuit sfinţirea altarului opt zile şi au adus arderi de tot cu veselie şi au adus jertfe de pace şi de laudă;


text:
Apoi au împodobit faţa templului cu cununi de aur şi cu paveze mici, au dres uşile şi chiliile cărora le-au aşezat uşi.


text:
După aceasta, Iuda. împreună cu fraţii lui şi cu obştia lui Israil au hotărît ca ziua sfinţirii altarului să se prăznuiască an de an, la vremea ei, începând de la douăzeci şi cinci Chislev, timp de opt zile cu bucurie şi cu veselie.


text:
În vremea aceea au întărit muntele Sionului cu ziduri înalte de jur-împrejur şi cu turnuri tari, ca nu cumva să vină păgânii şi să calce în picioare templul cel sfânt, după cum făcuseră mai înainte.


text:
Şi au pus într’însul strajă ca să-l păzească şi să-l întărească. Şi au întărit şi cetatea Betţur, care să apere poporul dinspre Edom.


text:
Când au auzit păgânii din vecinătate că altarul fusese din nou zidit şi templul fusese sfinţit ca mai nainte, s’au necăjit foarte,


text:
Şi s’au hotărît să stârpească pe cei din neamul lui Iacob din mijlocul lor şi au început să-i prigonească şi să-i măcelărească.


text:
Atunci Iuda a pornit cu război împotriva fiilor lui Esau din Edom, în ţinutul Acrabatene, fiindcă ei năvăleau mereu peste fiii lui Israil. Şi după ce i-a înfrânt cumplit, i-a supus şi le-a luat bogate prăzi.


text:
Dar el şi-a adus aminte şi de Baianiţi, care erau cursă şi sminteală pentru popor, fiindcă îl pândeau mereu pe cale.


text:
El i-a închis în turnurile lor, i-a împresurat şi i-a ucis şi a dat foc turnurilor cu tot ceea ce era într’însele.


text:
Apoi a trecut la Amoniţi, unde a dat peste o oaste puternică şi numeroasă, în fruntea căreia se afla Timotei căpitanul.


text:
După aceasta păgânii din Galaad s’au strâns împotriva Israiliţilor care locuiau în ţinutul lor, ca să-i stârpească, dar ei au fugit în cetăţuia Datema,


text:
Şi au trimis scrisori lui Iuda şi fraţilor lui cu următorul cuprins: «Păgânii dimprejurul nostru s’au strâns împotriva noastră ca să ne stârpească,


text:
Şi se pregătesc să năvălească în cetatea în care noi am fugit, iar Timotei este în fruntea oştirii lor.


text:
Toţi fraţii noştri din ţinutul Tubi au şi fost omorîţi, şi protivnicii noştri au dus în robie pe femeile şi pe copiii lor, şi au jefuit averea lor. Şi au omorît aproape o mie de inşi.»


text:
Şi tocmai citeau scrisorile lor, când au sosit din Galileea alţi soli, cu hainele sfâşiate, aducând această veste:


text:
Când Iuda şi poporul au auzit această veste, ei au strâns o mare adunare ca să chibzuiască ce să facă pentru fraţii lor care erau atât de strâmtoraţi de duşmani.


text:
Atunci Iuda a zis fratelui său Simon: «Alege oameni şi du-te de liberează pe fraţii tăi din Galileea, iar eu şi cu Ionatan o să ne ducem în Galaad».


text:
În Iudeea el a lăsat de pază pe Iosif, fiul lui Zaharia, şi pe Azaria, căpetenia poporului, împreună cu cealaltă parte a armatei,


text:
Şi le-a poruncit astfel: «Cârmuiţi poporul acesta, însă până la întoarcerea noastră nu vă prindeţi la luptă cu păgânii».


text:
Şi i-a urmărit până la poarta Ptolemaisului. Şi au căzut dintre păgâni ca la trei mii de inşi. Şi el a luat o bogată pradă.


text:
Apoi a luat pe Iudeii pe care i-a găsit în Arbata, împreună cu femeile şi copiii şi toate câte le mai aveau, şi cu mare bucurie i-a dus în Iudeea.


text:
După aceasta, Iuda Macabeul, împreună cu fratele său Ionatan au trecut Iordanul şi s’au înfundat în pustie cale de trei zile.


text:
Şi ei au dat peste Nabateeni care i-au primit prieteneşte şi le-au povestit tot ceea ce se întâmplase cu fraţii lor în Galaad,


text:
Şi că mulţi din ei sunt închişi în Bosra, Beţer, Alema, Casfon, Mached şi Carnaim, cetăţi mari şi întărite,


text:
Dar şi în alte cetăţi ale Galaadului se mai află închişi, iar protivnicii lor s’au pregătit ca de mâine să năvălească asupra cetăţilor, să le cuprindă şi într’o singură zi să stârpească pe toţi Iudeii dintr’însele.


text:
Atunci Iuda s’a întors pe neaşteptate cu oastea sa în pustie spre Beţer. El a cuprins cetatea, a omorît, trecând prin ascuţişul săbiei, toată partea bărbătească, a luat o pradă bogată şi a dat foc cetăţii.


text:
Dimineaţa, când au ridicat ochii, au văzut oaste nenumărată, care ducea scări şi maşini de împresurare, ca să cuprindă cetatea şi erau gata să înceapă năvala.


text:
Şi dacă a văzut Iuda că lupta începuse şi că zarva din cetate se ridica până la cer de sunetul trâmbiţelor şi de strigătul cumplit,


text:
Când a cunoscut Timotei că este Macabeul, a fugit din faţa lor. Şi el i-a bătut cumplit şi au căzut dintre ei în ziua aceea ca la opt mii de inşi.


text:
După aceste întâmplări, Timotei a adunat altă oştire şi a tăbărît în faţa Rafonului, dincolo de râu.


text:
Şi Iuda a trimis oameni ca să iscodească tabăra, şi i-au adus vestea aceasta: «Toţi păgânii din vecinătate s’au strâns la ei şi alcătuesc o foarte mare oştire.


text:
De asemenea şi-au tocmit şi Arabi, oaste de ajutor, care se află dincolo de râu, gata să înceapă lupta cu tine.» Atunci Iuda a pornit în întâmpinarea lor.


text:
Şi Timotei a zis căpeteniilor oştirii sale, în timp ce Iuda şi cu ai lui se apropiau de râu: «Dacă el se năpusteşte mai întâi împotriva noastră, nu putem să-i ţinem piept, fiindcă el ne covârşeşte, iar dacă de teamă stă cu oastea dincolo de râu, să ne aruncăm asupra lui şi-l vom dovedi».


text:
Când Iuda a ajuns aproape de râul cu apă, a poruncit căpeteniilor oastei: «Nu îngăduiţi nimănui să se oprească aici, ci toţi să intre în luptă!»


text:
Când el a trecut cel dintâi dincolo şi s’a năpustit împotriva lor împreună cu oastea lui după el, păgânii au fost înfrânţi, au aruncat armele şi au fugit în templul din Carnaim.


text:
Atunci el a cuprins cetatea şi a dat foc templului şi tuturor celor ce se aflau într’însul. Aşa a fost înfrânt Carnaimul şi ei n’au mai putut să se împotrivească lui Iuda.


text:
După aceasta, Iuda a adunat pe toţi Israiliţii care se găseau în Galaad, de la mic până la mare, cu femeile şi cu copiii, şi cu tot avutul lor, o foarte mare tabără, ca să-i ducă în Iudeea.


text:
Şi ei au ajuns până la Efron, cetate foarte întărită şi mare, aşezată într’o trecătoare, încât nimeni nu putea să cotească nici la dreapta, nici la stânga, ci trebuia să treacă prin ea.


text:
Atunci Iuda a trimis la ei crainici ca să-i ia cu binişorul şi să le spună: «Îngăduiţi-ne să trecem pe pământul vostru ca să ajungem în ţara noastră, căci nimeni nu vă va face nici o pagubă, ci numai să trecem pe jos». Şi n’au voit să-i deschidă.


text:
Şi ostaşii au poposit cu tabăra şi s’au luptat împotriva cetăţii toată ziua şi toată noaptea aceea, şi cetatea a căzut în mâna lui.


text:
Şi el a trecut toată partea bărbătească prin ascuţişul săbiei, iar cetatea a dărâmat-o din temelie şi, după ce a jefuit-o, a trecut prin cetate pe deasupra hoiturilor.


text:
Şi în tot timpul Iuda a stat la coada oştirii, adunând pe cei care rămâneau în urmă şi îmbărbătând poporul, până ce a ajuns ţara lui Iuda.


text:
După aceasta ei s’au suit în muntele Sionului cu bucurie şi cu veselie şi au adus arderi de tot, fiindcă ei se întorseseră cu bine, fără să piardă pe nici unul din ei.


text:
În vremea când Iuda şi Ionatan se aflau în Galaad, iar Simon, fratele lor, în Galileea, în faţa cetăţii Ptolemais,


text:
Iosif, feciorul lui Zaharia, şi Azaria, căpeteniile oştirei, aflând despre faptele vitejeşti şi despre bătăliile pe care ei le dăduseră,


text:
Au zis: «Şi noi vrem să ne facem faimă şi să ne ducem ca să ne războim cu păgânii cu care ne megieşim!»


text:
Dar Gorgias, împreună cu oamenii lui au ieşit din cetate şi au înaintat împotriva lor, ca să se bată cu ei.


text:
Însă Iosif şi cu Azaria au fost puşi pe fugă şi au fost urmăriţi până la graniţa Iudeei, şi în ziua aceea au căzut din oştirea lui Israil două mii de inşi.


text:
Şi aşa oştirea a suferit o mare înfrângere, fiindcă n’au ascultat pe Iuda şi pe fraţii lui, închipuindu-şi că pot şi ei să facă fapte vitejeşti.


text:
Iuda cel viteaz şi fraţii lui au fost slăviţi de tot Israilul şi de toţi păgânii, orişiunde s’ar fi auzit de numele lor,


text:
Şi Iuda a pornit din nou ca să se bată cu fiii lui Esau în ţara de la miază-zi. El a cucerit Hebronul şi satele învecinate, i-a dărâmat întăriturile, iar turnurilor celor de jur-împrejur le-a dat foc.


text:
În ziua aceea au căzut şi câţiva preoţi, fiindcă şi ei voiau să facă fapte vitejeşti, intrând în luptă ca nişte nesăbăduiţi.


text:
Apoi Iuda s’a lăsat spre Azot, în ţara Filistenilor, unde a dărâmat altarele, a ars chipurile idolilor şi, după ce a luat o bogată pradă din oraşe, s’a întors în Iudeea.


text:
Şi pe când împăratul Antioh străbătea ţinuturile cele de sus ale ţării, a auzit că în Persia este un oraş anume Ehmais, vestit prin bogăţie, prin argint şi prin aur,


text:
Şi templul care este în acest oraş este foarte bogat şi acolo se află scuturi de aur, zale şi alte arme pe care le lăsase Alexandru, împăratul Macedoniei, fiul lui Filip, care a domnit cel dintâi ca împărat grec.


text:
Atunci el a venit şi a încercat să cuprindă oraşul şi să-l jăfuiască, dar n’a izbutit, fiindcă planul lui fusese aflat.


text:
Şi locuitorii s’au ridicat împotriva lui la luptă, încât el a fost silit să dea înapoi şi cu mare mâhnire să se întoarcă în Babilon.


text:
Atunci a venit în Persia un crainic ca să-l vestească pe el că oştile care intraseră în Iuda fuseseră înfrânte;


text:
Lisias, care înaintase în fruntea unei armate puternice, fusese silit să fugă din faţa lor; ei se întăriseră cu arme, cu oaste şi cu multe prăzi pe care le luaseră de la oştirile biruite;


text:
Nimiciseră urîciunea pe care o zidise el pe altarul de jertfă din Ierusalim, templul fusese înconjurat cu ziduri înalte ca şi mai înainte şi tot aşa şi cetatea Betţur.


text:
Auzind aceste veşti, împăratul fu îngrozit şi zdrobit. El căzu la pat şi din pricina aceasta se îmbolnăvi de mâhnire, că voinţa lui nu se împlinise.


text:
Şi a stat în pat mai multe zile, fiindcă el cădea mereu în mare mâhnire. Şi când a simţit că este aproape să moară,


text:
A chemat pe toţi prietenii lui şi le-a zis: «Somnul nu mă mai prinde şi mâhnirea mi-a zdruncinat inima.


text:
Şi am zis în inima mea: Ce chin şi ce zbucium cumplit m’au cuprins pe mine, care eram bun şi iubit în împărăţia mea?


text:
Acum mi-aduc aminte de blestemăţiile pe care le-am făcut în Ierusalim, cum am luat toate odoarele de aur şi de argint care se aflau acolo şi am trimis o oaste ca să nimicească fără cuvânt pe locuitorii din Iuda.


text:
Ştiu că pentru toate acestea m’au ajuns nenorocirile şi iată că mor în ţară streină din pricina acestei mari mâhniri.»


text:
Şi i-a dat coroana, mantia de porfiră şi inelul cu pecetia împărătească, poruncindu-i să crească pe fiul său şi să-l pregătească să fie împărat.


text:
Când a aflat Lisias că a murit împăratul, a pus împărat pe Antioh, fiul lui, pe care îl crescuse de tânăr, şi i-a pus numele de Eupator.


text:
Oastea din cetate ţinea încercuit pe Israil de jur-împrejurul templului şi căuta mereu să-i facă neajunsuri, iar pentru păgâni să le fie sprijin.


text:
Atunci Iuda se hotărî s’o piarză şi pentru aceasta a adunat poporul cel războinic ca s’o împresoare.


text:
Şi s’au adunat ei şi au împresurat-o în anul o sută şi cincizeci şi au ridicat turnuri cu baliste şi au aşezat maşini de împresurare.


text:
Dar din această încercuire au scăpat vreo câţiva, de care s’au alăturat şi câţiva nelegiuiţi din Israil.


text:
Aceştia s’au dus la împărat şi i-au spus: «Până când vei zăbovi tu ca să nu judeci şi să nu răzbuni pe fraţii noştri?


text:
Noi am slujit de bună voie pe părintele tău, făcând ceea ce ne zicea şi fiind următori poruncilor lui.


text:
Din acesta pricină fiii poporului nostru au ajuns să ne fie duşmani: oricine din noi a fost prins fost-a omorît, iar moştenirea noastră a fost jefuită.


text:
Şi acum ei au tabăra în faţa cetăţuii Ierusalimului, ca s’o cuprindă, pentru aceasta ei au întărit templul şi Betţurul.


text:
Şi dacă tu nu zoreşti să le ieşi în cale, vor face şi altele şi mai mari, fără să poţi să-i opreşti.»


text:
Când împăratul a auzit aceasta, a adunat pe prietenii săi, căpeteniile oştirii, cât şi pe căpitanii călărimii.


text:
Oştirea sa era de o sută de mii de pedestraşi, două zeci de mii de călăreţi şi treizeci şi doi de elefanţi deprinşi cu războiul.


text:
Ei au înaintat prin Edom şi au tăbărît la Betţur. Şi s’au bătut multe zile şi au făcut maşini, însă Iudeii au ieşit din cetate şi le-au ars, şi s’au luptat vitejeşte.


text:
Dar împăratul s’a sculat la mânecate şi a îndreptat oastea în grabă spre Bet-Zaharia, şi şi-a aşezat-o în linie de bătaie în sunetul trâmbiţei.


text:
Apoi au împărţit ei elefanţii falangelor oştirii; fiecare elefant era însoţit de o mie de oameni îmbrăcaţi cu zale şi cu coifuri de aramă, iar după el veneau cinci sute de călăreţi aleşi.


text:
Aceştia întovărăşeau din capul locului fiara, şi unde era ea, erau şi ei, şi încotro se îndrepta ea, se îndreptau şi ei şi nu se despărţeau de ea.


text:
Pe fiecare elefant era câte un turn tare de lemn, pentru apărare, legat cu chingi, şi pe fiecare elefant erau doi trei oameni care se luptau de sus, precum şi un indian care era călăuza lui,


text:
Iar călărimea a pus-o de o parte şi de alta, la cele două aripi ale oştirii, ca să îngrozească pe duşman şi să fie acoperire pentru falange.


text:
Şi când razele soarelui au căzut pe scuturile de aur şi de aramă, munţii străluceau şi luminau ca nişte făclii aprinse.


text:
O parte din armata împărătească s’a desfăşurat pe munţii cei înalţi, iar altă parte în şes, înaintând sigur şi în bună rânduială.


text:
Şi toţi cei ce auzeau zarva oştirii, mersul ei şi zăngăni tul armelor tremurau, fiindcă oastea era foarte mare şi puternică.


text:
Atunci Iuda a înaintat cu oastea lui ca să se bată, şi în bătălia aceea au căzut din oştirea împărătească şase sute de oameni.


text:
Şi când Eleazar, poreclit Auaran, a văzut una din fiare care era mai înaltă decât toate celelalte îmbrăcată în zale împărăteşti, şi-a închipuit că deasupra este împăratul,


text:
Pentru acesta el s’a repezit prin falangă spre el, măcelărind în dreapta şi în stânga şi despărţind pe duşmani într’o parte şi în alta,


text:
Apoi s’a strecurat sub elefant şi i-a vârît sabia în pântece şi l-a omorît. Elefantul a căzut peste el şi Eleazar a murit.


text:
O parte din armata împăratului a pornit în întâmpinarea lor la Ierusalim, iar împăratul şi-a aşezat tabăra să se lupte împotriva Iudeei şi a muntelui Sion.


text:
Cu locuitorii din Betţur el a încheiat pace şi ei s’au predat, fiindcă ei acolo nu mai aveau merinde, ca să mai fi stat închişi înlăuntru, deoarece pământul era în anul sabatic.


text:
Dar în faţa templului el a stat multă vreme în tabără, aşezând turnuri cu baliste şi maşini de împresurare, aruncătoare de foc şi de pietroaie şi scorpioane, pentru aruncatul săgeţilor, cât şi praştii.


text:
Şi în hambare nu mai erau merinde, fiindcă era în anul al şaptelea şi cei care fugiseră în Iudeea, din pricina păgânilor, mâncaseră ceea ce rămăsese la păstrare.


text:
Şi în templu nu mai rămăseseră decât câţiva Iudei din pricina foamei care se înteţise, aşa că ei s’au împrăştiat fiecare la vatra sa.


text:
Când a aflat Lisias că Filip – pe care împăratul Antioh, fiind încă în viaţă, îl pusese să crească pe fiul său Antioh pentru domnie –


text:
S’a întors din Persia şi din Media cu oştile cu care plecase împăratul şi că Filip caută să ia în mână trebile împărăţiei,


text:
Şi-a pus în gând să se retragă cât mai grabnic, de aceea a zis împăratului şi căpeteniilor oştirii, precum şi ostaşilor: «Noi ne măcinăm din zi în zi, merindele se împuţinează, iar locul pe care îl împresurăm este întărit şi apoi mai avem pe capul nostru şi trebile împărăţiei.


text:
Îngăduindu-le să trăiască după datinile lor ca şi mai nainte, fiindcă din pricina datinilor lor, pe care noi le-am desfiinţat, s’au înverşunat şi au săvârşit aceasta.»


text:
Şi îndemnul acesta plăcu împăratului şi căpeteniilor, care au trimis soli la ei ca să încheie pace. Şi ei au primit.


text:
Şi împăratul, intrând în muntele Sionului şi văzând cetatea, a călcat jurământul pe care îl făcuse şi a poruncit să dărâme zidul cel de jur-împrejur.


text:
Apoi el a plecat în grabă în Antiohia, şi găsind pe Filip stăpân în cetate, s’a bătut cu el şi a luat cetatea cu sila.


text:
În anul o sută şi cincizeci şi unu, Dimitrie, fiul lui Seleuc, a fugit din Roma şi. însoţit de o mână de oameni, s’a oprit într’un oraş de pe ţărmul mării şi s’a făcut împărat.


text:
Şi după ce a intrat el în palatul împărătesc al părinţilor săi, căpitanii oştirii au prins pe Antioh şi pe Lisias ca să-i aducă la el.


text:
Şi au venit la el oameni din Israil nelegiuiţi şi fără credinţă, în frunte cu Alchimos, care voia să ajungă arhiereu,


text:
Şi au pârît poporul înaintea împăratului zicând: «Iuda şi cu fraţii lui au pierdut pe toţi prietenii tăi, iar pe noi ne-au izgonit din ţară.


text:
Deci trimite acum pe un om de credinţă, care să plece şi să vadă tot prăpădul pe care ni l-au pricinuit nouă şi ţării împăratului şi să-i pedepsească pe ei precum şi pe cei care îi ajută.»


text:
Atunci împăratul a ales dintre prietenii săi pe Bacchide, satrapul ţinutului de dincolo de Eufrat, mare dregător al împărăţiei şi credincios împăratului.


text:
Şi l-a trimis pe el şi pe Alchimos nelegiuitul, pe care l-a făcut arhiereu, şi i-a poruncit să se răzbune pe Israiliţi.


text:
Şi au pornit şi au ajuns cu oaste multă în Iuda. Apoi Bacchide a trimis soli la Iuda şi la fraţii lui cu cuvinte de pace, ca să-l înşele.


text:
Şi Bacchide le grăia paşnic şi le-a făcut jurământ: «Nu căutăm să vă facem rău nici vouă, nici prietenilor voştri!»


text:
Şi l-au crezut; însă el a luat şaizeci de inşi dintre ei, pe care i-a măcelărit într’o singură zi, după cuvântul Scripturii:


text:
«Trupurile cuvioşilor tăi şi sângele lor l-au vărsat împrejurul Ierusalimului şi nu era nimeni care să-i îngroape!»


text:
Atunci tot poporul a fost cuprins de frică şi de cutremur, şi a zis: «Într’înşii nu-i nici adevăr şi nici dreptate, fiindcă au călcat legământul şi jurământul pe care l-au făcut!»


text:
După acestea, Bacchide a plecat din Ierusalim şi a poposit cu tabăra la Bezet, apoi a trimis ca să prindă pe mulţi din cei care fugiseră din ceata lui, precum şi vreo câţiva oameni din popor, pe care după ce i-a omorît, i-a aruncat în cisterna cea mare.


text:
Şi după ce Bacchide i-a dat lui Alchimos în seamă ţara şi i-a lăsat şi oaste de ajutor, s’a întors la împărat.


text:
S’au strâns la el toţi turburătorii poporului, care puseră mâna pe ţara lui Iuda şi făcură mare prăpăd în Israil.


text:
Şi când a văzut Iuda toate neajunsurile pe care le făcea Alchimos şi tovarăşii lui fiilor lui Israil, mult mai răi decât păgânii,


text:
Când a văzut şi Alchimos că Iuda şi tovarăşii săi erau mai tari decât el, şi încredinţându-se că nu le putea ţine piept, s’a întors la împărat şi i-a pârît de cele mai rele fapte.


text:
Din această pricină, împăratul a trimis pe Nicanor, unul din cei mai de seamă generali ai lui, vrăjmaş învierşunat al lui Israil, cu poruncă să nimicească poporul.


text:
Şi ajungând la Ierusalim cu oaste multă, a trimis la Iuda şi la fraţii lui soli cu cuvinte de pace ca să-i înşele şi le-a zis:


text:
Şi au venit la Iuda şi şi-au făcut urări de pace unul altuia, – dar duşmanii erau gata să răpească pe Iuda.


text:
Şi când Iuda a aflat că Nicanor venise cu şiretenie la el, l-a apucat groaza şi n’a mai vrut să-i vadă faţa.


text:
Atunci a aflat Nicanor că i s’a descoperit planul şi a pornit cu război împotriva lui Iuda, ieşindu-i înainte la Cafarsalam.


text:
Şi după aceste întâmplări, Nicanor s’a suit în muntele Sionului. Atunci au ieşit din templu câţiva preoţi şi bătrâni ai poporului ca să-l hiritisească prieteneşte şi să-i arate arderea de tot, care se aduce pentru împărat.


text:
Şi în mânia lui s’a jurat astfel: «Dacă nu-mi daţi acum în mână pe Iuda şi oastea lui, când mă voi întoarce biruitor, voi pune foc templului acestuia!» Apoi a plecat de acolo mânios.


text:
Atunci preoţii au intrat înlăuntru şi au stat în faţa altarului de jertfă şi în faţa templului, şi izbucnind în plâns, au zis:


text:
«Tu ţi-ai ales, o, Doamne acest templu, ca într’însul să se cheme numele tău, şi să fie casă de rugăciune şi de rugă fierbinte pentru norodul tău.


text:
Răzbună-ţi împotriva omului acestuia şi împotriva oştirii lui şi să cadă în ascuţişul săbiei. Adu-ţi aminte de hula lor şi n’o lăsa să dăinuiască!»


text:
Şi Nicanor a ieşit din Ierusalim şi a poposit cu oastea la Bethoron, unde i s’a mai adăogat oaste din Siria.


text:
«Când solii împăratului Asiriei te-au hulit, îngerul tău a venit şi a ucis o sută optzeci şi cinci de mii de oameni.


text:
Tot aşa nimiceşte oastea aceasta în faţa noastră, ca să cunoască şi ceilalţi cât a hulit templul tău! Judecă-l după răutatea lui!»


text:
La treisprezece Adar, oştile s’au încăerat la luptă, şi oastea lui Nicanor a fost înfrântă, iar el însuşi a căzut cel dintâi în luptă,


text:
Şi Iudeii i-au urmărit cale de o zi de la Adasa până în părţile Ghezerului şi în urma lor au sunat prelung din trâmbiţă.


text:
Atunci din toate satele învecinate ale Iudeei au ieşit oameni care i-au încercuit. Şi s’au încăerat unii cu alţii şi au căzut toţi vrăjmaşii de sabie, de n’a mai scăpat nici unul.


text:
Şi Iudeii au luat o pradă bogată, iar lui Nicanor i-au tăiat capul şi mâna lui cea dreaptă pe care o ridicase trufaş, şi le-au adus şi le-au spânzurat la Ierusalim.


text:
Iar poporul s’a veselit foarte şi ziua aceea a prăznuit-o ca o mare zi de veselie. Şi s’a hotărît ca, în fiecare an, să fie prăznuită ziua de treisprezece Adar. Şi ţara lui Iuda a avut pace câtăva vreme.


text:
Şi a auzit Iuda despre faima şi despre puterea cea mare a Romanilor, despre bunăvoinţa pe care o arată tuturor celor ce se alătură de ei, despre legăturile de prietenie pe care le fac cu cei ce încheie legământ cu ei, în sfârşit că ei sunt tari şi puternici.


text:
Şi i-au povestit lui despre războaiele lor şi despre faptele lor vitejeşti printre Galateni, în ce chip i-au supus de au ajuns să plătească tribut,


text:
Şi cu toate că această ţară este departe, ei au pus stăpânire pe ea prin cuminţenia şi prin stăruinţa lor; ba şi împăraţii care au venit de la marginile pământului, ei i-au răpus şi le-au pricinuit mare înfrângere, iar ceilalţi le-au plătit tribut în fiecare an.


text:
Mai departe, au învins şi au subjugat pe Filip şi Perseu, regii Chiteilor, care se răsculaseră împotriva lor,


text:
Ba chiar şi Antioh cel Mare, împăratul Asiei, care pornise cu război împotriva lor, fusese înfrânt de ei, cu toate că avea o sută douăzeci de elefanţi şi călărime şi care de război şi o uriaşă oştire;


text:
Şi anume îl prinseseră de viu şi îl siliseră pe el şi pe urmaşii lui la tron să plătească un mare tribut şi ostatici şi să le dea şi o bucată de ţară:


text:
Pisidia, Milia şi Lidia, cele mai preţioase ţinuturi ale lui, pe care luându-le, le-a dat regelui Eumene.


text:
La această veste, Romanii au trimis împotriva lor un singur general, care, biruindu-i, a omorît pe mulţi din ei. Ei au dus în robie pe femeile şi pe copiii lor, au jefuit averea lor, s’au făcut stăpâni pe ţara lor, le-au dărâmat întăriturile şi i-au făcut robi până în ziua de azi.


text:
Pe celelalte regate şi ţinuturi care li se împotriviseră, le-au doborît şi le-au subjugat. Cu prietenii şi cu aliaţii lor erau credincioşi.


text:
În felul acesta ei căpătaseră întâietate peste toţi regii de aproape şi de departe, şi singur numele lor insufla groază.


text:
Celor cărora ei voiesc să le ajute şi să-i aşeze în domnie, domnesc, şi mazilesc pe cine voiesc, aşa încât Romanii au ajuns vajnici oblăduitori de neamuri,


text:
Şi cu toate acestea la ei nimeni nu se încoronează cu diademă şi nici nu se înveşmântă în porfiră, ca să se fălească.


text:
Ba mai mult, Romanii şi-au făcut un senat, unde în fiecare zi sfătuesc trei sute şi douăzeci de senatori pentru binele şi propăşirea poporului.


text:
În fiecare an ei încredinţează unui singur om cârmuirea întregului imperiu, şi toţi ascultă de acest unul, pe care n’au nici pizmă, nici râvnire.


text:
Atunci Iuda a ales pe Evpolemos, fiul lui Ioan, fiul lui Acos, şi pe Iason, fiul lui Eleazar, pe care i-a trimis la Roma, ca să încheie legământ de prietenie,


text:
Şi să-i libereze de sub jugul împărăţiei Grecilor, care, după cum vedeau ei, aveau de gând să robească pe Israil.


text:
Şi ei au plecat la Roma – şi călătoria a fost foarte lungă – şi, intrând în senat, au luat cuvântul şi au zis:


text:
«Iuda numit şi Macabeul şi fraţii lui precum şi poporul Iudeu ne-au trimis la voi, ca să încheiem un tratat de alianţă de război şi de pace şi ca noi să fim înscrişi în numărul aliaţilor şi prietenilor voştri».


text:
Iată copia tratatului pe care Romanii l-au săpat pe două table de aramă şi l-au trimis la Ierusalim, ca să rămână la ei ca un monument de alianţă de pace şi război:


text:
«Pace deapururi între Romani şi poporul iudeu, pe uscat şi pe mare! Sabia vrăjmaşului să fie departe de ei!


text:
Dacă vre-un război va ameninţa mai întâi Roma sau pe vre-unul din aliaţii ei în tot cuprinsul imperiului,


text:
Vrăjmaşilor să nu le dea nici grâu, nici arme, nici bani şi nici corăbii. Aceasta este voinţa Romei. Iar Iudeii vor păzi aceste îndatoriri fără să primească nimic.


text:
Tot aşa, dacă vre-un război va ameninţa mai întâi pe poporul iudeu, Romanii vor lupta împreună cu ei din tot sufletul, pe cât le vor îngădui împrejurările,


text:
Şi vrăjmaşilor nu le vor da nici grâu, nici arme, nici bani, nici corăbii. Aceasta este voinţa Romei. Ei vor păzi aceste îndatoriri fără înşelăciune.


text:
Însă, dacă mai pe urmă unii ori alţii ar vrea să mai adaoge ori să mai taie ceva, să se facă cu învoirea lor, iar ceea ce va fi adăogat ori tăiat să aibă tărie.


