# verses

text:
Şi năvăleau pe moşia lor şi prăpădeau toate roadele ogoarelor, până în apropiere de Gaza şi nu mai lăsau nici o hrană pentru Israil, nici oaie, nici bou, nici măgar,


text:
Căci năvăleau cu turmele lor şi cu corturile lor şi veneau puhoi ca lăcustele; şi ei şi cămilele lor erau nenumăraţi şi tăbărau să pustiească ţara.


text:
Şi fiindcă Israil ajunsese la mare sărăcie, din pricina Madianiţilor fiii lui Israil începură să strige către Domnul.


text:
Domnul le-a trimis fiilor lui Israil un prooroc, care le-a grăit: «Iată ce rosteşte Domnul Dumnezeul lui Israil: «Eu v’am scos pe voi din Egipt, eu v’am scos pe voi din casa robiei,


text:
Şi v’am scăpat din mâna Egiptenilor şi din mâna tuturor asupritorilor voştri; şi i-am alungat pe ei de dinaintea voastră şi v’am dat vouă ţara lor,


text:
Şi v’am spus vouă: Eu sunt Domnul Dumnezeul vostru! Să nu vă închinaţi dumnezeilor Amoriţilor în ţara cărora locuiţi! Dar voi n’aţi ascultat de glasul meu.»


text:
Şi a venit îngerul Domnului şi a stat sub stejarul din Ofra, care era al lui Ioaş, din neamul lui Abiezer. În vremea aceasta Ghedeon, fiul lui Ioaş, bătea grâul într’un jghiab ca să-l ascundă de Madianiţi.


text:
Dar Ghedeon i-a răspuns: «Doamne, iartă-mă de vorbă! Dacă Domnul este cu noi, de ce au dat peste noi toate acestea? Şi unde sunt toate faptele sale minunate pe care ni le povestesc părinţii noştri când ne spun: «Domnul ne-a scos pe noi din Egipt»? Dar acum Domnul ne-a năpustit şi ne-a dat în mâna Madianiţilor!»


text:
Atunci Domnul s’a întors către el şi a zis: «Du-te, cu puterea aceasta pe care o ai, şi mântueşte pe Israil din mâna Madianiţilor, căci eu însumi te trimit!»


text:
Ci Ghedeon a zis: «Rogu-mă, Doamne, în ce chip mântui-voi eu pe Israil? Iată, neamul meu este cel mai sărac din Manase, iar eu unul sunt cel mai tânăr din casa tatălui meu!»


text:
Răspuns-a Ghedeon Domnului: «Dacă într’adevăr am aflat har în ochii tăi, atunci dă-mi un semn de încredinţare că tu eşti cel ce vorbeşti cu mine.


text:
Mă rog să nu pleci de aici, până ce nu voi veni la tine şi-ţi voi scoate darul meu şi-l voi pune înaintea ta.» Şi a zis Domnul: «Rămânea-voi, până ce te vei întoarce!»


text:
Şi Ghedeon s’a dus acasă şi a gătit un ied şi azime dintr’o efă de făină. Şi carnea a pus-o într’un paner, iar zeama a turnat-o într’o oală şi le-a adus la el, acolo sub stejar, şi i le-a pus dinainte.


text:
Atunci îngerul Domnului a rostit către el: «la carnea şi azimele şi pune-le pe stânca aceasta, iară zeama vars’o peste ele». Şi el a făcut întocmai.


text:
Atunci îngerul Domnului a întins vârful toiagului care era în mâna lui şi a atins cu el carnea şi azimele. Şi a izbucnit foc din stâncă şi a mistuit carnea şi azimele, iar îngerul Domnului a pierit din ochii lui.


text:
Deci s’a încredinţat Ghedeon că acela fusese îngerul Domnului şi a strigat Ghedeon: «Vai mie, Doamne Dumnezeule, că am văzut pe îngerul Domnului faţă către faţă!»


text:
Atunci Ghedeon a clădit acolo un jertfelnic Domnului, şi i-a dat numele: Iahve-Şalom. Şi se află până în ziua de astăzi, în Ofra, cetatea Abiezriţilor.


text:
Iar în noaptea aceea Domnul a rostit către Ghedeon: «Ia zece oameni dintre slugile tale şi un taur din cireada tatălui tău şi încă un taur de şapte ani şi dărâmă jertfelnicul lui Baal, care este al tatălui tău, şi stâlpul Aşerei de alături taie-l.


text:
Apoi clădeşte un jertfelnic Domnului Dumnezeului tău pe acest vârf de stâncă, din pietre bine rânduite şi să iei taurul al doilea şi să-l aduci ardere de tot cu lemnele din stâlpul pe care l-ai tăiat.»


text:
Şi Ghedeon a luat zece oameni dintre slugile lui şi a făcut precum i-a poruncit lui Domnul. Iar fiindcă se temea de cei din neamul tatălui său şi de oamenii din cetate să săvârşească lucrul ziua, de aceea l-a săvârşit noaptea.


text:
Deci când s’au deşteptat dimineaţa oamenii cetăţii, iată că jertfelnicul lui Baal era dărâmat, iar stâlpul Aşerei de lângă el era tăiat şi taurul al doilea adus ardere de tot pe jertfelnicul nou clădit.


text:
Şi se întrebau oamenii ei între ei: «Cine a făcut fapta aceasta?» Şi pe când se tot frământau şi-şi băteau capul, i-au dat de rost: «Ghedeon, fiul lui Ioaş, a săvârşit această faptă!»


text:
Atunci oamenii din cetate i-au spus lui Ioaş: «Scoate încoace pe feciorul tău, ca să fie omorît, fiindcă a dărâmat jertfelnicul lui Baal şi a tăiat stâlpul Aşerei care era alături!»


text:
Dar Ioaş a răspuns gloatei care tăbărîse pe el: «Vreţi voi să apăraţi pe Baal? Vreţi voi să-i săriţi într’ajutor? Cine îl va apăra să moară până dimineaţa. Dacă este Dumnezeu, să se apere singur, fiindcă i s’a dărâmat altarul.»


text:
De aceea i-au pus atunci lui Ghedeon numele lerubbaal, adică Baal să se apere împotriva lui, fiindcă i-a dărâmat altarul.


text:
Iar toţi Madianiţii şi Amaleciţii şi Fiii Răsăritului s’au legat între ei şi au trecut Iordanul şi au tăbărît în şesul Izreel.


text:
Ci Duhul Domnului l-a întărit pe Ghedeon şi el a sunat din trâmbiţă şi Abiezriţii cu strigăte de război au pornit după el.


text:
Apoi a trimis vestitori în toată seminţia lui Manase, şi la glasul lui au pornit după el; şi a mai trimis vestitori în Aşer şi în Zebulon şi în Neftali, care s’au ridicat întru întâmpinarea lor.


text:
Iar Ghedeon a grăit către Dumnezeu: «Dacă, într’adevăr, tu vrei să mântueşti prin mâna mea pe Israil, după cum ai rostit,


text:
Iată eu voi pune pe arie un braţ de lână. Dacă roua va cădea numai pe braţul de lână şi tot pământul va fi uscat, atunci voi şti că tu vrei să mântueşti prin mâna mea pe Israil, după cuvântul tău!»


text:
Şi aşa s’a întâmplat: Când el se sculă dimineaţa şi strânse braţul de lână şi stoarse roua din lână, ieşi o cupă plină de apă.


text:
Atunci Ghedon grăi către Dumnezeu: «Să nu se aprindă mânia ta împotriva mea, dacă voi mai vorbi încă o dată şi dacă voi mai face încă o încercare cu lâna: să rămâie uscată numai lâna, iar pe tot pământul să cadă rouă».


text:
Iar Dumnezeu, în noaptea aceea, a făcut întocmai şi braţul de lână a rămas uscat, el singur, iar pe tot pământul căzuse rouă.


text:
Şi Ierubbaal, adică Ghedeon, şi tot norodul care era cu el s’au sculat dis-de-dimineaţă şi au tăbărît la Ain-Harod, iar tabăra Madianiţilor venea spre miază-noapte de el, la poalele culmii More, în largul văii.


text:
Atunci Domnul a zis lui Ghedeon: «Norodul care este cu tine e prea mult, ca să-ţi dau în mână pe Madianiţi; căci Israil ar putea să se semeţească împotriva mea şi să spună: «Mâna mea a fost mântuitoarea mea!»


text:
Deci acum strigă tare în urechile mulţimii şi glăsueşte: «Cui îi este frică şi tremură să se întoarcă şi să se depărteze de muntele Ghilboa!» Atunci douăzeci şi două de mii, din gloată, s’au întors înapoi şi zece mii au rămas.


text:
Ci iar a zis Domnul către Ghedeon: «Tot e prea mult norod. Adu-i jos la izvor, ca să ţi-i aleg acolo. Şi despre care îţi voi spune: acesta să meargă cu tine – acela să meargă cu tine! Iar toţi aceia despre care îţi voi spune: acesta să nu meargă cu tine – acela să nu meargă.»


text:
Şi a adus pe oameni jos la izvor, iar Domnul a grăit către Ghedeon: «Pe toţi cei ce vor linchi apă cu limba, precum lincheşte câinele, să-i pui la o parte; pe toţi cei ce se vor pune în genunchi, ca să bea, să-i pui iarăşi la oparte.»


text:
Şi numărul celor ce au linchit apa, din pumnii duşi la gură, a fost trei sute de inşi, pe când toţi ceilalţi din gloată, ca să bea apă, s’au pus în genunchi.


text:
Ci Domnul a rostit către Ghedeon: «Cu cei trei sute de inşi care au linchit apa vă voi mântui pe voi şi eu voi da pe Madian în mâna ta; iar tot norodul celălalt, ducă-se fiecare la vatra sa!»


text:
Atunci Ghedeon a luat din mâinile mulţimii ulcioarele şi buciumele lor şi pe toţi ceilalţi oameni din Israil i-a trimis pe fiecare la cortul său, iar pe cei trei sute de inşi i-a oprit. Şi tabăra Madianiţilor venea dedesubtul lui, în câmpie.


text:
Şi în noaptea aceea, Domnul a grăit lui Ghedeon: «Scoală-te! Cazi peste tabără, căci o voi da în mâinile tale.


text:
Şi ascultă ce se vorbeşte şi pe urmă mâinile tale fi-vor tari. Apoi dă năvală asupra taberei!» Şi a pornit de vale el şi cu Pura, robul său, până la întâia strajă a taberei.


text:
Ci Madianiţii şi Amaleciţii şi toţi Fiii Răsăritului tăbărîseră în câmpie, mulţi ca lăcustele, iar cămilele lor erau nenumărate, ca nenumăratul nisip de pe ţărmul mării.


text:
Când sosi Ghedeon, un om din strajă tocmai povestea tovarăşului său un vis şi spunea: «Am visat un vis şi iată o turtă de pâine de orz venea de-a rostogolul peste tabăra Madianiţilor şi a ajuns la cortul nostru şi l-a izbit şi l-a trântit şi l-a făcut vraişte şi năruit a rămas cortul!»


text:
Atunci soţul său i-a răspuns şi a zis: «Aceasta nu însemnează altceva fără numai sabia lui Ghedeon, feciorul lui Ioaş, israilteanul: Dumnezeu va da în mâna lui pe Madianiţi, cu toată tabăra.»


text:
Iar Ghedeon auzind istorisirea visului şi tâlcuirea lui, s’a închinat Domnului şi s’a întors în tabăra lui Israil şi a strigat: «Sus cu toţii, căci Domnul va da în mâinile voastre tabăra Madianiţilor!».


text:
Apoi a împărţit pe cei trei sute de oameni în trei cete şi le-a dat la toţi în mână buciume şi ulcioare goale, iar înlăuntrul ulcioarelor torţe aprinse.


text:
Şi Ghedeon le-a spus:«Uitaţi-vă la mine şi faceţi întocmai; şi iată când eu voi ajunge la capătul taberii, atunci precum voi face eu, întocmai faceţi şi voi.


text:
Când eu voi suna din bucium, cu toţi cei de lângă mine, şi voi să sunaţi la fel din bucium de jur-împrejurul taberii şi să strigaţi: «Pentru Domnul şi pentru Ghedeon!»


text:
Iar când Ghedeon şi cei trei sute de bărbaţi care îl însoţeau pătrunseră până la marginea taberii, la începutul străjii celei de mijloc, tocmai când se schimbau străjării, atunci ei au sunat din buciume şi au spart ulcioarele pe care le ţineau în mâini.


text:
Şi câte trele cetele sunară din buciume şi sparseră ulcioarele şi, strângând în mâna stângă torţele şi ţinând în mâna dreaptă buciumele, sunau de zor şi strigau: «Sabia Domnului şi a lui Ghedeon!»


text:
Şi au stat aşa fiecare la locul lui de jur-împrejurul taberii, pe rând în tabără toţi alergau în toate părţile şi ţipau şi o rupeau de fugă.


text:
Şi pe când cele trei sute de buciume răsunau, în toată tabăra Madianiţilor, întors-a Dumnezeu sabia fiecăruia împotriva tovarăşului său. Şi oastea a fugit până la Bet-Haşita spre Ţereda şi până la ţărmul râului Abel-Mehola, înspre Tabat.


text:
Atunci au fost chemaţi fiii lui Israil din Neftali şi din Aşer şi din Manase întreg şi au fugărit pe Madianiţi.


text:
Şi Ghedeon a trimis vestitori în tot ţinutul muntos al lui Efraim cu chemarea: «Pogorîţi să întâmpinaţi pe Madianiţi şi puneţi stăpânire pe vaduri până la Bet-Bara, adică pe Iordan». Şi strângându-se la chemare toţi bărbaţii din Efraim, au pus mâna pe vaduri până la Bet-Bara, adică pe Iordan.


text:
Atunci au luat prinşi pe doi principi ai Madianiţilor, pe Oreb şi pe Zeeb; şi pe Oreb l-au ucis la stânca Oreb, iar pe Zeeb l-au ucis la teascul Zeeb. Şi au fugărit pe Madianiţi, iar capetele lui Oreb şi Zeeb le-au adus la Ghedeon, de cealaltă parte a Iordanului.


text:
Însă cei din Efraim i-au zis lui: «Ce însemnează fapta asta, că nu ne-ai chemat şi pe noi când ai purces la luptă împotriva Madianiţilor?» Şi au început cu el o ceartă înverşunată.


text:
El însă le-a răspuns: «Se potriveşte oare ce-am făcut eu cu ce-aţi făcut voi? Oare nu este mai de folos să culegi ciorchinii de pe urmă în Efraim, decât să culegi via lui Abiezer?


text:
Doar în mâinile voastre a dat Dumnezeu pe voevozii madianiţi Oreb şi Zeeb! Deci se potriveşte ce-am făcut eu cu ce-aţi făcut voi?» Atunci, la rostirea acestui răspuns, duhul lor s’a potolit.


text:
Şi când Ghedeon a ajuns la Iordan şi l-a trecut el şi cei trei sute de inşi care erau cu el, flămânzi, dar fugărind pe Madianiţi,


text:
A grăit către locuitorii din Sucot: «Daţi vă rog ceva pâine oamenilor care sunt împreună cu mine, căci sunt flămânzi, iar eu urmăresc pe Zebah şi pe Ţalmuna, regii Madianiţilor».


text:
Însă căpeteniile din Sucot au răspuns: «Oare capetele lui Zebah şi Ţalmuna sunt acum în mâna ta, ca să dăm oştirii tale pâine?»


text:
Atunci a zis Ghedeon: «Prea bine! Când Domnul îmi va da pe Zebah şi pe Ţalmuna în mână, atunci vă voi rupe spinările cu mărăcini din pustie şi cu scaieţi.»


text:
Şi a pornit de acolo la Penuel şi le-a spus celor din cetate la fel; iar locuitorii din Penuel i-au răspuns precum îi răspunseseră şi locuitorii din Sucot.


text:
Şi Ghedeon a rostit şi către oamenii din Penuel şi le-a zis: «Când mă voi întoarce cu izbândă, voi dărâma turnul acesta!»


text:
Iar Zebah şi Ţalmuna erau în Carcor împreună cu oştirile lor, ca la cincisprezece mii de oameni, toţi câţi mai rămăseseră din toată tabăra Fiilor Răsăritului, căci căzuseră o sută douăzeci de mii de oameni purtători de sabie.


text:
Şi Ghedeon a luat-o pe calea celor ce sălăşluesc în corturi, spre răsărit de Nobah şi de Iogboha, şi a căzut asupra taberii, tocmai când tabăra era mai fără de grijă.


text:
Atunci Zebah şi Ţalmuna au fugit, dar Ghedeon i-a urmărit şi a prins pe cei doi regi madianiţi, Zebah şi Ţalmuna, iar oastea întreagă a nimicit-o.


text:
A prins pe un tânăr dintre locuitorii din Sucot şi l-a întrebat, şi acesta i-a dat în scris numele căpeteniilor din Sucot şi numele bătrânilor, şaptezeci şi şapte de inşi.


text:
După aceasta, a venit la locuitorii din Sucot şi le-a spus: «Iată pe Zebah şi pe Ţalmuna, pentru care m’aţi luat în râs şi mi-aţi spus: «Oare capetele lui Zebah şi lui Ţalmuna sunt acum în mâna ta, ca să dăm pâine oamenilor tăi sfârşiţi de oboseală?»


text:
Şi a pus mâna pe bătrânii cetăţii şi a luat apoi mărăcini din pustie şi scaieţi cu care le-a rupt spinarea locuitorilor din Sucot.


text:
După acestea a întrebat pe Zebah şi pe Ţalmuna: «Cum erau bărbaţii pe care i-aţi omorît la Tabor?» Iar ei au răspuns: «Erau aşa ca tine, fiecare din ei avea chip de fecior de rege!»


text:
Şi Ghedeon a grăit: «Erau fraţii mei, fiii maicii mele. Pe Dumnezeul cel viu! Dacă i-aţi fi lăsat cu viaţă, nu v’aş fi omorît!»


text:
Apoi a poruncit lui Icter, întâiul său născut: «Scoală-te şi omoară-i!» Însă tânărul n’a tras sabia, necutezând, căci era de-abia un copilandru.


text:
Atunci Zebah şi Ţalmuna au zis: «Scoală-te tu şi loveşte-ne, căci precum e omul aşa e şi puterea lui!» Şi s’a sculat Ghedeon şi a ucis pe Zebah şi pe Ţalmuna. Apoi a luat colanele de lunişoare de la gâtul cămilelor lor.


text:
Şi oamenii din Israil au grăit lui Ghedeon: «Stăpâneşte peste noi tu şi fiul tău precum şi nepotul tău, pentru că ne-ai scăpat din mâna Madianiţilor!»


text:
Ci Ghedeon le-a răspuns: «Nu voi domni eu peste voi şi nu va domni nici fiul meu, ci Domnul să domnească peste voi!»


text:
Şi a mai zis Ghedeon către ei: «Un lucru voi cere de la voi: daţi-mi fiecare cerceii pe care i-aţi luat pradă, căci duşmanii aveau cercei de aur, întrucât erau Ismailiţi».


text:
Şi ei au răspuns: «Dăm bucuros!» Şi au întins pe pământ o mantie şi au aruncat fiecare cerceii duşmanilor prădaţi.