text:
Cât despre neajunsurile pe care împăratul Dimitrie li le-au pricinuit, i-am scris aşa: «Pentru ce laşi să apese jugul peste prietenii şi aliaţii noştri Iudei?


text:
Dacă va mai veni vre-o plângere din partea lor împotriva ta, vom apăra dreptul lor şi ne vom război cu tine pe mare şi pe uscat.»


text:
Când a auzit Dimitrie că Nicanor a căzut în luptă şi că oştirea sa suferise o mare înfrângere, a trimis a doua oară pe Bacchide şi pe Alchimos în Iudeea în fruntea aripii drepte a oştirii.


text:
Şi ei au pornit pe drumul spre Galileea şi au poposit cu tabăra la Mesalot, lângă Arbel, pe care l-au cuprins, şi au omorît mulţi locuitori,


text:
Şi când au văzut mulţimea oştirilor, i-a prins frica şi au fugit din tabără, astfel că Iuda nu mai rămăsese decât cu opt sute de inşi.


text:
Când a văzut Iuda că oastea lui fugise şi că bătălia îl zorea, inima i se zdrobi, fiindcă n’avea vreme ca să strângă pe ai săi.


text:
Şi în zbuciumul său, a zis celor care mai rămăseseră: «Haidem! Să ne azvârlim pe duşmanii noştri, poate îi vom birui!»


text:
Dar ei întoarseră cuvântul: «Nu putem! Ci mai întâi să ne scăpăm viaţa! Ne vom întoarce cu fraţii noştri şi vom lupta împotriva lor. Noi suntem puţini!»


text:
Atunci a zis Iuda: «Deloc! Niciodată nu vom fugi din faţa lor! Dacă a venit ceasul nostru, să murim vitejeşte pentru fraţii noştri şi să nu ne pătăm slava noastră!»


text:
Atunci oastea vrăjmaşă a pornit din tabără şi, înaintând spre el, călărimea s’a împărţit în două cete, iar prăştiaşii şi cu arcaşii mergeau înaintea oştirii. În rândul întâi al oştirii erau cei mai viteji. Bacchide era la aripa dreaptă.


text:
Dar şi ostaşii lui Iuda sunau din trâmbiţă, încât pământul se zguduia de zgomotul oştilor. Şi a început bătălia şi a ţinut de dimineaţă şi până seara.


text:
Când a văzut Iuda că Bacchide cu cele mai tari cete era la dreapta, a strâns împrejurul lui pe toţi cei mai curajoşi,


text:
Dar cei din aripa stângă, când au văzut că aripa dreaptă fusese înfrântă, se întoarseră pe la spate pe urmele lui Iuda şi alor lui.


text:
Cealaltă istorie a vieţii lui Iuda, a războaielor lui şi a faptelor lui vitejeşti şi isprăvilor lui nu s’a scris, fiindcă erau tare multe.


text:
Şi după moartea lui Iuda, s’au ivit nelegiuiţii în tot cuprinsul lui Israil, şi răufăcătorii au început să iasă la lumină.


text:
Ei căutau pe prietenii lui Iuda şi, când îi găseau, îi aduceau la Bacchide, care îi pedepsea şi-şi bătea joc de ei.


text:
«De când a murit fratele tău Iuda, nu se mai găseşte nimeni la fel cu el, ca să pornească împotriva vrăjmaşilor noştri şi a lui Bacchide şi mai cu seamă împotriva celor care ne vrăjmăşesc poporul nostru.


text:
De aceea noi te alegem astăzi ca să fii căpitan în locul lui şi voevod ca să te lupţi în războaiele noastre.»


text:
Dar când au aflat Ionatan şi Simon, fratele lui, precum şi cei ce erau în preajma lor, au fugit în pustiul Tecoa şi au tăbărît aproape de cisterna Asfar.


text:
– Ionatan a trimis pe fratele său Ioan, căpetenia poporului, la Nabateeni, prietenii săi, cu rugămintea ca să-i îngăduiască să ducă la ei avutul lor cel mult.


text:
Atunci fiii lui Iambre au ieşit din Medeba şi au prins pe Ioan şi cu tot ceea ce avea şi s’au dus cu el.


text:
După aceste întâmplări, i s’a dat de ştire într’o zi lui Ionatan şi lui Simon, frate-său, că Iambriţii fac nuntă mare şi că aduc din Nadabat cu mare alai pe mireasă, fiica unui mare boier din Canaan,


text:
Şi şi-au adus aminte de sângele lui Ioan, fratele lor, şi s’au suit şi s’au ascuns într’o văgăună a muntelui.


text:
Şi când au ridicat ochii şi s’au uitat, iată o mare caravană, mirele cu multe daruri, vorniceii şi rudele lui, care îi ieşiseră în cale cu dairale, cu instrumente muzicale şi cu multă zestre.


text:
Atunci s’au repezit pe ei din ascunzătoare şi i-au măcelărit. Şi au căzut mulţi răniţi, iar ceilalţi au fugit în munte. Şi Iudeii au luat o pradă bogată.


text:
Şi Bacchide, prinzând de veste, a venit într’o zi de Sâmbătă cu multă oaste până pe malul Iordanului. –


text:
Atunci Ionatan a zis voinicilor săi: «Haidem! Să ne războim pentru viaţa noastră, fiindcă astăzi nu este ca ieri ori ca alaltăieri.


text:
Iată că bătălia ne dă zor din faţă şi din spate, iar la dreapta şi la stânga sunt smârcurile Iordanului şi cu tufărişul, deci nu-i chip de scăpare.


text:
Apoi Ionatan împreună cu voinicii lui au sărit în Iordan, pe care îl trecură înnot, iar Sirienii n’au mai trecut Iordanul după ei.


text:
După acestea, el s’a întors în Ierusalim şi a clădit în Iudeea cetăţi întărite: cetatea de lângă Ierihon şi aceea de lângă Emaus, Bethoron, Betel, Timna, Piraton, Tapuah, cu ziduri înalte şi cu porţi cu manele,


text:
În anul o sută şi cincizeci şi doi Alchimos a poruncit să fie dărâmate zidurile curţii celei dinlăuntru a templului, ca să strice lucrarea profeţilor, şi chiar a şi început să le dărâme.


text:
Dar în clipa aceea, Alchimos a fost lovit de Dumnezeu şi toate planurile lui au rămas zadarnice. Şi gura i s’a închis, iar el fiind cuprins de dambla, nici n’a mai putut să grăiască şi nici să ia cele din urmă hotărâri pentru casa lui,


text:
Şi dacă Bacchide a văzut că a murit Alchimos, s’a întors din nou la împărat. Şi ţara a avut parte de pace timp de doi ani.


text:
În vremea aceea, toţi nelegiuiţii au făcut sfat şi au zis: «Ionatan şi tovarăşii lui trăiesc, după cum vedeţi, în pace şi fără grijă. Să chemăm încoace pe Bacchide, ca într’o noapte să pună mâna pe ei!»


text:
Şi el a purces cu armată puternică şi în taină a trimis scrisori tovarăşilor lui din Iudeea, ca să pună mâna pe Ionatan şi pe prietenii lui. Dar n’a izbutit, fiindcă planul lui a fost aflat.


text:
Din această pricină ei au prins ca la cincizeci de oameni din ţară, împreună cu urzitorul răutăţii şi i-a omorît.


text:
Atunci Ionatan şi Simon, împreună cu voinicii lor, s’au retras în pustie la Betbasa, pe care au clădit-o din nou şi au întărit-o ca o cetate.


text:
Atunci Ionatan a lăsat pe frate-său Simon în cetate şi a dat târcoale prin ţară numai cu o ceată de voinici,


text:
Şi a bătut pe Odomir şi pe fraţii lui, şi pe cei din neamul lui Fasiron, în aşezările lor. În urma acestor biruinţe oastea lui se tot mărea.


text:
Apoi se bătură cu Bacchide, căruia pricinuindu-i o mare învălmăşeală, el fu cuprins de mâhnire din pricină că planul bătăliei dăduse greş.


text:
În văpaia urgiei lui împotriva celor care l-au sfătuit să vină în ţară, el a omorît pe mulţi din ei şi s-a hotărît să se întoarcă în ţara lui.


text:
Când a aflat Ionatan despre aceasta, a trimis soli la el, ca să încheie pace cu el şi să le dea înapoi pe cei prinşi în luptă.


text:
Bacchide i-a primit şi s’a învoit cu propunerea lor. Apoi s’a legat cu jurământ faţă de Ionatan, să nu-i facă nici un rău în toate zilele vieţii lui,


text:
Şi i-a dat înapoi robii de război pe care îi luase mai înainte din Iudeea. Apoi s’a întors în ţara lui şi n’a mai călcat în cuprinsul ţării lor.


text:
Şi s’a făcut pace. Ionatan şi-a ales cetate de scaun Micmasul. Atunci a început Ionatan să cârmuiască şi a stârpit pe toţi nelegiuiţii din Israil.


text:
În anul o sută şaizeci, Alexandru Epifaniu, fiul lui Antioh, a pornit şi a cuprins cetatea Ptolemais. El a intrat într’însa şi a început să domnească.


text:
Fiindcă el tot mai ţine minte toate ticăloşiile pe care i le-am făcut lui, fraţilor lui şi poporului».


text:
Şi-i dădea putere ca să aibă oaste şi să facă arme, să fie aliatul lui şi să-i dea înapoi ostaticii din cetate.


text:
Şi îndată Ionatan a purces la Ierusalim şi a citit scrisorile în auzul poporului şi al celor din cetate.


text:
El a poruncit lucrătorilor să întărească zidurile Sionului cu piatră cioplită în patru muchii, iar celelalte ziduri să le zidească. Şi au făcut întocmai.


text:
Ci numai câţiva din cei care se lepădaseră de lege şi de porunci rămăseseră în Betţur, căci oraşul era loc de scăpare pentru ei.


text:
Când împăratul Alexandru a aflat despre poftirile pe care Dimitrie le trimisese lui Ionatan şi când i-au povestit lui despre războaiele şi despre faptele vitejeşti pe care le făcuseră el şi fraţii lui, precum şi necazurile pe oare le înduraseră,


text:
Pentru aceasta te punem astăzi arhiereu al poporului, şi «prieten al împăratului» să te numeşti. – Şi el i-a trimis un veşmânt de porfiră şi o coroană de aur. – Poartă grijă de trebile noastre şi ţine la prietenia noastră!»


text:
Şi Ionatan s’a îmbrăcat cu veşmântul sfânt în anul o sută şaizeci, în luna a şaptea, la sărbătoarea corturilor, şi şi-a adunat oaste şi şi-a făcut arme.


text:
«Ce-am făcut, că Alexandru ne-a luat înainte ca să-şi câştige prietenia Iudeilor şi să-şi întărească puterea?


text:
Dar şi eu îi voi scrie o scrisoare de poftire, cu făgăduinţi de slavă şi de daruri, ca să-mi fie de ajutor.»


text:
Şi i-a trimis o scrisoare cu acest cuprins: «Împăratul Dimitrie trimite poporului iudeu închinăciune!


text:
Cu multă bucurie am auzit că aţi ţinut legămintele încheiate cu noi, că aţi păstrat prietenia noastră şi n’aţi trecut de partea duşmanilor noştri.


text:
Stăruiţi şi de acum încolo în credinţa faţă de noi, şi noi vă vom răsplăti cu binefaceri pentru ceea ce aţi făcut pentru noi.


text:
De acum încolo vă scutesc pe voi şi pe toţi Iudeii de dări, precum şi de darea pentru sare şi pentru coroana împărătească;


text:
Tot aşa, de azi înainte vă scutesc de o treime din rodul sămănăturilor, jumătate din rodul pomilor, care mi se cuvine mie; de azi înainte, şi niciodată nu le voi mai lua din ţara lui Iuda şi nici din cele trei ţinuturi ale Samariei care s’au alipit acum.


text:
De asemenea mă lipsesc de puterea mea peste cetatea cea din Ierusalim şi o dau arhiereului, ca să-şi pună într’însa bărbaţi pe care şi-i va alege singur ca s’o păzească;


text:
Liberez fără răscumpărare pe toţi Iudeii care au fost duşi în robie din Iuda încotrova în tot imperiul meu, şi toţi să-i scutească de dări pe ei, chiar şi pe vitele lor.


text:
Toate zilele de prăznuire, Sâmbetele, lunile noi şi sărbătorile după lege, trei zile înainte şi trei zile după sărbătoare, să fie pentru toţi Iudeii din tot cuprinsul împărăţiei mele zile libere de dări şi zile de scutiri,


text:
Şi nimeni să nu aibă dreptul să-l urmărească pe vre-unul din ei, ori să-l turbure pentru orişice pricină ar fi.


text:
Să fie luaţi în oastea împăratului până la treizeci de mii de Iudei şi să li se dea aceeaşi soldă ca şi tuturor oştilor împărăteşti.


text:
Unii din ei să fie puşi în marile cetăţi împărăteşti, iar câtorva din ei să li se încredinţeze dregătorii de încredere în cârmuirea împărăţiei. Căpitanii şi căpeteniile să fie luaţi dintre ei, şi ei să vieţuiască după legile lor, după cum împăratul a hotărît pentru ţara lui Iuda.


text:
Cele trei ţinuturi ale Samariei care s’au alipit la Iudeea, să alcătuiască un trup, adică să facă una, şi să nu asculte de altă putere decât de a arhiereului.


text:
Ptolemais, împreună cu ţinutul ei, o dau templului din Ierusalim pentru preîntâmpinarea cheltuielilor de slujbă.


text:
Şi eu voi da în fiecare an cincisprezece mii de sicli de argint din vistieria împărătească, bani care să se strângă din localităţile unde se va găsi cu cale.


text:
Şi tot prisosul, pe care slujbaşii peste dări nu-l vor fi plătit ca în anii trecuţi, să fie dat de aici înainte pentru nevoile templului.


text:
Pe lângă toate acestea, cei cinci mii de sicli, care se luau în fiecare an din veniturile templului, să fie lăsaţi, fiindcă ei se cuvin preoţilor slujitori.


text:
Şi câţi vor fugi în templul din Ierusalim şi în tot cuprinsul lui, fiind datori către împărat, sau din orişicare altă pricină, să nu li se pricinuiască nici o vătămare, nici lor şi nici averii lor, în orice parte a împărăţiei s’ar afla.


text:
Cheltuielile pentru prefacerea şi înfrumuseţarea clădirii să fie acoperite din vistieria împăratului.


text:
Tot aşa cheltuielile pentru zidirea zidurilor Ierusalimului, cât şi pentru dregerea celorlalte ziduri ale cetăţilor din Iudeia, să fie acoperite din vistieria împărătească.»


text:
Când Ionatan şi cu poporul au auzit aceste făgăduieli, nici nu le-au crezut şi nici nu le-au primit, fiindcă ei ţineau minte toate nenorocirile pe care Dimitrie le făcuse lui Israil şi cu care el îi împilase.


text:
Şi s’au hotărît să le primească pe ale lui Alexandru, fiindcă el cel dintâi i-a întâmpinat cu cuvinte de prietenie, şi deci ei au rămas mereu tovarăşii lui.


text:
Şi cei doi împăraţi s’au încăierat la luptă, şi oastea lui Dimitrie a luat-o la fugă, iar Alexandru l-a urmărit şi l-a biruit,


text:
«Întorsu-m’am la împărăţia mea şi m’am suit pe tronul părinţilor mei, şi am pus mâna pe domnie prin biruinţa mea împotriva lui Dimitrie, şi am intrat în stăpânirea ţării mele.


text:
Şi anume am pornit la luptă împotriva lui şi l-am zdrobit pe el şi pe oastea lui şi ne-am suit pe tronul împărăţiei lui.


text:
Deci să încheiem împreună alianţă de prietenie. Dă-mi acum pe fiica ta de soţie, ca să-ţi fiu ginere şi-ţi voi da daruri vrednice de tine!»


text:
Atunci regele Ptolomeu a răspuns astfel: «Fericită să fie ziua în care te-ai întors în ţara părinţilor tăi şi te-ai suit pe tronul împărăţiei lor!


text:
Şi-ţi voi îndeplini ceea ce mi-ai scris. Însă mai întâi să ne întâlnim la Ptolemais, ca să ne vedem unul cu altul, şi te voi face ginerele meu, precum ai dorit.»


text:
Atunci Ptolomeu şi fiica sa Cleopatra au plecat din Egipt şi au ajuns la Ptolemais, în anul o sută şaizeci şi doi.


text:
Şi împăratul Alexandru a ieşit în întâmpinarea lui. Şi el i-a dat pe Cleopatra, fiica sa, şi au făcut nuntă în Ptolemais cu mare alai, aşa cum ştiu împăraţii să facă.


text:
Şi Ionatan a plecat cu mare alai la Ptolemais şi s’a întâlnit cu cei doi împăraţi. Şi el le-a dat lor cât şi prietenilor aur, argint şi multe daruri, şi el a aflat har în faţa lor.


text:
Şi au uneltit oameni răi şi nelegiuiţi din Israil, care l-au pârît, dar împăratul nu i-a băgat în seamă.


text:
Ci împăratul a poruncit să-l dezbrace pe Ionatan de veşmântul lui şi să-l îmbrace în porfiră. Şi ei au făcut aşa.


text:
Apoi împăratul l-a pus lângă el şi a zis sfetnicilor săi: «Ieşiţi cu el în mijlocul cetăţii şi crăiniciţi ca nimeni să nu-l pârască pentru nici o pricină şi nimeni să nu-l turbure în niciun chip.


text:
Şi când pârîşii lui au văzut cinstea ce i se făcea şi au auzit şi cum strigă crainicii, şi că era îmbrăcat în porfiră, toţi au fugit.


text:
Şi împăratul i-a arătat mare cinste şi l-a înscris printre cei dintâi prieteni ai lui, făcându-l general şi etnarh.


text:
În anul o sută şaizeci şi cinci a venit Dimitrie, fiul lui Dimitrie, din Creta, în ţara părinţilor lui.


text:
Şi Dimitrie a luat ca general pe Apoloniu Taos, cârmuitorul Cele-Siriei, care a adunat o mare oştire şi cu ea a venit şi a tăbărît la Iamnia. Şi de acolo a trimis soli la Ionatan cu această solie:


text:
«Tu singur te-ai răsculat împotriva noastră şi eu am ajuns din pricina ta de râs şi de batjocoră. De ce îndrăzneşti să faci pe puternicul împotriva noastră, în munţii tăi?


text:
Dacă te bizui pe oştile tale, lasă-te spre noi la şes, unde să ne măsurăm cu tine, căci de partea mea este oastea oraşelor de pe ţărm.


text:
Întreabă şi află cine sunt eu şi cine sunt cei care mi-au sărit în ajutor. Şi-ţi vor spune: «Nu este cu putinţă ca voi să vă împotriviţi nouă, fiindcă părinţii tăi au fost înfrânţi de două ori de oştirea noastră în ţara lor!»


text:
Şi acum tu nu poţi ţine piept unei atari călărimi şi oşti, în câmp deschis, unde nu sunt nici pietre, nici stânci şi nici chip de fugit!»


text:
Când Ionatan a auzit cuvintele lui Apoloniu, s’a oţărît şi a ales zece mii de voinici şi a plecat din Ierusalim, şi s’a întâlnit cu fratele său Simon, care venea în ajutorul lui.


text:
Şi ei au tăbărît cu armata la Iafa. Şi oraşul i-a închis porţile, fiindcă în Iafa se afla straja lui Apoloniu. Şi când ei au împresurat-o,


text:
Aflând Apoloniu despre aceasta, şi-a pregătit trei mii de călăreţi şi oaste multă şi a pornit spre Azot, ca şi cum ar fi dat înapoi, dar el înainta în câmpie, fiindcă el avea multă călărime, în care avea nădejde.


text:
Şi Ionatan a prins de veste că în spatele lui erau pândaşi. Călărimea a încercuit atunci oastea lui şi a zvârlit cu săgeţi într’însa de dimineaţă şi până seara.


text:
După aceasta, Simon a înaintat cu oastea lui şi se azvârli în falanga Sirienilor, deoarece călărimea era istovită. Şi au fost înfrânţi şi au luat-o la goană.


text:
Şi călărimea s’a împrăştiat în şes. Apoi Sirienii au fugit în Azot şi au intrat în templul lui Dagon, idolul lor, ca să scape.


text:
Dar Ionatan a dat foc Azotului şi oraşelor învecinate, a luat o pradă bogată şi a dat foc şi templului lui Dagon, împreună cu cei care fugiseră într’însul.


text:
Şi Ionatan a purces de acolo şi a poposit cu oastea aproape de Ascalon, şi locuitorii au ieşit din cetate înaintea lui cu mare alai.


text:
El i-a trimis o agrafă de aur, cum este datina să se dea rudelor împăraţilor, şi i-a mai dat în stăpânire şi Ecronul cu tot ţinutul lui.


text:
Şi împăratul Egiptului a adunat numeroase oştiri, ca nisipul de pe ţărmul mării, şi corăbii multe cu gând ca să pună stăpânire cu vicleşug pe împărăţia lui Alexandru şi s’o alipească la împărăţia sa.


text:
Şi astfel el a pornit spre Siria cu cuvinte de pace. Locuitorii oraşelor îi deschideau porţile şi ieşeau în întâmpinarea lui, căci era porunca împăratului Alexandru ca ei să iasă înaintea lui, fiindcă era socru-său.


text:
Şi când s’a apropiat de Azot, locuitorii i-au arătat templul cel ars al lui Dagon, Azotul şi împrejurimile lui în ruină, leşurile împrăştiate şi pe cei arşi care fuseseră arşi în război şi pe care îi făcuseră grămezi în calea lui.


text:
Şi au povestit împăratului silniciile lui Ionatan, ca să-l pogoare în faţa lui. Dar împăratul a tăcut.


text:
Ionatan a ieşit la Iafa cu alai înaintea împăratului. Şi s’au salutat unul pe altul şi au mas acolo.


text:
Astfel împăratul Ptolomeu s’a făcut stăpân pe oraşele de pe ţărmul mării până la Seleucia cea aşezată pe ţărmul mării, iar împotriva lui Alexandru făcea planuri rele.


text:
Însă el a mai trimis soli la împăratul Dimitrie cu această solie: «Haidem să încheiem alianţă amândoi! Eu îţi voi da de soţie pe fiica mea, pe care o ţine Alexandru, şi tu vei domni peste împărăţia părintelui tău.


text:
Şi luând pe fiica sa de la Alexandru, i-a dat-o lui Dimitrie. Astfel el a rupt rudenia cu Alexandru şi a ajuns duşman pe faţă.


text:
După aceasta, Ptolomeu a intrat în Antiohia şi-şi puse pe cap coroana Asiei, şi astfel el ajunse stăpânitorul celor două coroane, a Asiei şi a Egiptului.


text:
În vremea aceasta însă, Alexandru era în Cilicia, fiindcă locuitorii ţinutului aceluia se răsculaseră.


text:
Când a auzit Alexandru a pornit cu război împotriva lui. Dar Ptolomeu a pornit şi i-a ieşit înainte cu oaste puternică şi l-a pus pe fugă.


text:
Împăratul Ptolomeu a murit după trei zile, şi Egiptenii care erau în cetate au fost ucişi de locuitorii cetăţii.


text:
În vremea aceea, Ionatan a adunat pe Iudei ca să cucerească cetatea cea din Ierusalim, şi a aşezat împotriva ei multe maşini de război.


text:
Şi împăratul auzind s’a înfuriat. Şi după această veste a plecat în grabă la Ptolemais şi i-a scris lui Ionatan ca s’o despresoare şi să vie îndată la Ptolemais ca să se înţeleagă cu el.


text:
Şi după ce a citit scrisoarea, cu toate acestea el a poruncit să rămâie împresurată, şi şi-a ales pe câţiva bătrâni ai lui Israil şi câţiva preoţi şi a înfruntat primejdia.


text:
Şi-a luat cu sine argint şi aur, veşminte precum şi alte multe daruri şi a plecat la Ptolemais la împărat şi a aflat har în ochii lui.


text:
Împăratul s’a purtat cu el ca şi înaintaşii săi împăraţi, cinstindu-l în ochii tuturor prietenilor săi,


text:
Întărindu-l în arhierie şi în toate vredniciile pe care le avusese mai înainte, şi l-a înscris printre cei dintâi prieteni ai săi.


text:
Cu acest prilej, Ionatan s’a rugat de împărat să scutească de dări Iudeea, împreună cu cele trei ţinuturi alipite ale Samariei, şi i-a făgăduit în schimb trei sute de talanţi.


text:
Vă trimitem copie după scrisoarea pe care am scris-o lui Lastene, ruda noastră, despre pricina voastră, ca să luaţi cunoştinţă de ea:


text:
Am hotărît ca poporului iudeu, prietenul şi aliatul nostru credincios, să-i facem înlesniri, ca mulţămită pentru bunele lui simţăminte faţă de noi.


text:
Lăsăm în stăpânire ţinutul Iudeei, precum şi cele trei ţinuturi ale Samariei alipite la Iudeea: Efraim, Lida şi Ramataim, împreună cu tot cuprinsul lor. Scutim pe cei ce vor aduce jertfe în Ierusalim de dăjdiile pe care împăratul avea obiceiul să le ia de la ei mai înainte în fiecare an, din rodurile pământului sau din ale pomilor.


text:
Ne lipsim de orişice fel de dări care ni se cuvin nouă: zeciuieli ori dăjdii, apoi de dările puse pe bălţile sărate şi pentru coroana împărătească. Toate le lăsăm în folosul lor.


text:
Şi acum, purtaţi de grijă ca să se facă o copie după acest hrisov, care să fie dată lui Ionatan şi să fie aşezată în muntele cel sfânt într’un loc de unde să se poată vedea.»


text:
Când împăratul Dimitrie s’a încredinţat că e liniştit în ţară şi nimeni nu-i mai poate sta împotrivă, a dat drumul tuturor oştilor sale, fiecăreia în patria sa, afară de cetele de streini, care fuseseră năimite din insulele păgâne. Toate oştile, care fuseseră în slujba părinţilor săi, ajunseseră să-i fie vrăjmaşe.


text:
Trifon, unul din părtaşii de odinioară ai lui Alexandru, a băgat de seamă că toate oştile murmură împotriva lui Dimitrie, şi a purces la arabul Iamblic, care creştea pe Antioh, copilul lui Alexandru,


text:
Şi-l rugă stăruitor să-i dea copilul ca să-l facă împărat în locul părintelui său. Apoi el i-a destăinuit toate măsurile aspre ale lui Dimitrie şi vrăjmăşia cu care îl vrăjmăşeau oştile lui. Şi a stat acolo multă vreme.


text:
În vremea aceasta, Ionatan a trimis soli la Dimitrie cu rugămintea ca să cheme oastea care era în cetăţuia Ierusalimului, precum şi în celelalte castele, fiindcă ele se războiesc necontenit cu Israil.


text:
Atunci Dimitrie îi trimise lui Ionatan acest răspuns: «Nu voi face numai acest lucru pentru tine şi pentru poporul tău, ci la împrejurări prielnice te voi cinsti şi pe tine şi pe poporul tău.


text:
Şi Ionatan i-a trimis la Antiohia trei mii de ostaşi viteji, care ducându-se la împărat, împăratul s’a bucurat de venirea lor.


text:
Atunci s’au strâns în mijlocul cetăţii o sută douăzeci de mii de oameni care voiau să omoare pe împărat.


text:
Şi împăratul a fugit în palatul său, iar locuitorii oraşului au pus mâna pe uliţele oraşului şi au început lupta.


text:
Împăratul a chemat atunci în ajutor pe Iudei, care s’au strâns împrejurul lui. Ei s’au împărţit în oraş şi au omorît în ziua aceea o sută de mii de oameni;


text:
Şi dacă au văzut locuitorii oraşului că Iudeii erau stăpâni în oraş aşa cum voiau ei, şi-au pierdut curajul şi au început să strige către împărat rugându-l:


text:
Şi ei au aruncat armele şi au făcut pace. Şi Iudeii au căpătat faimă în ochii împăratului şi în ochii tuturor locuitorilor împărăţiei. Şi s’au întors la Ierusalim cu pradă bogată.


text:
Şi-a călcat toate făgăduinţele date şi s’a depărtat de Ionatan, şi nu l-a răsplătit pentru facerile de bine pe care le primise de la el, ci a început să-l împileze.


text:
După acestea, Trifon s’a întors împreună cu Antioh care era încă copil. Şi l-a făcut împărat şi i-a pus coroană pe cap.


text:
Şi s’au adunat la el toate oştile cărora Dimitrie le dăduse drumul; şi ele au început lupta împotriva lui. Iar Dimitrie a fugit.


text:
Şi tânărul împărat Antioh a scris lui Ionatan într’acest chip: «Te întăresc în arhierie şi te pun stăpânitor peste cele patru ţinuturi, şi te înscriu în numărul prietenilor împăratului».


text:
Cu acest prilej, el i-a trimis tacâmuri de aur pentru masă şi i-a îngăduit să bea din cupe de aur, să se îmbrace în porfiră şi să poarte agrafă de aur.


text:
Şi pe Simon, fratele lui, l-a pus cârmuitor peste ţinutul de la scara munţilor Tirului până la graniţa Egiptului.


text:
După aceasta, Ionatan a purces ca să cutreere cetăţile din ţinutul de dincoace de Eufrat, şi s’au strâns la el toate oştile Siriei ca să-l ajute. Când a intrat în Ascalon, locuitorii cetăţii i-au ieşit înainte cu alai.


text:
Şi de acolo s’a îndreptat spre Gaza, dar locuitorii au închis porţile Gazei. Din această pricină, el a împresurat oraşul, a dat foc împrejurimilor şi l-a prădat.


text:
Atunci locuitorii Gazei l-au rugat stăruitor pe Ionatan şi el a făcut pace cu ei, însă pe feciorii boierilor i-a luat ostatici şi i-a dus la Ierusalim. Apoi a străbătut ţara până la Damasc.


text:
Când a aflat Ionatan că generalii lui Dimitrie se află la Chedeş în Galileea cu multă oştire, cu gând ca să-i zădărnicească planul,


text:
Şi Simon a înaintat împotriva Betţurului, pe care l-a împresurat ţinându-l încercuit mai multe zile.


text:
Şi locuitorii l-au rugat stăruitor să încheie pace cu ei, ceea ce el a şi făcut, însă i-a scos din cetate, pe care a luat-o în stăpânire şi a pus într’însa o strajă.


text:
Apoi Ionatan, împreună cu oastea lui, au poposit lângă marea Ghenizaretului, iar la mânecate au pornit spre şesul Haţorului.


text:
Dar dintr’o dată le-a ieşit în faţă în şes o armată păgână, care, după ce lăsase o pândă în munţi, înainta ţintă în faţa lui.


text:
Cei de lângă Ionatan au fugit de n’a mai rămas nici unul, decât Matatia, feciorul lui Absalom, şi Iuda al lui Alieu, căpeteniile cetelor de oaste.


text:
Şi dacă au văzut aceasta cei care fugiseră, s’au întors la el şi i-au fugărit cu el împreună până la Chedeş, până la tabăra lor. Şi au poposit cu tabăra acolo.