text:
Şi greutatea cerceilor de aur pe care îi ceruse Ghedeon a fost de o mie şi şapte sute de sicli de aur, în afară de lunişoarele şi de cerceii de urechi şi de veşmintele de porfiră luate de la regii Madianului şi în afară de colanele de lunişoare de la gâtul cămilelor.


text:
Şi Ghedeon a pus să facă din acest aur un efod şi l-a aşezat în cetatea sa, adică în Ofra; însă toţi din Israil au căzut, din pricina efodului de acolo, la închinare idolească, aşa încât el a ajuns cursă pentru Ghedeon şi pentru casa lui.


text:
Şi Madianiţii au fost umiliţi înaintea fiilor lui Israil şi n’au mai ridicat capul, astfel că ţara a stat în tihnă patruzeci de ani, cât a trăit Ghedeon.


text:
Apoi Ghedeon, fiul lui Ioaş, a murit la adânci bătrâneţe şi a fost îngropat în mormântul lui Ioaş, tatăl său, în Ofra, cetatea Abiezriţilor.


text:
După moartea lui Ghedeon, fiii lui Israil s’au întors iar şi s’au pângărit, închinându-se Baalilor şi şi-au pus dumnezeu al lor, pe Baal-Berit.


text:
Astfel fiii lui Israil nu şi-au mai adus aminte de Domnul Dumnezeul lor, cel ce îi mântuise din mâna tuturor duşmanilor care locuiau în jurul lor.


text:
Şi n’au arătat nici o iubire către casa lui Ierubbaal, adică Ghedeon, pentru tot binele pe care-l făcuse lui Israil.


text:
Abimelec, fiul lui Ierubbaal, s’a dus la Sihem, la fraţii mamei sale şi la celelalte neamuri din casa unchiului său şi le-a grăit aşa:


text:
«Rostiţi, vă rog, în auzul tuturor gospodarilor din Sihem: «Ce este mai bine: să domnească peste voi şaptezeci de inşi, adică toţi fiii lui Ierubbaal, sau să domnească peste voi un singur om? Apoi aduceţi-vă aminte că eu sunt osul vostru şi carnea voastră!»


text:
Atunci fraţii mamei sale puseră cuvânt pentru el la toţi gospodarii din Sihem şi le spuseră toate aceste cuvinte şi inima lor se plecă spre Abimelec, căci ei cugetau: «E fratele nostru!»


text:
Apoi îi dădură şaptezeci de sicli de argint din templul lui Baal-Berit şi cu ei Abimelec îşi tocmi oameni fără căpătâi şi golani care se ţineau după el.


text:
Atunci el s’a dus în casa tatălui său la Ofra şi a măcelărit pe fraţii săi, fiii lui Ierubbaal, cei şaptezeci, pe aceeaşi piatră şi n’a mai rămas decât Iotam, fiul cel mai mic al lui Ierubbaal, fiindcă se ascunsese.


text:
Şi s’au adunat toţi locuitorii Sihemului şi toţi locuitorii cetăţii şi s’au dus şi au pus rege pe Abimelec, la stejarul care se află în Sihem.


text:
Când i-au spus această veste lui Iotam, atunci el s’a dus şi a stat pe vârful muntelui Garizim şi ridicându-şi glasul a strigat şi le-a vorbit: «Ascultaţi încoace, gospodari din Sihem, şi Dumnezeu să vă asculte:


text:
Copacii au plecat odată să-şi ungă împărat care să stăpânească peste ei, şi au zis măslinului: «Fii împărat peste noi!»


text:
Însă măslinul le-a răspuns: «Să mă lipsesc eu oare de untdelemnul meu, întru care se cinstesc dumnezeii şi oamenii, şi să mă duc să mă legăn pe deasupra copacilor?»


text:
Dar smochinul le răspunse: «Să mă lipsesc eu oare de dulceaţa mea şi de prea gustoasele mele roade, şi să viu să mă legăn peste copaci?»


text:
Însă viţa le-a răspuns: «Să mă lipsesc eu oare de mustul meu, care înveseleşte pe dumnezei şi pe oameni, şi să viu să mă legăn printre copaci?»


text:
Şi mărăcinele a rostit către copaci: «Dacă într’adevăr voiţi să mă ungeţi împărat peste voi, veniţi şi adăpostiţi-vă la umbra mea; iar de nu, foc să izbucnească din mărăcine şi să mistue cedrii Libanului!»


text:
Şi acum vedeţi dacă voi cu bună credinţă şi cu cuget curat aţi lucrat şi aţi făcut rege pe Abimelec şi dacă aţi făcut bine ce-aţi făcut cu Ierubbaal şi cu casa lui şi dacă i-aţi răsplătit după faptele sale.


text:
Căci părintele meu s’a luptat pentru voi şi şi-a primejduit viaţa şi v’a scos pe voi din mâna Madianiţilor.


text:
Însă voi v’aţi sculat astăzi împotriva casei tatălui meu şi aţi omorît pe fiii săi, şaptezeci de inşi pe acelaşi tocător de piatră, şi aţi ridicat rege pe Abimelec, fiul roabei sale, stăpân peste gospodarii Sihemului, fiindcă el este rudă cu voi.


text:
Dacă v’aţi purtat cu Ierubbaal şi cu familia lui cu bună credinţă şi cu cuget curat, bucuraţi-vă astăzi de Abimelec şi să se bucure şi el de voi.


text:
Iar de nu, foc să izbucnească din Abimelec şi să mistuiască pe locuitorii din Sihem şi casa Milo şi foc să iasă din gospodarii Sihemului şi din casa Milo şi să mănânce de istov pe Abimelec!»


text:
Apoi Iotam s’a dat în lături şi a fugit şi s’a dus la Beerşeba şi a locuit acolo de frica fratelui său Abimelec.


text:
Dumnezeu însă a trimis un duh de răutate între Abimelec şi gospodarii Sihemului, şi gospodarii Sihemului îşi călcară credinţa faţă de Abimelec,


text:
Ca să răzbune cruzimea făptuită cu acei şaptezeci de fii ai lui Ierubbaal şi sângele vărsat să cadă asupra lui Abimelec, fratele lor, care-i ucisese, şi asupra gospodarilor Sihemului, care îl ajutaseră să-şi omoare fraţii.


text:
Atunci gospodarii Sihemului, ca să-i facă rău, au pus oameni la pândă pe culmile munţilor, să jefuiască pe toţi călătorii care treceau pe drumul caravanelor. Şi vestea i-a fost adusă lui Abimelec.


text:
Atunci s’a ivit Gaal, fiul lui Ebed, împreună cu fraţii săi, călători prin Sihem, şi gospodarii din Sihem prinseră încredere în el.


text:
Apoi ei ducându-se în podgorii culeseră viile şi călcând strugurii se puseră pe petrecere. Intrară apoi în templul dumnezeului lor şi mâncară şi băură şi blestemară pe Abimelec.


text:
Iar Gaal, fiul lui Ebed, rosti: «Cine este Abimelec şi ce este Sihem, ca să fim noi robii lui? Oare nu este el feciorul lui Ierubbaal, şi Zebul slugerul lui? El ar fi să fie slugă oamenilor lui Hemor, tatăl lui Sihem! Şi atunci pentru ce să fim noi robii lui?


text:
De aş avea eu acest popor submâna mea, aş goni pe Abimelec!» Şi a zis un cuvânt cu tâlc în pofida lui Abimelec: «Sporeşte-ţi oştirea şi ieşi la luptă!»


text:
Când a auzit Zebul, voevodul cetăţii, aceste cuvinte ale lui Gaal, fiul lui Ebed, s’a mâniat foarte,


text:
Şi a trimis vestitori la Abimelec, la Aruma, cu această ştire: «Iată că Gaal, fiul lui Ebed, împreună cu fraţii săi au venit în Sihem şi iată răzvrătesc cetatea împotriva ta.


text:
Iar mâine dimineaţă la răsăritul soarelui, năvăleşte împotriva cetăţii. Iar când Gaal cu oastea lui vor ieşi să te întâmpine, fă cu el cum îţi va veni mai bine.»


text:
Şi s’a sculat Abimelec şi toată oastea care era cu el, în puterea nopţii, şi s’au aţinut la pândă, lângă Sihem, împărţiţi în patru cete.


text:
Iar când a ieşit Gaal, fiul lui Ebed, şi a făcut popas dinaintea porţii cetăţii, Abimelec şi oastea lui s’au ridicat din ascunzătoarea unde pândeau.


text:
Şi văzând Gaal gloata aceea, a zis lui Zebul: «Iată nişte oameni care se pogoară de pe culmile munţilor». Însă Zebul i-a răspuns: «Tu vezi umbra munţilor şi ţi se năzare că sunt oameni!»


text:
Însă Gaal zise a doua oară: «Nu, ci este oaste, care se pogoară dinspre Buricul pământului, şi o altă ceată vine prin dreptul Stejarului Vracilor!»


text:
Atunci a rostit către el Zebul: «Unde este acum gura ta cea spartă, când ziceai: Cine este Abimelec ca să-i slujim lui? Iată într’adevăr oştirea pe care o dispreţuiai. Ieşi acum şi te luptă cu ea!»


text:
Dar Abimelec l-a pus pe fugă şi Gaal a fugit din faţa lui şi mulţi dintre oamenii lui căzură răpuşi, până să ajungă la poarta cetăţii.


text:
După acestea, Abimelec s’a întors la Arama, iar Zebul a alungat pe Gaal şi pe fraţii lui şi i-a dat afară din Sihem.


text:
Şi a luat oştirea şi a împărţit-o în trei cete şi s’a aţinut la pândă în câmp. Şi când a văzut că poporul iese din cetate, a tăbărît pe el şi l-a măcelărit.


text:
În vreme ce Abimelec şi ceata lui năvăleau şi puneau stăpânire pe poarta cetăţii, celelalte două cete cădeau în spinarea tuturor celor din ţarină şi-i măcelăreau.


text:
Şi Abimelec a împresurat cetatea toată ziua aceea şi a pus stăpânire pe ea, iar pe norodul din cetate l-a omorît şi cetatea a dat-o la pământ şi a presărat vatra ei cu sare.


text:
Auzind despre acestea, toţi gospodarii din Migdal-Sihem s’au vârît sub turnul templului lui Baal-Berit.


text:
Atunci Abimelec s’a suit pe muntele Ţalmon cu toată oastea lui; şi Abimelec a luat o secure în mână şi a început să taie crăngi de copac şi le-a pus pe umăr, apoi a poruncit oştenilor care erau cu el: «Ce m’aţi văzut că fac, faceţi şi voi degrabă!»


text:
Atunci, la fel, tot poporul a început să taie fiecare câte o crosnă de crăngi şi au pornit pe urma lui Abimelec şi le-au grămădit sub turn şi au dat foc turnului, încât toţi gospodarii din Migdal-Sihem care erau înlăuntru, aproape o mie de bărbaţi şi de femei, pieriră în flăcări.


text:
Dar în mijlocul oraşului era un turn puternic şi au fugit acolo toţi gospodarii oraşului şi bărbaţi şi femei; şi au închis porţile după ei şi s’au urcat pe acoperişul turnului.


text:
Iar Abimelec a răzbit până la turn şi l-a împresurat şi s’a apropiat până la uşa turnului ca să-i dea foc.


text:
Iar el, chemând degrabă pe scutierul care-i ducea armele, i-a poruncit: «Scoate sabia şi ucide-mă, ca să nu zică lumea despre mine: «L-a omorît o femeie!» Şi scutierul l-a străpuns cu sabia, şi Abimelec a murit.


text:
Astfel, Dumnezeu a răsplătit lui Abimelec fărădelegea pe care o săvârşise faţă de părintele său, omorînd pe cei şaptezeci de fraţi ai săi.


text:
Aşijderea, toată ticăloşia gospodarilor din Sihem a întors-o Dumnezeu în capul lor, şi astfel s’a adeverit cu ei blestemul lui Iotam, fiul lui Ierubbaal.


text:
După Abimelec s’a ridicat, ca să mântuiască pe Israil, Tola, fiul lui Pua, fiul lui Dodo, bărbat din seminţia lui Isahar; şi el locuia în Şamir, în munţii Efraim.


text:
El avea treizeci de fii, care călăreau pe treizeci de asini, şi avea treizeci de oraşe care se numesc aşezările lui Iair până în ziua de azi şi sunt în ţinutul Galaad.


text:
Şi fiii lui Israil făcură iarăşi fapte rele în ochii Domnului şi slujiră Baalilor şi Astartelor şi dumnezeilor Siriei şi dumnezeilor Sidonului şi dumnezeilor Moabului şi dumnezeilor fiilor lui Amon şi dumnezeilor Filistenilor şi părăsiră pe Domnul şi nu-i mai slujiră.


text:
Atunci izbucni mânia Domnului împotriva lui Israil şi-i dădu vânduţi în mâna Filistenilor şi în mâna Amoniţilor.


text:
Şi aceştia împilară şi asupriră pe fiii lui Israil, din anul acela optsprezece ani în şir, pe toţi fiii lui Israil, care erau de cealaltă parte a Iordanului, în ţinutul Amoriţilor, adică în Galaad.


text:
Iar Amoriţii treceau Iordanul ca să se lupte chiar cu Iuda şi cu Veniamin şi cu seminţia lui Efraim, aşa încât Israil se găsea în mare strâmtoare.


text:
Atunci fiii lui Israil strigară către Domnul şi se tânguiră: «Păcătuit-am înaintea ta, fiindcă am părăsit pe Dumnezeul nostru şi am slujit Baalilor».


text:
Dar Domnul a răspuns fiilor lui Israil: «Oare nu v’am scăpat eu de Egipteni şi de Amoriţi şi de fiii lui Amon şi de Filisteni?


text:
Şi Sidonienii şi Amaleciţii şi Madianiţii v’au asuprit pe voi şi aţi strigat către mine şi v’am mântuit din mâna lor.


text:
Duceţi-vă şi strigaţi la dumnezeii pe care vi i-aţi ales; ei să vă mântuiască în ceasul strâmtorării voastre’.»


text:
Dar fiii lui Israil au zis către Domnul: «Păcătuit-am; fă cu noi cum vei crede că e mai bine, numai scapă-ne, rugămu-te, şi de data aceasta!»


text:
Şi ei au dat la o parte pe dumnezeii cei străini din mijlocul lor şi au slujit Domnului şi Domnul n’a putut să mai rabde jalea lui Israil.


text:
Iar când fiii lui Amon au fost chemaţi la luptă, tăbăriră în Galaad, şi se adunară şi fiii lui Israil şi tăbăriră şi ei în Miţpa.


text:
Atunci voevozii poporului din Galaad grăiră fiecare către ai săi: «Care este bărbatul care va începe lupta lui cu fiii lui Amon? Acela să fie căpetenia tuturor gospodarilor Galaadului!»


text:
Ieftae Galaaditul era viteaz mare, dar era feciorul unei femei desfrânate. Şi Galaad era tatăl lui Ieftae.


text:
Însă şi femeia lui Galaad îi născuse lui feciori; şi când feciorii ei se făcură mari, alungară pe Ieftae, spunându-i: «Tu nu vei mai avea parte de moştenire în casa tatălui nostru, fiindcă tu eşti feciorul altei femei!»


text:
Atunci Ieftae fugi din faţa fraţilor săi şi se sălăşlui în ţinutul Tob; şi se aciuară lângă Ieftae oameni fără căpătâi, care ieşeau cu el după pleaşcă.


text:
Deci pornind război Amoniţii împotriva lui Israil, bătrânii din Galaad se duseră să aducă pe Ieftae, din ţinutul Tob.


text:
Ieftae răspunse bătrânilor Galaadului: «Nu sunteţi voi cei ce m’aţi urgisit şi m’aţi gonit din casa tatălui meu? Atunci cum veniţi voi la mine, azi când sunteţi la ananghie?»


text:
Ci bătrânii Galaadului întoarseră lui Ieftae cuvântul: «Tocmai pentru aceea ne întoarcem acum la tine, ca să mergi cu noi şi să te lupţi cu fiii lui Amon şi să fii căpitanul nostru, al tuturor locuitorilor din Galaad!»


text:
Atunci Ieftae răspunse bătrânilor Galaadului: «Aşa dar, dacă mă aduceţi înapoi ca să mă lupt cu Amoniţii şi dacă Domnul mi-i dă pe mână, atunci fi-voi căpetenia voastră?»


text:
Iar bătrânii Galaadului ziseră lui Ieftae: «Domnul este martor între noi şi el să ne pedepsească dacă noi nu vom face după cuvântul tău».


text:
Atunci Ieftae a pornit cu bătrânii Galaadului, iar poporul l-a ridicat căpitan peste ei şi principe, şi el a rostit toate cuvintele pe care le spusese bătrânilor, acum înaintea Domnului, la Miţpa.


text:
După aceea Ieftae a trimis soli la regele Amoniţilor cu această solie: «Ce pricină este între mine şi tine, că vii împotriva mea ca să te baţi cu mine, în ţara mea?»


text:
Ci regele Amoniţilor a dat acest răspuns solilor lui Ieftae: «Este pricina că Israil, când a ieşit din Egipt, a cotropit ţara mea de la Arnon până la Iaboc şi până la Iordan. Deci acum dă-mi-o înapoi fără gâlceava!»


text:
Ca să-i spue aşa: «Iată răspunsul lui Ieftae: Israil n’a cotropit ţara Moabului şi nici ţara fiilor lui Amon.


text:
Apoi Israil a trimis soli la regele Edomului, cu această solie: «Lasă-mă să trec, te rog, prin ţara ta». Însă regele Edomului n’a voit să-l auză. Tot aşa a trimis Israil o solie la regele Moabului şi nici el n’a voit. Şi Israil a rămas în Cadeş.


text:
Atunci a pornit prin pustie şi a ocolit ţara Edomului şi ţara Moabului şi a ieşit în partea de răsărit a Moabului. Şi a tăbărît dincolo de Arnon, dar n’a intrat în ţara Moabului, de vreme ce Arnonul este hotarul Moabului.


text:
Pe urmă Israil trimis-a soli la Sihon, regele Amoriţilor, regele Heşbonului, cu această solie: «Îngădueşte-mi să trec, te rog, prin ţara ta, ca să ajung la locul hărăzit mie».


text:
Ci Sihon nu i-a îngăduit lui Israil să treacă prin ţara lui, ci Sihon a strâns toată oastea lui şi a tăbărît la Iahţa şi a intrat în luptă cu Israil.


text:
Dar Domnul Dumnezeul lui Israil a dat pe Sihon, cu toată oastea lui, în mâna lui Israil şi Israil îl bătu şi cuprinse toată ţara Amoreilor, sălăşluiţi în acest ţinut.


text:
Astfel a luat în stăpânire tot ţinutul Amoriţilor de la Arnon până la Iaboc şi din marginea pustiei până la Iordan.


text:
Iar acum când Domnul Dumnezeul lui Israil a alungat pe Amoriţi din faţa poporului său Israil, cum te faci tu stăpân în ţara lui?


text:
Oare ceea ce îţi dă să stăpâneşti Chemoş, dumnezeul tău, nu stăpâneşti tu cu adevărat? Tot aşa, moşia celor pe care îi alungă Domnul Dumnezeul nostru dinaintea noastră, o luăm şi noi în stăpânire.


text:
Oare eşti tu mai iscusit decât Balac, fiul lui Ţipor, regele Moabului? S’a luptat el cumva cu Israil, sau a purtat vre-un război cu el?


text:
Câtă vreme a locuit în Heşbon şi în satele învecinate şi în Aroer şi în satele vecine cu el, precum şi în toate cetăţile de pe malul Iordanului, timp de trei sute de ani, pentru ce nu le-aţi luat înapoi în vremea aceasta?


text:
Eu nu ţi-am greşit cu nimic, dar tu îmi faci strâmbătate, voind război cu mine. Domnul, judecătorul, să judece azi între fiii lui Israil şi fiii lui Amon!»


text:
Atunci Duhul Domnului s’a pogorît peste Ieftae şi el a trecut prin Efraim şi prin Manase şi a trecut prin Miţpa Galaadului şi de la Miţpa Galaadului a pornit împotriva Amoniţilor.


text:
Şi Ieftae a făcut Domnului o juruinţă şi a zis: «Dacă tu cu adevărat îmi vei da în mână pe fiii lui Amon,


text:
Atunci oricine va ieşi din uşa casei mele întru întâmpinarea mea, când mă voi întoarce cu izbândă din lupta cu Amoniţii, acela va fi afierosit Domnului şi-l voi aduce ardere de tot!»


text:
Şi îi bătu de la Aroer până spre Minit – douăzeci de cetăţi – şi până la Abel-Cheramim, într’o bătălie cumplită. Şi astfel fiii lui Amon fură înfrânţi de fiii lui Israil.


text:
Ci Ieftae înturnându-se la Miţpa, în casa sa, iată că fiica sa îi ieşi întru întâmpinare, cu chimvale şi dănţuind în horă; şi ea îi era singura odraslă; afară de ea nu mai avea nici un fecior şi nici o fată.


text:
Şi când o văzu Ieftae, îşi sfâşie veşmintele şi strigă: – «Vai, fiica mea, tu m’ai zdrobit de istov şi tu singură ţi-ai căşunat nenorocire, căci eu am deschis gura cu juruinţă către Domnul şi acum nu pot să mi-o mai iau înapoi!»


text:
Dar fata i-a răspuns: «Părintele meu! Deschis-ai gura ta în faţa Domnului, fă cu mine după cuvântul care a ieşit din gura ta, o dată ce Domnul ţi-a dat să te răzbuni împotriva duşmanilor tăi, fiii lui Amon!»


text:
Apoi zise iarăşi tatălui ei: «Hărăzeşte-mi mie numai atâta: îngădue-mi un răgaz de două luni ca să mă duc şi să rătăcesc prin munţi şi să plâng fecioria mea, eu şi cu suratele mele!»


text:
Ieftae i-a răspuns: «Du-te!» Şi i-a dat drumul două luni. Şi ea s’a dus împreună cu suratele ei ca să-şi plângă fecioria prin cei munţi.


text:
Iar după ce s’au sfârşit cele două luni, ea s’a întors la tatăl său şi el a îndeplinit cu ea juruinţă cu care se jurase. Iar ea n’a ştiut de bărbat. Şi s’a făout datină în Israil:


text:
În fiecare an, fiicele din Israil se duc să jelească pe fiica lui Ieftae Galaaditul şi anume patru zile pe an.


text:
Efraimiţii, după aceea, s’au adunat, au trecut Iordanul pe la Ţefi şi au zis către Ieftae: «Pentru ce te-ai dus să te războeşti cu Amoniţii şi pe noi nu ne-ai chemat să mergem cu tine? Da-vom foc casei tale să arză peste tine!»


text:
Ci Ieftae le-a răspuns: «Eu eram certat cu poporul meu şi Amoniţii îl jăcmăneau. Şi a strigat la voi, iar voi l-aţi mântuit din mâna lor.


text:
Şi când au văzut că nu este nici un mântuitor, mi-am pus viaţa în primejdie şi am pornit împotriva Amoniţilor şi Domnul i-a dat în mâna mea. Pentru ce veniţi acum împotriva mea să luptaţi cu mine?»


text:
Şi a strâns Ieftae pe toţi Galaadiţii şi a început războiul cu Efraimiţii, şi cei din Galaad răpuseră pe cei din Efraim. Şi fugarii efraimiţi ziceau: «Noi suntem Galaadiţi, în cuprinsul lui Efraim şi în cuprinsul lui Manase!»


text:
Apoi Galaadiţii au pus stăpânire, în partea Efraimiţilor, pe vadurile Iordanului; şi când unul din fugarii efraimiţi zicea: «Lasă-mă să trec dincolo», atunci îl întrebau Galaadiţii: «Ce eşti tu? Efraimit?» Dacă el zicea: «Nu sunt!»,


text:
Ei îi spuneau: «Atunci, ia zi: «Şibbolet»; iar acela zicea: «Sibbolet», fiindcă nu putea să rostească întocmai. Atunci puneau mâna pe el şi-l junghiau la vadurile Iordanului. Astfel au căzut în zilele acelea dintre Efraimiţi patruzeci şi două de mii de oameni.


text:
Ieftae a fost judecător în Israil timp de şase ani; şi a murit Ieftae Galaaditul şi a fost înmormântat în cetatea sa, în Miţpa Galaadului.


text:
El avea treizeci de feciori şi a măritat şi a scos din casă treizeci de fete, şi iarăşi treizeci de nurori a adus în casă, femei feciorilor săi, şi a fost judecător în Israil şapte ani.


text:
Şi el avea patruzeci de feciori şi treizeci de nepoţi, care umblau călare pe şaptezeci de asini. Şi a fost judecător în Israil opt ani.


text:
Apoi Abdon, fiul lui Hilel din Piraton, a murit şi a fost înmormântat în Piraton, în ţinutul Efraim, pe muntele Amaleciţilor.


text:
Şi fiii lui Israil iarăşi făcură răutăţi în ochii Domnului şi Domnul îi dădu în mâna Filistenilor timp de patruzeci de ani.


text:
Şi era un bărbat din Ţora, din seminţia lui Dan, numit Manoe, iar femeia lui era stearpă şi nu făcea copii.


text:
Şi îngerul Domnului s’a arătat femeii şi a zis către ea: «Iată, tu eşti stearpă şi nu faci copii, însă tu vei zămisli şi vei naşte un fecior.


text:
Că iată, tu vei rămânea grea şi vei naşte un fecior. Briciul nu se va atinge de capul lui, căci copilul va fi nazireu al Domnului din pântecele maicii sale; şi el este cel ce va începe să mântuiască pe Israil de sub jugul Filistenilor!»


text:
Şi s’a dus femeia şi i-a istorisit bărbatului ei şi i-a spus: «Un om al lui Dumnezeu a venit la mine, şi chipul lui era ca chipul unui înger al lui Dumnezeu, minunat foarte, însă nu l-am întrebat de unde este el şi nici el nu mi-a spus cum îl chiamă.


text:
Ci el a rostit către mine: «Iată-te, vei zămisli şi vei naşte un fecior. Tu, acum, să nu bei vin, nici băuturi îmbătătoare şi nici să mănânci ceva spurcat, fiindcă copilul tău va fi nazireu al lui Dumnezeu, din pântecele maicii sale şi până la moarte.»


text:
Atunci Manoe s’a rugat Domnului şi a zis: «Te rog, o Doamne! Să mai vie încă o dată la noi omul lui Dumnezeu pe care l-ai trimis, ca să ne înveţe ce să facem cu pruncul care se va naşte!»


text:
Şi Dumnezeu a auzit glasul lui Manoe şi îngerul lui Dumnezeu veni încă o dată la femeie, pe când ea se afla în ţarină, iar Manoe, bărbatul ei, nu era cu ea.


text:
Atunci femeia a dat zor şi a alergat şi a vestit pe bărbatu-său spunându-i: «Iată, mi s’a arătat omul care a venit dăunăzi la mine».


text:
Manoe s’a sculat şi a mers după femeia sa, şi sosind la omul acela i-a grăit: «Tu eşti omul care ai vorbit cu femeia mea?» Şi el a răspuns: «Eu sunt!».


text:
Manoe a urmat: «Acum, dacă se împlineşte cuvântul tău, ce pravilă să aibă pruncul şi ce trebue să fac cu el?»


text:
Din toate câte ies din viţa de vie să nu mănânce; vin şi băutură îmbătătoare să nu bea. Şi nimic necurat să nu mănânce. De toate câte am poruncit femeii, să se păzească!»


text:
Ci îngerul Domnului a răspuns lui Manoe: «Chiar dacă mă opreşti, nu voi mânca din demâncarea ta. Dacă însă pregăteşti o ardere de tot, atunci adu-o Domnului!» Căci Manoe nu ştia cum că acela este îngerul Domnului.


text:
Deci Manoe l-a întrebat pe îngerul Domnului: «Cum te chiamă? Că de se va împlini făgăduinţa ta, noi vrem să te cinstim.»


text:
Şi Manoe a luat iedul şi prinosul de pâine şi le-a adus ardere de tot, pe stâncă, Domnului, celui ce săvârşeşte minuni; iar Manoe şi femeia lui stăteau şi se uitau.


text:
Şi pe când flacăra se ridica de pe jertfelnic, la ceruri, îngerul Domnului s’a înălţat în flacăra jertfelnicului, şi Manoe şi femeia lui, care priviseră, au căzut cu feţele la pământ.


text:
Şi îngerul Domnului nu s’a mai arătat lui Manoe şi femeii sale. Atunci a înţeles Manoe că acela fusese îngerul Domnului.


text:
Dar femeia lui i-a răspuns: «Dacă i-ar fi fost Domnului voia să ne omoare, n’ar fi luat din mâna noastră arderea de tot şi prinosul de pâine şi nu ne-ar fi arătat câte ne-a arătat şi nici nu ne-ar fi vestit acum un lucru ca acesta!»


text:
După acestea, femeia a născut un prunc şi i-au pus numele Samson; şi pruncul s’a făcut mare şi Domnul l-a binecuvântat.


text:
Apoi când s’a întors a spus tatălui său şi maicii sale: «Am văzut o femeie din fetele Filistenilor în Timna, deci acum peţiţi-o mie de soţie!»


text:
Dar tatăl său şi mama sa i-au zis: «Oare nu se găseşte nici o femeie între fetele fraţilor tăi şi în tot poporul tău, ca să te duci să-ţi iei soţie de la Filistenii cei netăiaţi împrejur?» Însă Samson a răspuns tatălui său: «Pe aceasta să mi-o iei de soţie, fiindcă ea îmi place!»


text:
Ci tatăl său şi mama sa nu ştiau că acest lucru era de la Domnul şi că Samson căuta prilej împotriva Filistenilor. În vremea aceea Filistenii erau stăpâni în Israil.


text:
Şi Samson s’a coborît, împreună cu tatăl său şi cu mama sa, la Timna şi când a ajuns la viile de la Timna, iată că i-a ieşit înainte un pui de leu răcnind.


text:
Atunci Duhul Domnului a năvălit peste Samson şi el a rupt puiul de leu, cum ai rupe un ied, măcar că nu avea nimic în mâna lui. Însă el n’a spus tatălui său şi mamei sale isprava sa.


text:
După câtăva vreme, a venit înapoi ca s’o ia de soţie; dar s’a abătut din drum să vază locul unde căzuse leul şi iată, un roi de albine era în stârvul leului şi un fagure de miere.


text:
Şi l-a răsturnat în mână şi mergând pe cale mânca din el şi când a ajuns la tatăl său şi la mamă-sa, le-a dat şi lor şi au mâncat, dar lor nu le-a spus că scosese fagurele din stârvul leului.


text:
Pe urmă tatăl său a venit de vale la acea femeie; şi Samson a făcut acolo un ospăţ, precum au tinerii obiceiul să facă.


text:
Atunci Samson le-a grăit: «Am să vă spun o ghicitoare, şi, dacă veţi putea să mi-o ghiciţi în cele şapte zile ale ospăţului şi veţi putea să daţi de rostul ei, atunci eu vă voi da treizeci de veşminte scumpe de in şi treizeci de veşminte de sărbătoare.


text:
Însă dacă nu veţi putea să mi-o ghiciţi, să-mi daţi voi mie treizeci de veşminte scumpe de in şi treizeci de veşminte de sărbătoare!» Nuntaşii i-au răspuns: «Zi ghicitoarea ta, s’o auzim!»


text:
Şi Samson le-a spus: «Din cel hulpav a ieşit mâncare şi din cel tare a ieşit dulceaţă». Dar ei n’au putut să ghicească ghicitoarea timp de trei zile.


text:
Iar în ziua a şaptea au grăit către femeia lui Samson: «Înduplecă pe bărbatul tău să ne spună ghicitoarea, că dacă nu, îţi dăm foc şi ţie şi casei părintelui tău. Oare ne-aţi poftit pe noi ca să ne jăcmăniţi? Da ori ba?»


text:
Atunci femeia lui Samson a început să-i plângă şi să-i spună: «De bună seamă, tu mă urăşti şi nu mă iubeşti, fiindcă ai spus o ghicitoare fiilor poporului meu şi mie nu mi-ai destăinuit-o». El însă i-a răspuns: «Dacă tatălui meu şi mamei mele nu le-am spus-o, cum o să ţi-o spun ţie?»


text:
Ea însă a plâns mereu în faţa lui şapte zile în şir, cât a ţinut ospăţul. Iar în ziua a şaptea el i-a spus ghicitoarea, fiindcă îl tot silea. Dar ea a spus ghicitoarea celor din poporul ei.


text:
Şi oamenii din cetate îi spuseră a şaptea zi mai nainte de asfinţitul soarelui: «Ce este mai dulce decât mierea şi ce este mai tare decât leul!» Ci Samson le-a răspuns: «Dacă n’aţi fi arat cu junca mea, n’aţi fi ghicit ghicitoarea mea!»


text:
Atunci Duhul Domnului s’a pogorît peste Samson şi el a venit de vale la Ascalon şi a ucis treizeci de gospodari de acolo şi le-a luat veşmintele lor de sărbătoare şi le-a dat acelora care ghiciseră ghicitoarea. Şi s’a mâniat foarte şi s’a suit în munte, în casa tatălui său.


text:
După câtva timp, în vremea secerişului grâului, Samson s’a dus să vază pe femeia sa, ducându-i un ied şi zicând: «Vreau să intru la femeia mea, în odaia ei». Însă tatăl ei nu l-a lăsat să intre.


text:
Ci el i-a zis: «Am gândit cu temei în mintea mea că n’o mai iubeşti şi atunci am dat-o de soţie voinicelului tău de la nuntă. Dar sora ei mai mică nu este oare mai frumoasă decât ea? Să fie soţia ta în locul ei!»


text:
Şi a pornit Samson şi a prins trei sute de vulpi, a luat apoi torţe şi punând vulpile coadă la coadă, a legat câte o torţă, la mijloc, între cozi.


text:
Apoi a aprins torţele şi a dat drumul vulpilor în holdele Filistenilor şi a pârjolit astfel şi snopii şi grâul încă nesecerat, ba şi viile şi măslinii.


text:
Şi au întrebat Filistenii: «Cine a făcut isprava aceasta?» Şi au zis: «Samson, ginerele gospodarului din Timna, fiindcă acesta i-a luat femeia şi a dat-o vornicelului de la nuntă». Atunci Filistenii s’au pornit într’acolo şi au ucis-o cu foc şi pe ea şi pe tatăl ei.


text:
Iar Samson le-a zis: «Fiindcă aţi făcut una ca asta, nu mă voi astâmpăra până când nu mă voi răzbuna pe voi».


text:
Apoi, după ce-i bătu crâncen peste fluiere, peste coapse, s’a pogorît şi şi-a făcut sălaş în peştera stâncii Etam.


text:
Atunci i-au întrebat oamenii din Iuda: «De ce aţi venit împotriva noastră?» Iar ei au răspuns: «Ca să legăm pe Samson, de aceea am venit, şi să facem cu el precum a făcut şi el cu noi!»


text:
Şi s’au pogorît trei mii de bărbaţi din Iuda la peştera stâncii Etam şi i-au spus lui Samson: «Nu ştiai tu că Filistenii sunt stăpâni peste noi? De ce ne-ai făcut isprava aceasta?» Răspuns-a Samson: «Cum mi-au făcut ei mie, aşa le-am făcut şi eu lor!»


text:
Zis-au către el: «Am venit aici jos, ca să te legăm şi să te dăm pe mâna Filistenilor». Dar Samson le-a zis: «Legaţi-vă cu jurământ că nu mă veţi omorî chiar voi!»


text:
Răspunsu-i-au: «Nu, deloc! Ci numai vrem să te legăm şi să te dăm pe mâna lor. Dar de ucis nu te vom ucide!» Atunci ei l-au legat cu două funii noi şi l-au scos afară din peşteră,


text:
Când a ajuns la Lehi şi Filistenii veneau cu strigăte de bucurie înainte-i, atunci Duhul Domnului dădu năvală peste el şi funiile care erau înnodate pe braţele lui se făcură ca nişte fire de in la para focului şi legăturile de pe mâinile lui se mistuiră.


text:
Şi a rostit Samson: «Cu o falcă de măgar i-am dat grămadă peste grămezi; cu o falcă de măgar am ucis o mie de inşi!»


text:
Ci Samson murea de sete. Şi a strigat către Domnul şi s’a tânguit: «Dăruit-ai prin mâna robului tău această mare izbăvire şi acum să mor de sete şi să cad în mâna celor netăiaţi împrejur?»


text:
Atunci Dumnezeu despică peştera din Lehi şi din ea ţâşni apă şi Samson îşi stâmpără setea şi duhul lui se învioră şi el prinse putere. De aceea s’a numit numele locului: «Izvorul celui ce strigă» şi care izvor se află în Lehi până în ziua de azi.


text:
Şi ea a spus locuitorilor din Gaza: «Samson a venit aici!» Iară ei l-au înconjurat de toate părţile şi s’au aţinut toată noaptea aceea la poarta cetăţii şi au stat liniştiţi toată noaptea, zicând în gândul lor: «Când s’o lumina de ziuă, să-l omorîm!»


text:
Însă Samson a dormit până la miezul nopţii, iar la miezul nopţii s’a sculat şi a înhăţat cele două canaturi ale porţii cetăţii, împreună cu amândoi stâlpii lor şi, scoţându-le cu zăvor cu tot, le-a pus pe umăr şi le-a dus pe vârful muntelui din faţa Hebronului şi le-a lăsat acolo.


text:
Atunci căpeteniile Filistenilor au venit la ea şi i-au zis: «Înduplecă-l şi află în ce stă puterea lui cea mare şi în ce chip am putea să-l biruim, ca să-l legăm şi să-l domolim, şi noi îţi vom da fiecare câte o mie şi o sută de sicli de argint!»


text:
Atunci Dalila a grăit către Samson: «Spune-mi, te rog, în ce stă puterea ta cea mare şi cu ce ar trebui să fii legat ca să te domoleşti?»


text:
Şi Samson i-a răspuns: «Dacă m’ar lega cu şapte coarde crude şi încă neuscate, aş pierde puterea şi aş ajunge ca orişicare om!»