text:
Când a văzut Ionatan că vremea este prielnică, a ales soli pe care i-a trimis la Roma ca să întărească şi să înnoiască prietenia.


text:
Şi îndată ce au ajuns la Roma, s’au dus la senat şi au zis: «Ionatan arhiereul, împreună cu poporul Iudeilor ne-au trimis ca să înnoim vechea lor legătură de prietenie».


text:
Atunci senatul le-a dat scrisori către stăpânirea fiecărui ţinut şi loc, ca să-i înlesnească să ajungă cu sănătate în pământul Iudei.


text:
«Ionatan arhiereul şi obştia poporului şi preoţii şi celălalt popor al Iudeilor, fraţilor lor Spartani, închinăciune!


text:
Odată, mai nainte vreme, au fost trimise scrisori arhiereului Onia de către Arie, unul din regii voştri, mărturisind că voi sunteţi fraţii noştri, după cum se vede din copia de faţă.


text:
Şi Onia a primit cu alai pe crainicul pe care l-aţi trimis şi a citit scrisorile în care se vorbea limpede despre legătura noastră de prietenie.


text:
Şi cu toate că noi n’avem nevoie de ea, fiindcă noi avem în mâinile noastre sfintele cărţi care ne dau mângâiere,


text:
Totuşi noi am încercat să trimitem la voi să înnoim frăţeasca prietenie care ne leagă şi să nu ne înstreinăm de voi. Căci multă vreme a trecut de când voi aţi trimis soli la noi.


text:
Noi vă pomenim neîncetat în toată vremea la praznicele noastre, şi în zilele cele mai însemnate, la jertfele pe care le aducem şi în rugăciunile noastre, aşa cum este bine şi cum se cade să pomenim pe fraţi.


text:
Noi însă suntem bântuiţi de tot felul de necazuri şi de războaie, deoarece împăraţii vecini mereu se războiesc cu noi.


text:
Dar noi n’am vrut să vă cădem povară vouă şi celorlalţi aliaţi prieteni ai noştri, din pricina războaielor noastre,


text:
Şi noi am ales pe Numeniu, fiul lui Antioh, şi pe Antipator, fiul lui Iason, pe care i-am trimis la Roma ca să înnoiască vechea noastră legătură de prietenie.


text:
Noi le-am poruncit să treacă şi pe la voi, să vă aducă închinăciuni şi să vă dea scrisoarea noastră pentru înnoirea frăţiei noastre.


text:
Aflatu-s’a din scrieri despre Spartani şi despre Iudei, că sunt fraţi şi că sunt din neamul lui Avraam.


text:
Şi noi la rândul nostru vă scriem. Turmele noastre şi averile noastre sunt ale voastre, iar cele ale voastre sunt ale noastre. Poruncit-am ca să vă dea de ştire despre aceasta.»


text:
Îndată ce a aflat Ionatan că generalii lui Dimitrie s’au întors cu oştire mult mai mare decât înainte,


text:
A plecat din Ierusalim şi s’a întâlnit cu ei în ţinutul Hamatului, căci nu vrea să le dea răgaz ca să intre în ţara lui.


text:
Şi el a trimis în tabăra lor iscoade care s’au întors cu veste că Sirienii se vor năpusti noaptea asupra lor.


text:
La asfinţitul soarelui, Ionatan a poruncit oamenilor săi să stea treji toată noaptea, cu arma în mână şi gata de luptă, şi pentru aceasta a pus străji înaintate în jurul taberii.


text:
Când au auzit protivnicii că Ionatan şi oamenii lui sunt gata de luptă, s’au speriat şi şi-au pierdut cumpătul, şi au aprins focuri în tabăra lor şi au fugit.


text:
Dar şi Simon a pornit şi a străbătut tot ţinutul până la Ascalon şi cetăţile învecinate, apoi s’a lăsat spre Iafa, pe care a cucerit-o.


text:
Şi fiindcă a auzit că ei vor să predea cetatea în mâna oamenilor lui Dimitrie, a pus într’însa o strajă ca s’o păzească.


text:
La întoarcerea sa la Ierusalim, Ionatan a strâns pe bătrânii poporului, care au luat hotărîrea să zidească cetăţi în Iudeea,


text:
Să înalţe zidurile Ierusalimului, să zidească un zid înalt între cetate şi oraş, ca să despartă oraşul de ea, ca ea să rămâie deoparte şi să nu se poată face nici cumpărare, nici vânzare.


text:
Şi aşa s’au apucat de zidirea oraşului şi, fiindcă o bucată de zid răzbea până la pârăul Cedronului, la răsărit, au dres partea care se cheamă Cafenata.


text:
Atunci Triton şi-a făcut planul să cotropească Asia, să se încoroneze şi să pună mâna pe împăratul Antioh.


text:
Dar se temea ca nu cumva Ionatan să nu-l lase şi ca nu cumva să lupte împotriva lui, de aceea căuta prilej să-l prindă de viu şi să-l omoare. Şi a pornit şi a ajuns la Betşean.


text:
Şi Ionatan a pornit împotriva lui cu o oaste aleasă de patruzeci de mii de oameni, hotărîţi la luptă, şi a ajuns la Betşean.


text:
Ci l-a primit cu cinste, l-a înfăţişat înaintea prietenilor lui şi i-a dat daruri, apoi a poruncit prietenilor lui şi oştilor lui ca să-l asculte ca pe el.


text:
Trimite-i pe la vetrele lor, iar tu alege-ţi vreo câţiva voinici care să te însoţească şi hai cu mine la Ptolemais, căci vreau să ţi-o dau, împreună cu celelalte cetăţi şi oşti şi toată căpitănimea, apoi vreau să mă întorc în Antiohia, fiindcă pentru aceasta am venit.»


text:
Iar cu el au rămas trei mii de oameni, dintre care două mii i-a lăsat în Galileea, iar o mie au plecat cu el.


text:
Abia intrase Ionatan în Ptolemais, şi locuitorii Ptolemaisului au şi închis porţile, şi prinzându-l împreună cu cei care veniseră cu el, i-au omorît cu sabia.


text:
Şi Trifon a trimis pedestraşi şi călăreţi în Galileea şi în câmpia cea mare, ca să piardă pe tovarăşii lui Ionatan.


text:
Dar ei aflând că el fusese prins şi omorît împreună cu cei care îl întovărăşiseră, s’au îmbărbătat unii pe alţii, au pornit aşezaţi în rânduri dese gata de luptă.


text:
Şi au ajuns sănătoşi în Iuda şi au jelit pe Ionatan şi pe tovarăşii lui, dar îi cuprinsese spaima. Şi tot Israilul l-a jelit cu jale mare.


text:
Atunci toţi păgânii megieşi cu ei au încercat să-i omoare şi ziceau:«N’au nici căpitan şi nici ajutor de nicăiri. Haidem să ne năpustim într’înşii şi să ştergem numele lor dintre oameni!»


text:
Şi i-a îmbărbătat şi le-a zis: «Voi ştiţi câte am făcut eu şi fraţii mei şi casa părintelui meu pentru lege şi pentru templu, şi câte nevoi şi războaie am îndurat.


text:
Şi acum, să mă ferească Dumnezeu să-mi cruţ viaţa în clipe de nevoie, căci nu sunt mai bun decât fraţii mei.


text:
Ci, dimpotrivă, vreau să fiu răzbunătorul poporului şi al templului meu, al femeilor şi al copiilor noştri, fiindcă toţi păgânii s’au adunat ca să ne piardă din vrăjmăşie.»


text:
Şi au răspuns cu glas tare: «Tu eşti căpetenia noastră în locul lui Iuda şi al lui Ionatan, fratele nostru.


text:
Atunci el a strâns pe toţi oamenii destoinici de luptă, şi a zorit cu sfârşirea zidurilor Ierusalimului, pe care l-a întărit de jur-împrejur.


text:
Şi pe Ionatan, fiul lui Absalom, l-a trimis la Iafa cu oaste puternică. El a izgonit pe locuitorii, din Iafa şi a rămas acolo.


text:
În vremea aceasta, Trifon a plecat din Ptolemais cu puternică oştire, cu gând să năvălească în Iuda, aducând şi pe Ionatan în lanţuri.


text:
Dar când a aflat Trifon că Simon a luat locul fratelui său Ionatan şi că are de gând să se bată cu el, i-a trimis soli, cu această solie:


text:
«Ţinem rob pe fratele tău Ionatan pentru banii cu care este dator la vistieria împărătească din pricina relei lui cârmuiri.


text:
Trimite deci o sută de talanţi argint şi pe cei doi fii ai lui ca ostatici, ca îndată ce-i vom da drumul să nu pornească împotriva noastră. Şi noi îi vom da drumul!»


text:
Şi a simţit Simon că solii îi spun aşa cu gând viclean. Cu toate acestea el a trimis banii şi pe cei doi feciori, ca să nu atragă asupra lui vrăjmăşia poporului,


text:
Şi cu toate că i-a trimis banii şi pe cei doi feciori, el şi-a călcat cuvântul şi n’a dat drumul lui Ionatan.


text:
După aceste întâmplări, Trifon a purces ca să intre în Iudeea şi s’o prade. Şi apucă pe un drum de ocol ca să ajungă la Adoraim, însă Simon cu oastea lui se ţinea de el ori încotro se ducea.


text:
Cei din cetatea Ierusalimului au trimis soli la Trifon ca să vină în grabă prin pustie şi să le aducă merinde.


text:
Şi Trifon a pregătit toată călărimea de plecare, şi fiindcă în noaptea aceea căzuse foarte mult omăt, nu era cu putinţă să străbată drumul din pricina omătului, de aceea el s’a îndreptat spre Galaad.


text:
Însă Simon a trimis să aducă oasele fratelui său Ionatan şi le-a îngropat în Modein, oraşul părinţilor săi.


text:
Simon a ridicat pe mormântul tatălui său şi al fraţilor săi un mausoleu înalt, ca să se poată vedea de departe, clădit din piatră lustruită şi pe o parte şi pe alta.


text:
Deasupra a pus el şapte piramide una în faţa alteia: pentru părintele său, pentru maică-sa şi pentru cei patru fraţi.


text:
Şi acestora le-a făcut împodobiri, înconjurându-le cu columne înalte cu panoplii spre veşnică pomenire, iar alături de panoplii a pus corăbii sculptate, ca să fie văzute de cei care plutesc pe mare.


text:
Şi s’a făcut împărat în locul lui, punându-şi pe cap coroana Asiei şi fiind pricină de mari nenorociri în ţară.


text:
Însă Simon a întărit cetăţile Iudeei, înconjurându-le cu turnuri înalte, cu ziduri groase, şi cu porţi cu zăvoare, iar înlăuntrul lor a adus merinde.


text:
Apoi Simon a ales bărbaţi de nădejde, pe care i-a trimis la împăratul Dimitrie, ca să-i facă ţării scutire, fiindcă tot ceea ce făcuse Trifon era jaf.


text:
Atunci împăratul Dimitrie i-a răspuns potrivit cu cererea lui şi i-a trimis scrisoare cu următorul cuprins:


text:
«Împăratul Dimitrie lui Simon arhiereul şi prietenul împăratului şi bătrânilor şi poporului iudeu, închinăciune!


text:
Primit-am coroana de aur şi ramura de finic pe care ni le-aţi trimis şi suntem gata să încheiem pace temeinică şi să scriem slujitorilor împărăteşti ca să facă scutirile.


text:
Tot ceea ce am hotărît în privinţa voastră rămâne hotărît, şi cetăţile pe care le-aţi zidit să fie ale voastre.


text:
Vă iertăm toate scăpările din vedere şi toate greşelile până în ziua de astăzi şi vă scutim de darea pentru coroana împărătească pe care o datoriţi, şi dacă s’ar mai fi pus vre-o dare oarecare în Ierusalim, să nu se mai plătească.


text:
Şi dacă vre-unii din voi se împacă să intre în gărzile noastre împărăteşti, să intre, şi aşa să fie pace între noi!»


text:
Şi norodul lui Israil a început să scrie în hrisoave şi în contracte: «În anul întîi al lui Simon arhiereul, generalul şi etnarhul Iudeilor».


text:
În zilele acelea Simon a început lupta împotriva Ghezerului, pe care l-a încercuit cu oşti. El a făcut o heliopolă, pe care a adus-o lângă oraş. Şi cu ea a făcut o spărtură în turnul oraşului, pe care l-a cuprins.


text:
Atunci locuitorii cetăţii, împreună cu femeile şi copiii s’au suit pe zid cu hainele sfâşiate, ţipând cât îi lua gura şi cerând lui Simon să încheie pace cu ei,


text:
Atunci Simon s’a înduioşat şi a contenit războiul. Apoi i-a scos din oraş şi a curăţit casele lor de idoli, şi a intrat în oraş cu psalmi şi cu cântări de laudă.


text:
Şi după ce au curăţit-o de toată spurcăciunea, a aşezat într’însa oameni cinstitori ai legii, şi a întărit-o şi a făcut-o cetate domnească.


text:
În vremea aceasta, locuitorii cetăţii Ierusalimului fiind împiedicaţi să cutreere ţara, ca să facă negoţ, s’au chinuit de foame, iar mulţi din ei au şi murit.


text:
Şi au strigat către Simon ca să facă pace cu ei, şi el a făcut. Şi i-a scos din cetate şi a curăţit-o de întinăciune.


text:
Şi în anul o sută şaptezeci şi unu, în luna a doua, în ziua a douăzeci şi treia, au intrat într’însa cu slavoslavii, cu ramuri de palmier, în sunetul alăutelor, al chimvalelor şi al harfelor, cu psalmi şi pesne, fiindcă marele vrăjmaş al lui Israil fusese înfrânt.


text:
Şi el a rânduit ca în fiecare an să fie prăznuită această zi de veselie. Apoi el a întărit muntele templului de lângă cetate şi s’a sălăşluit acolo împreună cu ai săi.


text:
Şi dacă a văzut Simon că fiul său este om de ispravă, l-a pus general peste oştile sale cu scaunul în Ghezer.


text:
În anul o sută şi şaptezeci şi doi, împăratul Dimitrie a strâns oştile sale şi s’a dus în Media să mai adune şi de acolo oşti de ajutor, ca să se bată cu Trifon.


text:
Când a auzit Arsachis, împăratul Mediei şi al Persiei, că Dimitrie a trecut peste graniţă, a trimis pe un general al său ca să-l prinză de viu.


text:
Şi el a pornit şi a înfrânt oştirea lui Dimitrie, iar pe el, prinzându-l, l-a adus la Arsachis, care l-a băgat în temniţă.


text:
În toate zilele vieţii lui Simon, ţara a trăit în pace, fiindcă el s’a sârguit pentru fericirea poporului, iar poporul s’a bucurat în toată vremea de puterea şi de slava lui.


text:
Şi pe lângă toate acestea el a cuprins portul Iafa – cununa faptelor sale – din care a făcut loc de întâlnire pentru negoţul insulelor mării.


text:
El a adus în ţară mulţi robi şi a cucerit Ghezerul, Betţurul şi cetatea din Ierusalim, din care a dat afară toată spurcăciunea, fără ca nimeni să i se împotrivească.


text:
În pace au putut ei să-şi lucreze pământul, iar el şi-a dat roadele lui, şi pomii din livezi poamele lor.


text:
Bătrânii stăteau la sfat în pieţe şi povesteau de fericirea ţării; cei tineri păşeau cu fală în port de război.


text:
Oraşelor el le-a dat merinde şi le prefăcea în cetăţi întărite. Şi astfel numele lui a ajuns cu faimă până la capătul pământului.


text:
El a sprijinit pe toţi obijduiţii poporului său, el a fost înflăcărat pentru lege, iar pe cei nelegiuiţi şi răi el i-a nimicit.


text:
Însă când au auzit că Simon a ajuns arhiereu în locul lui şi este stăpânul ţării şi al oraşelor din ea,


text:
Ei i-au scris lui Simon pe table de aramă cu gând să înnoiască legătura de prietenie pe care o încheiaseră cu Iuda şi cu fraţii lui.


text:
Iată copia scrisorii pe care au trimis-o Spartanii: «Căpeteniile Spartei şi cetatea lor, lui Simon arhiereul şi bătrânilor şi preoţilor şi celuilalt popor al Iudeilor, fraţii lor, închinăciune!


text:
Solii voştri pe care i-aţi trimis la noi, ne-au povestit despre faima şi despre cinstea voastră, şi de sosirea lor noi ne-am bucurat.


text:
Şi cuvintele lor le-am scris între hotărîrile poporului, astfel: «Numeniu, fiul lui Antioh, şi Antipator, fiul lui Iason, au sosit la noi ca trimişi ai Iudeilor, ca să înnoiască legătura de prietenie cu noi.


text:
Poporul a hotărît ca să primească pe aceşti bărbaţi cu cinste, iar o copie de pe cuvintele lor să fie pusă în arhiva ţării, ca amintire pentru poporul spartan. Iar o copie după ele am trimis-o arhiereului Simon.»


text:
După acestea Simon a trimis la Roma pe Numeniu cu un scut mare de aur, în greutate de o mie de mine, ca să întărească alianţa.


text:
El a fost un viteaz, fiii săi au fost viteji şi casa părintelui său un neam de viteji. Ei au biruit pe duşmanii lui Israil şi i-au dat libertatea.» Ei au săpat toate acestea pe table de aramă, pe care le-au atârnat de o columnă pe muntele Sionului.


text:
Şi izvodul glăsueşte: «În anul o sută şaptezeci şi doi, în luna Elul, într’a optsprezecea zi, în anul al treilea al lui Simon arhiereul, voevodul poporului lui Dumnezeu,


text:
În marea adunare a preoţilor, a poporului şi a căpeteniilor poporului şi a bătrânilor, luat-am noi acestă hotărîre:


text:
Din pricina multelor războaie care au izbucnit în ţară, Simon, fiul preotului Matatia din neamul lui Ioiarib, împreună cu fraţii lui şi-au pus viaţa în primejdie şi au ţinut piept vrăjmaşilor poporului lor, pentru templul şi pentru legea lor, şi poporul i-a cinstit cu mare cinste.


text:
Atunci ridicatu-s’a Simon şi s’a războit pentru poporul lui, şi a cheltuit mult din averea lui, şi a înzestrat cu arme pe vitejii poporului lui, ba le-a dat şi simbrie.


text:
Apoi a întărit oraşele Iudeei şi Betţurul de la graniţă, unde mai înainte erau armele duşmane, şi a pus într’însul strajă de Iudei.


text:
Dar a întărit şi Iafa, cea de pe ţărmul mării, şi Ghezerul, cel din graniţa Aşdodului, în care mai înnainte sălaşluiau duşmanii, şi a aşezat Iudei într’însul, şi toate câte erau de nevoie pentru bunăstarea lor, le-a pus la îndemână.


text:
Şi când a văzut poporul râvna lui Simon şi faima după care el năzuia s’o aibă poporul său, l-au ales voevod şi arhiereu, pentru toate aceste fapte, pentru dreptatea lui şi pentru credinţa de care era înflăcărat pentru neamul lui, pe care căuta cu orice chip ca să-l înalţe,


text:
În timpul vieţii lui a izbutit să stârpească pe păgânii din ţară, precum şi pe cei din cetatea lui David, din Ierusalim, care-şi zidiseră o cetate, de unde ieşeau şi împrejurimile templului le întinau şi-i pângăreau sfinţenia.


text:
Pentru aceasta, el a aşezat într’însa voinici iudei şi a întărit-o pentru tihna ţării şi a oraşului şi a înălţat zidurile Ierusalimului.


text:
Fiindcă auzise că Romanii îi numeau pe Iudei prietenii lor, aliaţi şi fraţi, şi că pe trimişii lui Simon îi primiseră cu cinste.


text:
Deci Iudeii şi preoţii au socotit cu cale: Simon să fie voevod şi arhiereu neîncetat, până când se va ridica un profet credincios,


text:
Ca el să le fie căpetenie, să aibă în mâna lui aşezarea de dregători în slujbele obşteşti, conducerea oastei şi apărarea ţării.


text:
Să aibă grijă de templu, toţi să fie sub ascultarea lui, toate hrisoavele ţării să fie făcute în numele lui, să se îmbrace în porfiră şi să poarte podoabe de aur.


text:
Şi nimănui să nu-i fie îngăduit, ori din popor, ori dintre preoţi, să desființeze ce-a rânduit el, sau să se împotrivească poruncilor lui şi fără îngăduirea lui să ţină adunări în ţară, sau ca altul să se îmbrace în porfiră şi să poarte agrafă de aur.


text:
Şi Simon a primit, şi s’a învoit să fie arhiereu, general şi etnarh al Iudeilor şi al preoţilor şi cel dintâi cârmuitor.»


text:
Şi au hotărît ca această pisanie să se sape pe table de aramă şi să se aşeze în preajma templului, într’un loc uşor de văzut,


text:
Atunci Antioh, fiului împăratului Dimitrie, a trimis, din insulele mării, o scrisoare lui Simon, arhiereu şi etnarh al Iudeilor, şi poporului iudeu.


text:
Cu următorul cuprins: «Împăratul Antioh, lui Simon, arhiereu şi etnarh, şi neamului Iudeilor, închinăciune!


text:
Fiindcă vreo câţiva mişei au pus stăpânire pe împărăţia părinţilor mei şi m’am hotărât să intru iar în stăpânia împărăţiei, ca s’o aduc în starea ei cea dintâi, am adunat oaste multă şi am pregătit vase de război.


text:
Cu gând să pun piciorul în ţară şi să urmăresc pe cei care au pustiit ţara noastră şi pe cei cari au nimicit oraşele din împărăţia mea;


text:
Îţi adeveresc toate scutirile cu care te-au scutit împăraţii, înaintaşii mei, cum şi scutirea de toate celelalte angarale pe care ei ţi le-au cerut.


text:
Ierusalimul şi templul să fie libere şi toate armele pe care le-ai făcut şi toate cetăţile pe care le-ai zidit şi pe care le stăpâneşti să fie ale tale.


text:
Iar când vom ajunge stăpâni pe împărăţia noastră, te vom cinsti pe tine cu mare cinste, precum şi pe poporul şi templul tău, ca faima voastră să fie cunoscută în toată lumea.»


text:
În anul o sută şaptezeci şi patru, Antioh a intrat în ţara părinţilor săi, şi toate oştile au trecut de partea lui, aşa că Trifon a rămas cu puţine.


text:
Şi împăratul Antioh l-a urmărit, iar el în fuga lui a intrat în Dora, care este aşezată pe ţărmul mării,


text:
Şi Antioh şi-a aşezat în faţa Dorei tabăra alcătuită din o sută douăzeci de mii de ostaşi şi opt mii de călăreţi.


text:
Şi el a încercuit oraşul pe uscat şi, cu ajutorul corăbiilor, pe mare. Şi el îl strângea pe uscat şi pe mare, astfel că nu lăsa pe nimeni nici să intre şi nici să iasă.


text:
În vremea aceasta au sosit din Roma Numeniu şi cu ceilalţi trimişi, cu scrisori îndreptate către împăraţi şi împărăţii. Şi cuprinsul lor era acesta:


text:
Trimişii Iudeilor au venit la noi ca prieteni şi aliaţi trimişi de arhiereul Simon şi de poporul iudeu, ca să înnoiască vechea noastră legătură de prietenie.


text:
De aceea am crezut nimerit să scriem împăraţilor şi ţărilor să nu le pricinuiască nici un rău, să nu se năpustească împotriva lor şi împotriva oraşelor şi a ţării lor şi să nu dea nici un ajutor celor care s’ar bate cu ei.


text:
Şi dacă mişei din ţara lor vor fugi la voi, daţi-i în mâna arhiereului Simon ca el să-i pedepsească după legea lor.»


text:
Precum şi tuturor ţărilor: Sampsame, Sparta, Delos, Mindus, Sicion, Caria, Samos, Pamfilia, Licia, Halicarnas, Cos, Side, Aradus, Rodos, Faselis, Gortina, Cnidus, Cipru şi Cirene.


text:
Împăratul Antioh însă, a doua zi, a împresurat Dora, a adus neîncetat oştire şi a făcut maşini pentru împresurare, încercuind-o de nu mai putea nimeni nici să intre, nici să iasă.


text:
Şi când Simon i-a trimis în ajutor două mii de voinici, precum şi aur, argint şi multe unelte de război,


text:
El nu numai că nu le-a primit, ci dimpotrivă el şi-a călcat toate făgăduinţele de mai nainte şi s’a vrăjmăşit cu Simon.


text:
Şi a mai trimis la el pe Atenobiu, unul din prietenii lui, ca să stea de vorbă cu el şi să-i zică: «Voi stăpâniţi Iafa şi Ghezerul şi cetatea Ierusalimului, oraşe ale împărăţiei mele,


text:
Al căror ţinut l-aţi pustiit, şi aţi adus mare nenorocire pe spatele ţării, ba v’aţi mai făcut stăpâni şi pe alte aşezări din împărăţia mea!


text:
Şi acum daţi-mi oraşele pe care v’aţi făcut stăpâni şi dările aşezărilor pe care le stăpâniţi în afară de cuprinsul Iudeei,


text:
Iar de nu, daţi-mi în schimb cinci sute de talanţi de argint pentru paguba pe care mi-aţi făcut-o şi alţi cinci sute de talanţi pentru dările oraşelor scutite. Iar de nu, vom porni cu război împotriva voastră.»


text:
Şi Atenobiu, prietenul împăratului, a pornit la Ierusalim. Când a văzut el acolo strălucirea lui Simon, dulapul cu tacâmuri şi vase de aur şi de argint, şi multa slugărime, s’a minunat. Apoi i-a spus solia cu care fusese trimis de împărat.


text:
Atunci Simon i-a răspuns şi i-a zis: «Nu stăpânim nici ţară străină şi nici moşia altuia, ci moştenirea de la părinţii noştri, care o bucată de vreme a fost stăpânită fără drept de vrăjmaşii noştri.


text:
Cât despre Iafa şi despre Ghezer, pe care le ceri, ele au pricinuit poporului şi ţării noastre mare rău, pentru ele îţi dăm o sută de talanţi.»


text:
Dar Atenobiu nu i-a răspuns nici un cuvânt, ci s’a întors mânios la împărat şi i-a adus răspunsul, povestindu-i despre strălucirea lui Simon şi toate câte le mai văzuse. Şi împăratul s’a înfuriat grozav.


text:
Din această pricină împăratul rânduise pe Cendebeu cârmuitor militar pentru ţărmul mării şi-i dăduse pedestraşi şi călărime,


text:
Cu poruncă să aşeze tabăra împotriva Iudeei, să întărească Cedronul şi să-i facă porţi tari, şi să se bată cu poporul. Iar împăratul a început să urmărească el însuşi pe Trifon.


text:
Şi Cendebeu s’a dus la Iamnia şi a început să zădărască poporul să intre în Iudeea, să ia poporul rob şi să-l măcelărească.


text:
El a întărit Cedronul, unde a pus călăreţi şi oaste, care să năvălească şi să cutreere drumurile Iudeei, întocmai după porunca împăratului.


text:
Şi Simon a chemat pe cei doi fii ai săi mai mari, pe Iuda şi pe Ioan, şi le-a zis: «Eu şi fraţii mei şi casa tatălui meu ne-am războit cu vrăjmaşii lui Israil din tinereţe şi până în ziua de azi, şi noi am izbutit adesea să izbăvim pe Israil cu mâinile noastre.


text:
Acum însă sunt bătrân, iar voi cu mila lui Dumnezeu v’aţi făcut mari. Rămâneţi în locul meu şi al fratelui meu şi luptaţi pentru poporul nostru, iar Dumnezeu din ceruri să vă fie într’ajutor.»


text:
Apoi el a ales din ţară douăzeci de mii de voinici şi călăreţi, care au pornit împotriva lui Cendebeu, şi au poposit la Modein.


text:
Şi a doua zi dis-de-dimineaţă s’au lăsat în şes, dar iată că în faţa lor era o oştire mare, pedestraşi şi călăreţi. Ci numai un râu îi despărţea.


text:
Atunci Ioan, împreună cu voinicii lui au tăbărît în faţa lor. Şi fiindcă el a simţit că oamenii lui se tem să treacă râul, l-a trecut el întâi. Când însă oamenii au văzut că-l trece, după el l-au trecut şi ei.


text:
Apoi a despărţit oastea în două, iar pe călăreţi i-a pus în mijlocul pedestraşilor, căci călărimea vrăjmaşă era foarte numeroasă.


text:
Şi au sunat din trâmbiţe, iar Cendebeu şi cu armata lui au luat-o la fugă, şi au căzut dintr’înşii mulţi răniţi şi morţi. Iar cei care au mai rămas au fugit în cetate.


text:
Atunci a fost rănit şi Iuda, fratele lui Ioan. Dar Ioan i-a fugărit, până când ei au intrat în cetatea Cedron, pe care o întăriseră,


text:
Iar alţii au fugit în turnurile din câmpia Azotului. Şi ei au dat foc oraşului. Şi au căzut dintr’înşii trei mii de inşi. Şi el s’a întors sănătos în Iudeea.


text:
În vremea aceea, era general în câmpia Ierihonului Ptolomeu, feciorul lui Abub. El avea mult aur şi argint.


text:
Dar inima lui s’a trufit şi, având de gând să se facă stăpân în ţară, a pus la cale un plan cu vicleşug împotriva lui Simon şi a fiilor lui ca să-i omoare.


text:
Ci Simon străbătea oraşele ţării şi se îngrijea de nevoile lor. Şi a ajuns şi în Ierihon, împreună cu Matatia şi cu Iuda, feciorii săi, în anul o sută şaptezeci şi şapte, în luna a unsprezecea, adică Şebat.


text:
Şi Ptolomeu, feciorul lui Abub, i-a primit cu vicleşug în cetăţuia Doc, pe care el o zidise, şi le-a făcut un ospăţ. Dar acolo avea oameni ascunşi.


text:
Şi când Simon şi fiii lui se îmbătaseră, oamenii lui Ptolomeu s’au năpustit din ascunzătoare, înarmaţi, au pătruns în cămara de ospăţ şi au omorît pe Simon pe fiii lui, cât şi câţiva din slujitorii lui.


text:
Pe urmă, Ptolomeu a scris aceste întâmplări şi a trimis crainici la împărat, cerând să-i trimită oaste într’ajutor, ca să-i predea ţara şi oraşele.


text:
Pe alţii însă i-a mânat la Ghezer ca să ucidă pe Ioan, iar căpeteniilor peste mii le-a scris scrisori ca să vină la el să le dea argint, aur şi daruri,


text:
Dar un crainic a alergat de zor la Ghezer şi a dat de veste lui Ioan despre moartea tatălui său şi a fraţilor săi, adăogând: «Ci el a trimis oameni să te omoare şi pe tine».


text:
Când a auzit acestea, s’a îngrozit, iar pe oamenii care veniseră la el ca să-l omoare i-a prins şi i-a omorît, fiindcă ştia că veniseră cu gând ca să-l omoare.