text:
Atunci căpeteniile Filistenilor i-au adus şapte coarde proaspete şi încă neuscate şi ea l-a legat cu ele.


text:
Şi duşmanii care îl pândeau şedeau la ea într’o odaie. Atunci ea i-a strigat «Samsoane, Filistenii dau peste tine!» Dar el rupse coardele, cum se rupe o sfoară de câlţi, când dă de para focului. Astfel puterea lui rămase necunoscută.


text:
Zis-a Dalila lui Samson: «Iată tu m’ai amăgit şi mi-ai spus minciuni. Spune-mi, te rog, acum, cu ce ar trebui să te lege?»


text:
Răspunsu-i-a Samson: «Dacă m’ar lega cu funii noi, care n’au slujit încă la nimic, aş ajunge fără putere şi m’aş face ca orice om».


text:
Atunci Dalila a luat funii noi şi l-a legat cu ele şi i-a strigat: «Samsoane, Filistenii dau peste tine!» Iar duşmanii stăteau la pândă într’o odaie. Dar el le-a rupt de pe braţele sale ca pe o aţă.


text:
Zis-a iar Dalila lui Samson: «Până acum m’ai amăgit şi mi-ai spus minciuni; spune-mi, te rog, cu ce ar trebui să te lege?» Răspuns-a el: «Dacă ai ţese în pânza ta cele şapte şuviţe din capul meu şi le-ai bate cu vătalele, aş pierde puterea mea şi aş ajunge ca orice om». Şi ea l-a adormit şi a ţesut cele şapte şuviţe din capul lui în pânza ei,


text:
Şi le-a bătut cu vătalele şi pe urmă i-a strigat: «Samsoane, Filistenii dau peste tine!» Ci el s’a deşteptat din somnul lui şi a smuls şi războiul şi ţesătura. Iar puterea lui a rămas necunoscută.


text:
Atunci i-a zis Dalila: «Cum zici tu: «Eu te iubesc», când inima ta nu este a mea? Iată că de trei ori până acum m’ai amăgit şi nu mi-ai spus în ce stă puterea ta cea mare!»


text:
Deci ea hărţuindu-l cu vorbele ei în toate zilele şi chinuindu-l, sufletul lui s’a amărît de moarte,


text:
Şi-i deschise toată inima lui şi-i spuse: «Briciul n’a trecut peste capul meu, fiindcă eu sunt nazireu al lui Dumnezeu din pântecele maicii mele; dacă mi-ar rade cineva părul capului, atunci puterea mea s’ar duce de la mine şi aş slăbi şi aş ajunge ca orişicare om!»


text:
Deci văzând Dalila că el i-a dezvăluit toată inima lui, a trimis şi a chemat pe voevozii Filistenilor, spunându-le: «De data aceasta veniţi încoace, căci mi-a destăinuit toată inima lui!» Şi au venit la ea voevozii Filistenilor şi i-au adus, în mâinile lor, siclii de argint.


text:
Apoi ea a adormit pe Samson pe genunchii ei şi a chemat pe un om care a ras cele şapte şuviţe de pe capul lui Samson. Şi Samson prinse a slăbi şi puterea lui îl părăsi.


text:
Atunci a strigat Dalila: «Samsoane, Filistenii dau peste tine!» Şi el s’a deşteptat din somnul lui şi s’a gândit: «Voi scăpa din capcană şi de astădată şi mă voi libera!» Dar el nu ştia că Domnul îl părăsise.


text:
Deci Filistenii au pus mâna pe el şi i-au scos ochii şi l-au pogorît la Gaza şi l-au ferecat în lanţuri de aramă. Şi el acum învârtea la o râşniţă în închisoare.


text:
Şi odată voevozii Filistenilor s’au strâns să aducă o jertfă uriaşă lui Dagon, dumnezeul lor, şi să se veselească, de vreme ce ei ziceau: «Dumnezeul nostru a dat în mâinile noastre pe Samson, duşmanul nostru!»


text:
Şi poporul când văzu pe Samson, începu să laude pe dumnezeul lor şi să strige: «Dat-a dumnezeul nostru în mâinile noastre pe duşmanul nostru şi pe pustiitorul ţinutului nostru şi pe ucigaşul multora dintre noi!»


text:
Şi pe când petreceau ei, au început să strige: «Chemaţi pe Samson să joace». Şi au adus pe Samson din închisoare şi el a jucat înaintea lor şi pe urmă l-au pus să stea între pilaştrii templului.


text:
Atunci Samson a grăit către băiatul care-l ducea de mână: «Du-mă aproape ca să pipăi pilaştrii pe care e clădit templul, că vreau să mă razim de ei!»


text:
Şi templul era plin de bărbaţi şi de femei; erau acolo toţi fruntaşii Filistenilor, iar pe acoperiş ca la trei mii de suflete, bărbaţi şi femei, care stăteau şi se uitau la jocul lui Samson.


text:
Şi Samson a chemat pe Domnul şi a zis: «Stăpâne, Doamne, adu-ţi aminte de mine şi dă-mi putere, numai de data aceasta, Dumnezeule, ca să mă răzbun împotriva Filistenilor, măcar pentru unul din cei doi ochi ai mei!»


text:
Şi Samson apucă pilaştrii cei doi, de la mijloc, pe care era clădit templul şi s’a proptit în ei, de unul cu mâna dreaptă şi de altul cu mâna stângă,


text:
Şi a strigat Samson: «Piară viaţa mea o dată cu Filistenii!» Şi cu toată puterea a dat brânci stâlpilor şi templul s’a prăbuşit peste voevozi şi peste tot norodul care se afla acolo, aşa încât morţii pe care i-a ucis la moartea sa au fost mai mulţi decât aceia pe care i-a ucis pe când era în viaţă.


text:
Şi fraţii lui Samson şi toată familia sa s’au coborît şi l-au luat şi l-au dus de l-au îngropat între Ţora şi Eştaol, în mormântul tatălui său Manoe. Şi el a fost judecător peste Israil timp de douăzeci de ani.


text:
Şi el a zis către mamă-sa: «Cei o mie şi o sută de sicli de argint, care ţi-au fost luaţi şi pentru care tu ai rostit blesteme şi le-ai rostit chiar în urechile mele: iată aceşti bani sunt la mine, eu i-am luat!» Atunci mama lui a zis: «Binecuvântat fie fiul meu de Domnul!»


text:
Şi el a dat înapoi cei o mie şi o sută de sicli de argint, mamei sale. Iar mama lui a zis: «Cu adevărat am afierosit acest argint din mâna mea Domnului, pentru fiul meu, ca să facă din el un idol îmbrăcat cu argint; aşa dar tot ţie ţi-l dau!»


text:
Şi el a dat înapoi mamei sale siclii de argint şi mama sa a luat două sute de sicli de argint şi i-a dat argintarului şi a făcut din ei un idol îmbrăcat cu argint, care a fost aşezat în casa lui Miheia.


text:
Apoi Miheia şi-a făcut un templu, a înfiripat un efod şi terafimi şi a pus pe unul dintre feciorii săi ca să-i fie preot.


text:
Iar în zilele acelea nu era rege în Israil şi fiecare făcea ceea ce găsea în mintea sa că este cu cale.


text:
Acum, era un om tânăr levit din Betleemul lui Iuda şi din neamul lui Iuda, pripăşit în părţile acelea.


text:
Ci el plecase din Betleemul lui Iuda, ca să se aciueze oriunde va găsi şi, tot umblând pe drumuri, a ajuns în munţii Efraim, la casa lui Miheia.


text:
Şi l-a întrebat Miheia: «De unde vii?» Răspuns-a el: «Sunt levit din Betleemul lui Iuda şi caut să mă aciuez oriunde voi găsi!»


text:
Atunci Miheia l-a îmbiat: «Rămâi la mine şi fii părintele şi preotul meu şi-ţi voi da zece sicli de argint pe an şi un rând de veşminte şi cele de trai». Şi el a stăruit pe lângă levit,


text:
Şi a grăit Miheia: «Acum ştiu că Domnul se va arăta bun cu mine, căci am pe lângă mine un levit preot!»


text:
În vremea aceea, nu era nici un rege în Israil; în vremea aceea seminţia Daniţilor îşi căuta o moşie unde să se sălăşluiască, fiindcă până atunci nu le căzuse încă parte de moştenire între celelalte seminţii ale lui Israil.


text:
Deci fiii lui Dan au trimis, din neamul lor şi din cuprinsul seminţiei lor, cinci inşi, oameni curajoşi, din Ţora şi din Eştaol, ca să iscodească ţara şi s’o cerceteze. Şi le-a poruncit: «Duceţi-vă şi ispitiţi ţinutul!» Şi ei au venit în munţii Efraim, până la casa lui Miheia şi au mas noaptea acolo.


text:
Şi fiind ei în preajma casei lui Miheia, au cunoscut glasul tânărului levit şi s’au abătut acolo şi l-au întrebat: «Cine te-a adus aici? Şi ce treabă faci tu aici? Şi cum îţi merge?»


text:
Şi el le-a răspuns: «Cutare şi cutare a făcut Miheia pentru mine şi m’a tocmit în slujba lui şi am ajuns preotul lui!»


text:
Atunci i-au spus aceia: «Te rugăm întreabă pe Dumnezeu, ca să ştim: fi-va oare cu noroc drumul pe care pornit-am noi?»


text:
Preotul le-a dat acest răspuns: «Mergeţi sănătoşi! Plăcut îi este Domnului drumul pe care aţi pornit!»


text:
Şi au plecat cei cinci oameni şi au ajuns la Laiş şi văzură că locuitorii din cetate trăiau fără frică, în felul Sidonienilor, tihniţi şi siguri, neavând nici o lipsă din roadele pământului şi stăpânind averi, şi apoi erau departe de Sidonieni şi n’aveau nici o legătură cu Siria.


text:
Răspuns-au ei: «Sculaţi-vă şi să năvălim peste ei, fiindcă am văzut ţinutul şi este foarte bun. Ci voi staţi cu mâna în sân! Nu zăboviţi să porniţi şi să vă duceţi să luaţi acest ţinut în stăpânire!


text:
Când veţi intra, veţi da peste un popor care trăieşte fără grijă. Şi ţara lor se întinde în toate părţile. Iar Dumnezeu o va da în mâinile voastre. Este un loc unde nu lipseşte nimic din toate câte sunt pe pământ.»


text:
Şi au pornit de acolo din neamul Daniţilor, din Ţora şi din Eştaol, şase sute de inşi înarmaţi de luptă.


text:
Şi s’au dus şi au tăbărît la Chiriat-Iearim, în ţinutul Iuda; de aceea i-au zis acelui loc Mahane-Dan, până în ziua de azi. El este la apus de Chiriat-Iearim.


text:
Atunci au luat vorba cei cinci bărbaţi, care veniseră să iscodească ţinutul Laiş, şi au grăit către fraţii lor: «Ştiţi oare că în aceste case se află un efod şi terafimi şi un idol îmbrăcat cu argint? Gândiţi-vă acum ce aveţi de făcut!»


text:
Şi ei s’au abătut într’acolo şi au ajuns la casa tânărului levit, adică la casa lui Miheia şi l-au întrebat de sănătate.


text:
Şi cei cinci inşi care veniseră să iscodească ţara s’au urcat şi au intrat acolo şi au luat efodul şi terafimii şi idolul cel îmbrăcat cu argint pe când preotul stătea dinaintea porţii cu cei şase sute de oameni purtători de arme de luptă.


text:
Iar aceia au intrat în casa lui Miheia şi au luat efodul şi terafimii şi idolul cel îmbrăcat cu argint. Atunci preotul le-a spus: «Ce faceţi voi?»


text:
Dar ei i-au răspuns: «Taci! Pune-ţi mâna la gură şi vino cu noi şi fii părintele şi preotul nostru. Ce este mai bine: să fii preot al casei unui singur om, sau să fii preotul unei seminţii şi al unui neam din Israil?»


text:
Şi s’a îmbunat inima preotului şi a luat efodul şi terafimii şi idolul cel îmbrăcat cu argint şi s’a dus în mijlocul poporului.


text:
Şi aceştia deabia se depărtaseră de casa lui Miheia şi iată că oamenii care locuiau în gospodăriile vecine cu gospodăria lui Miheia s’au adunat şi au ajuns din urmă pe fiii lui Dan,


text:
Şi au strigat la fiii lui Dan, iar aceştia s’au întors la ei şi au rostit către Miheia: «Ce-ţi este? Şi ce-ai adunat atâta lume?»


text:
El a răspuns: «Pe dumnezeul pe care mi-l făcusem, mi l-aţi luat, cu preot cu tot, şi v’aţi dus! Şi acum mie ce mi-a rămas? Şi iată că voi mă întrebaţi ce-mi este!»


text:
Dar fiii lui Dan i-au zis: «Să nu ţi se mai auză glasul aici la noi, ca nu cumva să se năpustească împotriva voastră unii dintre ai noştri, întărâtaţi, şi să-ţi pierzi viaţa ta şi viaţa casnicilor tăi».


text:
Şi Daniţii au pornit în drumul lor, iar Miheia, văzând că aceia sunt mai tari decât el, si-a întors faţa şi a venit înapoi acasă.


text:
Şi Daniţii, după ce-au luat idolul făcut de Miheia şi preotul care-i slujea, au năvălit asupra Laişului, împotriva unui norod paşnic şi fără bănuială de primejdie, si l-au trecut prin ascuţişul săbiei, iar cetăţii i-au dat foc.


text:
Şi nimeni n’a sărit într’ajutor, căci era departe de Sidon şi cu Siria nu avea nici o legătură. Şi vatra cetăţii era în valea Bet-Rehob. Apoi au clădit la loc cetatea şi s’au aşezat în ea.


text:
Şi au pus cetăţii numele Dan, după numele lui Dan, părintele lor, feciorul lui Israil, însă la început numele cetăţii era Laiş.


text:
Iar fiii lui Dan au ridicat pentru ei chipul idolului, şi Ionatan, fiul lui Gherşom, fiul lui Moise, el şi urmaşii săi au fost preoţii seminţiei Dan, până în ziua când chivotul a fost dus în robie.


text:
Astfel ei şi-au pus idol chipul pe care-l făcuse Miheia. Şi a stat tot timpul, cât a stat şi casa Domnului, la Şilo.


text:
În vremea aceea, când nu era încă rege în Israil, era un om, levit, care petrecea ca străin în latura cea mai depărtată a munţilor Efraim şi care îşi luase ca ţiitoare o femeie din Betleemul Iudei.


text:
Ci ţiitoarea lui supărându-se pe el, a plecat de la el şi s’a dus acasă la tatăl ei, la Betleemul Iudei şi a stat acolo patru luni de zile.


text:
Şi s’a sculat bărbatu-său şi a pornit după ea, ca s’o îmbuneze şi s’o ducă înapoi acasă; şi avea cu el pe sluga sa şi o pereche de asini. Şi femeia l-a dus în casa tatălui ei, iar părintele tinerei femei văzându-l i-a întâmpinat cu bucurie.


text:
Şi socrul său, tatăl femeii, l-a ţinut pe loc, şi a stat la el trei zile, şi au mâncat şi au băut şi au găzduit acolo.


text:
A patra zi, s’au sculat dis-de-dimineaţă şi el era gata să pornească, dar tatăl tinerei femei a grăit către ginerele său: «Întăriţi-vă inima cu o bucată de pâine şi pe urmă plecaţi!»


text:
Şi au stat şi au mâncat amândoi împreună şi au băut. Apoi tatăl femeii a zis către bărbat: «Învoieşte-te, te rog, şi mâi şi noaptea aceasta şi desfătează-te în voie!»


text:
Ci el s’a sculat dis-de-dimineaţă, în ziua a cincea, gata de drum. Şi tatăl femeii a zis iarăşi: «Te rog, întăreşte inima ta». Şi ei au zăbovit până ce a dat în deseară şi au ospătat amândoi.


text:
Atunci omul s’a sculat să plece, el şi ţiitoarea lui şi sluga lui; dar socrul său, tatăl tinerei femei, a grăit către el: «Vezi, te rog, că ziua a dat în deseară. Mâneţi aici. Vedeţi că ziua e pe sfârşite; mâi la noapte aici şi veseleşte-te. Şi sculaţi-vă mâine şi porniţi la diurn. Şi tu vei ajunge la vatra ta.»


text:
Însă omul n’a mai voit să mâie acolo, ci s’a sculat şi a plecat şi a ajuns până în dreptul cetăţii Iebus, adică lerusalimul, împreună cu doi asini cu samarele pe ei, cu ţiitoarea şi cu sluga lui.


text:
Când au ajuns la Iebus, iar ziua era pogorîtă de tot spre seară, grăit-a sluga către stăpânul său: «Haide, rogu-te, să ne abatem în această cetate a iebuseilor şi să mânem într’însa».


text:
Dar stăpânul său i-a răspuns: «Să nu ne abatem într’o cetate locuită de străini care nu sunt dintre fiii lui Israil, ci să mergem mai departe la Ghibeea».


text:
Deci a zis către sluga sa: «Mergi înainte! Să ne apropiem de unul din aceste locuri şi să găzduim în Ghibeea ori în Rama.»


text:
Şi ei au călătorit mai departe. Şi când soarele era în asfinţit, ei ajunseseră lângă Ghibeea, din ţinutul lui Veniamin.


text:
Şi s’au abătut din drum acolo, ca să intre, să mâie noaptea în Ghibeea. Şi au intrat şi s’au oprit în piaţa cetăţii, dar nimeni nu i-a îmbiat în casă, să mâie noaptea acolo.


text:
Atunci, iată că un moşneag venea de la munca sa, din ţarină, în amurg; iar moşneagul era din munţii Efraim şi trăia pripăşit în Ghibeea, pe când oamenii locului erau Veniaminiţi.


text:
Şi el ridicându-şi ochii, a văzut pe călător în piaţa cetăţii şi bătrânul l-a întrebat: «încotro te duci şi de unde vii?»


text:
Iar acela a răspuns: «Pornit-am din Betleemul Iudei şi mergem spre fundul munţilor Efraim. Eu sunt de acolo. Am făcut un drum până la Betleemul Iudei. Şi acum călătoresc spre casă. Dar nimeni nu mă îmbie la el în casă,


text:
Deşi avem paie şi grăunţe pentru asinii noştri şi tot aşa pâine şi vin pentru mine şi pentru roaba ta şi pentru sluga care însoţeşte pe robul tău şi de nimic nu ducem lipsă!»


text:
Atunci zis-a moşneagul: «Fii pe pace! Iau asupra mea tot ce-ţi va lipsi. Numai să nu mâi noaptea în piaţă!»


text:
Şi el i-a adus în casa sa şi a dat nutreţ asinilor. Iar după ce se spălară pe picioare, mâncară şi băură.


text:
Dar pe când ei îşi veseleau inima, iată că locuitorii cetăţii, oameni spurcaţi, au înconjurat casa şi, izbind în uşă, au prins să strige către bătrân, stăpânul casei: «Scoate afară pe omul care a venit în casa ta, ca să-l cunoaştem!»


text:
Atunci stăpânul casei a ieşit la ei şi le-a vorbit: «Nu aşa, fraţilor, vă rog, nu săvârşiţi această blestemăţie. De vreme ce omul acesta a intrat în casa mea, nu săvârşiţi asemenea ticăloşie!


text:
Iată, fata mea care e fecioară şi ţiitoarea lui, le voi scoate afară, să le smeriţi şi să faceţi cu ele ce veţi vrea; dar cu omul acesta să nu faceţi această nelegiuire!»


text:
Însă acei oameni nu voiră să-l asculte. Atunci omul a luat pe ţiitoarea sa şi a scos-o afară la ei; şi ei au cunoscut-o şi au batjocorit-o toată noaptea până dimineaţa. Şi când s’au revărsat zorile, au lăsat-o.


text:
Şi a venit femeia, în faptul dimineţii şi a căzut la uşa omului unde se afla stăpânul ei şi a rămas acolo până la ziuă.


text:
Iar dimineaţa, când s’a sculat stăpânul ei şi a deschis uşa casei şi a ieşit ca să pornească la drum, iată ţiitoarea lui zăcea la uşă cu mâinile pe prag.


text:
Şi el i-a zis: «Hai să mergem». Dar nu i-a răspuns nimeni. Atunci el a pus-o pe măgar şi a plecat şi s’a dus omul în ţinutul său.


text:
Ajungând în casa sa, a luat cuţitul şi punând mâna pe leşul ţiitoarei sale a îmbucătăţit-o mădular cu mădular, în douăsprezece bucăţi şi a trimis-o în tot cuprinsul lui Israil.


text:
Şi oamenilor pe care i-a trimis le-a poruncit: «Aşa să spuneţi tuturor bărbaţilor din Israil: S’a mai întâmplat oare aşa ceva de când au purces fiii lui Israil din ţara Egiptului şi până în ziua de astăzi? Frământaţi-vă mintea şi rostiţi-vă!» Şi cine vedea, zicea: «Nu s’a întâmplat şi nu s’a văzut una ca asta, din vremea ieşirii fiilor lui Israil din ţara Egiptului şi până în ziua de faţă! Cugetaţi, chibzuiţi şi hotărîţi!»


text:
Atunci au ieşit toţi fiii lui Israil şi obştia s’a adunat toată ca un singur om, din Dan până în Beerşeba şi ţinutul Galaad, înaintea Domnului la Miţpa.


text:
Şi s’au înfăţişat înaintea Domnului toţi voevozii poporului – toate seminţiile lui Israil – în adunarea poporului lui Dumnezeu, patru sute de mii de pedestraşi mânuitori de sabie.


text:
Şi au auzit fiii lui Veniamin că fiii lui Israil s’au adunat la Miţpa. Şi au zis fiii lui Israil: «Povestiţi cum s’a întâmplat această nelegiuire!»


text:
Atunci a răspuns levitul, bărbatul femeii ucise aşa: «M’am dus la Ghibeea, în Veniamin, eu şi ţiitoarea mea, ca să mâi noaptea.


text:
Şi gospodarii din Ghibeea s’au pornit împotriva mea şi au înconjurat casa în timpul nopţii, cu gândul să mă omoare, iar pe ţiitoarea mea au chinuit-o, încât a şi murit.


text:
Atunci am luat leşul ţiitoarei mele şi l-am făcut bucăţi pe care le-am trimis în tot cuprinsul moştenirii lui Israil, căci ei au săvârşit o nelegiuire şi o ticăloşie în Israil.


text:
Atunci s’a sculat tot poporul ca un singur om şi a zis: «Să nu plece nimeni la cortul său şi nimeni dintre voi să nu se întoarcă la vatră,


text:
Şi anume vom lua zece inşi dintr’o sută din toate seminţiile lui Israil şi o sută de inşi dintr’o mie şi o mie de inşi din zece mii, ca să aducă merinde pentru ceilalţi oameni veniţi ca să pedepsească pe Veniaminiţii din Ghibeea, pentru toată fărădelegea pe care au săvârşit-o în Israil!»


text:
Şi au trimis seminţiile lui Israil soli prin toată seminţia lui Veniamin, cu această vorbă: «Ce faptă rea este aceasta, care s’a întâmplat la voi?


text:
Deci acum daţi-ne pe fiii celui viclean din Ghibeea, ca să-i ucidem şi să stârpim răutatea din Israil!» Însă fiii lui Veniamin n’au vrut să asculte glasul celorlalţi fraţi ai lor din Israil.


text:
Astfel Veniaminiţii s’au strâns la Ghibeea, de prin cetăţile lor, ca să iasă la război cu fiii lui Israil.


text:
Şi s’au numărat în ziua aceea Veniaminiţii din cetăţile lor şi au fost douăzeci şi cinci de mii de inşi, purtători de sabie, osebit de locuitorii din Ghibeea, care la numărătoare au ieşit şapte sute de inşi, oameni pe ales.


text:
Din tot acest norod erau şapte sute de inşi osebiţi şi anume stângaci; toţi aceştia nimereau cu piatra din praştie firul de păr şi nu dădeau greş.


text:
Iar fiii lui Israil, număraţi, în afară de Veniaminiţi, erau patru sute de mii de oameni mânuitori de sabie şi toţi războinici.


text:
Şi au pornit şi s’au suit la Betel şi au întrebat voinţa lui Dumnezeu şi au grăit: «Cine dintre noi să pornească mai întâi la luptă cu Veniaminiţii?» Şi Domnul a răspuns: «Iuda mai întâi!»


text:
Şi bărbaţii din Israil au ieşit la luptă cu Veniamin şi s’au rânduit în linie de bătaie împotriva celor din Ghibeea.


text:
Atunci au dat năvală Veniaminiţii din Ghibeea şi au doborît la pământ din Israil, în ziua aceea, douăzeci şi două de mii de inşi.


text:
Însă oastea bărbaţilor din Israil se îmbărbăta şi din nou se rânduiră în linie de bătaie, în acelaşi loc unde se rânduiseră în ziua cea dintâi.


text:
Ci fiii lui Israil se suiseră la Betel şi plânseseră în faţa Domnului până seara şi întrebaseră astfel pe Domnul: «Să pornesc iar la luptă cu fiii lui Veniamin, fratele meu?» Şi Domnul a răspuns: «Porniţi împotriva lui!»


text:
Şi a ieşit Veniamin, din Ghibeea, în ziua a doua, întru întâmpinarea lor, şi au doborît la pământ, din fiii lui Israil, încă optsprezece mii de inşi, toţi purtători de sabie.


text:
Şi toţi fiii lui Israil şi tot poporul s’au urcat şi au venit iarăşi la Betel, şi plângând şi stând acolo în faţa Domnului au postit în ziua aceea până seara şi au adus arderi de tot şi jertfe de pace înaintea Domnului,


text:
Şi Fineas, fiul lui Eleazar, fiul lui Aaron, slujea Domnului în vremea aceea – şi au zis: «Să mai ies la luptă cu fiii lui Veniamin, fratele meu, sau să contenesc?» Dar Domnul a răspuns: «Daţi năvală, căci mâine îl voi da în mâna ta!»


text:
Iar a treia zi au pornit fiii lui Israil împotriva Veniaminiţilor şi s’au aşezat în şir de bătălie împotriva Ghibeei, ca mai deunăzi.


text:
Şi au ieşit Veniaminiţii să înfrunte oastea, dar ei se răzleţiră de cetate. Şi au început, ca şi mai nainte, să lovească şi să ucidă din popor – pe drumurile care duc, unul spre Betel şi altul spre Ghibeon – în şes, omorînd ca la treizeci de inşi din Israil.


text:
Atunci şi-au zis Veniamiţii: «Sunt bătuţi de noi ca şi mai nainte!» Însă fiii lui Israil ziceau: «Să fugim, ca să-i răzleţim de cetate pe drumurile cele mari».


text:
Şi toţi bărbaţii din Israil s’au sculat din locul lor şi s’au rânduit în Baal-Tamar, pe când cei dintre ei care stăteau la pândă au ieşit din ascunzişul lor de la apus de Ghibeea.


text:
Şi au venit împotriva Ghibeei zece mii de bărbaţi aleşi din tot Israilul şi lupta a fost crâncenă; şi Veniaminiţii n’au simţit că prăpădul dă năvală peste ei.


text:
Căci Domnul bătu pe Veniamin înaintea lui Israil şi Israiliţii nimiciră din Veniamin, în ziua aceea, douăzeci şi cinci de mii şi o sută de inşi, toţi mânuitori de sabie.


text:
Atunci au văzut Veniaminiţii că sunt înfrânţi. Însă când Israiliţii au lăsat şi mai mult loc Veniaminiţilor, fiindcă se bizuiau pe ceata pusă de ei la pândă în coastele Ghibeei,


text:
Cei puşi la pândă năvăliră pe neaşteptate asupra Ghibeei, răzbiră înlăuntru şi trecură pe toţi cei din cetate prin ascuţişul săbiei.


text:
Şi a fost un semn de înţelegere între Israiliţi şi oamenii lor puşi la pândă: când vor ridica ei din cetate un fum gros, ca semn,


text:
Atunci Israiliţii să pornească la luptă. Căci Veniaminiţii începuseră să taie şi să ucidă dintre Israiliţi, ca vreo treizeci de inşi, şi cugetau: «Fără doar şi poate sunt bătuţi, în faţa noastră, ca şi în lupta cea dintâi!»


text:
Atunci a pornit să se ridice semnul din cetate, norul de fum; şi când şi-au întors faţa Veniaminiţii, iată toată cetatea ardea până la cer!


text:
Atunci bărbaţii din Israil se întoarseră îndărăt, iar Veniaminiţii rămaseră încremeniţi, căci vedeau că i-a ajuns prăpădul.


text:
Şi din faţa Israiliţilor au rupt-o la fugă spre cărările pustiei, dar luptătorii îi urmăriră pas cu pas, căci ieşind din cetăţi, îi măcelăriră la mijloc,


text:
Şi astfel înconjurară pe Veniamin şi-l vânară, zdrobindu-l de la Menoha până pe dealurile Ghebei, spre răsărit.


text:
Şi câţi au mai rămas au dat dosul şi au fugit în pustie spre stânca Rimon, dar Israiliţii secerară din ei, pe căi, încă cinci mii de inşi, şi-i goniră de la spate până la Ghideom şi mai uciseră dintre ei încă două mii.


text:
Deci toţi cei care au căzut din Veniamin, în ziua aceea, au fost douăzeci şi cinci de mii de bărbaţi mânuitori de sabie, toţi oameni viteji.


text:
Totuşi şase sute de inşi au dat dosul şi au fugit în pustie până la stânca Rimon şi au rămas pe stânca Rimon patru luni.


text:
Iar bărbaţii din Israil au venit înapoi spre Veniaminiţi şi i-au tăiat cu ascuţişul săbiei, locuitorii ca şi vitele şi tot ce au găsit. Şi tuturor oraşelor pe care le-au întâlnit, le-au dat foc.


text:
Ci bărbaţii din Israil se juraseră la Miţpa cu acest jurământ: «Nimeni dintre noi să nu-şi dea fata lui, de soţie, celor din Veniamin!»


text:
Şi poporul a venit «la Betel şi au stat acolo până seara, înaintea lui Dumnezeu, şi au ridicat glasurile lor şi s’au tânguit cu tânguire mare,


text:
Şi au grăit: «Pentru ce, Doamne Dumnezeul lui Israil, s’a întâmplat aceasta în Israil, ca să lipsească astăzi din Israil o seminţie!»


text:
Iar a doua zi s’a sculat poporul şi au clădit acolo un jertfelnic şi au adus arderi de tot şi jertfe de pace.


text:
Apoi fiii lui Israil au întrebat: «Cine n’a venit la această adunare din toate seminţiile lui Israil, la Miţpa, înaintea Domnului?» Fiindcă ei se legaseră cu mare jurământ împotriva celor ce n’ar fi venit în faţa Domnului la Miţpa şi ziseseră: «Moartea să-i mănânce!»


text:
Iar acum fiilor lui Israil le părea rău de Veniamin, fratele lor, şi ziceau: «O seminţie a fost astăzi retezată din Israil».


text:
Ce vom face cu cei care au rămas fără femei, o dată ce noi ne-am jurat înaintea Domnului să nu le dăm femei din fetele noastre?»


text:
Apoi au întrebat: «Este vreuna din seminţiile lui Israil care să nu fi venit la Miţpa, în faţa Domnului?» Şi iată nimeni nu venise, în tabără, la adunare, din Iabeşul Galaadului.


text:
Atunci făcându-se numărătoarea poporului, s’a văzut că nu era de faţă nici un bărbat din locuitorii din Iabeşul Galaadului.


text:
Atunci obştia a mânat într’acolo douăsprezece mii de oameni, dintre cei mai viteji, cu această poruncă: «Duceţi-vă şi treceţi pe locuitorii din Iabeşul Galaadului prin ascuţişul săbiei cu soţii şi cu copii cu tot!


text:
Dar iată cum să faceţi: să daţi pieirii pe toţi bărbaţii şi pe orice femeie care a cunoscut bărbat!»


text:
Şi ei au găsit, între locuitorii Iabeşului din Galaad, patru sute de fecioare care nu cunoscuseră bărbat şi le-au adus în tabăra de la Şilo, din ţara Canaanului.


text:
Apoi obştia întreagă a trimis soli să vorbească cu Veniaminiţii care se aflau pe stânca Rimon, şi le-au vestit pacea.


text:
În vremea aceea Veniamiţii s’au întors acasă şi şi-au luat soţii din femeile din Iabeşul Galaadului care scăpaseră cu viaţă, dar nu s’au găsit deajuns.


text:
Iar poporului i se făcuse milă de Veniamin, fiindcă Domnul făcuse spărtură în seminţiile lui Israil.


text:
Atunci au zis bătrânii obştiei: «Ce vom face cu cei ce au rămas fără femei, fiindcă femeile din Veniamin au fost nimicite?»


text:
Apoi au zis iar: «Pământul de moştenire să rămână acelor Veniaminiţi care au scăpat, ca Să nu piară o seminţie din Israil,


text:
Însă noi nu putem să le dăm soţii fetele noastre, fiindcă fiii lui Israil s’au jurat şi au zis: «Blestemat să fie cel care va da femeie lui Veniamin!»


text:
Şi s’au chibzuit: «Iată, în fiecare an se prăznueşte o sărbătoare a Domnului la Şilo – care vine spre miazănoapte de Betel şi la răsărit de calea care suie de la Betel la Sihem şi la miază-zi de Lebona».


text:
Şi când veţi vedea că fetele din Şilo au ieşit ca să se prindă în horă, să ieşiţi din vii şi fiecare să-şi răpească soţia lui dintre fetele din Şilo şi să le duceţi la voi în Veniamin.


text:
Iar când părinţii lor sau fraţii lor vor veni la voi ca să se jeluiască, atunci să le spuneţi: «Iertaţi-i pe ei, că şi-a luat fiecare pe soţia sa cu iureşul. Căci dacă le-aţi fi dat voi de bună voie, atunci aţi fi fost vinovaţi.»


text:
Şi fiii lui Venamin au făcut întocmai aşa: şi-au răpit femei după numărul lor din fetele care jucau la horă şi s’au dus înapoi în cuprinsul moştenirii lor, unde au zidit oraşe în care au locuit.


text:
În vremea aceea, fiii lui Israil s’au despărţit unii de alţii şi de acolo a apucat fiecare la seminţia şi la neamul lui, fiecare la moştenirea lui.


text:
În vremea aceea când nu se pomenea de rege în Israil, fiecare făcea ce i se părea drept în ochii lui!


text:
În zilele când cârmuiau judecătorii, întâmplându-se foamete în ţară, un om din Betleemul lui Iuda s’a dus să locuiască în ţara Moabului, el şi femeia lui şi cei doi feciori ai lui.


text:
Şi numele omului era Elimelec şi numele soţiei sale era Noemina, iar numele celor doi feciori ai săi: Mahlon şi Chilion. Ei erau Efrateni din Betleemul lui Iuda şi au venit în ţara Moabului şi au trăit acolo.


text:
Şi aceştia şi-au luat soţii moabitence, şi numele uneia era Orfa, iar numele celeilalte era Rut. Şi au locuit acolo timp de vreo zece ani.


text:
Dar au murit şi aceştia doi: Mahlon şi Chilion, şi rămase femeia fără cei doi feciori ai ei şi fără bărbatu-său.


text:
Atunci ea s’a sculat împreună cu cele două nurori ale ei, ca să se întoarcă din ţara Moabului, fiindcă auzise, aci în ţara Moabului, cum că Domnul cercetase pe poporul său şi-i dăduse pâine.


text:
Deci a ieşit din locul unde stătuse, şi împreună cu ea cele două nurori ale ei, şi au pornit la drum, ca să se întoarne în ţinutul lui Iuda.


text:
Şi Noemina a grăit către cele două nurori ale ei: «Duceţi-vă şi întoarceţi-vă fiecare în casa maicii sale. Domnul să se arate milostiv cu voi, precum voi v’aţi arătat cu cei morţi şi cu mine.


text:
Dăruiască-vă Domnul să găsiţi odihnă, fiecare în casa soţului său!» Şi ea le-a sărutat. Atunci ele au ridicat glasurile lor şi au plâns.


text:
Ci Noemina le-a răspuns: «Duceţi-vă înapoi, copilele mele. De ce să mergeţi cu mine? Mai am eu oare copii în pântecele meu, ca să ajungă bărbaţii voştri?


text:
Întoarceţi-vă, copilele mele! Duceţi-vă, deoarece sunt prea bătrână ca să mai am bărbat. Şi chiar dacă v’aş spune că mai am nădejde şi chiar dacă la noapte aş avea bărbat şi ar fi să nasc feciori,


text:
Aţi putea voi oare să aşteptaţi până ce se vor face mari? Şi să vă înfrânaţi ca să nu fiţi ale altor bărbaţi? Nu, fetele mele, căci îmi este inima grozav de amară din pricina voastră, căci mâna Domnului apasă asupra mea.»


text:
Şi iarăşi au ridicat glasurile şi iarăşi au plâns. Apoi Orfa a sărutat pe soacră-sa şi s’a întors înapoi. Însă Rut a rămas nedeslipită de ea.


text:
Atunci Noemina i-a zis: «Iată, cumnată-ta s’a întors către poporul ei şi către dumnezeii ei; du-te înapoi şi tu după cumnată-ta».


text:
Ci Rut i-a răspuns: «Nu mă sili să te părăsesc şi să mă întorc din preajma ta, căci încotro vei merge tu, voi merge şi eu şi unde vei mânea tu, voi mânea şi eu; poporul tău va fi poporul meu şi dumnezeul tău, dumnezeul meu.


text:
Unde vei muri tu, voi muri şi eu şi acolo voi fi îngropată. Aşa să facă Dumnezeu cu mine şi mai mult să facă decât atâta, dar numai moartea mă va deslipi de tine.»


text:
Astfel au făcut drumul amândouă până au ajuns la Betleem, iar după ce au ajuns la Betleem, toată cetatea a început să zvonească din pricina lor. Şi ziceau femeile: «Oare nu este aceasta Noemina?»


text:
Ci ea le răspundea: «Nu-mi ziceţi Noemina, ci ziceţi-mi Mara, fiindcă Cel Atotputernic mi-a dat multă amărăciune.