text:
Cealaltă parte a istoriei vieţii lui Ioan, războaiele lui şi faptele lui vitejeşti pe care le-a făcut, zidurile Ierusalimului pe care le-a zidit şi toate celelalte isprăvi ale lui,


text:
«Fraţilor Iudei, care sunt în Egipt, închinăciune! Fraţii Iudei care sunt în Ierusalim şi în Iudeea vă doresc vouă pace şi sănătate!


text:
Dumnezeu să vă facă parte de bine şi să-şi aducă aminte de legământul său cu Avraam, cu Isaac şi cu Iacob, robii săi credincioşi!


text:
Să vă dea tuturor inimă ca să vă închinaţi lui şi să faceţi voia lui cu dor mare şi cu râvnă în suflet;


text:
Să asculte rugăciunile voastre şi să se împace cu voi şi în vremea de restrişte să nu vă părăsească!


text:
În vremea domniei împăratului Dimitrie, în anul o sută şaizeci şi nouă, noi Iudeii scris-am vouă din necazul şi din strâmtorarea venită peste noi, când Iason şi tovarăşii lui se lepădaseră de ţara sfântă şi de împărăţie,


text:
Şi au dat foc porţilor şi au vărsat sânge nevinovat. Şi atunci ne-am rugat Domnului şi am fost auziţi şi am adus jertfă şi jertfă de pâine, am aprins candelele şi am pus pâinile punerii înainte pe masă.


text:
Scrisă în anul o sută patruzeci şi opt. «Locuitorii Ierusalimului şi ai Iudeei, împreună cu marele sfat al Iudeilor trimit lui Aristobul, dascălul împăratului Ptolomeu, din neamul preoţilor miruiţi, şi Iudeilor din Egipt, închinăciune şi sănătate!


text:
Scăpaţi de Dumnezeu din mari primejdii, noi îi mulţumim neîncetat şi suntem gata să ne războim cu împăratul.


text:
Căci, într’adevăr, când căpetenia protivnicilor s’a dus în Persia în fruntea unei oştiri, care părea nebiruită, aceştia au fost omorîţi în templul zeiţei Nanaia, mulţumită vicleniei preoţilor zeiţei Nanaia.


text:
Antioh, prefăcându-se că ar vrea să se căsătorească cu Nanaia, s’a dus acolo împreună cu prietenii săi, ca să pună mâna pe vistieriile templului, în chip de zestre.


text:
După ce preoţii Nanaiei au scos vistieriile, el a intrat în cuprinsul templului împreună cu câţiva din suita sa. Şi îndată ce Antioh a intrat, ei au închis templul.


text:
Apoi ei au deschis o uşă tainică din tavanul templului şi au aruncat cu pietre într’înşii, au zdrobit pe căpetenie şi pe cei care erau cu ea, apoi tăindu-i în bucăţi i-au aruncat la cei de afară.


text:
Deoarece noi am pus de gând să prăznuim la douăzeci şi cinci Chislev sfinţirea templului, am socotit de trebuinţă ca să vă dăm de veste ca şi voi să prăznuiţi sărbătoarea corturilor şi a focului în amintirea lui Neemia, care a zidit templul şi altarul, pe care a adus jertfă.


text:
Când strămoşii noştri au fost duşi în Persia, cucernicii preoţi au luat pe ascuns foc de pe altar şi l-au ascuns într’o fântână fără apă şi l-au pus la fereală atât de bine, că locul a rămas neştiut.


text:
După ce au trecut mulţi ani, fost-a voia lui Dumnezeu ca Neemia să fie trimis în Iudeea de împăratul Perşilor. Atunci el a trimis după foc pe urmaşii acelor preoţi care ascunseseră focul. Şi fiindcă ei i-au adus veste că nu se mai află foc în fântână, ci numai o apă groasă, el le-a poruncit s’o scoată şi s’o aducă.


text:
Iar după ce au aşezat pe altar toate cele trebuitoare pentru jertfă, Neemia a poruncit preoţilor să stropească cu apa aceasta lemnele şi ceea ce era pus deasupra.


text:
După ce ei au făcut întocmai şi a venit vremea ca soarele, care mai înainte era în nori, să strălucească, s’a aprins un foc mare de au rămas cu toţii uimiţi.


text:
Şi pe când se mistuia jertfa, preoţii au făcut o rugăciune, adică preoţii şi poporul. Şi începând Ionatan, ceilalţi împreună cu Neemia au fost într’un glas.


text:
Şi rugăciunea într’acest chip glăsuia: «Doamne, Doamne, Dumnezeule, ziditorul lumii, înfricoşat, puternic, drept şi milostiv, singur împărat bun,


text:
Singur dătător de bunătăţi, singur drept, atotputernic şi veşnic, cel ce mântueşti pe Israil din toate nevoile, cel care ai ales pe părinţii noştri şi i-ai sfinţit,


text:
Strânge-ne la un loc pe cei risipiţi, liberează pe cei care sunt robi în ţările păgâne, caută cu îndurare la cei dispreţuiţi şi urîţi, ca să cunoască păgânii că tu eşti Dumnezeul nostru!


text:
Şi după ce jertfa a fost mistuită de foc, Neemia a poruncit să se ude cu apa care a mai rămas pietrele cele mari.


text:
Şi după ce au făcut aceasta, s’a aprins o flacără, însă flacăra de pe altar o covârşea în strălucire.


text:
Şi după ce acest lucru s’a aflat pretutindeni şi i s’a dat de veste şi împăratului Perşilor că, în locul unde preoţii duşi în robie ascunseseră focul, ieşise apă şi că Neemia împreună cu oamenii săi sfinţiseră jertfele,


text:
Împăratul, după ce a cercetat lucrul cu deamăruntul, a poruncit să se îngrădească locul cu gard şi l-a socotit loc sfânt.


text:
Şi oamenii lui Neemia au numit acest loc Neftar, care înseamnă curăţenie, însă foarte mulţi îi zic Neftai.


text:
Şi se mai află în hrisoave că proorocul Ieremia a poruncit celor care erau duşi în robie nu numai să ia focul pomenit,


text:
Ci, când le-a dat cartea legii, le-a dat şi sfaturi, să nu uite poruncile Domnului şi să nu rătăcească în cugetul lor, văzând idolii de aur şi de argint şi podoabele cu care erau îmbrăcaţi.


text:
Tot în aceleaşi hrisoave se mai află scris că proorocul a trebuit, după porunca lui Dumnezeu, să ia cu sine cortul şi chivotul, că s’a suit în muntele în care se suise Moise şi văzuse ţara cea dată ca moştenire;


text:
Că, ajungând sus, Ieremia a găsit un locaş în chip de peşteră, în care a pus cortul, chivotul şi altarul tămâierii, apoi că el a astupat uşa.


text:
Dar când a aflat Ieremia, i-a înfruntat şi le-a zis: «Necunoscut să rămâie locul acesta, până când Dumnezeu va aduna pe poporul său şi se va îndura de el.


text:
Atunci Domnul va descoperi aceste odoare şi slava Domnului se va arăta, precum s’a arătat în timpul lui Moise şi în timpul lui Solomon, când el s’a rugat ca templul să fie sfinţit cu slavă.»


text:
Şi se mai istoriseşte în aceste hrisoave că Solomon, cel dăruit de Dumnezeu cu înţelepciune, a adus jertfă cu prilejul sfinţirii şi isprăvirii templului.


text:
Şi precum Moise s’a rugat lui Dumnezeu şi a căzut foc din cer şi a mistuit jertfa, tot aşa şi Solomon s’a rugat, şi s’a pogorît foc care a mistuit arderile de tot.


text:
Aceste lucruri se află povestite în hrisoavele şi în memoriile lui Neemia. Apoi că el a înfiinţat o bibliotecă, în care a strâns toate cărţile regilor şi ale profeţilor, precum şi ale lui David; aşijderea şi hrisoavele împăraţilor Persiei pentru daniile lor.


text:
Tot aşa şi Iuda Macabeul a strâns toate cărţile care fuseseră risipite din pricina izbucnirii războiului. Şi toate se află la noi.


text:
Şi fiindcă noi vom prăznui în curând sărbătoarea curăţirii templului, v’am scris şi vouă. Şi voi să faceţi bine să prăznuiţi cu noi aceste zile.


text:
Iar Dumnezeul nostru, care a liberat pe tot norodul său şi le-a dat tuturor moştenirea, preoţia şi templul,


text:
După cum a făgăduit în lege, în acest Dumnezeu nădăjduim că el se va milostivi în curând spre noi şi că ne va aduna din toate împărăţiile de sub cer, în locul cel sfânt, după cum el ne-a mântuit din restrişte şi a curăţit locul cel sfânt.


text:
Arătările cereşti de care au avut parte cei ce s’au luptat vitejeşte pentru Iudaism, încât, cu tot numărul lor mic, şi-au cucerit ţara şi au pus pe fugă oastea păgânilor,


text:
Au dobândit din nou templul cel vestit în toată lumea, au liberat cetatea Ierusalimului, toate legile care aproape fuseseră desfiinţate, le-au pus la loc, fiindcă Domnul în marea sa îndurare se milostivise spre ei,


text:
Toate aceste fapte scrise de Iason din Cirene în cinci cărţi, noi vom încerca să le scurtăm într’una.


text:
Şi fiindcă noi ne-am gândit la sumedenia de numere dintr’însele, precum şi la greutatea cu care vor lupta cei ce vor să pătrundă în măruntele istorisiri ale istoriei, din pricina belşugului materiei,


text:
Ne-am străduit să dăm pentru cei ce vor s’o citească: o carte plăcută, pentru cei ce vor să înveţe: o carte îndemânatică şi oricui îi va cădea în mână: o carte folositoare.


text:
Şi pentru noi cei care ne-am apucat să facem această scurtare, nu este lucru uşor, ci lucru care ne costă sudoare şi nopţi de veghe,


text:
Lucru nu de mai puţină îndemânare decât a celui care pregăteşte un ospăţ şi caută să facă plăcere altuia. Totuşi, ca să ne învrednicim de recunoştinţa multora, osteneala scrisului o luăm asupra noastră,


text:
Iar adevărul în înşirarea faptelor îl lăsăm în seama istoricului, şi nouă numai truda ca să facem scurtarea după regulele ei.


text:
Şi după cum un arhitect al unei zidiri noi trebue să aibă grijă de întreaga zidire, pe când cel ce o înfrumuseţează şi o zugrăveşte are să se îngrijească numai de înfrumuseţare, tot aşa se petrece lucrul şi cu noi:


text:
Cercetarea temeinică, pătrunderea tuturor faptelor până în cele mai mici amănunte este menirea istoricului,


text:
Însă celui ce urmăreşte să facă o prescurtare, să-i îngăduim să nu se îndeletnicească decât cu prescurtarea şi să nu se ţină de înşiruirea întreagă a faptelor.


text:
Să începem deci firul povestirii fără să mai adăogăm nimic la prolog, căci ar fi lucru neînţelept să lungim peste măsură prologul şi să scurtăm istoria.


text:
Era în vremea arhiereului Onia. Locuitorii sfintei cetăţi se bucurau de desăvârşită pace, iar legile erau cu scumpătate împlinite mulţămită evlaviei lui şi urii lui împotriva fărădelegii.


text:
Încât chiar Seleuc, împăratul Asiei, preîntâmpina toate cheltuielile trebuitoare pentru slujirea jertfelor, din veniturile sale.


text:
Însă un oarecare Simon, din neamul lui Veniamin, ispravnic al templului, s’a luat la ceartă cu arhiereul pentru treburile cârmuirii templului.


text:
Şi fiindcă nu putea să biruiască pe Onia, s’a dus la Apoloniu din Tars, care pe vremea aceea era satrap în Cele-Siria şi în Fenicia,


text:
Şi l-a pârît că vistieria templului din Ierusalim este plină de bogăţii nespuse şi că mulţimea banilor este nenumărată şi cu totul prisoselnică faţă cu nevoia cheltuielilor pentru jertfe, şi că ar fi cu putinţă ca toate acestea să ajungă în mâna împăratului.


text:
Apoloniu s’a dus apoi la împărat şi i-a spus despre bogăţiile care îi fuseseră descoperite, iar el a ales pe Eliodor, marele sfetnic al ţării, pe care l-a trimis cu poruncă să ridice banii mai sus pomeniţi.


text:
Atunci Eliodor a plecat îndată la drum, prefăcându-se că cercetează oraşele Cele-Siriei şi ale Feniciei, însă numai ca să împlinească gândul împăratului.


text:
Când a ajuns în Ierusalim, el a fost primit prieteneşte de arhiereul cetăţii, apoi i-a împărtăşit pâra care s’a făcut şi i-a dat lămuriri despre pricina venirii lui, întrebându-l totodată dacă lucrurile stau aşa.


text:
Iar o mare parte este averea lui Hircan, fiul lui Tobie, om cu foarte mare vază, – că lucrurile nu stau aşa cum a făcut pâra nelegiuitul Simon, – şi că, dacă toate aceste bogăţii se scad, rămân numai patru sute de talanţi de argint şi două sute de talanţi de aur,


text:
Şi că este cu neputinţă să fie păgubiţi cei ce s’au încrezut în sfinţenia locului şi în măreţia şi în adăpostul unui templu atât de cinstit în toată lumea.


text:
Însă Eliodor, potrivit poruncilor împărăteşti, stăruia că averile acestea trebue să fie duse în vistieria împărătească.


text:
Dar, într’o zi, când el s’a dus să vadă cu deamăruntul vistieria templului, s’a făcut mare zarvă în cetate.


text:
Preoţii îmbrăcaţi în odăjdii preoţeşti s’au aruncat la pământ în faţa altarului şi strigau la cer către Acela care a făcut legea pentru păstrarea banilor, ca să păzească neatinse aceste bogăţii pentru cei care le încredinţaseră spre bună păstrare.


text:
Oricine vedea faţa arhiereului, i se rănea inima, fiindcă chipul lui şi schimbarea coloarei feţei dezvăluia zbuciumul sufletului lui.


text:
Spaima şi tremurul în toată fiinţa lui dădeau îndeajuns pe faţă, pentru cei care îl vedeau, chinul inimii lui.


text:
Locuitorii dădeau buzna afară din case, în cete, spre obştească rugăciune, ca locul cel sfânt să nu fie făcut de ocară.


text:
Dar şi femeile umpleau uliţele, încinse cu haine de pocăinţă pe sub sâni, iar fecioarele, care erau închise în casă, unele alergau la porţi, altele la ziduri, iar altele se uitau pe ferestre.


text:
Era ceva înduioşător să vezi cum mulţimea de popor deavalma cădea în genunchi şi cum arhiereul în zbucium cumplit aştepta ce va să fie.


text:
Şi în timp ce toţi rugau pe Domnul cel atotputernic, ca el să păzească neatinse şi în siguranţă economiile celor care le încredinţaseră spre păstrare templului,


text:
El ajunsese cu garda lângă vistierie. Atunci Dumnezeul Duhurilor şi Stăpânul cu nemărginită putere, a făcut o minunată arătare, încât cei care cutezaseră să vină acolo au fost spăimântaţi de puterea lui Dumnezeu, iar de groază şi-au pierdut cumpătul.


text:
Anume li s’a arătat un cal călărit de un călăreţ groaznic, împodobit cu o foarte frumoasă armură. El s’a năpustit năvalnic în Eliodor şi l-a lovit cu copitele cele de dinainte ale calului. Şi călăreţul s’a arătat împodobit cu armură de aur.


text:
Şi i s’au mai arătat doi tineri vânjoşi, strălucind de slavă şi îmbrăcaţi cu veşminte strălucite. Ei s’au aşezat de o parte şi de alta a lui şi-l loveau necontenit cu biciul, copleşindu-l cu loviturile.


text:
Şi dintr’o dată el a căzut jos, învăluit de întuneric. Apoi a fost luat de jos şi dus încolo afară, pe o năsălie.


text:
Şi pe el, care venise în vistieria mai sus arătată cu o numeroasă ceată şi cu gardă împărătească, l-au scos afară, deoarece el singur nu se putea ajuta, şi aceia au cunoscut cu acest prilej descoperirea puterii lui Dumnezeu.


text:
Iudeii proslăveau pe Dumnezeu, cel ce proslăvise locul său cel sfânt şi templul său, care cu puţin mai nainte fusese plin de groază şi de spaimă, iar acum, o dată cu arătarea Domnului celui atotputernic, se umpluse de bucurie şi de veselie.


text:
Dar unii dintre prietenii lui Eliodor s’au rugat grabnic de Onia, să roage pe Cel Prea înalt ca să dăruiască viaţă celui care zăcea aproape fără suflare.


text:
Atunci arhiereul, bănuind ca nu cumva împăratul să-şi închipuiască cum că Iudeii au urzit vre-o uneltire împotriva lui Eliodor, a adus jertfă pentru însănătoşirea lui.


text:
Şi în timp ce arhiereul aducea jertfă de ispăşire, s’au arătat lui Eliodor aceiaşi tineri, înveşmântaţi în aceleaşi veşminte, şi, stând înaintea lui, i-au zis: «Mulţumeşte lui Onia, arhiereul, fiindcă pentru el Domnul ţi-a dăruit viaţă.


text:
Iar tu, cel care ai fost bătut cu biciul din cer, spune la toţi puterea cea mare a lui Dumnezeu!» Şi după ce au grăit acestea s’au făcut nevăzuţi.


text:
Şi Eliodor a adus jertfe Domnului şi mari juruinţe celui care i-a dăruit viaţa. Şi după ce s’a despărţit prieteneşte de Onia, s’a întors cu oamenii lui la împărat.


text:
Când împăratul a întrebat pe Eliodor pe cine ar crede că e mai nimerit să-l trimită din nou la Ierusalim, el i-a răspuns:


text:
«Dacă ai vre-un vrăjmaş sau vre-un urzitor de uneltiri împotriva ta, trimite-l acolo şi el va veni înapoi snopit în bătaie, chiar dacă va scăpa cu viaţă, fiindcă în locul acela este cu adevărat puterea lui Dumnezeu.


text:
Cel ce locueşte în ceruri priveghează şi ocroteşte locul acela, iar pe cei care vin acolo cu gânduri rele, îi loveşte şi-i pierde.»


text:
Şi Simon cel pomenit mai sus, trădătorul vistieriei şi al patriei, hulea pe Onia şi zicea că el este cel care a abătut nenorocirea asupra lui Eliodor şi tot el este urzitorul relelor.


text:
Şi pe binefăcătorul cetăţii, pe apărătorul celor de un neam cu el, pe cel ce era înflăcărat pentru lege, cuteza să-l arate ca pe un mare trădător al ţării.


text:
Atunci Onia, cugetând la primejdia învrăjbirii şi la chipul cum Apoloniu, fiul lui Menesteu, satiapul Cele-Siriei şi al Feniciei, poate să sporească ticăloşiile lui Simon,


text:
S’a dus la împărat, nu ca pârîtor al celor de un neam cu el, ci chibzuind la folosul cel deobşte şi mai ales la acela al poporului său,


text:
Fiindcă el vedea bine că fără mijlocirea împăratului nu este cu putinţă să se împace lucrurile, mai ales că Simon va stărui în fărădelegile lui.


text:
Săvârşindu-se din viaţă Seleuc, venind în locul lui Antioh poreclit Epifaniu, Iason, fratele lui Onia, cu vicleşug a pus mâna pe arhierie,


text:
Făgăduind împăratului, într’o întâlnire pe care a avut-o cu el, trei sute şaizeci de talanţi din vistieria templului, iar pe deasupra optzeci de talanţi din alte venituri.


text:
Pe lângă aceştia el a mai făgăduit în scris alţi o sută cincizeci de talanţi, dacă i s’ar da putere să înfiinţeze un gimnaziu cu un stadion pentru tinerime, iar pe cetăţenii Ierusalimului să-i înscrie cetăţeni ai Antiohiei.


text:
Şi împăratul i-a îngăduit. Şi după ce a luat arhieria, îndată a început să ispitească pe cetăţenii săi cu datini greceşti.


text:
El a desfiinţat privilegiile filantropice date Iudeilor de către împăraţi, prin mijlocirea lui Ioan, tatăl lui Evpolemos, care fusese trimis la Roma să încheie cu Romanii legământ de prietenie, apoi a desfiinţat datinile legiuite şi le-a înlocuit cu noi datini împotriva legii.


text:
Şi fără ruşine a înfiinţat la poalele cetăţii un gimnaziu, în care el a adus pe cei mai de seamă tineri şi-i creştea acolo în datinile greceşti.


text:
Şi elenismul, adică trecerea la datinele păgâne, a ajuns culmea, din pricina ticăloşirii peste măsură a lui Iason cel nelegiuit şi nu arhiereu,


text:
Încât preoţii nu aveau râvnă pentru săvârşirea slujbelor la altar, ci, dispreţuind templul şi nepurtând grijă pentru jertfe, alergau cu grăbire să ia parte la jocurile cele oprite de lege în stadion, aşa, de pildă, când se făcea poftire la aruncatul discului.


text:
Dregătoriile de cinste din ţara lor nu mai aveau nici un preţ, ci mai vârtos se străduiau după măririle greceşti.


text:
Şi au dat peste ei mari necazuri, fiindcă tocmai cei ale căror datini şi viaţă se străduiau să le imite întocmai, aceia au ajuns duşmani şi împilători.


text:
Căci nu este lesne să calce cineva legile dumnezeeşti, fără să fie pedepsit, lucru care se va lămuri din întâmplările care urmează.


text:
Pe când se sărbătorea jocul de întrecere la luptă din cinci în cinci ani şi împăratul era şi el de faţă,


text:
Iason cel nelegiuit a trimis din Ierusalim privitori, de cetăţenie antiohieni, ducând cu ei trei sute de drahme de argint pentru jertfa lui Hercule. Însă cei ce duceau argintul au cerut să nu fie folosit pentru jertfa lui Hercule, fiindcă nu se cădea, ci să fie întrebuinţat pentru alte cheltuieli.


text:
Cele trei sute de drahme fuseseră sortite de cel care le trimisese pentru jertfa lui Hercule, însă, după cererea celor care le aduseseră, aceşti bani au fost întrebuinţaţi pentru înzestrarea triremelor cu cele trebuitoare.


text:
Şi când Apoloniu, fiul lui Menesteu, a fost trimis în Egipt cu prilejul suirii pe tron al lui Ptolomeu Filometor, Antioh a aflat că nutreşte faţă de ei gânduri duşmănoase şi, vrând să se pună la adăpost faţă de el, din această pricină s’a dus la Iafa, şi pe urmă la Ierusalim.


text:
Şi Iason împreună cu toată cetatea l-a primit măreţ şi el a intrat în Ierusalim la lumina sfeşnicelor şi în strigăte de veselie. Apoi el s’a îndreptat cu oastea spre Fenicia.


text:
După trei ani, Iason a trimis pe Menelau, fratele lui Simon cel pomenit mai sus, ca să ducă bani împăratului şi să-i amintească despre deslegarea unor trebi mai grabnice ale împărăţiei.


text:
Şi fiindcă el a aflat har în ochii împăratului şi l-a cinstit, înfăţişându-se ca un om cu mare putere în faţa lui, a ajuns să ia arhieria, dând mai mult decât Iason trei sute de talanţi de argint.


text:
Apoi a luat hrisovul împărătesc şi s’a întors acasă, cu toate că în nici un fel nu era vrednic de arhierie, ci mai degrabă de tiran, fiindcă avea apucături de tiran crud şi furie de fiară sălbatică.


text:
Astfel Iason, care înşelase pe fratele său, fiind înşelat de altul, a trebuit să fugă în ţara Amoniţilor.


text:
Şi Menelau a ajuns arhiereu. Şi fiindcă el nu-şi împlinea datoria ca să plătească banii pe care îi făgăduise împăratului,


text:
Cu toate că Sostrate, căpetenia cetăţii i-i ceruse – căci el se îndeletnicea cu strângerea dărilor – pentru această pricină amândoi au fost poftiţi de împărat.


text:
Şi Menelau a lăsat în locul lui ca locţiitor de arhiereu pe fratele său Lisiman, iar Sostrate pe Crates, guvernatorul Ciprului.


text:
Şi după ce împăratul hotărîse aşa, s’a întâmplat că locuitorii oraşelor Tars şi Malus s’au răsculat din pricină că fuseseră făcute dar Antiohidei, ţiitoarea împăratului.


text:
Atunci împăratul a plecat în cea mai mare grabă să potolească răscoala şi a lăsat în locul său pe Andronic, unul din cei mai vrednici dregători.


text:
Şi Menelau, crezând că e timpul prielnic, a luat cu japca vreo câteva odoare de aur din templu şi le-a dăruit lui Andronic, iar pe altele a izbutit să le vândă în Tir şi în oraşele învecinate.


text:
Când Onia a aflat sigur cum stă pricina, l-a mustrat aspru din locul său de sihăstrie de la Dafne, lângă Antiohia, unde se retrăsese el.


text:
Din această pricină Menelau a luat laoparte pe Andronic şi i-a cerut să omoare pe Onia. Atunci Andronic a venit la Onia, căruia i-a întins mâna dreaptă cu jurământ, şi cu toate că acest lucru dădea de bănuială lui Onia, el a izbutit să-l scoată din sihăstria lui. Apoi l-a omorît îndată fără teamă de dreptate.


text:
Pentru această pricină nu numai Iudeii, ci şi mulţi dintre celelalte neamuri s’au îndârjit şi s’au înfuriat pentru moartea nedreaptă a acestui om.


text:
Când împăratul s’a întors din oraşele Ciliciei, atât Iudeii din Antiohia, cât şi Grecii, care laolaltă urăsc silnicia, au venit la el să se jăluiască pentru uciderea nedreaptă a lui Onia.


text:
Atunci Antioh s’a mâhnit până în adâncul sufletului, şi i s’a făcut milă şi l-a plâns pentru virtutea şi cinstea celui ucis.


text:
Şi s’a aprins îndată de mânie împotriva lui Andronic, căruia i-a luat mantia de porfiră, şi, rupându-i veşmintele, l-a dus prin toată cetatea, până la locul unde omorîse pe Onia. Acolo a poruncit să ucidă pe ucigaş. Astfel a primit pedeapsa cuvenită de la Domnul.


text:
Săvârşind Lisimah, cu ştirea lui Menelau, mai multe furturi din templu şi răspândindu-se zvonul, norodul s’a strâns grămadă împotriva lui Lisimah, mai cu seamă că multe odoare fuseseră irosite.


text:
Dar împotriva poporului răsculat şi afară din cale de furios, Lisimah a înarmat trei mii de inşi, care au început să omoare, sub porunca unui oarecare Tiranus, om înaintat în vârstă şi în fărădelege.


text:
Când poporul a aflat despre năvala lui Lisimah, unii au luat pietroaie, alţii ghioage, alţii cenuşă, şi le-au aruncat grămadă în oamenii lui Lisimah.


text:
Astfel ei au rănit pe mulţi, pe alţii i-au trântit la pământ şi pe toţi ceilalţi i-au pus pe fugă, iar pe cel care furase sfintele odoare l-au ucis lângă vistierie.


text:
Iar când împăratul a venit la Tir, trei inşi trimişi de înaltul sfat au adus plângerea cea dreaptă înaintea lui.


text:
Şi fiindcă Menelau vedea că nu mai este chip de scăpare, a făgăduit o mare sumă de bani lui Ptolomeu, feciorul lui Dorimene, ca să înduplece pe împărat.


text:
Atunci Ptolomeu, luând deoparte pe împărat sub peristil, ca şi cum ar fi vrut să se răcorească, împăratul a schimbat hotărîrea.


text:
Şi aşa împăratul a scos pe Menelau nevinovat, cu toate că el fusese pricina întregii nenorociri, iar nenorociţii aceia – care chiar dacă ar fi fost judecaţi de judecători sciţi şi tot ar fi fost găsiţi nevinovaţi – au fost osândiţi la moarte.


text:
Astfel oamenii care luaseră apărarea cetăţii şi a norodului şi a sfintelor odoare, au fost pedepsiţi fără zăbavă cu această pedeapsă nedreaptă.


text:
Chiar şi locuitorii Tirului s’au îndârjit din această pricină, şi celor morţi le-au făcut o pogribanie cu mare cuviinţă.


text:
Iar Menelau, din pricina lăcomiei celor mari, a rămas mai departe în dregătoria lui, sporind din ce în ce în fărădelegea lui şi ajungând un uneltitor împotriva celor de un neam cu el.


text:
Dar s’a întâmplat că în toată cetatea s’au arătat aproape timp de patruzeci de zile, în văzduh, cohorte de călăreţi care alergau, îmbrăcaţi în veşminte de aur şi înarmaţi cu lănci,


text:
Apoi cete de călăreţi înşirate în linie de bătaie, năvăliri şi iureşuri dintr’amândouă părţile, vălmăşag de scuturi, de suliţi şi săbii scoase din teacă şi săgeţi zvârlite. Era o scăpărare de armuri de aur şi o rară privelişte de platoşe felurite!


text:
Şi fiindcă se răspândise vestea că Antioh a murit, aceasta dădu prilej lui Iason să vie cu nu mai puţin de o mie de inşi şi să tăbărască pe cetate fără de veste. Atunci locuitorii au alergat la ziduri, însă cetatea în cele din urmă a fost cuprinsă, iar Menelau a fugit în cetăţue.


text:
După aceasta a început să măcelărească fără cruţare pe locuitorii cetăţii, fără să cugete că izbânda împotriva celor de un neam cu el este un prăpăd cumplit, şi mai ales că-şi închipuia că ia pradă de la duşman şi nu de la cei de un neam cu el.


text:
Cu toate acestea el n’a putut să pună mâna pe arhierie, iar sfârşitul uneltirilor lui viclene a fost ruşinea, şi de aceea a fost silit iarăşi să fugă în ţara Amoniţilor.


text:
Iar sfârşitul vieţii lui ticăloase a fost: fost-a închis în temniţă de voevodul arab Areta; apoi, fugind din oraş în oraş, urmărit de toţi ca un călcător de lege, urît ca un gâde al patriei şi al cetăţenilor, el a fost gonit în Egipt.


text:
Şi el care surghiunise pe atâţia din ţara lor, a trebuit să moară în ţară streină, după ce se dusese la Lacedemonieni, unde nădăjduia să găsească adăpost, în nădejdea înrudirii cu ei.


text:
Şi el care zvârlise atâţia oameni neîngropaţi, nici n’a fost plâns, nici pogribanie nu i s’a făcut şi nici n’a avut parte de mormânt alături cu străbunii lui.


text:
Când împăratul a aflat despre aceste fapte, a crezut că s’a întâmplat o răscoală în Iudeea. Atunci el a plecat din Egipt înfuriat ca o fiară şi a dat năvală în cetate,


text:
Poruncind ostaşilor să omoare fără milă pe oricine le-ar cădea în mână şi să sfârtece pe cei care se vor adăposti fugind prin case.


text:
Şi a fost mare măcel de tineri şi de bătrâni, prăpăd de oameni, de femei şi de copii, ucidere de fecioare şi de prunci.


text:
Şi au pierit în timp de trei zile optzeci de mii de inşi, patruzeci de mii au fost măcelăriţi şi tot pe atâţia au fost vânduţi robi.