text:
Plină m’am dus şi deşartă m’a adus înapoi Domnul. De ce să-mi mai ziceţi Noemina, o dată ce Domnul a mărturisit împotriva mea şi Cel Atotputernic a adus asupră-mi nenorocire?»


text:
Astfel Noemina şi cu Rut moabiteanca, nora ei, s’au întors venind din ţara Moabului şi au ajuns în Betleem la începutul secerişului orzului.


text:
Acum, Noemina avea o rudă după bărbatu-său, un om cu bună stare din neamul lui Elimelec, şi numele lui era Booz.


text:
Şi Rut moabiteanca a zis către Noemina: «Să mă duc în ţarină ca să adun spice de pe urma vre-unuia care-mi va îngădui». Şi Noemina i-a răspuns: «Du-te, fata mea».


text:
Şi a plecat şi a intrat în ţarină, şi aduna pe secerătură spicele rămase de la secerători. Şi întâmplarea a dus-o într’o lăture a ţarinii care era a lui Booz, cel din neamul lui Elimelec.


text:
Şi tocmai atunci Booz venea diu Betleem şi a rostit către secerători: «Domnul să fie cu voi!» Şi ei i-au răspuns: «Domnul să te binecuvânteze!»


text:
Apoi a întrebat Booz pe sluga sa, care era pusă peste secerători: «A cui este această tânără femeie?»


text:
Iar sluga care era pusă peste secerători i-a răspuns astfel: «Moabiteanca cea tânără este, care s’a întors cu Noemina, din ţara Moabului.


text:
Şi ea mi-a spus: «Aş vrea să culeg şi să adun printre snopi, pe urma secerătorilor». Şi a venit şi stă în picioare de azi de dimineaţă şi până acum nu s’a dat la umbră decât puţin de tot.»


text:
Atunci Booz a zis către Rut: «Auzi tu, fata mea, să nu te duci să strângi în altă ţarină şi să nu te depărtezi de aici, ci ţine-te de fetele care seceră la mine.


text:
Ţine ochii pe ţarina în care seceră şi mergi pe urma lor; iar eu să ştii că am poruncit slugilor mele să nu se atingă de tine. Şi dacă îţi este sete, du-te la ulcioare şi bea din apa pe care au scos-o slugile.»


text:
Atunci ea a căzut cu faţa la pământ şi s’a închinat în faţa lui şi a grăit către el: «Cum am aflat eu har în ochii tăi ca să mă bagi în seamă, câtă vreme eu sunt străină?»


text:
Dar Booz i-a răspuns şi a zis: «Mi s’a spus cu deamăruntul tot ceea ce ai făcut pentru soacră-ta, după moartea soţului tău, şi cum ai lăsat pe tatăl tău şi pe mama ta şi ţara în care te-ai născut şi ai venit în mijlocul unui popor pe care nu-l cunoşteai mai nainte.


text:
Domnul să încununeze fapta ta şi deplină să-ţi fie răsplata de la Domnul Dumnezeul lui Israil, la care ai venit ca să te adăposteşti sub aripile lui.»


text:
Şi a zis Rut: «Fie să găsesc mereu, doamne, har în ochii tăi, căci tu m’ai mângâiat şi cuvintele tale au mers la inima roabei tale, cu toate că eu nu sunt nici cât una din slujitoarele tale!»


text:
Apoi, la vremea prânzului, Booz a zis către ea: «Vino aici aproape şi mănâncă la masa mea şi întinge bucătura ta în oţet». Şi Rut şezu alături de secerători şi Booz îi dădu grăunţe prăjite şi ea mâncă şi se sătură şi îi mai prisosi, iar ceea ce i-a mai rămas a pus deoparte.


text:
Şi s’a sculat ca să mai strângă, iar Booz a dat poruncă slugilor sale şi le-a spus: «Poate să strângă spice şi de printre snopi; voi să nu o dojeniţi.


text:
Aşa a strâns ea spice de pe secerătură până seara şi a bătut ce strânsese şi a ieşit aproape o efă de orz.


text:
Şi luându-l s’a dus în cetate; şi a văzut soacră-sa ce culesese. Apoi Rut a scos şi i-a dat ceea ce-i mai rămăsese după ce se săturase.


text:
Atunci soacră-sa a întrebat-o: «Unde ai cules astăzi şi unde ai lucrat? Binecuvântat să fie cel ce a avut grijă de tine!» Atunci ea, spunând soacrei sale la cine muncise, a grăit: «Numele omului la care am muncit astăzi este Booz».


text:
Ci Noemina a răspuns norei sale: «Binecuvântat să fie el de Domnul! Căci mila lui n’a părăsit nici pe cei vii, nici pe cei răposaţi.» Apoi Noemina i-a spus iar: «Omul acesta ne este rudă; este unul din neamurile cu drept de răscumpărare faţă de noi».


text:
Rut moabiteanca zise: «El mi-a mai spus: «Ţine-te de slugile mele, până ce vor isprăvi cu tot secerişul meu!»


text:
Şi a răspuns Noemina norei sale Rut: «Este mai bine, fata mea, să ieşi cu fetele care slujesc la el, decât să te întâmpine alţii cu supărare în altă ţarină».


text:
Deci Rut s’a ţinut de slujitoarele lui Booz, culegând mereu, până ce s’a sfârşit secerişul orzului şi secerişul grâului. Şi stătea la soacră-sa.


text:
Ci acum, Booz, cu ale cărui slujitoare ai fost, este negreşit rudă cu noi. Şi iată că el vântură în noaptea aceasta orzul la arie.


text:
Tu deci spală-te şi unge-te cu mirezme, ia pe tine veşmintele cele frumoase şi coboară-te la arie. Nu te arăta omului, până ce nu va sfârşi de mâncat şi de băut.


text:
Iar când se va culca, tu să bagi de seamă unde s’a culcat şi du-te şi ridică pătura de pe picioarele lui şi culcă-te acolo. Şi el îţi va spune ce să faci.»


text:
Ci Booz, după ce mâncase şi băuse şi inima lui se înveselise, s’a dus să se culce lângă o movilă de boabe. Şi Rut a venit tiptil şi a ridicat pătura de pe picioarele lui şi s’a culcat acolo.


text:
Însă, spre miezul nopţii, Booz a tresărit de frică şi dibuind cu mâna, iată că o femeie era culcată la picioarele lui.


text:
Şi a întrebat: «Cine eşti tu?» Răspuns-a ea: «Eu sunt Rut, roaba ta. întinde poala veşmântului tău peste roaba ta, căci tu îmi eşti rudă cu drept de răscumpărare.»


text:
Zis-a el: «Binecuvântată să fii tu de Domnul, fiica mea! Dragostea ta cea din urmă covârşeşte pe cea de la început, fiindcă nu te-ai dus după oameni tineri, nici săraci, nici cu stare.


text:
Ci acum, fiica mea, nu te teme; toate câte ai spus îţi voi face, căci toată lumea ştie, în obştia poporului meu, că tu eşti o vrednică femeie.


text:
Este prea adevărat că eu îţi sunt rudă de aproape cu drept de răscumpărare, dar mai este încă o rudă, şi mai aproape decât mine.


text:
Rămâi noaptea aceasta aici, iar mâine dimineaţă, dacă el va voi să te răscumpere, bine, să te răscumpere; iar dacă nu-l îndeamnă inima să te răscumpere, atunci eu te voi răscumpăra, pe Dumnezeul cel viu! Odihneşte-te până mâine.»


text:
Şi ea a dormit la picioarele lui până dimineaţa şi s’a sculat mai nainte de a se cunoaşte la faţă om pe om. Căci zicea Booz: «Să nu se ştie că femeia a venit la arie!»


text:
Însă a grăit: «Adu şalul care este pe tine şi ţine-l!» Şi ea l-a ţinut. Şi el i-a măsurat şase sea de orz şi i le-a pus în cârcă. Apoi ea a intrat în cetate.


text:
Şi a venit la soacră-sa şi ea a întrebat-o: «Ce aduci tu, fata mea?» Atunci Rut i-a povestit toate câte făcuse acel om, pentru ea.


text:
Apoi a zis: «Aceste şase sea de orz mi le-a dat, fiindcă a socotit: Să nu te duci cu mâna goală la soacră-ta!»


text:
Şi Noemina a zis: «Stai liniştită, fiica mea, până ce vei şti cum va ieşi acest lucru. Fiindcă omul nu va avea tihnă până ce nu va sfârşi, chiar astăzi, pricina.»


text:
Şi Booz s’a suit la poarta cetăţii şi a şezut acolo. Şi iată că tocmai trecea ruda cea cu drept de răscumpărare de care vorbise Booz. Şi a strigat Booz: «Vino încoace şi opreşte-te aici, tu cutare». Şi acela s’a abătut din drum şi s’a oprit.


text:
Apoi a grăit Booz către rudenia sa: «Noemina, care s’a întors din ţinutul Moabului, vinde partea de ţarină a fratelui nostru Elimelec.


text:
Şi eu m’am gândit să mă destăinuesc ţie şi să-ţi spun: «Cumpără-o, în faţa celor ce şed aici şi în faţa bătrânilor norodului meu. De voieşti să fii răscumpărător, fii răscumpărător. Dacă însă nu voieşti să răscumperi, spune-mi ca să ştiu. Căci nu este nimeni, afară de tine, ca să răscumpere; şi după tine vin eu.» Şi acela a zis; «Eu voi fi răscumpărător!»


text:
Atunci a răspuns Booz: «În ziua când vei cumpăra ţarina din mâna Noeminei, va trebui să cumperi şi pe Rut moabiteanca, femeia celui mort, ca să se păstreze numele celui mort, în moştenirea sa.


text:
Dar cel cu drept de răscumpărare l-a întâmpinat: «Nu pot s’o răscumpăr pentru mine, fiindcă stric moştenirea mea. Ia tu asupra ta dreptul meu de răscumpărare, căci eu unul nu pot s’o răscumpăr!»


text:
Şi, în vechime, în Israil, când se făcea vre-o răscumpărare ori vre-un schimb, pentru întărirea lucrului era acest obicei: unul îşi scotea încălţămintea şi o dădea celuilalt. Şi aceasta era mărturie în Israil.


text:
Iar Booz a rostit către bătrâni şi către tot poporul: «Voi astăzi sunteţi martori că am cumpărat din mâna Noeminei tot ce a avut Elimelec şi tot ce au avut Chilion şi Mahlon.


text:
Aşijderea şi pe Rut moabiteanca, soţia lui Mahlon, am cumpărat-o de soţie, ca să se păstreze numele celui mort în moştenirea lui şi să nu i se piardă numele dintre fraţii lui şi din poarta cetăţii lui. Voi sunteţi astăzi martori!»


text:
Şi tot poporul care era în poartă şi bătrânii au răspuns: «Martori suntem! Să dea Domnul ca femeia care intră în casa ta să fie ca Rahila şi ca Lia, care, amândouă, au clădit casa lui Israil. Şi tu prinde puteri în Efrata, şi numele tău să fie pomenit în Betleem.


text:
Iar casa ta să fie casei lui Fares asemenea, pe care Tamara l-a născut lui Iuda, prin urmaşii pe care Domnul ţi-i va hărăzi, din această femeie tânără!»


text:
Astfel, Booz a luat pe Rut, şi a fost femeia lui; şi a intrat la ea şi Domnul i-a dat sarcină şi a născut un fecior.


text:
Atunci au grăit femeile către Noemina: «Binecuvântat să fie Domnul care nu te-a lăsat, astăzi, fără răscumpărător! Pomenit să fie numele lui în Israil!


text:
El să-ţi împrospăteze sufletul şi să aibă grijă de tine, la bătrâneţea ta; căci pe el l-a născut nora ta, care te iubeşte şi care e mai bună pentru tine decât şapte feciori.»


text:
Iar vecinele i-au pus numele, zicând: «Noeminei i s’a născut un fecior.» Şi i-au pus numele Obed. El este tatăl lui lesei, tatăl lui David.


text:
Era un om de fel din Ramataim, din neamul lui Ţuf, din munţii Efraimului, care se numea Elcana, fiul lui Ieroham, fiul lui Elihu, fiul lui Tohu, fiul lui Ţuf Efrateanul.


text:
Şi el avea două femei; numele uneia era Ana şi numele celei de a doua era Penina. Penina avea copii, dar Ana nu avea copii.


text:
Şi acest om se suia, din cetatea sa, din an în an, ca să se închine şi să aducă jertfă Domnului Savaot, în Şilo; şi acolo erau cei doi fii ai lui Eli, Ofni şi Fineas, preoţi ai Domnului.


text:
Şi în ziua în care Elcana aducea jertfă, avea obiceiul de dădea părţi din jertfă femeii sale Penina şi tuturor fiilor şi fiicelor ei.


text:
Însă Anei îi dădea numai o parte, şi totuşi el o iubea pe Ana mai mult, cu toate că Domnul închisese pântecele ei.


text:
Iar protivnica ei îi căşuna mereu necaz ca s’o scoată din răbdări, fiindcă Domnul închisese pântecele ei.


text:
Şi aşa se întâmpla în fiecare an. Ori de câte ori se ducea la casa Domnului, cealaltă până într’atâta o aţâţa, încât ea plângea şi nu mai mânca.


text:
Însă Elcana, bărbatul ei, îi zicea: «Ano, de ce plângi şi de ce nu mănânci? Şi de ce ţi-e inima rea? Oare nu sunt eu mai de preţ pentru tine decât zece feciori?»


text:
Şi odată Ana, după ce mâncase şi după ce băuse în Şilo, s’a sculat şi a venit în faţa Domnului. Iar Eli, arhiereul, şedea pe scaun, lângă unul din uşorii casei Domnului.


text:
Şi ea a făcut o juruinţă şi a zis: «Doamne Savaot! Dacă vei căuta spre jalea roabei tale şi-ţi vei aduce aminte de mine şi nu vei uita pe roaba ta şi vei da roabei tale o mlădiţă de parte bărbătească, eu îl voi sfinţi Domnului pentru toate zilele vieţii lui şi briciul nu se va atinge de capul lui.»


text:
Însă fiindcă Ana se ruga în gândul ei şi numai buzele ei se mişcau, iar glasul ei nu se auzea, Eli a crezut că este beată.


text:
Însă Ana a răspuns şi a zis: «O! nu, doamne! Sunt femeie amărîtă; n’am băut nici vin, nici băutură îmbătătoare, ci-mi dezvăluesc inima mea înaintea Domnului.


text:
Nu crede că roaba ta este femeie netrebnică, fiindcă din pricina obidei mele şi a necazului meu care mă copleşeşte, am stăruit în rugăciunea mea!»


text:
Atunci Eli i-a răspuns: «Mergi în pace şi Dumnezeul lui Israil să adeverească cererea ta pe care ai cerut-o de la el!»


text:
Iar ea a zis: «Să afle roaba ta har în ochii tăi!» Apoi femeia a plecat întru ale sale şi a mâncat, şi faţa ei n’a mai fost abătută.


text:
Şi ei s’au sculat dis-de-dimineaţă şi, după ce s’au închinat în faţa Domnului, s’au întors iarăşi la casa lor, la Rama. Şi Elcana a cunoscut pe Ana, femeia sa, şi Domnul şi-a adus aminte de ea.


text:
Iar după trecere de vreme, Ana, fiind grea, a născut un fecior şi i-a pus numele Samuil, fiindcă zicea ea: «De la Domnul l-am cerut!»


text:
Şi a plecat iarăşi Elcana, bărbatul ei, şi toată casa lui, ca să jertfească Domnului jertfa de fiecare an şi să îndeplinească juruinţă făcută.


text:
Însă Ana n’a voit să meargă şi ea, ci a zis către soţul ei: «Nu voi merge până ce pruncul nu va fi înţărcat. Şi atunci îl voi duce ca să se arate în faţa Domnului şi să rămână acolo pururea»


text:
Atunci Elcana, bărbatul ei, i-a răspuns: «Fă aşa cum crezi că este bine. Stai acasă până când îl vei înţărca. Şi Domnul să adeverească cuvântul său!» Astfel femeia a stat acasă şi a alăptat pe prunc până ce l-a înţărcat.


text:
Iar după ce l-a înţărcat, l-a luat cu sine şi a mai luat un juncan de trei ani, o efă de lamură de făină şi un burduf de vin şi s’au dus ei în casa Domnului din Şilo, împreună cu pruncul.


text:
Şi i-a grăit: «Rogu-te, doamne! Viu să fie sufletul tău, stăpâne. Eu sunt femeia care stătea aici lângă tine rugându-se Domnului.


text:
Pentru acest prurnc stăruiam în rugăciunea mea şi Domnul mi-a împlinit cererea cu care mă rugam la el


text:
Pentru aceea şi eu l-am hărăzit Domnului. Toate zilele vieţii lui, Domnului să fie hărăzit.» Şi s’au închinat ei acolo înaintea Domnului.


text:
Atunci Ana s’a rugat şi a grăit: «Inima mea se veseleşte foarte întru Domnul! Sus stă cornul meu, prin puterea Domnului meu! Şi gura mea s’a deschis largă împotriva duşmanilor mei, căci mă bucur de ajutorul tău.


text:
Nimeni nu este sfânt precum e Domnul, căci afară de tine nu este altul şi nu este stâncă de scăpare la fel cu Dumnezeul nostru.


text:
Nu mai vorbiţi necontenit vorbe trufaşe; din gura voastră să nu mai iasă graiuri nesăbuite. Căci Domnul este Dumnezeul a toate ştiutor şi de el toate faptele se cântăresc.


text:
Cei sătui se tocmesc slugi pentru pâine, iar cei ce flămânzeau curmă cu foamea. Cea stearpă naşte de şapte ori, iar cea cu mulţi copii este smerită.


text:
El ridică din pulbere pe cel sărman, el înalţă din gunoi pe nevoiaş, ca să-l pună alăturea cu voevozii şi să le dea moştenire jilţ de slavă, căci stâlpii pământului sunt în mâna Domnului şi pe ei el a întemeiat lumea.


text:
El păzeşte paşii cuvioşilor săi, iar necredincioşii pier în întuneric, căci nu prin puterea lui birueşte omul.


text:
Domnul sfărâmă pe cei ce se pun în pricină cu el. Cel Prea înalt din ceruri îi va nimici. Domnul judeca-va marginile pământului şi el va da putere regelui său şi va înălţa cornul unsului său.’»


text:
Nici de îndatoririle preoţilor faţă de popor. Ori de câte ori cineva aducea o jertfă, venea sluga preotului, în vreme ce carnea fierbea, cu o furculiţă cu trei dinţi, în mână,


text:
Şi o înfigea în cazan, sau în oală, sau în tingire, sau în blid şi cât scotea furculiţa lua preotul pentru sine. Şi astfel se purtau ei cu toţi Israiliţii care veneau să aducă jertfă acolo în Şilo.


text:
Ba chiar mai nainte ca să arză grăsimea, venea sluga preotului şi îmbia pe cel care aducea jertfă: «Dă-i preotului carne de fript, fiindcă el nu vrea să ia de la tine carnea fiartă, ci crudă».


text:
Şi dacă omul îi răspundea: «Stăi să ardă mai întâi grăsimea şi pe urmă ia-ţi cât îţi pofteşte sufletul», celălalt îi lua vorba: «Nu, ci să-mi dai acum, iar dacă nu-mi dai, iau cu sila’.»