text:
Şi fiindcă el n’a fost mulţumit cu aceasta, a cutezat să intre în templul cel mai sfânt din toată lumea, îndreptat fiind de Menelau, trădătorul de lege şi de ţară.


text:
Şi Antioh luând cu mâinile sale întinate sfintele odoare, precum şi odoarele care fuseseră dăruite de alţi împăraţi, pentru a mări slava şi cinstea acestui loc, le-a trecut în mâini pângărite.


text:
Dar Antioh se umfla de trufie şi nu băga de seamă că Stăpânul îşi vărsase urgia lui, şi-şi întorsese privirea de la locul acesta pentru puţină vreme, din pricina păcatelor locuitorilor cetăţii.


text:
Şi dacă poporul acesta nu s’ar fi făcut vinovat cu atât de multe păcate, întocmai ca şi Eliodor cel trimis de împăratul Seleuc, pentru cercetarea cu deamăruntul a vistieriei, Antioh ar fi fost îndată bătut cu biciul şi răsturnat la pământ din pricina îndrăznelii lui.


text:
Însă Dumnezeu n’a ales pe poporul său pentru acest loc, ci locul acesta l-a ales pentru poporul său,


text:
Drept aceea şi locul acesta a avut parte de atâtea nevoi care s’au abătut peste popor, ca mai târziu să fie părtaş la bunătăţi, iar locul pe care Cel Atotputernic îl părăsise întru urgia lui a fost iarăşi aşezat în toată slava lui, după ce marele Stăpân s’a împăcat cu poporul său.


text:
Şi după ce Antioh a prădat o mie şi opt sute de talanţi din templu, a plecat îndată în Antiohia, crezând din pricina trufiei lui – din pricina deşertăciunii din inima lui – să facă uscatul bun de umblat cu corabia şi marea loc de umblat pe jos.


text:
Dar el a lăsat dregători să chinuiască norodul, şi anume: în Ierusalim pe Filip, de obârşie din Frigia, şi mai crud decât cel care fusese pus mai înainte;


text:
La Garizim pe Andronic, şi pe lângă aceştia pe Menelau, care, cu mult mai rău decât ceilalţi, chinuia pe cei de un neam cu el şi se purta ca un vrăjmaş îndârjit împotriva locuitorilor Iudeei.


text:
Apoi el mai trimise în fruntea unei oşti de douăzeci şi două de mii de oameni pe Apoloniu, căruia i-a poruncit să omoare pe toţi tinerii, iar pe femei şi pe copii să-i vânză.


text:
Astfel Apoloniu a venit la Ierusalim şi s’a prefăcut că are gânduri paşnice până în sfânta zi a Sâmbetei, şi când a văzut pe Iudei că sunt în zi de praznic, a poruncit oamenilor de sub ascultarea lui să pună mâna pe arme.


text:
Atunci a dat poruncă să omoare pe toţi cei care veniseră la praznic, apoi cu arma în mână a pătruns in cetate şi a ucis o mare mulţime de oameni.


text:
Însă Iuda Macabeul s’a retras cu cei nouă tovarăşi ai lui în loc pustiu şi-şi petrecea viaţa cu ai lui în munţi, întocmai ca fiarele, hrănindu-se în toată vremea cu buruieni, ca să se ferească de spurcăciune.


text:
Şi nu după multă vreme, împăratul a trimis un bătrân din Antiohia care să silească pe Iudei să se lase de legile strămoşeşti şi să nu mai trăiască după poruncile lui Dumnezeu,


text:
Să pângărească templul din Ierusalim şi să-l închine lui Jupiter Olimpianul, iar pe cel din Garizim lui Jupiter Ocrotitorul de oaspeţi, nume potrivit cu dragostea de oaspeţi a locuitorilor locului.


text:
Fiindcă păgânii pângăriseră templul cu desfrânări şi ospeţe, desfătându-se cu desfrânatele, împreunându-se cu femeile în sfintele curţi şi aducând lucruri care nu se cuveneau.


text:
Încât nu se putea prăznui nici Sâmbăta, nici praznicele strămoşeşti, nici măcar să mărturiseşti că eşti Iudeu.


text:
Ci dimpotrivă Iudeii erau duşi cu sila la jertfele care se aduceau în fiecare lună de ziua naşterii împăratului, iar la sărbătoarea în cinstea lui Bacus erau siliţi să ia parte la alaiul în cinstea lui Bacus, încununaţi cu ederă.


text:
Apoi, după îndemnul lui Ptolomeu, a ieşit un hrisov ca, în toate cetăţile greceşti învecinate, să se ia aceleaşi măsuri împotriva Iudeilor şi să fie siliţi să aducă jertfe,


text:
Iar cei care n’ar vrea să trăiască după datinile greceşti să fie ucişi. Şi să fi văzut ce prigoană începuse!


text:
Două femei au fost aduse fiindcă îşi tăiaseră împrejur copiii. Pentru aceasta copiii le-au fost spânzuraţi de sâni şi ele au fost târîte prin oraş în văzul norodului, apoi au fost azvârlite jos de pe zid.


text:
Alţii care se adunaseră în grabă într’o peşteră din apropiere, ca să prăznuiască în taină Sâmbăta, au fost pârîţi lui Filip şi au fost arşi de vii, fără să cuteze să se apere, din evlavie pentru sfinţenia acelei zile.


text:
Deci rog pe cei cărora le va cădea în mână această carte să nu se zmintească din pricina acestor nenorociri şi să creadă că aceste pedepse n’au fost pentru pierzarea neamului nostru, ci pentru pedepsirea lui;


text:
Fiindcă aceasta este dovadă a proniei dumnezeeşti, că nu lasă multă vreme nepedepsiţi pe cei păcătoşi, ci îndată le dă pedepse.


text:
Şi pe când Domnul aşteaptă ca un îndelung răbdător la celelalte popoare şi le pedepseşte după ce ele au ajuns să umple măsura păcatelor lor, cu noi însă el s’a hotărît să se poarte într’altfel,


text:
Dovadă că el niciodată nu ne lipseşte de îndurarea sa, şi chiar când ne pedepseşte cu nenorociri el nu părăseşte pe poporul său,


text:
Pomenirea acestor fapte să ne fie îndeajuns! Şi după această scurtă abatere, să ne întoarcem la istorisirea noastră.


text:
Eleazar, unul din cei mai de frunte cărturari, ajuns la adânci bătrâneţe şi foarte frumos la chip, era silit să mănânce carne de porc, şi pentru aceasta îi căscau gura cu sila.


text:
Însă el şi-a ales mai degrabă o moarte vitejească de cât o viaţă ruşinoasă, şi după ce a scuipat jos carnea din gură, s’a dus de bună voie la chinuri,


text:
Aşa cum trebue să facă cei care cutează să respingă ceea ce nu este îngăduit să mănânce, chiar când pofta de viaţă i-ar sili la aceasta.


text:
Iar cei care fuseseră puşi cu supravegherea acestei jertfe împotriva legii, îl luară pe Eleazar deoparte, din pricină că-l cunoşteau de multă vreme, şi-l îndemnară să aducă nişte carne pregătită de el şi din care i-ar fi fost îngăduit să mănânce, şi el să se prefacă cum că mănâncă din cărnurile de jertfă, întocmai după porunca împăratului,


text:
Ca, prin aceasta, să scape de moarte şi să se folosească de prilejul acestei filantropii, sprijinit pe vechea lor prietenie.


text:
Însă el, chibzuind cu o înţelepciune vrednică de cinstea cuvenită vârstei lui şi de cinstitele lui cărunteţe şi de buna creştere a lui cea din tinereţe, dar mai cu osebire cugetând la legea cea sfântă dată de Dumnezeu, a răspuns pe faţă şi fără zăbavă ca ei să-l trimită în lumea cealaltă:


text:
«La vârsta noastră nu se cade să fim făţarnici, ca nu cumva cei tineri să creadă că Eleazar cu toţi cei nouăzeci de ani ai săi a trecut la păgânism,


text:
Şi astfel ei din faptul făţărniciei mele, pentru un pic de viaţă trecătoare, din pricina mea să se lase amăgiţi, iar eu să-mi fac parte de o bătrâneţe plină de ruşine şi de ocară.


text:
Cu toate că voi scăpa de pedeapsa oamenilor pentru această clipă de faţă, însă nu voi putea, ori viu, ori mort, să scap din mâinile Celui Atotputernic.


text:
Iar celor tineri le voi da o vitejească pildă ca şi ei să moară bărbăteşte şi cu înflăcărare pentru cinstitele şi sfintele legi.» Şi după ce a rostit acestea s’a dus la locul de chinuri.


text:
Şi cei care îl duceau, îndată şi-au schimbat bunăvoinţa, care cu puţin mai nainte i-o arătaseră, în rea voinţă, din pricina cuvintelor socotite de ei nebuneşti pe care el le rostise mai înainte.


text:
Şi când era gata să moară din pricina loviturilor, a suspinat, zicând: «Domnul, cel care are sfânta atotştiinţă, ştie că eu, cu toate că aş fi putut să scap de moarte, rabd cu trupul cruntele dureri ale biciuirii, însă cu sufletul toate acestea le pătimesc cu voie bună pentru cinstirea lui!»


text:
Astfel el a trecut din această viaţă, dând strălucită pildă de vitejie şi de virtute, nu numai celor tineri, ci şi întregului popor.


text:
Şi s’a mai întâmplat că au fost prinşi şapte fraţi împreună cu mama lor. Şi împăratul a dat poruncă să-i bată cu bice şi cu vine de bou, ca să mănânce carne de porc oprită de lege.


text:
Dar unul din ei a început a grăi pentru toţi şi a zis:«Ce vrei tu să afli şi ce vrei tu să scoţi de la noi? Suntem mai degrabă gata să murim, decât să călcăm legile strămoşeşti!»


text:
Şi după ce au fost înfierbântate, împăratul a poruncit să taie limba celui care grăise pentru toţi, apoi să-i jupoaie pielea de pe cap şi să-i taie mâinile şi picioarele în văzul celorlalţi fraţi ai lui şi ai maică-si.


text:
Apoi, după ce l-a ciopârţit aşa, a poruncit să-l aducă lângă vatra focului şi să-l frigă de viu în tigae. Şi pe când aburii se împrăştiau departe de tigae, ceilalţi se sfătuiau împreună cu mama lor să moară vitejeşte şi ziceau:


text:
«Domnul Dumnezeu vede», – ziceau ei, – «şi cu adevărat el se milostiveşte spre noi, după cum Moise a vestit în cântarea sa, care mărturiseşte pe faţă împotriva lui Israil: «Şi de robii săi el se va îndura!»


text:
Şi după ce cel dintâi s’a săvârşit din viaţă într’acest chip, au adus la chin pe cel de-al doilea, căruia jupuindu-i pielea de pe cap cu păr cu tot îl întrebau: «Vrei să mănânci carne de porc înainte ca să ţi se ciopârţească toate mădularele trupului?»


text:
Dar el a răspuns în graiul strămoşesc: «Nu!» Pentru aceasta şi el a îndurat chinurile ca şi cel dintâi.


text:
Iar la cea din urmă suflare el i-a zis: «Nelegiuitule! Tu ne iei viaţa aceasta de acum, însă împăratul lumii ne va învia întru învierea vieţii de veci pe noi cei care murim pentru legile lui!»


text:
După el a fost chinuit cel de-al treilea. Şi când gâdele i-a spus să scoată limba, el a scos-o numaidecât, apoi a întins mâinile cu bărbăţie,


text:
Şi vitejeşte i-a răspuns: «Aceste mădulare le-am dobândit de la Domnul din cer, şi pentru legile lui eu le dispreţuesc, dar nădăjduesc că iarăşi le voi dobândi de la el!»


text:
Chiar şi împăratul, împreună cu cei ce-l întovărăşeau s’au mirat de bărbăţia lui, deoarece el socotea chinurile ca o nimica.


text:
Dar când era aproape să-şi dea duhul, el a zis: «Fericiţi sunt cei care mor de mâna oamenilor, cu nădejdea în Dumnezeu, că el iarăşi ne va învia. Iar tu nu vei avea parte de învierea cea spre viaţă!»


text:
Atunci el şi-a îndreptat privirea spre împărat şi i-a zis: «Tu ai putere să faci cu oamenii ce vrei, cu toate că nu eşti de cât un muritor. Dar să nu crezi că Dumnezeu a părăsit pe poporul nostru.


text:
Şi după el au adus pe al şaselea. Şi când era să moară a zis: «Nu te înşela în zadar, fiindcă noi pătimim aceste chinuri din pricina noastră, căci noi am păcătuit împotriva lui Dumnezeu şi de aceea a venit peste noi această năprasnă!


text:
Tu însă să nu crezi că vei rămânea nepedepsit, fiindcă ai cutezat să te războieşti împotriva lui Dumnezeu!»


text:
Iar mama lor femeie minunată a fost mai presus de orice cuvânt şi vrednică de nepieritoare pomenire, căci, deşi a văzut pierind într’o singură zi pe cei şapte feciori ai ei, a îndurat toate cu bărbăţie, fiindcă ea împreună cu ei nădăjduiau în Domnul.


text:
Şi pe fiecare din ei îl îmbărbăta în graiul strămoşesc, şi fiind aprinsă de cele mai sfinte simţăminte şi inima ei de femeie întărindu-şi-o cu bărbătesc curaj, le-a zis:


text:
«Nu ştiu cum aţi fost zămisliţi în pântecele meu, nici cum v’am dat duh şi viaţă, iar înfiriparea aceasta a fiecăruia nu eu am întocmit-o.


text:
De aceea Ziditorul lumii care a zidit pe om de la naşterea lui şi care dă tuturor viaţă, el vă va da ca un milostiv iarăşi duh şi viaţă, fiindcă acum voi vă dispreţuiţi pe voi înşivă pentru legile sale!


text:
Antioh însă, care se socotea defăimat şi ocărît prin cuvintele ei, deoarece fiul ei mai trăia, căuta să-l înduplece nu numai prin cuvinte, ci şi cu jurământ i-a făgăduit că-l va face bogat şi fericit, dacă se va lăsa de legea strămoşească, ba încă îl va face sfetnicul său şi-i va încredinţa înalte vrednicii.


text:
Dar fiindcă băieţandrul nici că lua aminte la această poftire, atunci împăratul a chemat pe maică-sa şi a silit-o să dea tânărului sfaturi pentru mântuirea lui.


text:
Însă ea s’a plecat spre el şi, luând în râs pe crudul tiran, îi grăi în graiul strămoşesc aşa: «Fiule, îndură-te de mine cea care te-am purtat nouă luni în pântecele meu, trei ani te-am alăptat, te-am crescut şi te-am adus până la vârsta aceasta.


text:
Te rog acum, copile, uită-te la cer şi la pământ şi la toate cele ce sunt într’însele, şi cugetă că Dumnezeu le-a făcut din nimic, şi că şi neamul omenesc are aceeaşi obârşie.


text:
Deci nu te teme de acest gâde, ci fii vrednic de fraţii tăi şi priveşte moartea, ca în ziua milostivirii să te găsesc pe tine împreună cu fraţii tăi!»


text:
Şi de-abia isprăvise vorba, şi tânărul zise: «Ce mai aşteptaţi? Nu ascult de porunca împăratului, ci de porunca legii pe care Moise a dat-o străbunilor noştri!


text:
Şi tu, urzitorul tuturor răutăţilor care s’au deslănţuit împotriva Evreilor, nu vei putea să scapi din mâinile lui Dumnezeu!


text:
Şi Domnul nostru, care este viu, şi-a arătat urgia lui pentru scurtă vreme, ca să ne pedepsească şi să ne îndrepte, însă el iarăşi se va împăca cu robii săi.


text:
Iar tu, nelegiuitule şi cel mai ticălos dintre toţi oamenii, nu te semeţi în deşert şi nu te mângâia cu nădejdi zadarnice, ridicând mâna împotriva robilor săi,


text:
Fraţii noştri, după răbdarea unui chin trecător, sunt părtaşi vieţii celei veşnice făgăduite de Dumnezeu, iar tu, din pricina trufiei tale, vei avea parte după judecata lui Dumnezeu, de pedeapsa cea dreaptă,


text:
Şi, întocmai ca şi fraţii mei, îmi dau trupul şi viaţa pentru legile strămoşeşti şi mă rog lui Dumnezeu să se îndure grabnic de poporul său şi să te silească pe tine, prin chinuri cumplite, la mărturisirea că el este singurul Dumnezeu,


text:
Şi o dată cu moartea mea şi a fraţilor mei, Cel Atotputernic să-şi potolească urgia sa, pe care el a pornit-o după dreptate împotriva întregului nostru neam!»


text:
Atunci împăratul ieşindu-şi din fire de mânie, pe acesta l-a chinuit cu mult mai cumplit decât pe ceilalţi, fiindcă el se amărîse din pricina cuvintelor lui de ocară.


text:
Ci socotesc că este destul despre uciderile şi despre chinurile cele peste măsură ale lui Antioh împăratul.


text:
În vremea aceasta, Iuda Macabeul împreună cu voinicii lui pătrunseseră în taină prin sate şi chemaseră pe rudele lor, strângând în jurul lor pe cei care rămăseseră credincioşi Iudaismului şi adunaseră o oaste ca de şase mii de oameni.


text:
Şi ei s’au rugat din suflet Domnului să se uite la norodul cel călcat în picioare de toţi, să se îndure de templul său cel pângărit de oamenii cei fără de lege,


text:
Să se milostivească spre cetatea cea nimicită, care în curând era să fie una cu pământul, să audă sângele care striga către el răzbunare,


text:
Să-şi aducă aminte de uciderea cea fără de lege a copiilor nevinovaţi, precum şi de defăimarea numelui său, şi să se întărâte împotriva celor fără de lege.


text:
Şi după ce Iuda Macabeul şi-a adunat oastea, curând păgânii n’au mai putut să i se împotrivească, deoarece urgia Domnului se prefăcuse în îndurare.


text:
El năvălea pe neaşteptate în oraşe şi în sate şi le dădea foc, iar prin cuprinderea celor mai nimerite locuri bune de luptă, el biruia mulţime de vrăjmaşi şi-i punea pe fugă.


text:
De cele mai multe ori însă el năvălea noaptea ca să ajungă la izbândă. Pentru aceasta faima despre vitejia lui s’a răspândit pretutindenea.


text:
Şi când a văzut Filip că în scurtă vreme acest om viteaz a avut atâtea izbânzi şi merge din izbândă în izbândă, a scris lui Ptolomeu, satrapul Cele-Siriei şi al Feniciei, să vină în ajutorul împăratului.


text:
Şi acela îndată a ales pe Nicanor, fiul lui Patrocle, unul dintre cei mai buni prieteni ai împăratului, şi l-a trimis în fruntea unei oştiri, alcătuită din tot felul de neamuri, nu mai puţin de douăzeci de mii de oameni, ca să nimicească cu desăvârşire întregul popor al Iudeilor; i-a mai dat şi pe Gorgias, general cu multă îndemânare în meşteşugul războiului.


text:
Nicanor avea de gând ca tributul de două mii de talanţi, pe care împăratul trebuia să-l plătească Romanilor, să-l poată acoperi din vânzarea robilor iudei.


text:
Pentru aceasta el a trimis în grabă poftire la toate oraşele de pe ţărmul mării, să cumpere robi iudei, făgăduindu-le câte nouăzeci pentru un talant. Însă el nici nu se gândea la răsplata Celui Atotputernic care era să dea peste ei.


text:
Când a ajuns la Iuda ştirea despre înaintarea lui Nicanor, şi el la rândul lui a spus-o celor din jurul lui,


text:
Cei fricoşi şi cei care nu nădăjduiau în dreptatea lui Dumnezeu au fugit şi s’au dus în alte ţinuturi.


text:
Cei care mai rămăseseră îşi vindeau averea şi se rugau lui Dumnezeu să-i scape, după ce fuseseră vânduţi de nelegiuitul Nicanor înainte ca să se fi dat bătălia,


text:
Şi dacă nu pentru vrednicia lor, cel puţin pentru legământul pe care îl încheiase cu străbunii lor şi pentru cinstitul şi de mare cuviinţă numele său, cu care ei sunt numiţi.


text:
Când Iuda Macabeul i-a adunat la sine pe cei şase mii care mai rămăseseră, i-a sfătuit să nu se spăimânte de duşmani, şi nici să se îngrozească de oastea păgânilor care înaintează pe nedrept împotriva lor, ci să se lupte vitejeşte,


text:
Având înaintea ochilor pângărirea cea groaznică săvârşită de ei împotriva templului, împilarea cetăţii batjocorite, precum şi desfiinţarea legiuirilor strămoşeşti.


text:
«Căci ei» – zicea el – «se bizuesc pe armele lor şi pe îndrăzneala lor, iar noi ne punem nădejdea în Dumnezeul cel atotputernic, care poate să nimicească într’o clipă întreaga lume, darmi-te pe cei care s’au pornit împotriva noastră!»


text:
Şi el a început să înşire înainte-le minunatele ocrotiri dumnezeeşti din vremea strămoşilor lor: cum pieriseră cei o sută optzeci şi cinci de mii de ostaşi ai lui Sanherib,


text:
Cum în bătălia din Babilonia, împotriva Galatenilor, cei care intraseră în luptă erau de toţi opt mii de Iudei, pe lângă patru mii de Macedoneni. Şi în vreme ce Macedonenii au dat înapoi, cei opt mii de Iudei au măcelărit o sută douăzeci de mii de vrăjmaşi, luându-le şi o bogată pradă, numai cu ajutorul lui Dumnezeu din cer.


text:
Şi cu asemenea pilde el i-a îmbărbătat, încât ei erau gata să moară pentru lege şi pentru ţară. Apoi el şi-a împărţit oştirea în patru cete.


text:
Şi peste fiecare ceată a pus el căpetenii pe fraţii lui: pe Simon, pe Ioan şi pe Ionatan, aşa că fiecare avea sub porunca lui câte o mie şi cinci sute de inşi.


text:
Tot atâţia avea şi Azaria. Dar când Iuda a citit în «Cartea sfântă» şi a dat peste cuvintele: «Ajutorul este de la Domnul», s’a pus în fruntea cetei celei dintâi şi a pornit împotriva lui Nicanor.


text:
Dar venindu-le într’ajutor Cel Atotputernic, ei au ucis mai mult de nouă mii de duşmani, au rănit şi au ciuntit mădularele celor mai mulţi din oastea lui Nicanor, iar pe toţi ceilalţi i-au silit s’o rupă de fugă.


text:
Luat-au şi banii celor care veniseră să cumpere robi, şi au urmărit pe fugari până departe şi s’au întors siliţi de lipsa de timp,


text:
Şi după ce au adunat armele duşmanilor şi le-au luat o bogată pradă, ei au prăznuit Sâmbăta, lăudând şi cu prisosinţă proslăvind pe Dumnezeu, Mântuitorul lor, care le-a ajutat până în ziua aceea arătându-şi milostivirea sa spre ei.


text:
Şi după ce a trecut Sâmbăta, ei au împărţit o parte din prăzi celor împilaţi, văduvelor şi orfanilor, iar ceea ce a mai rămas au împărţit între ei şi copii.


text:
Şi după ce au săvârşit acestea, ei au făcut o rugăciune obştească şi au rugat pe milostivul Dumnezeu să se împace desăvârşit cu robii săi.


text:
Iar în bătălia împotriva lui Timotei şi a lui Bacchide, ei uciseră mai mult de douăzeci de mii de inşi şi cuprinseră cu vitejie cetăţile lor aşezate pe locuri înalte. Apoi au împărţit bogata lor pradă în două părţi: una pentru ei şi alta pentru cei care fuseseră prigoniţi, pentru orfani, pentru văduve şi pentru bătrâni.


text:
Ei au strâns armele lor, pe care le-au pus în locuri dosnice, iar cealaltă pradă au dus-o la Ierusalim.


text:
Şi în vreme ce ei sărbătoreau biruinţa, în capitala ţării, au ars pe Calistene şi pe alţi câţiva care odinioară dăduseră foc porţilor templului şi care se adăpostiseră într’o căsuţă, şi astfel şi-au primit răsplata cuvenită pentru fărădelegea lor.


text:
Smerit, mulţămită ajutorului de la Domnul celor pe care el îi socotea mai slabi decât el, şi-a aruncat veşmintele cele de sărbătoare de pe el şi, luând-o singur razna peste câmp ca un fugar, a ajuns la Antiohia, desnădăjduit că şi-a pierdut oastea.


text:
Iar el, care făgăduise că va plăti tributul Romanilor cu ceea ce era să iasă din vânzarea robilor, acum spunea la toată lumea că Iudeii au apărător pe Domnul şi că nu pot fi înfrânţi din pricină că ei umblă în legile date de el.


text:
Deoarece, intrând în oraşul Persepolis şi încercând să prade templul şi să împileze oraşul, poporul s’a adunat şi a pus mâna pe arme, iar Antioh, fiind pus pe fugă de locuitorii ţării, a dat înapoi în chip ruşinos.


text:
Şi pe când era la Aspadana, el a aflat vestea despre înfrângerea lui Nicanor şi a oştirii lui Timotei.


text:
Din această pricină, înfierbântat de mânie, el cugeta să răsplătească Iudeilor ruşinea înfrângerii lui. Şi atunci a poruncit căpitanului carului său să mâne fără răgaz, ca să sfârşească odată călătoria. Însă răzbunarea lui Dumnezeu din cer îl urmărea, fiindcă el zisese în semeţia sa: «Îndată ce voi ajunge la Ierusalim, voi face dintr’însul cimitirul Iudeilor!»


text:
Şi Dumnezeul lui Israil, cel atotvăzător l-a lovit cu o boală nemai auzită şi fără de leac, căci deabia isprăvise de spus acele vorbe şi el a fost cuprins de o cumplită durere în măruntaiele lui, însoţită de chinuri grozave.


text:
Şi aceasta era pe bună dreptate, fiindcă şi el chinuise măruntaiele multora cu tot felul de chinuri nemaiauzite.


text:
Însă el tot nu s’a lăsat de semeţia lui, ci, tot mereu umflându-se de trufie, sufla văpăi de mânie împotriva Iudeilor şi dădea poruncă să tot iuţească mersul. Dar dintr’o dată el a căzut din carul care alerga în goană, şi căzătura a fost atât de tare, încât toate mădularele trupului s’au zdruncinat.


text:
Şi el, care mai adineaori credea că porunceşte şi valurilor mării, din pricina trufiei celei mai presus de firea omenească, el, care-şi închipuia că poate să cântărească în cumpănă munţii cei înalţi, stătea întins la pământ, şi a trebuit să fie dus într’o lectică, dovadă desăvârşită în ochii tuturor a puterii lui Dumnezeu.


text:
Din trupul nelegiuitului, ieşeau cârduri de viermi şi, încă fiind viu şi chinuit de dureri cumplite, carnea de pe el cădea bucăţi-bucăţi, iar din pricina mirosului de putreziciune a trupului toată tabăra nu-l mai putea răbda.


text:
Şi pe cel care cu puţin mai nainte socotea să ajungă cu mâna stelele de pe cer, acum nimeni nu-l mai putea răbda din pricina duhoarei nesuferite.


text:
Şi acum doborît de boală, el a început să-şi mai înmoaie trufia şi să-şi dea seama de sine, deoarece durerile, sub biciul lui Dumnezeu, i se măreau din ce în ce.


text:
Şi fiindcă nici el însuşi nu mai putea răbda duhoarea, a zis: «Drept este ca cel muritor să se supună lui Dumnezeu şi să nu se asemene în putere cu el!»


text:
Va lăsa liberă cetatea spre care se zorea să ajungă ca s’o facă una cu pământul şi s’o prefacă în cimitir al Iudeilor;


text:
Pe Iudeii pe care nu-i credea vrednici nici de îngropare, ci buni să fie aruncaţi ca demâncare împreună cu copiii lor păsărilor de pradă şi fiarelor, îi va face cetăţeni liberi în felul celor din Atena;


text:
Va împodobi cu cele mai frumoase daruri templul cel sfânt pe care mai nainte îl prădase, va spori şi va da înapoi toate sfintele odoare şi va preîntâmpina din veniturile sale toate cheltuielile trebuitoare pentru jertfă;


text:
Apoi se va face chiar Iudeu şi va cutreera toată lumea ca să vestească puterea cea mare a lui Dumnezeu.


text:
Însă fiindcă chinurile lui nu conteneau, căci dreapta judecată a lui Dumnezeu venise peste el, şi nu mai avea nădejde de însănătoşire, a scris Iudeilor scrisoarea de rugăminte de mai jos, cu următorul cuprins:


text:
«Bunilor cetăţeni Iudei, împăratul şi generalul Antioh vă trimite închinăciune, sănătate şi dorinţă de bună sporire!


text:
Dacă voi cât şi copiii voştri sunteţi sănătoşi şi dacă treburile voastre vă merg bine şi după voie, îmi pun nădejdea mea în Dumnezeu cel din cer.


text:
Mi-aduc aminte cu drag de cinstea şi de bunăvoinţa voastră faţă de mine. Pe când mă întorceam din ţinuturile cele îndepărtate ale Persiei, m’a apucat o boală cumplită şi din această pricină am crezut cu cale ca să mă îngrijesc de bună starea voastră.


text:
Ci acum m’am gândit că şi părintele meu, în vremea când începuse războiul în ţinuturile cele mai îndepărtate, şi-a arătat pe cel care va fi moştenitorul tronului,


text:
Ca, întâmplându-se ceva neaşteptat sau vre-o neizbândă, să se ştie cui i se cuvine domnia şi supuşii să fie feriţi de turburări,


text:
Şi bine chibzuind că împăraţii vecini şi principii cu care ne mărginim împărăţia pândesc timpul prielnic şi aşteaptă să vadă care va fi sfârşitul boalei mele, am hotărît ca împărat pe fiul meu Antioh, pe care, în vremea când colindam cu el de nenumărate ori satrapiile din partea de sus a ţării, vi l-am înfăţişat şi vi l-am făcut cunoscut. Şi lui i-am scris o scrisoare la fel cu cea pe care v’am scris-o vouă mai jos.


text:
Vă rog stăruitor să vă aduceţi aminte de binefacerile mele cele deobşte şi cele osebit ale mele, şi fiecare să aveţi faţă de fiul meu aceeaşi bunăvoinţă ca şi faţă de mine,


text:
Fiindcă sunt încredinţat că el va înfăptui gândurile mele cu blândeţe şi cu omenie şi faţă de voi se va arăta înţelegător!»


text:
Astfel acest ucigaş şi hulitor, îndurând cele mai cumplite chinuri, întocmai cum a chinuit şi el pe alţii, a murit în munţi, în ţară străină şi cu moarte jalnică şi-a sfârşit viaţa.


text:
Iar Filip, cel ce crescuse şi copilărise împreună cu el, i-a îmbălsămat trupul, însă, temându-se de fiul său Antioh, a fugit în Egipt la Ptolomeu Filometor.


text:
Ei au nimicit altarele pe care păgânii le ridicaseră în piaţă, precum şi dumbrăvile închinate păgâneşti.