text:
Astfel păcatul acestor tineri era grozav de mare înaintea Domnului, fiindcă ei dispreţuiau prinoasele Domnului.


text:
Şi maică-sa îi făcea, în fiecare an, un veşmânt mic, de pus pe deasupra, şi i-l aducea când venea cu bărbatu-său, ca să aducă jertfa de fiecare an.


text:
Şi Eli a binecuvântat pe Elcana şi pe soţia lui, zicând: «Dăruiască-ţi Domnul copii din femeia aceasta, în locul celui afierosit, pe care tu l-ai împrumutat Domnului». Şi ei au plecat, pe urmă, acasă.


text:
Domnul însă a cercetat pe Ana şi ea a zămislit şi a născut încă trei feciori şi două fete. Iar copilul Samuil creştea sub paza Domnului.


text:
Eli ajunsese la adânci bătrâneţe şi el auzea de toate câte săvârşeau feciorii săi în tot Israilul şi cum ei se culcau cu femeile care făceau de slujbă la uşa cortului descoperirii.


text:
De aceea el le zicea: «Pentru ce faceţi asemenea fapte? Căci eu aud despre voi vorbe rele din partea întregului popor.


text:
Nu aşa, copiii mei! Că nu este de nici o bucurie zvonul pe care îl aud! Voi împingeţi la păcat pe poporul Domnului.


text:
Dacă un om păcătueşte faţă de alt om, judecătorul lui este Dumnezeu; dacă însă omul păcătueşte împotriva lui Dumnezeu, cine se va ruga pentru el?» Însă ei nu ascultau de glasul părintelui lor, căci Domnul hotărîse să-i nimicească.


text:
Atunci a venit la Eli un om al lui Dumnezeu şi i-a grăit: «Iată ce spune Domnul: «Adevărat este că m’am descoperit casei străbunului tău, pe când ei erau în Egipt, robi în casa lui Faraon,


text:
Şi l-am ales pe el din toate seminţiile lui Israil, ca să-mi fie mie preot, ca să aducă jertfe la jertfelnicul meu, să-mi ardă jertfe de tămâie, să poarte efodul în faţa mea; şi am dăruit casei străbunului tău toate jertfele care trec prin foc, aduse de fiii lui Israil?


text:
Atunci pentru ce te uiţi cu ciudă la jertfele mele şi la prinoasele mele pe care le-am orânduit în locaşul meu? Pentru ce cinsteşti pe feciorii tăi mai mult decât pe mine şi vă îngrăşaţi cu fruntea tuturor prinoaselor poporului meu, Israil?»


text:
Drept aceea aşa zice Domnul Dumnezeul Jui Israil: «Măcar că am spus odinioară: «Casa ta şi casa străbunului tău să-mi slujească mie deapururi!», însă acum, aşa rosteşte Domnul: «Departe de mine cuvântul acesta! Căci eu cinstesc pe cei ce mă cinstesc pe mine, iar cei ce mă dispreţuesc să rămână de ocară!


text:
Că iată, vor veni zile când voi tăia braţul tău şi braţul casei străbunului tău, încât să nu mai fie nici un bătrân în casa ta.


text:
Şi atunci te vei uita cu ciudă la toate binefacerile pe care Domnul le va dărui lui Israil, însă în casa ta nu va mai fi nici un bătrân în veac de veac.


text:
Şi dacă pe vre-unul din ai tăi nu-l voi stârpi de la jertfelnicul meu, va fi pentru cuvântul ca ochii săi să se topească şi ca inima lui să tânjească. Ci tot vlăstarul casei tale va pieri în ascuţişul săbiei.


text:
Şi iată care-ţi va fi semnul, care va veni peste cei doi feciori ai tăi, Ofni şi Fineas: amândoi muri-vor în aceeaşi zi!


text:
Şi eu îmi voi ridica arhiereu credincios, care îmi va sluji după inima mea şi după gândul meu şi casa lui va dăinui şi el va umbla deapururi înaintea unsului meu.


text:
Iar cel care va mai rămânea din casa ta să vie şi să se închine în faţa lui pentru un ban de argint sau un codru de pâine şi să se roage: «Rândueşte-mă, te rog, în vre-una din dregătoriile preoţeşti, ca să mănânc şi eu o bucată de pâine!»


text:
Şi copilul Samuil slujea Domnului sub ochii lui Eli. Iar în zilele acelea, cuvântul Domnului era scump şi arătările erau singuratice.


text:
Şi, odată, Eli stătea culcat în culcuşul său. Şi ochii lui începuseră să se întunece, astfel că nu putea să mai vază bine.


text:
Candelabrul Domnului încă nu se stinsese şi Samuil dormea în locaşul Domnului, unde se afla chivotul lui Dumnezeu.


text:
Şi a alergat la Eli şi a zis: «Iată-mă! M’ai strigat?» Dar Eli a zis: «Nu te-am chemat. Întoarce-te şi te culcă!» Şi el s’a dus şi s’a culcat.


text:
Însă Domnul iarăşi l-a strigat. «Samuile!» Şi s’a sculat Samuil şi s’a dus la Eli şi i-a zis: «Iată-mă! M’ai chemat?» Ci răspuns-a Eli: «Nu te-am chemat, fiul meu; întoarce-te şi te culcă!»


text:
Şi Domnul a strigat a treia oară pe Samuil şi el s’a sculat şi a alergat la Eli şi i-a zis: «Iată-mă! M’ai chemat?» Atunci şi-a dat seama Eli că Domnul era cel care striga pe copil.


text:
Deci zis-a Eli către Samuil: «Du-te şi te culcă! Şi dacă te va mai chema, tu să zici: «Vorbeşte, Doamne, că robul tău ascultă!» Şi Samuil s’a dus şi s’a culcat în culcuşul său.


text:
Şi a venit Domnul şi a stat în dreptul lui şi l-a strigat ca şi mai nainte: «Samuile! Samuile!» Ci Samuil i-a răspuns: «Vorbeşte, căci robul tău ascultă!»


text:
Şi Domnul a zis către Samuil: «Iată, eu sunt gata să fac în Israil un lucru pe care oricine îl va auzi îi vor ţiui amândouă urechile.


text:
În ziua aceea voi adeveri cu Eli tot ceea ce am vorbit despre casa lui, de la început şi până la sfârşit.


text:
Iar tu să-i dai de ştire că eu voi pedepsi casa lui în veşnicie, pentru fărădelege, fiindcă a ştiut că fiu săi huleau pe Dumnezeu şi el nu i-a ţinut de rău.


text:
Pentru aceea m’am jurat pentru casa lui Eli, că nelegiuirea casei lui Eli nu se va ierta în veac nici cu jertfe, nici cu prinoase!»


text:
Şi Samuil a dormit până a doua zi, apoi s’a sculat de cu noapte şi a deschis uşile casei Domnului. Însă Samuil s’a temut să spună lui Eli vedenia.


text:
Şi l-a întrebat Eli: «Care a fost cuvântul pe care Domnul ţi l-a grăit? Nu-mi tăinui nimic! Aşa şi aşa, şi încă şi mai mult să-ţi facă ţie Domnul, dacă vei ascunde ceva din ceea ce Domnul ţi-a vorbit ţie!»


text:
Atunci Samuil i-a împărtăşit lui toată descoperirea, fără să-i tăinuiască ceva. Iar Eli i-a zis: «El este Domnul; facă ceea ce va socoti cu cale!»


text:
Şi a fost cuvântul lui Samuil către tot Israilul, şi tot Israilul din Dan până în Beerşeba ştia că Samuil a fost adeverit să fie prooroc al Domnului.


text:
Şi Domnul i s’a arătat mereu în Şilo, fiindcă Domnul se descoperea în Şilo lui Samuil, prin cuvântul său dumnezeesc.


text:
Şi a ieşit Israil întru întâmpinarea Filistenilor ca să se lupte şi au întins tabăra lor lângă Eben-Haezer, iar Filistenii îşi întinseseră tabăra lor la Afec.


text:
Atunci Filistenii s’au rânduit în şir de luptă împotriva lui Israil şi încingându-se lupta, Israil fu bătut de Filisteni, care uciseră din oastea desfăşurată în câmpie ca la patru mii de inşi.


text:
Când poporul se întoarse în tabără, bătrânii lui Israil întrebară: «De ce oare ne-a înfrânt Domnul astăzi prin mâna Filistenilor? Să ne aducem din Şilo chivotul legământului Domnului, ca să vie în mijlocul nostru şi să ne mântuiască din mâna vrăjmaşilor noştri!»


text:
Deci poporul a trimis la Şilo şi au adus de acolo chivotul legământului Domnului Savaot, cel ce şade pe heruvimi. Şi cei doi feciori ai lui Eli, Ofni şi Fineas, erau acolo lângă chivotul legământului lui Dumnezeu.


text:
Iar când chivotul legământului Domnului sosi în tabără, toţi fiii lui Israil porniră un strigăt de bucurie atât de mare, încât se zgudui pământul.


text:
Când Filistenii auziră zgomotul acestui strigăt de bucurie, ei întrebară: «Ce însemnează strigătul acesta mare de bucurie, în tabăra Evreilor?» Şi aflară că chivotul Domnului a sosit în tabără.


text:
Atunci Filistenii se înfricoşară, căci cugetau: «A venit Dumnezeu în tabără la ei!» Şi mai ziceau: «Vai de noi! Căci niciodată nu s’a mai întâmplat una ca asta!


text:
Vai de noi! Cine ne va mântui din mâna acestui Dumnezeu Atotputernic? Acesta este acel Dumnezeu care a bătut pe Egipteni cu tot felul de pedepse şi cu ciumă!


text:
Fiţi dârji, Filistenilor, şi bărbătoşi, ca să nu ajungeţi robi la Evrei, cum au ajuns ei robi la voi. Fiţi bărbaţi şi luptaţi-vă!»


text:
Şi Filistenii se luptară şi Israil fu învins şi dădu fuga fiecare la cortul său şi măcelul fu cumplit, căci din Israil căzură treizeci de mii de pedestraşi.


text:
Atunci un om din Veniamin alergă fuga de pe câmpul de bătaie şi ajunse la Şilo, în aceeaşi zi, cu veşmintele sfâşiate şi cu pulbere pe cap.


text:
Şi ajungând el, iată că Eli stătea pe scaun lângă poartă şi iscodea uliţa, căci inima lui tremura de grijă pentru chivotul lui Dumnezeu. Şi când intră acel om în cetate şi spuse vestea, toată cetatea începu să strige cumplit.


text:
Şi a auzit Eli cumplitul strigăt şi a întrebat: «Ce va să zică această zarvă?» Atunci omul veni pe fugă şi-i spuse lui Eli ce se întâmplase.


text:
Ci Eli era în vârstă de nouăzeci şi opt de ani şi ochii lui erau stinşi, aşa încât nu putea să mai vază.


text:
Omul acela i-a spus lui Eli: «Eu sunt care am venit astăzi de-a-fuga de la bătălie!» Şi Eli l-a întrebat: «Ce veste aduci tu, fiul meu?»


text:
Atunci vestitorul i-a răspuns aşa: «Israil a fugit din faţa Filistenilor şi poporul a trecut printr’un măcel cumplit; chiar cei doi fii ai tăi, Ofni şi Fineas, au murit, iar chivotul lui Dumnezeu a fost luat pradă.»


text:
Dar când omul a pomenit de chivotul lui Dumnezeu, Eli s’a răsturnat din jilţul său peste cap, acolo lângă poartă, şi frângându-şi gâtul, a murit, căci Eli era bătrân şi greoi. Şi fusese judecător peste Israil patruzeci de ani.


text:
Nora lui Eli, soţia lui Fineas, era însărcinată şi gata să nască; şi când a auzit vestea că chivotul lui Dumnezeu a fost luat şi că socrul ei şi bărbatul ei au murit, a îngenunchiat şi a născut, căci durerile naşterii o năpădiseră.


text:
Iar în ceasul morţii, femeile care stăteau în preajma ei, îi ziceau: «Nu te teme, căci ai născut un fecior». Însă ea nu răspundea şi nu lua aminte.


text:
Şi i-a pus copilului numele Icabod, căci zicea ea: «S’a dus slava din Israil», pentru pierderea chivotului lui Dumnezeu, a socrului ei şi a bărbatului ei.


text:
Şi luând Filistenii chivotul lui Dumnezeu, l-au vârit în templul lui Dagon şi l-au aşezat lângă Dagon.


text:
Dar sculându-se Aşdodenii a doua zi de cu noapte şi intrând în templu, iată că Dagon stătea trântit cu faţa la pământ, înaintea chivotului Domnului. Atunci ei l-au luat pe Dagon şi l-au aşezat la locul lui.


text:
Şi iarăşi sculându-se ei a doua zi de dimineaţă, iată că Dagon zăcea trântit cu faţa la pământ, înaintea chivotului Domnului, iar capul lui Dagon şi amândouă mâinile lui zăceau pe prag, tăiate, aşa încât rămăsese din Dagon numai trunchiul.


text:
Pentru aceea, până în ziua de astăzi preoţii lui Dagon şi toţi cei ce intră în templul lui Dagon nu calcă pe pragul lui Dagon din Aşdod.


text:
Iar mâna Domnului s’a lăsat grea peste Aşdodeni şi i-a înspăimântat, fiindcă a bătut cu bube rele, şi Aşdodul şi ţinutul din jurul lui.


text:
Deci văzând oamenii din Aşdod unele ca acestea, au grăit: «Să nu mai rămâie la noi chivotul Dumnezeului lui Israil, fiindcă mâna lui apasă greu peste noi şi peste Dagon, dumnezeul nostru!»


text:
Deci au trimis şi au strâns la ei pe toţi voevozii Filistenilor şi au zis: «Ce să facem cu chivotul Dumnezeului lui Israil?» Şi ei au răspuns: «Chivotul Dumnezeului lui Israil să fie dus la Gat!» Şi au dus acolo chivotul Dumnezeului lui Israil.


text:
Dar s’a întâmplat că, după ce l-au dus acolo, mâna Domnului căzu asupra cetăţii, cu spaimă cumplită. Şi el lovi pe oamenii cetăţii, de la mic până la mare, aşa încât izbucniră pe ei bube rele.


text:
Atunci ei trimiseră chivotul lui Dumnezeu la Ecron. Dar sosind chivotul lui Dumnezeu la Ecron, locuitorii din Ecron strigară şi se jeluiră: «Au adus la noi chivotul Dumnezeului lui Israil, ca să ne omoare cu tot poporul nostru!»


text:
Atunci ei au trimis şi au adunat din nou pe toţi voevozii Filistenilor şi le-au grăit: «Lăsaţi chivotul Dumnezeului lui Israil, să se întoarne la locul său şi să nu ne ucidă pe noi cu tot poporul nostru!» Căci o spaimă de moarte intrase în toată cetatea, întrucât mâna lui Dumnezeu apăsa din greu asupra lor.


text:
Apoi Filistenii au chemat pe preoţi şi pe vraci şi i-au întrebat: «Ce să facem cu chivotul Domnului? Învăţaţi-ne cum să-l trimitem la locul lui!»


text:
Şi ei au răspuns: «Dacă veţi trimite înapoi chivotul Dumnezeului lui Israil, să nu-l trimiteţi fără nici un dar, ci aduceţi-i jertfă pentru vină; atunci vă veţi lecui şi veţi afla de ce mâna lui nu se trage înapoi de la voi!»


text:
Ei au întrebat: «Ce fel de jertfă pentru vină să-i aducem?» Şi ei au răspuns: «După numărul voevozilor Filistenilor: cinci buboaie de aur şi cinci şoareci de aur, căci bătaia a fost una peste toţi, şi peste norod, şi peste voevozii voştri.


text:
Faceţi deci chipurile buboaielor voastre şi chipurile şoarecilor voştri care vă strică ţarina şi daţi mărire Dumnezeului lui Israil; poate că îşi va lua mâna de peste voi, de peste dumnezeii voştri şi de peste ţara voastră.


text:
Căci de ce aţi împietrit inima voastră, precum Egiptenii şi Faraon îşi împietriseră inima lor? Şi numai după ce s’a răzbunat pe ei, au dat drumul poporului şi el s’a dus.


text:
Deci acuma puneţi mâna şi faceţi un car nou şi luaţi două juncane, care alăptează, neînjugate încă, apoi înjugaţi juncanele la car; şi viţeii care se ţin după ele aduceţi-i înapoi în ţarc.


text:
Pe urmă, luaţi chivotul Domnului şi-l puneţi în car, iar lucrurile de aur pe care i le daţi ca jertfă pentru vină, puneţi-le într’o lădiţă, alături de chivot, şi daţi-i drumul să se ducă.


text:
Şi uitaţi-vă: dacă chivotul apucă în sus pe drumul către ţara lui, adică spre Betşemeş, el este cel ce ne-a pricinuit nouă acest mare prăpăd, iar de nu, vom şti că nu mâna sa ne-a lovit, ci a fost cu noi numai o întâmplare!»


text:
Şi oamenii aşa au făcut şi au luat două juncane care alăptau şi le-au înjugat la car, iar viţeii lor i-au închis în ţarc.


text:
Şi au pus în car chivotul Domnului, împreună cu lădiţa în care erau şoarecii de aur şi chipurile buboaielor lor.


text:
Iar juncanele au pornit de-a-dreptul către drumul care duce la Betşemeş şi mergeau întins pe acelaşi drum şi mugeau fără să se abată, nici la dreapta, nici la stânga. Iar voevozii Filistenilor au mers în urma lor până în ţinutul Betşemeşului.


text:
Iar cei din Betşemeş erau tocmai la secerişul grâului, în vale. Şi ei ridicându-şi ochii lor au văzut chivotul şi i-au ieşit cu bucurie înainte.


text:
Şi carul a venit până în ţarina lui Iosua din Betşemeş şi s’a oprit acolo. Iar acolo era o piatră mare; şi ei au despicat lemnele carului, iar juncanele le-au adus ardere de tot Domnului.


text:
Iar leviţii dăduseră jos chivotul Domnului şi lădiţa de lângă el, în care erau lucrurile de aur, şi le puseseră pe piatra cea mare. Şi în aceeaşi zi, oamenii din Betşemeş au adus arderi de tot şi au jertfit jertfe Domnului.


text:
Şi acestea sunt buboaiele de aur pe care Filistenii le-au adus Domnului ca jertfă pentru vină pentru Aşdod: unul, pentru Gaza: unul, pentru Ascalon: unul, pentru Gat: unul şi pentru Ecron: unul.


text:
Iar şoarecii de aur erau după numărul tuturor cetăţilor filistene ale celor cinci voevozi, de la cetăţile întărite şi până la satele din şes. Şi piatra cea mare pe care au aşezat chivotul Domnului stă mărturie până în ziua de astăzi, în ţarina lui Iosua din Betşemeş.


text:
Însă Domnul bătu pe locuitorii din Betşemeş, fiindcă se uitaseră la chivotul Domnului, lovind din popor şaptezeci de inşi, iar poporul se tângui, fiindcă Domnul îl lovise cu această lovitură mare.


text:
Deci ziceau locuitorii din Betşemeş: «Cine poate să slujească înaintea Domnului Dumnezeului celui sfânt? Şi la cine vrea să plece el de la noi?»