text:
Şi ei au sfinţit templul şi au făcut un altar nou. Şi după ce au scăpărat foc din cremene, au luat din focul acela şi după un răstimp de doi ani au adus din nou jertfă. Apoi au aprins tămâia şi candelele şi au pus pâinile punerii înainte pe masă.


text:
Şi după ce rânduiră toate acestea, ei căzură cu faţa la pământ şi se rugară Domnului să nu mai aducă peste ei asemenea prăpăd şi, chiar când ei vor mai păcătui vreodată, să-i pedepsească cu blândeţe şi să nu-i mai dea în mâna popoarelor păgâne şi hulitoare de Dumnezeu.


text:
Templul fusese pângărit de păgâni la douăzeci şi cinci Chislev, şi s’a întâmplat că ei au sfinţit templul tot în aceeaşi zi.


text:
Şi ei au prăznuit opt zile cu bucurie, ca la praznicul corturilor, aducându-şi aminte că cu puţină vreme mai înainte ei petrecuseră sărbătoarea corturilor în munţi şi în vizuini, întocmai ca fiarele sălbatice.


text:
Pentru aceasta ei ţineau în mâini crăngi şi ramuri verzi de finic şi cântau psalmi întru slava celui care îi învrednicise să sfinţească templul.


text:
Şi după acestea, ei au dat poruncă printr’un hrisov de obştească hotărîre ca întregul popor iudeu să prăznuiască în fiecare an aceleaşi zile.


text:
În cele care urmează înşira-vom întâmplările care s’au petrecut sub Antioh Eupator, fiul nelegiuitului, şi vom istorisi pe scurt nenorocirile pricinuite de război.


text:
La suirea lui pe tron, a pus în fruntea trebilor ţării pe un oarecare Lisias, care fusese marele căpitan al oştirii din Cele-Siria şi Fenicia.


text:
Ptolomeu zis Macron, arătându-se făţiş că este împotriva nedreptăţilor care se făcuseră Iudeilor, s’a străduit să se poarte bine cu ei şi cu pace să-i cârmuiască.


text:
Pentru aceasta curtenii l-au pârît la Eupator. Şi deoarece el auzea cum este numit de orişicine trădător, fiindcă părăsise Ciprul, unde Filometor îl pusese cârmuitor, şi trecuse de partea lui Antioh Epifaniu, şi nemaiputând să-şi păstreze nici dregătoria şi nici cinstea, şi-a pus capăt vieţii, otrăvindu-se.


text:
Şi acum ajunsese Gorgias căpitan în ţinuturile acelea. Pentru aceasta el a tocmit ostaşi streini pe care i-a adunat de pretutindeni ca să se lupte împotriva Iudeilor.


text:
Tot în vremea aceea şi Edomiţii, stăpâni pe cetăţi bine aşezate, hărţuiau pe Iudei, primeau pe cei ce fugeau din Ierusalim şi căutau să prelungească războiul.


text:
Atunci Iuda Macabeul, împreună cu oamenii lui, după ce s’au rugat lui Dumnezeu fierbinte, ca să le fie tovarăş de luptă, s’au năpustit împotriva cetăţilor Edomiţilor.


text:
Şi fiindcă s’au năpustit bărbăteşte împotriva lor, au cuprins toate întăriturile şi au respins pe toţi cei care erau pe ziduri, au ucis pe toţi cei care le-au căzut în mână, încât numărul celor ucişi n’a fost mai mic de douăzeci de mii.


text:
Cel puţin nouă mii de inşi au fugit să se adăpostească în două turnuri întărite, cu tot ceea ce le trebuia ca să aibă în timpul de împresurare.


text:
Şi Iuda Macabeul a lăsat pe Simon şi pe Iosif şi pe Zaheu cu oamenii lui ca să ţină împresurate acele locuri întărite, iar el cu un număr îndestulător de ostaşi s’a îndreptat spre alte cetăţi care trebuiau împresurate.


text:
Însă voinicii lui Simon, lacomi de bani, au fost cumpăraţi de cei care erau împresuraţi în turnuri, pe preţ de şaptezeci de mii de drahme şi ei au făcut scăpaţi o seamă din ei.


text:
Când Macabeul a aflat despre ceea ce se întâmplase, a adunat pe căpeteniile poporului şi a învinuit pe aceşti voinici că au vândut pe fraţii lor pentru bani făcând scăpaţi o seamă de duşmani înarmaţi împotriva lor.


text:
Fiindcă oridecâteori el începea o bătălie izbutea, el a ucis cu acest prilej în cele două cetăţui mai mult de douăzeci de mii de inşi.


text:
Atunci Timotei, acel care mai înainte fusese bătut de Iudei, a adunat mare mulţime de oaste alcătuită din streini, apoi multă călărime din Asia şi a pornit ca să cuprindă Iudeea cu armele.


text:
Şi pe când el înainta, Iuda Macabeul împreună cu oamenii săi au început să se roage fierbinte lui Dumnezeu, presărând ţărână în cap şi încinşi cu sac peste coapse,


text:
Şi, căzând cu faţa la pământ înaintea altarului, ei rugau pe Dumnezeu să se îndure de ei şi să fie duşman pentru duşmanii lor şi protivnic pentru protivnicii lor, aşa cum se spune în lege.


text:
Şi după ce au isprăvit cu rugăciunea, au pus mâna pe arme şi au ieşit din cetate o bucată bună, iar când s’au apropiat de duşmani, ei s’au oprit.


text:
Şi când s’au revărsat zorile, amândouă cetele s’au încăerat. Unii aveau chezăşie pentru izbânda lor cea norocoasă, pe lângă vitejia lor, şi nădejdea în Domnul, iar alţii aveau călăuză în luptă numai mânia lor.


text:
În toiul luptei însă, văzut-au vrăjmaşii că vin din cer cinci oameni cu chip de viteaz, călări pe cai cu frâiele de aur, şi care s’au aşezat în fruntea Iudeilor.


text:
Atunci doi din aceia au luat pe Iuda Macabeul în mijlocul lor, l-au acoperit cu armura lor, păzindu-l nevătămat, în vreme ce ei aruncau împotriva vrăjmaşilor cu suliţe şi fulgere, şi vrăjmaşii, fiind loviţi de orbire şi de zăpăceală, se prăbuşeau zdrobiţi.


text:
Atunci cei dinlăuntru, bizuindu-se pe cetatea cea bine întărită, grăiau hule şi cuvinte fără de lege.


text:
A cincea zi, pe când se lumina de ziuă, douăzeci de voinici din oastea Macabeului, care se aprinseseră de mânie din pricina hulelor, s’au căţărat vitejeşte pe ziduri şi cu furie de fiară au doborît pe cei care le ieşeau în cale.


text:
Alţii au năvălit peste cei dinlăuntru, pe partea cealaltă, au dat foc turnurilor, au aprins ruguri şi au ars de vii pe defăimători.


text:
Iar pe Timotei, pe care l-au găsit ascuns într’o fântână, precum şi pe Chereea, fratele lui, şi pe Apolofane, i-au omorît.


text:
După aceste isprăvi ei au proslăvit cu psalmi şi cu cântări de laudă pe Domnul, care a săvârşit fapte măreţe pentru Israil şi care îi dăduse biruinţă.


text:
Iar după puţină vreme, Lisias, epitropul şi ruda împăratului, căpetenia peste trebile împărăţiei, fiind foarte mâhnit pentru cele ce se întâmplaseră,


text:
A strâns ca la optzeci de mii de oameni, împreună cu toată călărimea, şi a pornit împotriva Iudeilor, cu gând să prefacă cetatea Ierusalimului în aşezare grecească;


text:
Templul să-l prefacă în izvor de venituri, întocmai ca şi pe celelalte temple păgâneşti, iar arhieratul să-l scoată la mezat în fiecare an,


text:
Nesocotind puterea lui Dumnezeu, ci bizuindu-se afară din cale pe zecile de mii de pedestraşi, pe miile de călăreţi, cum şi pe cei optzeci de elefanţi.


text:
Şi după ce au pătruns în Iudeea, s’a îndreptat spre Betţur, cetate întărită, departe de Ierusalim ca la o sută cincizeci de stadii, şi a împresurat-o.


text:
Când Iuda Macabeul împreună cu tovarăşii lui au aflat că Lisias a împresurat cetăţile, cu suspinuri şi cu lacrămi împreună cu norodul s’au rugat Domnului ca să trimită un înger bun pentru mântuirea lui Israil.


text:
Şi Macabeul, punând cel dintâi mâna pe sabie, a îmbărbătat şi pe ceilalţi ca să înfrunte primejdia şi să sară în ajutorul fraţilor lor. Şi cu osârdie au pornit cu toţii la drum.


text:
Şi pe când ei erau în drum spre Ierusalim, li s’a arătat un călăreţ îmbrăcat în veşminte albe, care, fluturând armele sale de aur, s’a aşezat în fruntea oştirii.


text:
Atunci toţi laolaltă au proslăvit pe milostivul Dumnezeu şi s’au îmbărbătat, fiind gata să se bată nu numai cu oamenii, ci şi cu cele mai sălbatice fiare şi să străpungă chiar şi ziduri de fier.


text:
Şi ei au înaintat gata de luptă cu tovarăşul lor sosit din cer şi cu Domnul, cel care se milostivise spre ei.


text:
Şi ei se năpustiră împotriva duşmanilor lor şi doborîră la pământ unsprezece mii de pedestraşi şi o mie şase sute de călăreţi, iar pe ceilalţi îi siliră s’o rupă de fugă.


text:
Cei mai mulţi dintre ei au scăpat cu viaţă cu mâinile goale, iar Lisias şi-a scăpat viaţa cu fugă ruşinoasă.


text:
După o îndelungată chibzuinţă pentru înfrângerea sa, având destulă minte şi recunoscând că Evreii nu pot fi înfrânţi din pricina Dumnezeului celui puternic care se lupta cu ei,


text:
Le-a trimis soli cu vorbă să încheie pace împreună cu dreaptă tocmeală, făgăduindu-le că va căuta să înduplece şi pe împărat ca să fie prieten cu ei.


text:
Şi Iuda Macabeul a căzut la învoială pentru toate lucrurile pe care Lisias i le înfăţişase, cugetând numai la folosul obştesc. Şi tot ceea ce Macabeul trimisese în scris lui Lisias, toate au găsit încuviinţarea împăratului.


text:
Şi scrisoarea pe care Lisias a trimis-o Iudeilor glăsuia astfel: «Lisias trimite poporului Iudeu, închinăciune!


text:
Ioan şi Absalom, solii voştri, mi-au înmânat hrisovul iscălit de voi şi mi-au cerut să aduc la îndeplinire cele cuprinse într’însul.


text:
Tot ceea ce trebuia adus la cunoştinţa împăratului, i-am adus, şi el a încuviinţat din ele tot ceea ce a fost cu cale.


text:
Şi dacă voi veţi stărui în gândul vostru cel bun către stăpânire, mă voi sili şi eu de aici înainte ca să vă înlesnesc fericirea voastră.


text:
Iar pentru orice lucru mărunt, am dat lămuriri solilor mei şi alor voştri ca să stea de vorbă cu voi.


text:
Scrisoarea împăratului cuprindea cele ce urmează: «Împăratul Antioh trimite fratelui său Lisias închinăciune!


text:
După ce părintele nostru a fost mutat din viaţa aceasta între dumnezei, noi vrem ca toţi locuitorii împărăţiei noastre să-şi poată vedea fiecare în pace de treburi.


text:
Şi fiindcă am auzit că Iudeii nu se învoiesc să treacă, aşa cum rânduise părintele meu, la datinile greceşti, ci ţin cu tărie la datinile lor şi se roagă să fie lăsaţi să trăiască după legile lor,


text:
Şi deoarece noi vrem ca acest popor să nu fie turburat, poruncim să li se dea înapoi templul şi să fie lăsaţi să vieţuiască după datinile lor strămoşeşti.


text:
Fă bine deci de trimite la ei şi încheie pace, ca, văzând ei gândurile noastre, să prindă curaj şi să-şi poată fiecare vedea de treburile sale.»


text:
Scrisoarea împăratului către poporul iudeu avea acest cuprins: «Împăratul Antioh către marele sfat al Iudeilor şi celorlalţi Iudei, închinăciune!


text:
Menelau ne-a vestit că vreţi să vă întoarceţi din Ierusalim la vetrele voastre şi să vă vedeţi de treburile voastre.


text:
Cşi care vor vrea să se întoarcă acasă până la treizeci ale lunii Xantic vor avea pază de la stăpânire.


text:
Şi Iudeii să rămână ca şi mai înainte la datinile lor pentru mâncări şi la legile lor, şi nici unul din ei nici într’un chip să nu fie turburat din pricina greşelilor săvârşite din neştiinţă.


text:
Dar şi Romanii au trimis Iudeilor o scrisoare cu acest cuprins: «Quintus Memius şi Titus Manlius, împuterniciţii Romanilor, poporului Iudeilor, închinăciune!


text:
Iar despre cele pe care le-a chibzuit să le supună împăratului, trimiteţi fără zăbavă un om, cercetând lucrurile mai întâi voi, ca şi noi să lucrăm cum e mai bine pentru voi.


text:
După ce s’a încheiat această învoială de pace, Lisias s’a întors la împărat, iar Iudeii au început să-şi lucreze ogoarele.


text:
Însă generalii ţinutului aceluia, Timotei şi Apoloniu, fiul lui Geneu, ba încă şi Ieronim şi Demofon şi pe lângă ei Nicanor, cârmuitorul Ciprului, nu-i lăsau liniştiţi şi nici să trăiască în bună pace.


text:
În vremea aceasta, locuitorii din Iafa au săvârşit o mare blestemăţie. Ei au poftit pe Iudeii care locuiau la ei în oraş să se suie împreună cu femeile şi cu copiii în bărci pregătite de ei, ca şi când n’ar fi fost nici un gând de duşmănie,


text:
Însă ei lucrau după obşteasca hotărîre a oraşului. Şi ei au primit poftirea lor ca nişte oameni care voiau să trăiască în pace şi fără nici o bănuială. Dar aceia i-au dus până în largul mării şi i-au scufundat în adânc, – nu mai puţin de două sute de suflete.


text:
După ce Iuda Macabeul a aflat despre cruzimea cu care ei se purtaseră cu cei din neamul lui, a vestit pe voinicii săi,


text:
Şi după ce s’au rugat lui Dumnezeu, judecătorul cel drept, a pornit împotriva ucigaşilor fraţilor săi, şi în timpul nopţii a dat foc portului, a ars corăbiile, iar pe cei care căutau să fugă i-a ucis.


text:
Şi fiindcă oraşul era închis, el s’a întors înapoi, însă cu gând să vină iarăşi, ca să dărâme Iafa din temelie.


text:
A năvălit în timpul nopţii peste locuitorii din Iamnia, a dat foc portului împreună cu toate corăbiile, încât flacăra focului se vedea din Ierusalim, de la o depărtare de două sute patruzeci de stadii.


text:
Şi după ce se depărtaseră de acolo nouă stadii, căci ei porniseră împotriva lui Timotei, Arabii, în număr de nu mai puţin de cinci mii de pedestraşi şi cinci sute de călăreţi, s’au năpustit împotriva lui Iuda,


text:
Şi după o bătălie înverşunată, Iuda împreună cu voinicii lui, cu ajutorul lui Dumnezeu, au câştigat biruinţa. Atunci Arabii, locuitori în corturi, înfrânţi au rugat pe Iuda să încheie pace, făgăduindu-i să-i dea vite şi alte ajutoare la nevoie.


text:
Atunci Iuda, încredinţat cu adevărat că ar putea trage multe foloase, a încheiat pace cu ei, iar ei, după ce au dat mâna, s’au întors la vetrele lor.


text:
Apoi Iuda s’a năpustit împotriva cetăţii Caspin, întărită cu valuri de pământ, înconjurată cu ziduri şi locuită de felurite neamuri de păgâni.


text:
Locuitorii, bizuindu-se pe tăria zidurilor şi pe mulţimea merindelor, se purtau cu mojicie, hulind pe Iuda şi pe oamenii lui, defăimându-i şi zicându-le cuvinte necuviincioase.


text:
Atunci Iuda şi ai săi, după ce au strigat către puternicul Stăpân al lumii, care în vremea lui Iosua a dărâmat zidurile Ierihonului, fără berbeci şi fără maşini de război, s’au năpustit ca fiarele sălbatice împotriva zidurilor.


text:
Şi cuprinzând cetatea, cu voinţa lui Dumnezeu, au pornit un măcel cumplit, în aşa măsură că heleşteul învecinat, lat de două stadii, părea că este plin de sângele vărsat.


text:
Şi de acolo, după un drum de şapte sute şi cincizeci de stadii au ajuns la Haraca, unde locuiau Iudeii care se chiamă Tubieni,


text:
Dar ei nu s’au întâlnit în locurile acelea cu Timotei, fiindcă el plecase de acolo fără să-şi fi ajuns ţinta şi lăsase într’o cetate oarecare o strajă puternică.


text:
Atunci Dosoftei şi Sosipatru, doi căpitani ai lui Iuda Macabeul, s’au îndreptat într’acolo şi au ucis pe cei pe care Timotei îi lăsase strajă în cetate, mai mult decât zece mii de oameni.


text:
Atunci Iuda Macabeul şi-a împărţit oastea în mai multe cete şi pe cei doi căpitani i-a pus în fruntea lor şi s’a năpustit împotriva lui Timotei, care avea o oştire de o sută douăzeci de mii de pedestraşi şi două mii şi cinci sute de călăreţi.


text:
Când a prins de veste Timotei că Iuda a pornit împotriva lui, el a trimis femeile şi copiii, precum şi toată averea lor, într’o cetate numită Carnaim, cetate greu de împresurat şi greu de răzbătut la ea, din pricina trecătorilor înguste din tot ţinutul.


text:
Şi îndată ce s’a arătat ceata lui Iuda, duşmanii au fost cuprinşi de groază, din pricina groazei de arătarea puterii Celui care vede toate. Şi atunci ei au rupt-o la fugă, unii într’o parte şi alţii într’alta, rănindu-se între ei şi străpungându-se cu vârfurile săbiilor.


text:
Şi Iuda i-a urmărit cu înverşunare, a ucis pe nelegiuiţii aceia şi a dat pieirii ca la treizeci de mii de oameni.


text:
Chiar şi Timotei a căzut în mâinile voinicilor lui Dosoftei şi Sosipatru. Şi el s’a rugat atunci ca să-l lase să plece cu obraz curat, fiincă el are în mână pe părinţii şi pe fraţii multora din ei, şi dacă el va muri, acelora li se va întâmpla rău.


text:
Şi după ce el le-a făgăduit în chip deosebit şi le-a dat chezăşie că-i va trimite înapoi, nevătămaţi, ei i-au dat drumul, pentru ca să scape pe fraţii lor.


text:
Cu toate acestea Iuda a pornit împotriva Carnaimului şi împotriva templului zeiţei Atargatis şi a omorît douăzeci şi cinci de mii de oameni.


text:
Şi după ce le-a pricinuit o mare învălmăşeală şi a nimicit pe vrăjmaşi, Iuda s’a îndreptat cu oastea împotriva cetăţii Efronului, unde era oaste de amestecătură de neamuri, sub porunca lui Lisias. Acolo mai erau voinici tineri şi aşezaţi în linie de bătaie în faţa zidurilor, pe care le apărau voiniceşte, şi înlăuntrul cetăţii mai era o mulţime de maşini de război şi de săgeţi.


text:
Cu toate acestea, după ce au chemat într’ajutor pe Cel Atotputernic, care cu braţul său cel tare sfărâmă puterea vrăjmaşului, ei au cuprins cetatea şi an doborît la pământ aproape douăzeci şi cinci de mii de oameni.


text:
Iar de acolo au pornit şi s’au îndreptat spre oraşul Schitopolis, departe de Ierusalim ca la şase sute de stadii.


text:
Şi Iudeii care locuiau acolo au mărturisit că Schitopolitanii s’au purtat cu ei cum se cade şi chiar în vremuri de restrişte i-au întâmpinat cu blândeţe.


text:
Atunci ei au mulţumit Schitopolitanilor şi i-au îmbiat ca şi în viitor să se arate binevoitori pentru neamul Iudeilor. Şi de acolo ei au sosit la Ierusalim, aproape de Sărbătoarea Cincize-cimii.


text:
Atunci un oarecare Dosoftei, dintre Tubieni, călăreţ dibaci, a apucat pe Gorgias şi-i ţinea strâns de hlamidă, căci voia să prindă pe blestemat de viu. Dar un călăreţ trac sări pe el şi-i tăie mâna din umăr şi numai aşa Gorgias a fugit spre Mareşa.


text:
Dar voinicii lui Esdris, de prea îndelungată luptă, osteniseră. Atunci Iuda a chemat pe Domnul ca să le vie într’ajutor şi să le fie căpetenie în luptă.


text:
Apoi el a început să strige în graiul strămoşesc strigăte de război şi să cânte psalmi şi s’a repezit pe neaşteptate împotriva oamenilor lui Gorgias, cărora le-a pricinuit o mare înfrângere.


text:
După acestea, Iuda şi-a strâns oastea şi s’a dus în oraşul Adulam. Şi fiindcă tocmai era ziua a şaptea, s’au curăţit după obicei şi au prăznuit acolo Sâmbăta.


text:
A doua zi au venit Iuda şi cu ai săi, pe o vreme minunată, ca să ridice trupurile celor căzuţi şi să le îngroape în mormânturile părinţilor lor.


text:
Dar au găsit sub haina fiecăruia talismane de la idolii din Iamnia, pe care legea le opreşte pentru Iudei. Deci pentru toţi a fost limpede că din această pricină ei au murit.


text:
Apoi ei au început să se roage fierbinte ca să li se ierte cu totul păcatul. Iar viteazul Iuda a îndemnat poporul să se păzească nepătat de păcat, deoarece a văzut cu ochii urmările păcatului la cei care căzuseră în luptă.


text:
Apoi el a început să strângă bani printre ostaşi şi a strâns două mii de drahme, pe care le-a trimis la Ierusalim ca să se aducă o jertfă pentru ispăşirea păcatului. Frumoasă şi minunată faptă, insuflată de gândul învierii morţilor!


text:
Căci dacă ei n’ar fi crezut că cei căzuţi în bătălie vor învia, ar fi fost zadarnic lucru şi o nebunie să se roage pentru morţi.


text:
Şi ei mai credeau că pe cei care au adormit întru buna credinţă îi aşteaptă o frumoasă răsplată. Iată un gând sfânt şi cuvios!


text:
Iată deci pentru care pricină el a adus această jertfă pentru ispăşirea păcatelor pentru morţi, ca să-i mântuiască de păcate.


text:
În anul o sută şi patruzeci şi nouă, Iuda împreună cu voinicii săi au prins de veste că Antioh Eupator înainta împotriva Iudeei cu oşti mari,


text:
Întovărăşit de Lisias, epitropul său şi marele sfetnic peste trebile ţării, fiecare în fruntea unei armate greceşti de o sută şi zece mii de pedestraşi, cinoi mii şi trei sute de călăreţi, douăzeci şi doi de elefanţi şi trei sute de care de război înarmate cu seceri.


text:
Dar cu ei s’a întovărăşit şi Menelau şi îmbărbăta pe Antioh la război – cu toate că în toate acestea era multă prefăcătorie – nu pentru mântuirea patriei, ci mai mult cu nădejdea ca să fie iarăşi aşezat în dregătoria lui.


text:
Însă împăratul împăraţilor a întărâtat mânia lui Antioh împotriva acelui făcător de rele, şi, după ce Lisias l-a zugrăvit în faţa împăratului că el este pricina tuturor nenorocirilor, împăratul a poruncit să-l ducă la Bereea şi să-l omoare după datina locului.


text:
Şi în acest oraş se afla un turn înalt de cincizeci de coţi, plin cu cenuşă înfierbântată. Acolo se afla o vârtelniţă care se învârtea aşa că din orişicare parte asvârlea pe osândit în spuză.


text:
Şi tocmai în acelaşi chip s’a întâmplat să moară nelegiuitul Menelau, ca mormântul lui să nu fie în pământ.


text:
Şi cu dreptate! Fiindcă el a pângărit cu multe fărădelegi altarul al cărui foc şi a cărui cenuşă erau curate. Şi tocmai în cenuşă şi-a găsit moartea.


text:
Şi împăratul înainta cu gânduri păgâne, ca să se poarte cu Iudeii cu mult mai rău decât se purtase părintele său.


text:
Când Iuda a aflat despre aceasta, porunci poporului său să se roage Domnului zi şi noapte, ca numai de astă-dată să vină în ajutorul celor care erau în primejdie să piarză legea, patria şi templul cel sfânt,


text:
Şi să nu îngădue ca norodul acesta, care nu prea de multă vreme îşi venise în fire, să cadă iarăşi în mâinile nelegiuiţilor păgâni.


text:
Şi după ce toţi au rugat cu osârdie într’un cuget fierbinte şi în genunchi, cu plânset şi cu post, pe Domnul cel milostiv, timp de trei zile, Iuda i-a îmbărbătat şi le-a poruncit să fie gata de luptă.


text:
Şi după înţelegerea pe care a avut-o cu bătrânii, el a luat hotărirea să iasă la luptă şi s’o ducă la bun sfârşit cu ajutorul lui Dumnezeu, înainte ca împăratul să năvălească în Iudeea şi să cuprindă cetatea.


text:
Apoi lăsând în voia Ziditorului lumii izbânda, el a îndemnat pe voinicii săi la luptă vitejească până la moarte pentru lege şi templu, pentru cetate şi patrie, cum şi pentru aşezămintele ei; şi tăbărî cu oastea lângă Modein.


text:
Iar ostaşilor lui le-a dat acest cuvânt de taină: «Domnul este izbânda noastră!» Şi şi-a ales el pe cei mai viteji ostaşi, cu care în vreme de noapte a dat buzna peste cortul împăratului, şi a omorît în tabără aproape două mii de oameni, iar cu lancea lui pe cel mai mare elefant, dimpreună cu cei care se aflau în turnuleţ.


text:
În sfârşit, după ce au răspândit o spaimă cumplită în toată tabăra, s’au întors cu izbândă în revărsat de zori.


text:
După ce împăratul şi-a dat seama de bărbăţia Iudeilor, a încercat să le cuprindă cetăţile cu viclenie.


text:
Şi aşa a înaintat împotriva Betţurului, cetate bine întărită a Iudeilor, însă el a fost biruit; apoi s’a năpustit din nou împotriva ei şi din nou a fost biruit.


text:
În vremea aceasta, Rodocos din oastea Iudeilor a vândut duşmanilor planurile de război, dar el a fost căutat, prins şi băgat în temniţă.


text:
Apoi a doua oară împăratul a stat de vorbă cu locuitorii din Betţur şi le-a dat sfat de pace, care a şi fost primită, apoi el a plecat.


text:
Însă când s’a ciocnit cu voinicii lui Iuda, a fost înfrânt. Şi când a mai primit şi cumplita veste că Filip, pe care îl lăsase în fruntea trebilor, se răsculase, Eupator, în turburarea lui, i-a rugat pe Iudei, s’a socotit învins şi le-a făgăduit cu jurământ să le împlinească toate cererile lor drepte, apoi s’a împăcat cu ei şi a adus şi jertfă, s’a arătat cu cinste faţă de templu şi cu bunăvoinţă către cetate.


text:
Şi pe Iuda Macabeul l-a socotit ca un prieten, pe care l-a lăsat cârmuitor de la Ptolemais şi până la Gherar.


text:
Mai pe urmă, când împăratul s’a dus la Ptolemais, locuitorii Ptolemaisului s’au întărâtat împotriva acestui legământ de pace şi s’au făcut foc şi pară, fiindcă ei voiau să-l calce.


text:
Atunci Lisias s’a suit pe o podină şi a apărat pe cât a fost cu putinţă învoiala făcută de împărat, a înduplecat pe locuitori şi i-a îmbunat, apoi a purces la Antiohia. Iată deci care este istoria înaintării şi a retragerii împăratului.


text:
Iar după trecere de trei ani, Iuda şi tovarăşii săi au aflat că Dimitrie, feciorul lui Seleuc, pornise din portul Tripoli cu numeroasă oaste şi cu corăbii,


text:
Un oarecare Alchimos, care mai înainte fusese arhiereu şi care în vremea neamestecului cu Elinii se pângărise de bunăvoie, înţelegând că nu mai este chip de scăpare şi nici de îngăduinţă să intre în sfântul altar,


text:
S’a dus la împăratul Dimitrie, în anul o sută şi cincizeci şi unu, şi i-a dăruit o coroană de aur cu ramuri de palmier, şi pe lângă aceasta şi câteva ramuri de măslin, cum este datina să se dăruiască templului. Şi în ziua aceea a stat liniştit.


text:
Însă el a găsit prilej prielnic pentru sminteala lui, în vremea când Dimitrie l-a chemat la divan şi l-a întrebat despre apucăturile şi planurile Iudeilor. Atunci el i-a răspuns:


text:
«Iudeii care se chiamă Asidei, în fruntea cărora este Iuda Macabeul, urzesc mereu războaie şi răscoale şi nu văd cu ochi buni liniştea împărăţiei.


text:
Şi deoarece am fost despoiat de vrednicia mea strămoşească, vreau să zic, de arhierie, am venit aici,


text:
Mai întâi de toate cu dorinţa curată pentru drepturile împăratului, şi al doilea având în vedere pe cei de un neam cu mine, deoarece cutezanţa acestor oameni pricinueşte întregului popor cele mai mari nenorociri.


text:
Aşa dar tu, împărate, de vreme ce cunoşti toate acestea, veghează peste ţara şi peste poporul nostru cel asuprit, după iubirea ta de oameni cu care te porţi faţă de toţi,


text:
Şi după ce el a isprăvit de grăit astfel, ceilalţi sfetnici ai împăratului, care pizmuiau pe Iuda, au înfierbântat şi mai mult pe Dimitrie.


text:
Atunci el a chemat îndată pe Nicanor, care fusese căpitan peste elefanţii de luptă, l-a numit general al oştirii din Iudeea,


text:
Şi l-a trimis cu poruncă scrisă ca să nimicească pe Iuda, să risipească pe oamenii lui şi să înscăuneze pe Alchimos ca arhiereu al slăvitului templu.


text:
Atunci păgânii care fuseseră siliţi să fugă din Iudeea din pricina lui Iuda s’au adunat grămadă lângă Nicanor, crezând că sumedenia de nenorociri care vor copleşi pe Iudei va fi spre fericirea lor.


text:
Când au auzit Iudeii despre înaintarea lui Nicanor şi despre năvala păgânilor, şi-au presărat pământ în cap şi s’au rugat la Cel care întemeiase poporul său pe veci şi care făţiş deapururi ocrotise moştenirea sa.


text:
Şi ei au plecat în grabă după porunca lui Iuda, căpitanul lor, şi s’au încăerat cu duşmanii la satul Adasa.


text:
Simon, fratele lui Iuda, s’a ciocnit cu Nicanor, însă din pricina sosirii fără de veste a duşmanilor a suferit o mică înfrângere.


text:
Cu toate acestea, când a auzit Nicanor despre vitejia cea fără seamăn a lui Iuda şi a voinicilor săi, şi cu ce bărbăţie se luptă pentru patrie, s’a temut ca să dezlege pricina prin vărsare de sânge.


text:
Şi după o chibzuire îndelungată asupra propunerilor, generalul le-a împărtăşit oştirii, şi când au căzut cu toţii la învoială, şi-au dat încuviinţarea pentru încheierea păcii.


text:
Apoi s’a hotărît o zi în care cei doi aveau să se întâlnească între patru ochi. Şi dintr’amândouă părţile a sosit câte un car de război şi au fost aşezate jilţuri.


text:
Însă Iuda Macabeul a aşezat oşteni înarmaţi la pândă în anume locuri, ca nu cumva vrăjmaşul să înceapă vre-o năvală vicleană. Cu toate acestea sfatul lor s’a petrecut în deplină înţelegere.


text:
Nicanor a stat o bucată de vreme la Ierusalim şi n’a săvârşit nici o fărădelege, iar poporul care se adunase cu grămada l-a trimis la vatra lui.


text:
Şi l-a îndemnat să se însoare şi să aibă copii. Şi Iuda s’a însurat, a trăit fericit şi s’a bucurat de viaţă.


text:
Când Alchimos a văzut prietenia dintre ei, a luat tratatul încheiat şi s’a dus cu el la Dimitrie şi l-a pârît pe Nicanor că are gânduri protivnice trebilor împărăţiei, deoarece el ridicase pe Iuda, vrăjmaşul împărăţiei, la vrednicia de locţiitor.


text:
Atunci împăratul s’a înfuriat peste măsură şi, în urma defăimărilor acestui făcător de rele, a scris lui Nicanor că-i vine greu să primească tratatul care a fost încheiat, şi-i porunceşte lui Nicanor să trimită în grabă pe Iuda la Antiohia, legat în lanţuri.


text:
La primirea acestei scrisori, Nicanor s’a turburat şi s’a îndârjit, fiindcă el nu putea să calce tratatul încheiat, fără ca Iuda să fi săvârşit ceva nedrept.


text:
Însă, fiindcă nu i se cădea să se împotrivească împăratului, căuta prilej prielnic ca printr’o întorsătură măiastră să facă voia împăratului.


text:
Şi Macabeul văzând că Nicanor se arată mai aspru cu el şi că purtarea lui nu mai este prietenoasă ca înainte, el a înţeles că această asprime nu era a bine, de aceea a strâns un mare număr de voinici şi s’a făcut nevăzut din faţa lui Nicanor.


text:
Când însă Nicanor a văzut că Iuda prin vitejia lui l-a întrecut în vicleşug, s’a dus în prea sfântul templu, în vremea când preoţii aduceau jertfele cele îndătinate, şi le-a poruncit să-i dea în mână pe omul acela.


text:
Nicanor a întins mâna lui cea dreaptă spre templu şi s’a jurat: «Dacă voi nu-mi veţi preda pe Iuda ferecat în lanţuri, voi face acest templu al lui Dumnezeu una cu pământul, voi dărâma acest altar şi voi ridica în locul acesta un templu în cinstea lui Dionisos Epifanes!»


text:
După aceste ameninţări el a plecat. Atunci preoţii şi-au întins mâinile spre cer şi au chemat pe Cel care în toată vremea s’a luptat pentru poporul nostru şi au zis:


text:
«Tu, Doamne, care n’ai nevoie de nimic, ai binevoit ca templul unde tu sălăşlueşti să fie în mijlocul nostru.


text:
Şi acum, sfinte Doamne, izvorul a toată sfinţenia, păzeşte în veci nepângărit locaşul acesta care de curând a fost sfinţit.»


text:
Un oarecare Razis, dintre bătrânii din Ierusalim, a fost pârît lui Nicanor. El era un om care-şi iubea pe cei din neamul lui şi era cu mare vază. Iar din pricina mărinimiei lui el era numit «Părintele Iudeilor».


text:
Chiar mai înainte, în vremea neamestecului Iudeilor cu Elinii, el se străduise pentru curăţia Iudaismului, pentru care îşi pusese în primejdie şi viaţa.


text:
Şi Nicanor, vrând să-şi dea pe faţă ura lui faţă de Iudaism, a trimis mai mult de cinci sute de ostaşi ca să-l prindă,


text:
Şi pe când ceata de ostaşi se trudea să cuprindă turnul în care se afla el şi spărsese poarta curţii şi poruncise să aducă foc ca să dea foc uşilor, cel împresurat şi-a împlântat sabia în pântece,


text:
Fiindcă a vrut mai bine să moară cu cinste decât să cadă în mâinile celor fără de lege şi să pătimescă ocări nevrednice de neamul lui.


text:
Însă, fiindcă din pricina grabei şi a spaimei nu se nimerise bine şi văzând că ceata de ostaşi pătrunde pe uşi, a fugit voiniceşte pe zid şi s’a aruncat ca un viteaz jos în mulţime.


text:
Şi din pricină că toţi s’au dat repede înapoi, s’a făcut un loc gol în mijlocul căruia a căzut el pe pământ.


text:
Şi fiindcă tot mai sufla, înfierbântat de mânie, el s’a sculat de jos şi, în ciuda şiroaielor de sânge care curgea şi a rănilor primite, a trecut repede prin mulţime şi s’a urcat pe o stâncă po-vârnită.


text:
Şi, cu toate că-şi pierduse sângele cu desăvârşire, şi-a smuls măruntaiele şi cu amândouă mâinile le-a aruncat în mulţime, rugându-se la stăpânul vieţii şi al sufletului, ca iarăşi să i le dea. Şi aşa a murit.


text:
Şi când Nicanor a aflat că Iuda şi cu voinicii lui se află în părţile Samariei, s’a hotărît să se năpustească împotriva lor fără greş în ziua Sâmbetei.


text:
Dar Iudeii care erau siliţi să meargă cu el i-au zis: «Nu-i măcelări sălbatic şi ca barbarii, ci cinsteşte ziua pe care a cinstit-o şi a sfinţit-o Cel ce vede toate».


text:
Atunci acest de trei ori nelegiuit a întrebat dacă se află în cer vre-un Stăpân care să fi poruncit să se prăznuiască Sâmbăta.


text:
Dar ei i-au răspuns îndată: «Domnul Dumnezeul cel viu, el este stăpânul din ceruri care a rânduit să se prăznuiască ziua a şaptea!»


text:
Iar celălalt a spus: «Şi eu sunt stăpân pe pământ şi poruncesc să luaţi armele şi să faceţi slujba împăratului!» Cu toate acestea el n’a izbutit să aducă la îndeplinire planul lui cel nelegiuit.


text:
Şi pe când Nicanor, care se umfla de trufie, îşi pusese de gând să ridice un monument măreţ de biruinţă cu prilejul înfrângerii lui Iuda şi alor săi,


text:
Pentru aceasta el îmbărbăta pe ai săi, să nu se teamă de năvala păgânilor, ci să-şi aducă aminte de ajutorul pe care Dumnezeu din cer li-l dăduse şi în trecut, şi că Cel Atotputernic le va da şi acum izbândă.


text:
Şi-i însufleţea grăindu-le din lege şi din prooroci şi le aducea aminte de luptele lor vitejeşti, şi mai cu osârdie el îi îmbărbăta.


text:
Şi după ce i-a înflăcărat, Iuda le-a dat porunci şi le-a îndreptat luarea aminte la viclenia păgânilor şi la călcarea jurământului.


text:
Astfel el i-a înarmat nu cu nădejdea în scuturi şi în lănci, ci cu îmbărbătarea frumoaselor sale cuvinte, apoi le-a povestit un vis vrednic de credinţă, precum şi o vedenie adevărată, de care cu toţii s’au bucurat.


text:
Şi iată care a fost vedenia: El a văzut pe Onia, cel care mai înainte fusese arhiereu, om virtuos şi bun, cucernic şi blând, hotărît în cuvânt şi din pruncie spre virtute sârguindu-se, cu mâinile ridicate, rugându-se pentru tot poporul Iudeilor.


text:
Apoi i s’a arătat, într’acelaşi chip, un bărbat vrednic de cinste pentru cărunteţea lui, înconjurat de minunată strălucire.


text:
Atunci Onia a deschis gura şi a zis: «Iată pe prietenul fraţilor săi, Ieremia, profetul lui Dumnezeu, care se roagă mult pentru popor şi pentru cetate!»


text:
Astfel voinicii au fost înflăcăraţi de aceste foarte frumoase cuvinte ale lui Iuda, care aveau puterea să-i îndârjească spre vitejie şi să oţelească inima lor de tineri. Deci ei s’au hotărît să nu mai poposească în tabără, ci vitejeşte să se arunce în luptă şi cu toată străşnicia să dea o hotărîtoare şi înverşunată luptă în clipa când cetatea, legea şi templul erau în primejdie,


text:
Fiindcă prea puţin se îngrijeau ei de femeile şi de copiii lor, de fraţi sau de rude, ci cea mai mare şi cea dintâi grijă era grija de templul cel sfânt.


text:
Dar şi cei care rămăseseră în cetate nu erau mai puţin turburaţi de lupta care avea să se dea în câmp deschis.


text:
Şi pe când toţi erau încordaţi aşteptând sfârşitul apropiat, deoarece duşmanii se aşezaseră în linie de bătaie, elefanţii fuseseră rânduiţi în locuri potrivite şi călărimea la aripi,


text:
Iuda Macabeul, văzând mulţimea de oştire şi această pregătire felurită de arme şi privirea sălbatică a elefanţilor, şi-a întins mâinile la cer şi a chemat pe Domnul a toate văzător, care face minuni, fiindcă el ştia că izbânda nu vine de la arme, ci Dumnezeu hotărăşte biruinţa şi o dă celor ce sunt vrednici de ea.


text:
Apoi s’a rugat aşa: «Tu, Stăpâne, care ai trimis pe îngerul tău în vremea domniei lui Iezechia, regele Iudei, şi a nimicit din tabăra lui Sanherib o sută optzeci şi cinci de mii de oameni,


text:
Trimite şi acum din ceruri pe îngerul tău cel bun înaintea noastră, ca să-i spăimânţi şi să-i îngrozeşti.


text:
Şi cu puterea braţului tău să fie izbiţi toţi cei care au venit cu hula pe buze împotriva sfântului tău norod!» Şi cu aceste cuvinte şi-a sfârşit el rugăciunea.


text:
Şi luptându-se cu mâinile, dar în inima lor rugându-se lui Dumnezeu, au doborît la pământ nu mai puţin de treizeci şi cinci de mii de oameni, veselindu-se foarte de ajutorul vădit al lui Dumnezeu.


text:
Şi după ce au sfârşit lupta şi cu bucurie se întorceau la casele lor, au băgat de seamă că Nicanor căzuse în luptă îmbrăcat cu armura.


text:
Iar Iuda, care se închinase cu trup şi suflet pentru apărarea celor de un neam cu el, care din tinereţea sa păstrase pentru ei aceeaşi dragoste, a poruncit să taie capul lui Nicanor şi mâna cu braţ cu tot, ca să le ducă la Ierusalim.


text:
Şi ducându-se el însuşi la Ierusalim, a adunat pe toţi cei din neamul lui şi pe preoţi, şi stând înaintea altarului a trimis după cei din cetate,


text:
Cărora le-a arătat capul nelegiuitului Nicanor şi mâna hulitorului pe care el o ridicase cu atâta trufie împotriva templului Celui Atotputernic.


text:
Apoi a tăiat limba nelegiuitului şi tăindu-o bucăţele a dat-o păsărilor cerului, iar braţul răufăcătorului l-a spânzurat dinaintea templului.


text:
Atunci toţi au proslăvit pe Dumnezeu din cer care li se descoperise şi au zis: «Preamărit să fie cel ce a ferit de pângărire locul său cel sfânt!»


text:
Şi Iuda a spânzurat capul lui Nicanor pe zidul cetăţii, ca semn vădit şi neîndoios pentru orişicine, despre ajutorul lui Dumnezeu.


text:
Şi ca să nu lase această zi neprăznuită, au luat într’un cuget această hotărîre, ca s’o prăznuiască în a treisprezecea zi a lunii a douăsprezecea, numită în limba siriacă Adar, în ajunul sărbătorii lui Mardoheu.


text:
Astfel s’au întâmplat lucrurile cu Nicanor. Şi fiindcă de atunci cetatea a rămas în stăpânirea Evreilor, voi sfârşi şi eu aici istorisirea mea.


text:
Dacă alcătuirea acestei cărţi este bună şi cum se cuvine, este tocmai ceea ce am vrut şi eu, iar dacă ea este cu ponosuri şi de mijloc, însemnează că n’am putut să fac mai mult.


text:
Şi precum este neplăcut să bea cineva ori numai vin, ori numai apă – pe când vinul amestecat cu apă este plăcut şi bun la gust – tot astfel şi iscusinţa în alcătuirea povestirii farmecă urechile celor care citesc istoria. Aici este sfârşitul.


text:
Când a auzit Ptolomeu Filopator de la dregătorii cei ce se întorseseră că Antioh a cuprins cetăţile care mai înainte fuseseră sub stăpânirea lui, şi-a adunat toate oştile, pedestraşi şi călăreţi, a luat cu sine şi pe sora sa Arsinoe şi a pornit, îndreptându-se în părţile Rafiei, unde Antioh poposise cu oştirea lui.


text:
Atunci un oarecare Teodot, vrând să facă o ispravă vitejească, a luat din cei mai viteji ostaşi ai lui Ptolomeu, care mai înainte îi fuseseră supuşi lui, şi a pornit noaptea la cortul lui Ptolomeu, ca să-l omoare el singur şi în felul acesta să pună capăt războiului.


text:
Însă Dosoftei, un fecior al lui Drimilus, iudeu de neam, care mai târziu se lăsase de lege şi se înstrăinase de datinile strămoşeşti, l-a dus pe Ptolomeu aiurea şi a culcat în cortul regesc pe un necunoscut care trebuia să păţească ceea ce ar fi păţit Ptolomeu.


text:
Şi când lupta era crâncenă, iar biruinţa înclina mai mult de partea lui Antioh, Arsinoe a început să alerge cu părul despletit printre rândurile de ostaşi şi să-i îndemne stăruitor, cu plânset şi cu lacrămi, s’o apere vitejeşte pe ea, pe copiii ei şi pe femei, făgăduind să dea fiecăruia dacă vor birui, câte două mine de aur.


text:
Şi astfel s’a întâmplat că în această bătălie mulţi duşmani au fost ucişi, iar alţii au fost luaţi în robie.


text:
Şi după ce au zădărnicit această uneltire, el s’a hotărît să se ducă să vază cetăţile cele învecinate şi să le îmbărbăteze.


text:
Iar când Iudeii au trimis la el soli din marele sfat şi dintre bătrâni, ca să i se închine şi să-i facă urări pentru izbândă, l-a prins un dor să se ducă la ei cât mai degrabă.


text:
Ajungând el la Ierusalim, a adus jertfă de mulţumire marelui Dumnezeu. Şi apoi, după ce a făcut acest lucru care era potrivit cu cinstirea locului şi a ajuns în sfârşit la templu, s’a minunat de râvna cu care era ţinut şi de frumoasa lui înfăţişare,


text:
Apoi s’a mirat el de minunata rânduială din templu şi i-a trecut prin minte să intre în Sfânta Sfintelor.


text:
Şi când i s’a spus că nu se cuvine să intre acolo nici chiar celor care fac parte din poporul iudeu şi nici chiar tuturor preoţilor, ci numai arhiereului, căpetenia cea peste toţi preoţii, şi aceasta numai o dată pe an, el n’a vrut nici de cum să auză.


text:
Şi chiar nici după ce i s’a citit legea, tot nu s’a încredinţat, ci o ţinea într’una că trebue să intre înlăuntru, şi deşi ei sunt lipsiţi de această cinste, «eu să nu fiu lipsit!»


text:
Şi pe când preoţii cădeau în genunchi, înveşmântaţi în toate odăjdiile şi se rugau marelui Dumnezeu ca să le ajute în nevoia în care se aflau şi să înmoaie râvna celui care vrea să intre cu sila, şi umpleau templul de strigăte şi de lacrămi,


text:
Cei care rămăseseră în cetate săriră cuprinşi de groază, bănuind că se întâmplă ceva nemai întâmplat.


text:
Fecioarele închise în cămări s’au năpustit afară împreună cu mamele lor şi şi-au presărat cenuşă şi pulbere în cap şi au umplut uliţele cu bocetele şi cu suspinele lor.


text:
Aşijderea şi cei care se încinseseră de curând în cămările lor de nuntă gătite într’adins, au lăsat laoparte ruşinea care-i ţinea pe loc şi au alergat deavalma în cetate.


text:
Dar şi mamele şi doicele şi-au lăsat pruncii lor care încotro, unele în case, altele pe uliţe, şi s’au adunat fără grijă în templul cel întru tot sfânt.


text:
Şi rugăciunea celor care se adunaseră era de multe feluri, din pricina celui care încerca să facă lucruri fără de lege.


text:
Şi întocmai ca şi aceştia, vitejii cetăţeni nu-l răbdau ca să stăruiască şi să-şi adeverească gândul lui,


text:
Ci au strigat să pună mâna pe arme şi să moară vitejeşte pentru legea strămoşească. Şi atunci ei au făcut o mare zarvă în sfânta cetate. Şi numai abia după ce bătrânii şi mai marii poporului i-au înduplecat, ei s’au întors iarăşi la locul lor de rugăciune.


text:
Şi bătrânii care erau împrejurul împăratului au încercat fel şi chip, să întoarcă gândul lui cel trufaş de la planul pe care-l făcuse.


text:
Iar el fiind din ce în ce mai îndrăzneţ şi lăsând totul laoparte, se apropia tot mai mult, închipuindu-şi că poate să îndeplinească ceea ce-şi pusese de gând.


text:
Când cei care se aflau în ceata împăratului au văzut aceasta, s’au întors cu ai noştri laolaltă ca să cheme pe Cel care are toată puterea, să abată primejdia şi să nu îngăduiască această nelegiuită şi trufaşă faptă.


text:
Şi strigătul necontenit şi puternic al celor care se adunaseră s’a prefăcut într’un strigăt de nedescris.


text:
Căci s’ar fi putut crede că nu numai oamenii strigă, ci şi zidurile şi întregul pământ, toţi vrând mai degrabă moartea decât pângărirea locului sfânt.


text:
Atunci arhiereul Simon a îngenunchiat în faţa templului, a întins mâinile către cer şi cu bună cuviinţă s’a rugat astfel:


text:
«Doamne, Doamne! împărate al cerurilor şi Stăpâne a toată făptura, sfinte între sfinţi, singur stăpânitor, atotputernic, ia aminte la noi cei obijduiţi de nelegiuitul păgân care se tru-feşte cu îndrăzneală şi cu puterea lui!


text:
Căci tu, Ziditorul lumii şi Stăpânul a toate, eşti stăpânitor drept şi judeci pe cei ce se poartă în chip semeţ şi defăimător.


text:
Tu ai pierdut pe cei din străvechime care au săvârşit lucruri nedrepte, printre care se aflau şi uriaşi ce se bizuiau pe puterea şi pe îndrăzneala lor, aducând peste ei potop de apă.


text:
Tu şi pe Sodomiţii cei trufaşi, vestiţi prin fărădelegile lor, i-ai ars cu foc şi cu pucioasă, puindu-i pildă pentru urmaşii lor.


text:
Tu, pe îndrăzneţul Faraon, care a robit pe sfântul tău popor Israil, l-ai pedepsit prin nenumărate şi felurite pedepse şi astfel ţi-ai arătat puterea ta cea mare;


text:
Şi când el l-a urmărit cu carele şi cu oastea lui cea multă, l-ai scufundat în adâncul mării, iar pe cei ce au nădăjduit în tine ca în stăpânul a toată făptura, i-ai trecut printr’însa nevătămaţi,


text:
Tu, împărate, cel ce ai făcut pământul cel nemărginit şi nemăsurat, ai ales această cetate şi ai sfinţit locul acesta cu numele tău, tu cel care nu ai trebuinţă de nimic, şi l-ai preamărit cu strălucita ta arătare, înălţându-l spre slava marelui şi prea cinstitului tău nume,


text:
Tu care din iubire faţă de neamul lui Israil ai făgăduit că, dacă vom cădea de la tine şi va da peste noi restriştea, şi vom veni şi ne vom ruga în locul acesta, vei auzi rugăciunea noastră.


text:
Şi după cum pe părinţii noştri, cei ce au fost adeseori în nevoie, i-ai ajutat întru smerenia lor şi din mari primejdii i-ai izbăvit,


text:
Vezi şi acum, împărate sfinte, că din pricina multelor şi marilor noastre păcate suntem obijduiţi, suntem supuşi vrăjmaşilor noştri şi întru neputinţele noastre suntem părăsiţi.


text:
Şi în acesta neputinţă fiind, îndrăzneţul pângăritor umblă să pângărească sfânt locul acesta, închinat pe pământ slăvitului tău nume.


text:
Ci nu ne pedepsi pe noi prin necurăția lor şi nu ne mustra pe noi prin pângărirea lor, ca să nu se laude cei fără de lege întru trufia lor, şi în semeţia lor să se bucure de izbândă şi să zică:


text:
Degrabă să ne întâmpine pe noi îndurările tale, şi pune cântări de laudă în gura celor cu inimă zdrobită şi amărîtă şi ne învredniceşte să avem parte de pace!»


text:
Atunci, atotvăzătorul Dumnezeu şi atotsfântul Tată a auzit rugăciunea cea după lege făcută şi a pedepsit pe semeţul şi îndrăzneţul trufaş,


text:
Clătinându-l încoace şi încolo cum se clatină trestia de vânt, şi căzând jos pe pământ, sta cu mădularele slăbănoage fără să scoată vre-un cuvânt, fiindcă cu dreaptă judecată fusese judecat.


text:
Şi dacă prietenii lui şi paznicii lui au văzut cumplita pedeapsă care îl lovise, temându-se ca nu cumva să se săvârşească din viaţă, cuprinşi fiind de frică, l-au scos degrabă afară.


text:
Şi după ce încetul cu încetul şi-a venit în fire, nu s’a pocăit nicidecum după acea pedeapsă, ci a plecat de acolo ameninţând cumplit.


text:
Când a ajuns el în Egipt, tot nu s’a dezbărat de răutăţi, ci, după îndemnul oaspeţilor şi tovarăşilor săi de ospeţe, care se lăsaseră de tot ceea ce era drept,


text:
Nu numai că a făcut nenumărate fapte de ocară, ci a ajuns cu îndrăzneala atât de departe, încât grăia pretutindeni hule, şi mulţi dintre prietenii săi văzând gândul împăratului căutau să-i facă voia.


text:
Şi atunci împăratul şi-a pus de gând să umilească poporul iudeu. Pentru aceasta el a poruncit să ridice în curtea palatului o columnă pe care să se sape o inscripţie,


text:
Anume că nimeni din cei care nu aduc jertfă n’are voie să intre în templele lor, şi toţi Iudeii să fie înscrişi deavalma cu poporul de rând şi să fie trecuţi la un loc cu băştinaşii, iar cei ce se vor împotrivi să fie luaţi cu de-a-sila şi să fie omorîţi.


text:
Iar cei înscrişi să se cunoască după emblema lui Dionisus – o frunză de ederă – întipărită cu foc pe trupul lor, şi astfel ei să fie trecuţi în rândul celor ce au dreptul să fie cruţaţi.


text:
Şi ca să nu pară că este vrăjmaş pentru toţi, a săpat mai jos: «Dacă vre-unii ar vrea să intre în rândul celor care s’au hotărît să cinstească misterele lui Bacus, să aibă aceleaşi drepturi cetăţeneşti ca şi Alexandrinii».


text:
Atunci unii, din pricina dajdiilor pe care le plăteau templului din cetatea sfântă, s’au alăturat fără zăbavă, crezând că prin legăturile viitoare cu împăratul să se facă părtaşi de mai mare cinste.


text:
Cei mai mulţi însă au rămas statornici în credinţă şi nu s’au depărtat de lege, ci, plătind bani ca să poată trăi fără de frică, au încercat să scape de înscriere,


text:
Nădăjduind să capete ajutor şi dispreţuind pe cei ce se lepădaseră de lege, şi urându-i ca pe nişte vrăjmaşi ai poporului şi lipsindu-i de legăturile cele obşteşti şi prieteneşti cu ei.


text:
Când însă a auzit păgânul, s’a înfuriat până într’atâta, încât nu numai că s’a întărâtat împotriva Iudeilor din Alexandria, ci cu mai multă străşnicie împotriva celor ce locuiau în ţară, şi poruncă a dat ca foarte degrabă să-i adune într’un singur loc şi într’un chip crud să-i omoare.


text:
Şi ca să se poată împlini toate acestea, a fost răspândit un zvon urît împotriva Iudeilor, încât cei care râvneau să le facă rău aveau prilejul să-i oprească de la datinile lor.


text:
Şi fiindcă ei se temeau de Dumnezeu şi umblau în legea lui, se osebeau prin mâncările lor, şi pentru aceasta erau urîţi de unii;


text:
Însă această viaţă a poporului, despre care vorbea toată lumea, nu era câtuşi de puţin preţuită de închinătorii la idoli,


text:
Ci vorba lor obişnuită şi deapururi era despre cele două deosebiri a închinăciunii şi a mâncărilor. Şi ei ţineau morţiş că aceşti oameni nu sunt credincioşi nici împăratului şi nici stăpânirilor, ci sunt vrăjmaşi şi uneltesc împotriva cârmuirii. Şi astfel îi batjocoreau cu batjocura cea mai umilitoare.


text:
Grecii cei ce locuiau în cetate şi care în nici un chip nu fuseseră jigniţi de ei, când au văzut această întărâtare neaşteptată şi această năvală nebănuită împotriva oamenilor acestora – dar de ajutat nu-i puteau ajuta, fiindcă era cârmuire tiranică – îi îmbărbătau şi cu greu răbdau şi credeau că această stare de lucruri se va schimba,


text:
Deoarece un popor atât de numeros nu putea fi lăsat fără ajutor, întrucât el nu săvârşise nimic rău.


text:
Însă unii vecini şi prieteni şi neguţători grăiau pe ascuns unii cu alţii şi făgăduiau să-i apere şi să se străduiască pentru un ajutor cât mai grabnic.


text:
Atunci Ptolomeu, trufindu-se din pricina fericirii sale de o clipă şi fiindcă nu recunoştea puterea marelui Dumnezeu, ci avea de gând să stăruiască necontenit în acelaşi plan, le-a scris următoarea scrisoare:


text:
«Împăratul Ptolomeu Filopator, generalilor din Egipt şi din alte ţinuturi, precum şi ostaşilor, închinăciune şi sănătate!


text:
După ce războiul pe care l-am făcut în Asia, despre care ştiţi şi voi, a fost încununat de izbândă, cu ajutorul cel mai presus de fire al zeilor,


text:
Am socotit cu cale, ca pe popoarele care locuesc în Cele-Siria şi Fenicia, să le câştigăm, nu prin puterea armelor, ci prin blândeţe şi multă iubire de oameni, şi să le facem bine şi să fie mulţumite.


text:
Şi fiindcă am pus la îndemâna templelor din diferite oraşe foarte multe venituri, ne-am dus şi în Ierusalim ca să cinstim templul celor necredincioşi, care nu se lasă niciodată de nebunia lor.


text:
Ei, deşi cu cuvântul au fost bucuroşi de venirea noastră, însă cu fapta au fost făţarnici, căci când am vrut să intrăm în templul lor şi să-l cinstim cu cele mai frumoase şi cele mai cuvioase daruri,


text:
Împinşi fiind ei de vechea lor trufie, ne-au oprit pe noi să intrăm, fără să simtă puterea noastră, cu care noi ne arătăm către toţi oamenii, călăuziţi de iubirea noastră de oameni.


text:
Şi ne-au dat pe faţă vrăjmăşia lor, ca unii care numai ei singuri dintre popoare se pun în pricină cu împăraţii şi cu binefăcătorii lor.


text:
Dar noi nu ne-am potrivit nebuniei lor, ci ne-am întors cu izbândă în Egipt, am întâmpinat pe toate popoarele cu iubire de oameni şi ceea ce se cuvenea să facem am făcut,


text:
Şi printre multe altele, am iertat pe toţi cei din neamul lor, de orişice fapte rele. Însă pentru slujbele pe care ei ni le-au făcut în război şi pentru nenumăratele pricini încredinţate lor de la început şi de care ei au avut grijă, ca să le schimbăm starea lor de până acum, hotărîm să fie socotiţi vrednici de cetăţenia Alexandriei şi să ia parte neîncetat la slujbele lui Bacus.


text:
Ei însă făcură cu totul altfel, căci dintr’o răutate înnăscută au lepădat binele şi cu îndărătnicie s’au înclinat spre rău,


text:
Şi nu numai că au dispreţuit cetăţenia cea nepreţuită, ci şi celor puţini care mai erau din toată inima cu noi şi-au mărturisit, atât prin grai, cât şi prin tăcere, ura lor, pândind neîncetat, ca noi, din pricina vieţuirii lor ticăloase, să ajungem să călcăm rânduielile date.


text:
Deoarece însă noi suntem încredinţaţi cu dovezi depline că ei ne sunt duşmani şi vrem să veghem ca nu cumva, când s’ar întâmpla vre-o răscoală împotriva noastră, pe aceşti nelegiuiţi şi barbari vrăjmaşi să-i avem în spate,


text:
Am poruncit ca, îndată ce va sosi scrisoarea aceasta, pe cei cu semn să-i trimiteţi de pretutindeni ferecaţi în lanţuri de fier, împreună cu femeile şi copiii, după ce vor fi fost batjocoriţi şi jefuiţi, ca să fie daţi spre moarte nemiloasă şi ruşinoasă, aşa cum se cade celor vrăjmaşi.


text:
Căci noi suntem încredinţaţi că abia atunci când ei vor fi pedepsiţi, patria noastră va fi pe viitor în desăvârşită rânduială şi va avea cea mai bună cârmuire.


text:
Cine va ascunde pe vre-un Iudeu, fie bătrân, fie copil sau chiar sugaci, tot neamul aceluia să fie chinuit cu chinurile cele mai cumplite.


text:
Iar celui care va pârî pe cel care l-a ascuns, să i se dea nu numai averea celui ce este supus pedepsei, ci şi două mii de drahme de argint din vistieria împărătească. Şi să fie răsplătit cu libertatea.


text:
Şi orice loc în care se va dovedi că se ţine un Iudeu ascuns, să fie pustiit şi ars, ca să nu mai poată fi folosit niciodată şi pentru nici un muritor!»


text:
Iar orişiunde sosea porunca aceasta, păgânii făceau ospăţ pe cheltuiala ţării, cu bucurie şi cu veselie, fiindcă ura care de multă vreme prinsese rădăcini în inima lor, acum izbucnea pe faţă.


text:
Însă printre Iudei era neîncetată jale şi ţipete de tânguire cu lacrimi, şi inima lor pretutindeni ardea de suspinuri,tânguindu-se pentru înfricoşatul prăpăd care fusese hotărît pe neaşteptate împotriva lor.


text:
Care ţinut, care oraş, sau care aşezare locuită de pretutindeni sau care uliţi nu s’au umplut de plânsetul şi de vaietul lor!


text:
Căci cu astfel de cruzime şi inimă nemiloasă au fost ei prigoniţi laolaltă de cârmuitorii unor oraşe, încât în faţa chinurilor cumplite şi unii dintre duşmani, văzând cu ochii lor obida cea deobşte şi socotind necunoscutul sfârşit al vieţii, lăcrămau pentru prigoana lor cea afară din cale de jalnică.


text:
De pildă, aduceau o mulţime de bătrâni împodobiţi cu păr cărunt, care din pricina picioarelor încovoiate de bătrâneţe păşeau încet şi, fără ruşine, cu sila, îi sileau să meargă repede.


text:
Femeile tinere, cele care se măritaseră de curând, schimbau bucuria lor cu vaiete, având cosiţa lor care picura de mir presărată acum cu pulbere; ele erau aduse neacoperite cu văl şi cântau laolaltă cântece de jale în loc de cântece de nuntă, spăimântate de păgâneştile chinuri.


text:
Şi bărbaţii lor îşi petreceau tinereţea lor plină de vlagă, cu gâtul împletecit de frânghii în loc de cununi, şi celelalte zile de nuntă în cântece de jale în loc de veselie şi de bucurie, ca şi cum ar fi văzut că sub picioarele lor stă deschis Şeolul.


text:
Şi-i duceau legaţi în lanţuri de fier, cum se duc cu sila fiarele; unii erau legaţi cu gâturile de băncile vâslaşilor din corăbii, alţii erau ferecaţi cu picioarele în lanţuri tari,


text:
Iar deasupra aveau o podină groasă ca să nu vază lumina, ca ochii lor să fie de toate părţile la întuneric, şi în toată vremea călătoriei toţi să se poarte cu ei ca şi cu nişte uneltitori.


text:
Şi când au ajuns ei la locul numit Shedia, la capătul călătoriei de-a-lungul ţărmului mării, după hotărîrea împăratului, el a poruncit ca să-i ducă în faţa cetăţii, la ipodromul care avea un ocol foarte mare, ca să fie privelişte atât pentru toţi cei ce intrau în cetate, cât şi pentru toţi cei ce plecau în ţară, şi să n’aibă legătură nici cu oastea şi nici să fie vrednici să stea cu tabăra înlăuntrul zidurilor cetăţii.


text:
Şi întâmplându-se acestea, împăratul a auzit că Iudeii din cetate ies foarte adeseori pe ascuns ca să plângă nenorocirea cea de ocară a fraţilor lor.


text:
Atunci, întărâtându-se de mânie, a poruncit ca şi pe aceştia să-i strunească întocmai ca şi pe ceilalţi, astfel ca pedeapsa lor să nu fie întru nimic mai prejos decât a acelora.


text:
Şi a mai poruncit să fie înscrisă pe nume toată seminţia, şi să nu fie puşi la muncile şi la chinurile care au fost arătate pe scurt mai nainte, ci să fie pedepsiţi cu chinurile din sentinţa împărătească; apoi într’o singură zi să fie omorîţi.


text:
Şi înscrierea lor s’a făcut cu silinţă înfocată şi cu râvnitoare stăruinţă, ca după patruzeci de zile să rămâie tot nesfârşită.


text:
Atunci împăratul, peste măsură şi neîncetat plin de bucurie, a făcut ospeţe pentru toţi idolii, lăudând cu minte rătăcită şi departe de adevăr şi cu gură spurcată idolii cei muţi, care nici nu pot să le grăiască şi nici să le vină în ajutor, iar împotriva marelui Dumnezeu spunea ceea ce nu se cuvenea să spună.


text:
Şi după răstimpul pomenit mai sus, scriitorii au înştiinţat pe împărat că nu mai pot face înscrierea Iudeilor din pricina mulţimii lor nenumărate,


text:
Fiindcă foarte mulţi se aflau în ţară, alţii prin case, iar alţii într’alte locuri, încât toţi satrapii Egiptului nu puteau să-i strângă pe toţi laolaltă.


text:
Iar când împăratul i-a ameninţat şi mai tare că ar fi luat mită, ca să înlesnească cu dibăcie această fugă, a fost silit ca el însuşi să se încredinţeze,


text:
Din pricină că ei mai vârtos arătau că şi hârtia, şi condeiele de care ei aveau nevoie se isprăviseră.


text:
Atunci împăratul a chemat pe Ermon, în grija căruia erau elefanţii, şi plin de mânie şi de urgie, şi neînduplecându-se cu nici un chip,


text:
A poruncit ca a doua zi să adape din belşug pe toţi cei cinci sute de elefanţi, cu tămâie, cu pumnii, şi cu foarte mult vin curat, şi, după ce din pricina prea multei băuturi se vor sălbătici, să le dea drumul înlăuntru peste Iudei, ca să-i omoare.


text:
Şi după ce a dat această poruncă, el s’a întors la ospăţul său, la care adunase pe acei dintre sfetnicii săi şi din oştire, ce erau cei mai înverşunaţi împotriva Iudeilor.


text:
Atunci slujitorii orânduiţi pentru aceasta au pornit de cu seară să lege mâinile nenorociţilor acelora şi şi-au luat toate măsurile care erau de nevoie în timpul nopţii, închipuindu-şi că neamul acela va pieri cu desăvârşire.


text:
Iar Iudeii, pe care păgânii, după cât se părea, îi lipsiseră de orişice ajutor, din pricina tăriei lanţurilor cu care erau bine strânşi,


text:
Au strigat toţi cu strigăt neîncetat şi cu lacrămi către Cel Atotputernic şi Stăpân peste toată puterea, către milostivul lor Dumnezeu şi Părinte,


text:
Şi l-au rugat să zădărnicească planul cel fără de lege făcut împotriva lor, şi cu arătare mai presus de fire să-i mântuiască de moartea care sta gata la picioarele lor.


text:
Şi după ce Ermon a adăpat din belşug şi a săturat pe cumpliţii elefanţi de tămâie şi de vin, i-a scos dis-de-dimineaţă în curte ca să înştiinţeze pe împărat despre ceea ce făcuse.


text:
Însă Dumnezeu, care dărueşte, ziua şi noaptea, din vremi străvechi tuturor celor cărora el voieşte acest lucru de preţ, adică somnul, i-a trimis împăratului un somn adânc


text:
Şi astfel, prin lucrarea proniei Domnului, a fost cuprins de un somn adânc şi dulce, încât tot planul lui cel nelegiuit a fost răsturnat cu desăvârşire şi pentru hotărîrea lui cea neschimbată a fost groaznic înşelat.


text:
Şi astfel, Iudeii, scăpând de ceasul care fusese mai de dinainte hotărît, au proslăvit pe Dumnezeul cel sfânt al lor şi au rugat iarăşi pe cel care aşa de repede se împăcase cu ei să-şi arate trufaşilor păgâni puterea mâniei sale celei atotputernice.


text:
Şi după ce şi ceasul al zecelea trecuse pe jumătate, crainicul care avusese poruncă să facă poftirile, văzând că cei poftiţi se strânseseră în mare număr, s’a dus la împărat ca să-l îmboldească.


text:
Şi abia deşteptându-l din somn, i-a spus că vremea ospăţului aproape a trecut şi i-a mai dat de ştire şi despre ceea ce făcuse.


text:
Şi împăratul, după ce a ascultat toate acestea, s’a dus la ospăţ şi a poruncit oaspeţilor care veniseră ia ospăţ să se aşeze în faţa lui.


text:
Şi după ce ei au făcut întocmai, împăratul i-a îmbiat să fie veseli şi cu prilejul poftirii de acum la ospăţ, prin care ei sunt în mare cinste, să se desfăteze.


text:
Însă, fiindcă vorba s’a tot prelungit, împăratul l-a chemat pe Ermon şi cu cumplite ameninţări l-a întrebat să-i spue din care pricină Iudeii fuseseră lăsaţi cu viaţă.


text:
Şi când el i-a arătat că în timpul nopţii el împlinise întocmai porunca, şi apoi şi prietenii i-au mărturisit acelaşi lucru,


text:
A zis împăratul, care întrecea în cruzime pe Falaris: «Pentru somnul de astăzi să aibă har, însă pe mâine pregăteşte fără întârziere tot aşa elefanţii pentru pieirea blestemaţilor Iudei!»


text:
Şi împăratul zicând acestea, toţi cei de faţă într’un glas i-au dat încuviinţarea şi fiecare s’a întors la casa sa;


text:
Dar vremea nopţii n’au întrebuinţat-o atât pentru somn, ci mai vârtos să născocească tot felul de batjocuri împotriva celor care se păreau uitaţi de Dumnezeu.


text:
Abia isprăvise de cântat cocoşul dis-de-dimineaţă, şi Ermon pregătise fiarele şi le întărâta în marea curte cu columne.


text:
Şi gloata din cetate, aşteptând cu nerăbdare dimineaţa, se aduna acum să vadă acea privelişte vrednică de milă.


text:
Iar Iudeii, care mai aveau de trăit o clipă, îşi ridicau mâinile spre cer, plângând jalnic cu multe lacrămi şi se rugau marelui Dumnezeu, ca iarăşi cât de curând să le ajute.


text:
Soarele nici nu începuse să-şi împrăştie razele şi împăratul îşi primea prietenii. Şi Ermon, care era de faţă, i-a poftit la pornirea elefanţilor şi i-a spus că tot ceea ce poruncise împăratul este gata.


text:
Când a auzit el, s’a îngrozit de această neobişnuită năvală a elefanţilor, şi deoarece el fusese cuprins de o desăvârşită uitare, el a întrebat care este pricina pentru care el s’a zorit până într’atâta ca s’o pună la cale.


text:
Aceasta însă a fost lucrarea proniei lui Dumnezeu atotstăpânitorul, care l-a făcut să uite planurile pe care mai nainte şi le pusese în minte să le împlinească.


text:
Însă Ermon împreună cu toţi prietenii i-au spus că fiarele şi oastea sunt gata «după porunca ta într’adins dată, o, împărate!»


text:
Atunci, întărâtat cumplit pentru tot ceea ce i se spusese, fiindcă pronia lui Dumnezeu îi risipise toate gândurile pe care şi le făurise, s’a uitat ţintă la el şi i-a zis ameninţându-l:


text:
«Dacă ar fi aici de faţă părinţii tăi sau copiii tăi, i-aş da demâncare din belşug fiarelor sălbatice în locul nevinovaţilor Iudei, care în chip deosebit şi-au arătat credinţa lor neclintită către mine şi către înaintaşii mei.


text:
Şi de nu m’aş gândi la dragostea că am crescut împreună şi la dregătoria ta, ţi-aş lua viaţa în locul lor!»


text:
Astfel Ermon a păţit o primejdioasă şi neaşteptată spaimă, încât căutătura feţei i-a rămas înmărmurită.


text:
Şi prietenii s’au furişat trişti unul câte unul, iar celor ce se adunaseră pe ipodrom le-a dat drumul fiecăruia la treaba lui.


text:
Când Iudeii au auzit de purtarea împăratului, au preamărit pe Dumnezeu cel ce se arătase, pe împăratul împăraţilor, că şi de astădată se învredniciseră de ajutorul lui.


text:
Apoi a chemat pe Ermon şi, oţărându-se la el, i-a zis. «De câte ori să-ţi poruncesc un lucru, ticălosule?


text:
«Împărate, Măria Ta! Cât vrei să ne mai pui la încercare ca pe nişte proşti, fiindcă acum porunceşti pentru a treia oară să-i nimicească şi, iarăşi, când e vorba ca lucrul să se împlinească îţi schimbi părerea şi nu te mai ţii de ceea ce ai poruncit?


text:
Iar din pricina aşteptării, cetatea s’a turburat, şi de prea multele adunări de norod de până acum este în primejdie să fie prădată!»


text:
Atunci împăratul, leit Falaris, ca un nesăbuit şi fără să ţină socoteală de şovăirile lui, care erau numai spre mântuirea Iudeilor, s’a jurat cu aspru dar zadarnic jurământ şi a poruncit să-i chinuiască aruncându-i fără zăbavă între picioarele elefanţilor şi să-i trimită în împărăţia morţii.


text:
Afară de aceasta el va porni cu război împotriva Iudeei şi a mai spus că, în cel mai scurt timp, cu focul şi cu sabia, o va face una cu pământul şi templul lor cel necălcat curând-cu-rând va fi nimicit cu foc, şi pentru cei ce aduc jertfe într’însul se va preface în pustietate deapururi.


text:
Atunci prietenii şi rudeniile au purces bucuroşi şi pe deplin încredinţaţi şi au aşezat oştile de pază în locurile cele mai nimerite ale cetăţii.


text:
Iar căpetenia peste ceata de elefanţi, după ce i-a adăpat cu băuturi, cu foarte multe mirodenii şi cu vin amestecat cu tămâie, a dus fiarele, ca să zic aşa, într’o stare de furie şi le-a înarmat înfricoşat cu unelte de pierzare.


text:
În revărsatul zorilor, când cetatea era plină de popor fără de număr care se îndrepta spre ipodrom, el a intrat în palat ca să poftească pe împărat la priveliştea care fusese pregătită.


text:
Atunci împăratul, a cărui inimă nelegiuită era plină de grea urgie, cu toată greutatea s’a pornit o dată cu fiarele, vrând să vadă cu inimă tare şi cu ochii săi jalnica şi nenorocita pieire a celor care fuseseră mai de dinainte însemnaţi.


text:
Însă când au văzut Iudeii norul de praf al elefanţilor care ieşeau pe poartă şi al oastei care îi însoţea şi al poporului care se îndrepta într’acolo, şi au mai auzit şi zarva cea cumplită,


text:
Socotind că este clipa cea din urmă a vieţii şi sfârşitul celei mai jalnice aşteptări, s’au pus pe plâns şi pe văicărit, au început să se sărute unii pe alţii şi cuprinzându-se în braţe cădeau de gâtul rudelor, părinţii de al copiilor, mamele de al fetelor; altele însă erau cu copii mici la sân, care tocmai sugeau.


text:
Şi aducându-şi aminte de ajutorul pe care Dumnezeu din cer li-l dăduse mai înainte, toţi dintr’o dată, luându-şi copiii de la sân, s’au aruncat la pământ,


text:
Au strigat cu mare glas către Stăpânul cel peste toată puterea, ca să se îndure de ei cu arătarea sa, de ei care stau acum la porţile împărăţiei morţii.


text:
Atunci un oarecare Eleazar, om cu vază, dintre preoţii care se aflau în ţară, ajuns la adânci bătrâneţe şi împodobit cu virtuţi, a oprit pe bătrânii cei ce se aflau în jurul său să se mai roage lui Dumnezeu cel sfânt şi s’a rugat el astfel:


text:
«Atotputernice împărate, prea înalte, Dumnezeule atotţiitor, cel ce toată făptura o cârmueşti cu îndurare,


text:
Caută spre neamul lui Avraam, spre fiii lui Iacob cel sfinţit, poporul moştenirii tale celei sfinte, cel ce este acum strein în ţară streină şi piere în chip nedrept, Părinte!


text:
Tu pe Faraon, împăratul de odinioară al Egiptului acestuia, care se ridicase cu numeroase care de luptă, cu nelegiuită trufie şi cu limbă grăitoare de vorbe semeţe, l-ai înnecat în mare, împreună cu toată oastea lui cea trufaşă, şi l-ai pierdut, şi cu lumina îndurării tale ai luminat pe poporul lui Israil;


text:
Tu pe Sanherib cel care se bizuia pe oştile sale nenumărate – pe semeţul împărat al Asiriei, după ce supusese toată ţara cu sabia şi se ridicase împotriva sfintei tale cetăţi şi cu semeţie grăia cuvinte de hulă – tu, Doamne, l-ai doborît şi multor popoare ţi-ai descoperit puterea ta.


text:
Tu, când cu cei trei tineri din Babilon, care de bună voie şi-au dat viaţa văpăii focului, ca să nu se închine deşerţilor idoli, cu rouă ai răcorit cuptorul cel înfierbântat, încât şi părul li l-ai scăpat neatins, şi văpaia flăcărilor ai îndreptat-o împotriva vrăjmaşilor.


text:
Tu, pe Daniil, care fusese aruncat în groapa cu lei spre demâncarea fiarelor, din pricina hulelor pizmătăreţe, l-ai scos nevătămat la lumină.


text:
Tu pe Iona, cel care a intrat fără nădejde de scăpare în pântecele chitului, hrănit în adâncul mării, tu, Părinte, l-ai arătat alor săi iarăşi nevătămat.


text:
Şi acum, tu cel ce urăşti fărădelegea, bogat în îndurare, ocrotitorul făpturii, arată-te degrabă celor din neamul lui Israil, care este în clipa aceasta hulit de păgânii cei fără de lege şi închinători la idoli.


text:
Iar dacă, în urma robirii noastre în ţară streină, ne-am petrecut viaţa în fărădelege, scapă-ne din mâna vrăjmaşilor noştri şi apoi ne pierde, Doamne, cu moartea cu care îţi va fi voinţa,


text:
Ca nu cumva cei ce cugetă lucruri deşarte să slăvească pe deşerţii lor idoli pentru pieirea iubiţilor tăi şi să zică: «Dumnezeul lor n’a putut nici măcar să-i mântuiască!»


text:
Ci tu, care ai putere nemărginită, Veşniciile, caută acum şi ne milueşte pe noi cei care suntem gata să ne pierdem viaţa ca şi trădătorii, din pricina trufiei necugetate a celor fără de lege.


text:
Îngrozeşte acum pe păgâni cu puterea ta cea nebiruită, Slăvite, care ai putere să scapi din restrişte neamul lui Iacob.


text:
Să se încredinţeze toţi păgânii, că tu cu noi eşti, Doamne, şi că nu ţi-ai întors faţa ta de la noi, ci precum ai zis: «Nici chiar când vor fi în ţara vrăjmaşilor lor, nu-i voi trece cu vederea!»… adevereşte acum aceasta, Doamne!»


text:
Tocmai când şi-a sfârşit Eleazar rugăciunea, împăratul a ajuns cu fiarele şi cu tot alaiul lui ostăşesc, la ipodrom.


text:
Şi când au văzut Iudeii priveliştea, au început să strige către Dumnezeu din cer, încât şi văile învecinate au răsunat de strigătul lor, iar oastea a izbucnit şi ea în strigăt nestăpânit de jale.


text:
Atunci preaslăvitul, atotputernicul şi adevăratul Dumnezeu şi-a arătat sfânta lui faţă şi a deschis porţile cerului, pe unde au ieşit doi îngeri slăviţi, înfricoşaţi la vedere, pe care i-au văzut toţi, afară de Iudei,


text:
Şi s’au aşezat în faţa oştirii vrăjmaşilor, pe care au umplut-o de cumplită spaimă şi pe care au ferecat-o cu lanţuri nedeslegate.


text:
Şi atunci fiarele s’au întors spre oastea înarmată care venea din urmă, pe care a călcat-o în picioare şi a omorît-o.


text:
Atunci urgia împăratului s’a prefăcut în milă şi în lacrămi faţă de ceea ce el plănuise mai înainte,


text:
Căci când a auzit strigătul şi a văzut că toţi sunt aproape de pieire, plângând de mânie, a ameninţat pe sfetnicii săi aşa:


text:
«Voi împărăţiţi alături de mine, dar pe tirani i-aţi întrecut în cruzime şi puneţi la cale ca pe mine, binefăcătorul vostru, să mă lipsiţi şi de domnie şi de viaţă, deoarece plănuiţi lucruri care nu sunt de folos pentru împărăţie.


text:
Cine a scos din casă pe cei ce cu credinţă ne-au păzit cetăţile ţării şi i-a adunat aici fără nici o pricină?


text:
Cine a supus la munci într’acest chip nedrept pe cei ce de la început s’au osebit înaintea tuturor popoarelor prin dragostea lor faţă de noi, ba chiar au răbdat adeseori cele mai rele primejdii care pot să dea peste oameni?


text:
Dezlegaţi, o! dezlegaţi lanţurile cele nedrepte! Daţi-le drumul să se ducă cu pace în patria lor şi iertaţi-le ceea ce au săvârşit mai înainte!


text:
Daţi drumul fiilor Dumnezeului celui viu, ceresc şi atotputernic, cei ce de la strămoşii noştri şi până în ziua de astăzi fac să propăşească pe deplin şi neîncetat trebile noastre!»


text:
Aşa grăit-a el. Şi ei într’o clipă au fost dezlegaţi şi abia scăpaţi de moarte au proslăvit pe Dumnezeu, sfântul lor Mântuitor.


text:
Şi după ce împăratul s’a întors în cetate, a chemat îndată pe vistiernicul peste veniturile sale şi i-a poruncit să le dea Iudeilor atât cât este de trebuinţă pentru un ospăţ pe timp de şapte zile, şi a hotărît ca tocmai în locul în care crezuseră că vor pieri, să prăznuiască ei, cu toată veselia, sărbătoarea Mântuirii lor.


text:
Atunci cei ce fuseseră mai nainte batjocoriţi şi aproape de împărăţia morţii, ba chiar şi intraseră în ea, au rânduit în loc de o moarte amară şi nespus de jalnică, un ospăţ de mântuire, iar locul care fusese ales pentru pieirea şi pentru mormântul lor şi l-au împărţit plini de bucurie şi s’au pus la masă.


text:
Şi curmând cu plângerea cea cu lacrămi şi jalnică, au început să cânte un cântec din patrie spre slava lui Dumnezeu, Mântuitorul şi făcătorul de minuni. Şi curmând toată jalea şi suspi-narea au început să joace hore în semn de pace.


text:
Tot aşa şi împăratul a făcut un mare ospăţ tot din aceeaşi pricină şi a mulţumit cu cuviinţă, neîncetat cu faţa întoarsă spre cer, pentru minunata mântuire de care şi el s’a învrednicit.


text:
Însă aceia care-şi închipuiseră mai înainte că Iudeii vor fi daţi pieirii şi vor fi demâncarea păsărilor şi cu bucurie îi înscriseseră au suspinat, s’au ruşinat foarte, iar îndrăzneala lor cea înfocată s’a stins cu ocară.


text:
Iudeii, dimpotrivă, după cum am zis mai sus, au făcut hora mai înainte pomenită şi şi-au petrecut vremea la ospăţ cu vesele cântări de mulţumire şi cu psalmi.


text:
Apoi în privinţa aceasta au luat hotărîre deobşte, pentru toată vremea robirii lor petrecută între păgâni, şi au rânduit ca, în neam de neam, zilele cele mai sus pomenite să fie prăznuite cu veselie, nu în amintirea ospăţului şi a lăcomiei de mâncare, ci în amintirea mântuirii făcute de Dumnezeu.


text:
Înscrierea lor se făcuse din ziua a douăzeci şi cincea a lunii Pahon şi până în ziua a patra a lunii Epifi, adică timp de patruzeci de zile, iar pieirea lor fusese hotărîtă să se facă de la cinci şi până la şapte Epifi, adică în trei zile,


text:
Şi ei au făcut ospăţ pe cheltuiala împăratului timp de paisprezece zile, după care au cerut învoire să plece în ţară.


text:
Şi împăratul i-a lăudat şi le-a dat la mână scrisoarea de mai jos, către cârmuitorii fiecărui oraş, din care se vede mărinimosul lui gând.


text:
«Împăratul Ptolomeu Filopator trimite satrapilor Egiptului şi tuturor dregătorilor ţârii, închinăciune şi sănătate!


text:
Şi noi suntem sănătoşi, şi copiii noştri, iar marele Dumnezeu ne-a dat spor în toate trebile noastre aşa precum am dorit.


text:
Unii din sfetnicii noştri de aproape ne-au povăţuit necontenit cu înverşunare, să adunăm grămadă pe toţi Iudeii din cuprinsul împărăţiei şi să-i pedepsim cu pedepse neobişnuite, întocmai ca pe nişte urzitori de răscoală,


text:
Înfăţişându-ne că niciodată trebile, din pricina duşmăniei pe care ei o au către toate popoarele, nu vor merge bine, până când nu se va face acest lucru.


text:
Din această pricină i-au adus ferecaţi în lanţuri, chinuiţi fiind, ca nişte robi, mai vârtos ca nişte învinuiţi că uneltesc împotriva vieţii împăratului, fără vre-o cercetare sau amănunţită iscodire a lucrurilor, şi s’au apucat să-i ucidă, înverşunaţi mai cu sălbatică cruzime decât în datinile Sciţilor.


text:
Pentru această purtare a lor, noi i-am ameninţat foarte tare şi cu blândeţea pe care o avem faţă de toţi oamenii, le-am dăruit viaţa. Şi fiindcă noi ne-am încredinţat că Dumnezeul cel ceresc ocroteşte vădit pe Iudei şi se luptă pentru ei ca un tată pentru fiii săi,


text:
Pe urmă, statornica lor prietenie pe care ei au dovedit-o faţă de noi şi faţă de înaintaşii noştri luând-o în seamă, i-am iertat de orişicare vină ar fi fost vinovaţi,


text:
Şi am poruncit ca, toţi să se întoarcă în patria lor, şi nimeni să nu le pricinuiască vre-o pagubă nici într’un chip şi nici să-i hulească pentru cele ce fără dreptate s’au întâmplat.


text:
Căci să ştiţi că, dacă noi le vom pricinui vre-un rău oarecare sau de-i vom întrista cu ceva, vom avea necontenit protivnic, nu pe un om, ci pe Dumnezeu Cel Prea înalt, care este stăpân peste orice putere, şi care se va răzbuna pe noi, fără ca noi să putem scăpa de el. Fiţi sănătoşi!»


text:
Şi după ce au primit scrisoarea aceasta, nu s’au grăbit să plece îndată, ci au rugat pe împărat ca acei care din neamul Iudeilor s’au lepădat de bună voie de Dumnezeul cel sfânt şi de legea lui Dumnezeu să primească prin ei pedeapsa cuvenită,


text:
Fiindcă ei ziceau că cei ce au călcat dumnezeeştile porunci din pricina pântecelui nu vor fi niciodată cu credinţă pentru trebile împăratului.


text:
Şi fiindcă ei au spus adevărul, el le-a încuviinţat şi le-a dat toată libertatea ca cei ce au călcat poruncile lui Dumnezeu, ori în ce loc din împărăţie s’ar afla, să fie ucişi în voie fără vre-un hrisov de înştiinţare.


text:
Şi după ce şi-au făcut urări de plecare unii altora, precum se cădea, preoţii şi tot norodul au pornit de acolo cântând «Aliluia».


text:
Potrivit acestei încuviinţări, cine dintre cei pângăriţi din neamul lor le cădea în mână, pe cale, îi pedepseau şi-i omorau dându-i ca pildă.


text:
Şi în ziua aceea au omorît mai mult de trei sute de inşi şi au prăznuit-o cu bucurie ca pe o zi de sărbătoare, fiindcă ei omorîseră pe cei fără de lege.


text:
Iar ei, care rămăseseră credincioşi până la moarte pentru legea lui Dumnezeu şi care se bucuraseră pe deplin de mântuire, au plecat din oraş încununaţi cu tot felul de flori mirositoare, cu veselie şi cu cântări de laudă, lăudând pe Dumnezeul părinţilor lor, veşnicul mântuitor al lui Israil, cu felurite imne şi cu psalmi.


text:
Şi după ce au ajuns la cetatea Ptolemais, care, pentru însuşirea locului, însemnează purtătoare de trandafiri, unde-i aşteptau pe ei corăbiile de şapte zile, după hotărîrea lor cea de obşte,


text:
Au făcut acolo ospăţ pentru prăznuirea mântuirii lor, deoarece împăratul cu inimă bună le pusese la îndemână tot ceea ce fiecăruia îi trebuia până să se întoarcă acasă.


text:
Şi după ce s’au dat sănătoşi jos din corăbii, cu cântări de mulţumire după cuviinţă, au hotărît tot aşa şi acolo, ca şi aceste zile să fie prăznuite ca zile de sărbătoare, pentru vremea robirii lor între păgâni.


text:
Şi ei le-au sfinţit şi printr’o inscripţie săpată pe o columnă, apoi au înălţat pe locul ospăţului o casă de rugăciune şi s’au întors acasă sănătoşi, liberi şi foarte veseli, scăpaţi din primejdii, cu porunca împăratului, pe uscat, pe mare şi pe fluviu.


text:
Şi fiindcă dobândiseră mult mai multă putere în faţa vrăjmaşilor decât înainte, ei erau cinstiţi şi de temut şi nici unul din ei n’a fost turburat în averea lui în nici un chip.


text:
După acestea cu toţii şi-au dobândit iarăşi averile lor care fuseseră puse la catagrafie, încât cei care aveau câte ceva dintr’ale lor cu mare frică li-l dădeau înapoi, fiindcă marele Dumnezeu a săvârşit până la urmă fapte măreţe pentru mântuirea lor.


text:
«Doamne, Atotţiitorule, Dumnezeul părinţilor noştri, al lui Avraam, al lui Isaac şi al lui Iacob şi al seminţiei lor celei drepte,


text:
Care ai zăgăzuit marea cu cuvântul poruncii tale, care ai încuiat adâncul pe care l-ai pecetluit cu înfricoşatul şi proslăvitul tău nume,


text:
Căci cine poate să stea în faţa strălucirii slavei tale şi să îndure urgia cu care ameninţi pe cei păcătoşi! –


text:
Fiindcă tu, Doamne, eşti prea înalt, îndurat, îndelung răbdător şi mult milostiv şi-ţi pare rău de răutăţile oamenilor.


text:
Tu, Doamne, Dumnezeul celor drepţi, n’ai aşezat pocăinţă pentru cei drepţi, pentru Avraam, pentru Isaac şi pentru Iacob, care n’au păcătuit împotriva ta, ci ai aşezat pocăinţă pentru mine păcătosul,


text:
Căci am săvârşit păcate mai multe decât boabele de nisip de pe ţărmul mării, şi fărădelegile mele s’au înmulţit, Doamne, s’au înmulţit încât nu sunt vrednic să ridic ochii şi să privesc înălţimea cerului din pricina mulţimii fărădelegilor mele.


text:
Strâns sunt eu de cătuşele cele multe de fier, şi nu pot să ridic capul din pricina păcatelor mele şi n’am tihnă, pentru că ţi-am întărâtat mânia ta şi rău am făcut înaintea ta, căci am aşezat idoli şi chipurile de ocară le-am înmulţit în tempul tău.


text:
Deci te rog fierbinte: Iartă-mă, Doamne, iartă-mă şi nu mă pierde din pricina fărădelegilor mele. Nu te întărâta deapururi împotriva mea şi nici nu păstra faptele mele cele rele şi nici nu mă osândi, când voi fi în împărăţia morţii,


text:
Ca să te laud pe tine în toate zilele vieţii mele. Căci pe tine te laudă toate puterile cereşti şi a ta este slava în veci. Amin!»