text:
Atunci ei au trimis soli la locuitorii din Chiriat-Iearim, spunându-le: «Filistenii au adus înapoi chivotul Domnului. Veniţi la vale şi luaţi-l la voi!»


text:
Atunci oamenii din Chiriat-Iearim au venit şi au ridicat chivotul Domnului şi l-au dus în casa lui Abinadab, pe deal, iar pe Eleazar, fiul lui, l-au sfinţit ca să păzească chivotul Domnului.


text:
Şi din ziua când s’a sălăşluit chivotul în Chirial-Iearim au trecut multe zile şi s’au făcut douăzeci de ani, şi toată casa lui Israil s’a întors cu pocăinţă către Domnul.


text:
Iar Samuil îndemna toată casa lui Israil, zicând: «Dacă, din toată inima voastră, voiţi să vă întoarceţi la Domnul, depărtaţi din mijlocul vostru dumnezeii străini şi Astartele şi îndreptaţi cu hotărîre cugetul vostru spre Domnul şi slujiţi-i numai lui. Atunci el vă va scăpa din mâna Filistenilor!»


text:
Şi s’au strâns la Miţpa, şi au scos apă şi au vărsat-o jos înaintea Domnului, şi au postit în ziua aceea şi s’au mărturisit acolo: «Păcătuit-am înaintea Domnului!» Şi Samuil judeca şi făcea dreptate fiilor lui Israil la Miţpa.


text:
Dar când Filistenii au auzit că fiii lui Israil s’au strâns la Miţpa, voevozii Filistenilor au pornit împotriva lui Israil. Şi auzind fiii lui Israil de aceasta, i-a prins frica de Filisteni.


text:
Şi au zis fiii lui Israil către Samuil: «Stărue pentru noi cu rugăciunea ta la Domnul Dumnezeul nostru, ca să ne mântuiască din mâna Filistenilor!»


text:
Şi Samuil a luat un miel de lapte şi l-a adus întreg ardere de tot Domnului şi cu glas mare s’a rugat Domnului pentru Israil, şi Domnul l-a auzit.


text:
Pe când Samuil aducea arderea de tot, Filistenii s’au apropiat ca să bată pe Israil, însă Domnul a tunat cu bubuit puternic, în ziua aceea, deasupra Filistenilor şi i-a umplut de groază, încât au fost înfrânţi de Israil.


text:
Şi au ieşit Israiliţii din Miţpa şi au fugărit pe Filisteni şi i-au bătut, până ce au ajuns în jos de Bet-Car.


text:
Atunci Samuil a luat o piatră şi a pus-o între Miţpa şi Ieşana şi i-a dat numele Eben-ha-ezer şi a zis: «Până aici ne-a ajutat nouă Domnul!»


text:
Astfel au fost smeriţi Filistenii şi n’au mai dat năvală în ţinutul lui Israil, iar mâna Domnului a stat împotriva Filistenilor în toate zilele vieţii lui Samuil.


text:
Iar cetăţile pe care Filistenii le luaseră de la Israil au fost date înapoi lui Israil, de la Ecron până la Gat. Dar şi ţinuturile lor, Israil le-a smuls din mâna Filistenilor. Între Israil şi Amoriţi era pace.


text:
Şi din an în an se ducea şi dădea ocol prin Betel, Ghilgal şi Miţpa, şi judeca pe Israil în toate aceste locuri.


text:
Apoi se întorcea la Rama, căci într’însa era casa lui şi acolo judeca pe Israil. Şi a clădit acolo un jertfelnic Domnului.


text:
Numele fiului său întâi născut era Ioil, iar numele fiului său al doilea era Abia, şi ei erau judecători în Beerşeba.


text:
Dar fiii săi nu umblau în căile sale, ci se lăsau înduplecaţi de pofta de câştig, luau mită şi judecau strâmb.


text:
Şi au grăit către el: «Iată, tu ai îmbătrânit, iar feciorii tăi nu umblă în căile tale. De aceea pune peste noi rege, ca să ne cârmuiască, precum este datina la toate popoarele!»


text:
Dar cuvântul acesta pe care l-au rostit ei i-a căzut greu în ochii lui Samuil, adică: «Dă-ne nouă un rege care să ne cârmuiască!» Atunci Samuil s’a rugat Domnului.


text:
Ci Domnul i-a răspuns lui Samuil: «Ascultă de glasul fruntaşilor poporului în tot ceea ce-ţi vor rosti ţie, căci nu pe tine te-au dispreţuit, ci pe mine m’au dispreţuit, ca să nu mai domnesc peste ei.


text:
Şi după cum s’au purtat cu mine, din ziua când i-am scos din Egipt şi până în ziua aceasta, când m’au părăsit şi au slujit altor dumnezei, tocmai aşa se poartă astăzi şi cu tine.


text:
Drept aceea, ascultă acum glasul lor, numai lămureşte-le şi înşiră-le drepturile regelui, care va să domnească peste ei!»


text:
Şi a zis: «Iată drepturile regelui care va domni peste voi: el va lua pe feciorii voştri şi-i va pune la carul lui şi-i va face călăreţii săi, ca să alerge înaintea carului său,


text:
Şi-i va pune căpitani peste mii şi peste câte cincizeci, să are ogoarele sale şi să secere holdele sale şi să-i pregătească arme de război şi arme pentru carele sale.


text:
Şi el va lua cele mai bune din ţarinile, din viile şi din măslinişurile voastre şi le va dărui slujitorilor săi.


text:
Apoi va lua zeciuiala din sămănăturile voastre şi din podgoriile voastre şi le va dărui curtenilor săi şi robilor săi.


text:
Va lua iarăşi pe robii voştri şi pe roabele voastre şi pe feciorii voştri cei mai buni şi pe asinii voştri şi-i va întrebuinţa la lucrul său.


text:
Şi dacă veţi striga în ziua aceea de răul regelui vostru, pe care vi l-aţi ales, Domnul nu vă va răspunde în ziua aceea!»


text:
Dar poporul n’a voit să asculte de glasul lui Samuil şi a strigat: «Nu! Ci vrem să avem şi noi un rege,


text:
Ca să fim şi noi ca toate popoarele, şi regele nostru să ne judece şi să iasă în fruntea noastră şi să se lupte în războaiele noastre!»


text:
Ci Domnul a grăit lui Samuil: «Ascultă de cuvântul lor şi pune rege peste ei». Şi Samuil a poruncit fruntaşilor lui Israil: «Să plece fiecare în cetatea sa!»


text:
Era un om din seminţia lui Veniamin, care se numea Chiş, fiul lui Abiel, fiul lui Ţeror, fiul lui Becorat, fiul lui Afiah, bărbat din Veniamin, cu bună stare.


text:
Şi el avea un fiu al cărui nume era Saul, fecior prea frumos, încât nimeni din fiii lui Israil nu era mai frumos decât el. De la umărul său în sus el covârşea cu înălţimea tot poporul.


text:
Şi s’au rătăcit asinele lui Chiş, tatăl lui Saul; atunci Chiş a grăit către Saul, feciorul său: «Ia cu tine pe unul din argaţi şi scoală-te şi du-te de caută asinele!»


text:
Şi Saul a străbătut munţii Efraim, a trecut prin ţinutul Şalişei, dar nu le-a găsit; au trecut apoi prin ţinutul Şaalim, dar zadarnic; au străbătut laturea lui Veniamin, dar n’au dat de ele.


text:
Sosind ei în ţinutul Ţuf, Saul a zis argatului care era cu el: «Haide să ne întoarcem acasă, ca nu cumva tatăl meu, lăsându-şi grija de măgăriţe, să intre în grijă pentru noi».


text:
Acela i-a răspuns: «Iată, în cetatea aceasta se află un om al lui Dumnezeu, un om cu mare vază; tot ce spune el se întâmplă fără greş. Să mergem acolo! Poate că el ne va arăta pe ce cale trebue să apucăm».


text:
Atunci a zis Saul slugii sale: «Bine, să mergem! Dar ce-i vom duce acestui om? Căci merindele s’au sfârşit în traistele noastre şi nici un dar nu avem ca să-l ducem omului lui Dumnezeu. Ce avem la noi?»


text:
Ci argatul, răspunzând lui Saul, i-a zis: «Iată, se găseşte în mâna mea un sfert de siclu de argint; îl voi da omului lui Dumnezeu, ca să ne spună ce trebue să facem.»


text:
În vechime, în Israil, când se ducea cineva ca să întrebe care este voinţa lui Dumnezeu, zicea aşa: «Haidem să mergem la văzător»; căci «proorocul» de astăzi se numea în vechime «văzător».


text:
Atunci Saul a zis către sluga sa: «Sfatul tău este bun! Haide să mergem!» Deci s’au dus în cetatea unde se afla omul lui Dumnezeu.


text:
Dar pe când se urcau ei pe costiştea cetăţii, au găsit nişte fete care ieşiseră să aducă apă şi le-au întrebat: «Aici este, oare, văzătorul?»


text:
Iar ele au răspuns astfel: «Este aici, iată-l în faţa ta. Dar grăbeşte-te, că chiar astăzi a venit în cetate, pentru că astăzi poporul aduce jertfă sus pe deal.


text:
Dacă intraţi în oraş, tocmai daţi peste el, mai nainte de-a se sui pe deal ca să mănânce. Căci poporul nu mănâncă, până ce nu soseşte el, iar el trebue să binecuvînteze jertfa şi după aceea încep să mănânce cei poftiţi. Deci suiţi-vă, căci acum îl veţi găsi!»


text:
Şi s’au suit spre cetate. Dar tocmai când au ajuns să intre pe poartă, iată că Samuil ieşea, chiar în dreptul lor, ca să se urce pe deal.


text:
«Mâine, pe vremea aceasta, trimi-te-voi la tine un bărbat din ţinutul lui Veniamin; iar tu să-l ungi voevod peste poporul meu, Israil. El va scăpa pe poporul meu din mâna Filistenilor. Căci am văzut jalea poporului meu şi strigătul lui a ajuns până la mine!»


text:
Iar când Samuil văzu pe Saul, Domnul zise către Samuil: «Iată omul despre care ţi-am vorbit; acesta va stăpâni peste poporul meu!»


text:
Şi Saul s’a apropiat de Samuil care era în poartă şi l-a întrebat: «Spune-mi, te rog, unde este pe aici casa văzătorului?»


text:
Atunci Samuil răspunzând lui Saul i-a zis: «Eu sunt văzătorul. Sue-te înaintea mea pe deal şi astăzi veţi ospăta cu mine, iar mâine dimineaţă te voi lăsa să pleci şi-ţi voi da răspuns la tot ce se frământă în inima ta.


text:
Cât despre măgăriţele pe care le-ai pierdut acum trei zile, nu-ţi mai bate capul cu ele, căci s’au găsit. Şi ale cui sunt toate bunătăţile lui Israil, dacă nu ale tale şi ale tuturor celor din casa tatălui tău?»


text:
Dar Saul răspunse: «Nu sunt eu, oare, din seminţia lui Veniamin, adică din cea mai mică din seminţiile lui Israil, şi familia mea nu este ea, oare, cea mai prizărită dintre toate familiile seminţiei lui Veniamin? Pentru ce, atunci, îmi spui mie asemenea lucruri?»


text:
Ci Samuil luă pe Saul şi pe argatul lui şi-i duse în cămara de ospăţ şi le dădu lor loc de frunte între musafirii care erau ca la treizeci de bărbaţi.


text:
Apoi Samuil a poruncit bucătarului: «Adu bucata pe care ţi-am dat-o şi de care ţi-am spus: «Pune-ţi-o de o parte!»


text:
Iar bucătarul a adus coapsa, cu coada cea grasă şi a pus-o înaintea lui Saul. Iar Samuil a zis: «Iată ceea ce a fost pus la o parte; pune-o dinainte şi ospătează, căci la timp potrivit a fost păstrată pentru tine, când ţi-am spus că am chemat poporul!» Şi Saul a ospătat cu Samuil în ziua aceea.


text:
După ce s’au coborît de pe deal în cetate, i-au aşternut lui Saul în foişorul de deasupra casei, şi el s’a culcat.


text:
Când s’a revărsat de ziuă, Samuil a chemat pe Saul din foişor, zicând: «Scoală-te, căci te las să te duci». Deci s’a sculat Saul şi au ieşit amândoi, el şi Samuil, afară din casă.


text:
Şi coborind ei până la capătul cetăţii, Samuil i-a zis lui Saul: «Zi argatului să treacă înaintea noastră, iar tu stai o clipă locului, să-ţi destăinuesc porunca Domnului».


text:
Şi Samuil a luat cornul cu mir şi l-a turnat pe capul lui Saul; apoi l-a sărutat şi i-a spus: «Iată că Domnul te-a uns pe tine voevod peste moştenirea sa.


text:
Când vei pleca astăzi de lângă mine, te vei găsi către amiază cu doi bărbaţi lângă mormântul Rahilei, în hotarul lui Veniamin, şi aceia îţi vor spune: «Găsitu-s’au măgăriţele după care umbli căutându-le şi iată tatăl tău a uitat pricina cu măgăriţele şi a intrat în grijă pentru voi zicându-şi: «Ce să mă fac eu cu feciorul meu?»


text:
Iar după ce vei porni de acolo mai departe şi vei ajunge la stejarul Deborei, te vor întâmpina acolo trei bărbaţi suindu-se spre locaşul Domnului la Betel. Unul duce în spinare trei iezi, altul duce trei pâini şi cel de al treilea duce un burduf de vin.


text:
După acestea, vei ajunge la Ghi-beea-Elohim, unde se află un cârmuitor al Filistenilor. Iar când vei intra tu acolo în cetate, te vei întâlni cu o ceată de prooroci, care se pogoară de pe culme, având în frunte harfe, tobe, cavale şi chitare, şi care vor fi stăpâniţi de duhul proorociei.


text:
Iar când ţi se vor întâmpla toate aceste semne, fă cum îţi va fi îndemână, căci Dumnezeu este cu tine.


text:
Apoi să te cobori înaintea mea la Ghilgal, şi iată mă voi cobori şi eu la tine ca să aduc arderi de tot şi să jertfesc jertfe de pace. Şapte zile să aştepţi până ce voi veni la tine şi-ţi voi arăta ce trebue să faci!»


text:
Iar cum şi-a întors Saul spatele, ca să plece de la Samuil, Dumnezeu i-a prefăcut inima într’alta şi toate acele semne s’au petrecut în ziua aceea.


text:
Şi când au ajuns la Ghibeea, iată o ceată de prooroci i-a ieşit în cale şi Duhul Domnului a năvălit asupra lui, şi între ei insuflat a fost şi el cu însuflare de prooroc.


text:
Deci când toţi cei ce îl cunoscuseră mai nainte se uitau la el şi-l vedeau cum prooroceşte cu proorocii, atunci lumea zicea, unul către altul: «Ce s’a întâmplat cu feciorul lui Chiş? Oare şi Saul este printre prooroci?»


text:
Însă unul, de acolo, a dat acest răspuns: «Dar tatăl celorlalţi cine este?» De aceea a ieşit zicala: «Oare şi Saul este printre prooroci?»


text:
Şi unchiul lui Saul l-a întrebat pe el şi pe argatul lui: «Pe unde aţi umblat?» Şi i-a răspuns Saul: «Am căutat măgăriţele; şi dacă am văzut că nu sunt nicăieri, atunci ne-am dus la Samuil.»


text:
Dar Saul a răspuns unchiului său: «El ne-a încredinţat că măgăriţele s’au găsit.» Dar cu privire la domnie, el nu i-a spus nimic din cele ce-i vorbise Samuil.


text:
Şi a rostit către fiii lui Israil: «Aşa grăieşte Domnul, Dumnezeul lui Israil: «Eu am scos pe Israil din Egipt şi v’am mântuit pe voi din mâna Egiptenilor şi din mâna tuturor împăraţilor care vă asupreau.


text:
Dar voi astăzi aţi dispreţuit pe Dumnezeul vostru, care v’a scăpat din toate nenorocirile şi strâmtorările voastre, şi aţi rostit către el: «Nu! Ci pune un rege în capul nostru!» Hai! Înfă-ţişaţi-vă înaintea Domnului după seminţiile voastre şi după neamurile voastre!»


text:
Apoi a apropiat seminţia lui Veniamin după familiile ei şi a căzut la sorţ familia Matriţilor. Pe urmă, a apropiat familia lui Bicri, ins cu ins, şi sorţul a căzut pe Saul, feciorul lui Chiş. Dar l-au căutat pretutindeni şi nu s’a găsit.


text:
Atunci ei au întrebat încă o dată pe Domnul: «Omul acesta a venit aici?» Iar Domnul a răspuns: «Iată-l, el s’a ascuns între poverile de drum.»


text:
Atunci ei au alergat şi l-au adus de acolo şi stând el în mijlocul poporului, era mai înalt decât tot poporul de la umărul său în sus.


text:
Şi Samuil a rostit către tot poporul: «Uitaţi-vă la acela pe care şi l-a ales Domnul, că nu e nici unul la fel cu el, în tot poporul!» Atunci tot poporul a strigat de bucurie şi a zis: «Trăiască regele!»


text:
Apoi Samuil a arătat poporului care sunt drepturile regeşti şi le-a scris într’o carte şi a pus-o înaintea Domnului. După acestea, Samuil a dat drumul la tot poporul, trimiţându-l pe fiecare acasă.


text:
Şi a plecat şi Saul acasă la Ghibeea şi s’au dus cu el oamenii viteji ar căror inimă o atinsese Domnul.


text:
Dar unii netrebnici ziceau: «Ce ajutor să ne dea acesta?» Şi l-au dispreţuit şi nu i-au adus nici un plocon; dar el s’a făcut că nu bagă de seamă.


text:
După acestea, Nahaş Amonitul a venit şi a împresurat Iabeş-Galaad. Atunci toţi locuitorii din Iabeş au spus lui Nahaş: «Fă legământ cu noi şi noi vom fi supuşii tăi!»


text:
Dar Nahaş Amonitul le-a răspuns: «Numai aşa voi încheia legământ cu voi, anume: să-i scot fiecăruia ochiul drept şi să ponosesc cu această ocară tot Israilul.


text:
Atunci bătrânii din Iabeş au zis: «Dă-ne răgaz de şapte zile, ca să trimitem soli în tot cuprinsul lui Israil, şi dacă nu va fi nimeni care să ne scape, atunci ne vom supune ţie.


text:
Şi au venit solii la Ghibeea lui Saul şi au istorisit toată pricina în auzul poporului şi tot poporul înălţându-şi glasul a plâns.


text:
Dar tocmai atunci Saul venea din ţarină, în urma boilor. Şi a întrebat Saul: «Cc are poporul, de plânge?» Şi i-au povestit lui solia oamenilor din Iabeş.


text:
Atunci Duhul lui Dumnezeu a năvălit peste Saul, la auzul acestei solii, şi mânia lui s’a aprins grozav.


text:
Şi a luat o pereche de boi şi i-a făcut bucăţi şi le-a trimis, prin mâna solilor, în tot cuprinsul lui Israil, cu această vorbă: «Aşa vor fi ciopârţiţi boii celui care nu va veni după Saul şi după Samuil!» Şi spaima Domnului a căzut peste popor şi au purces ca un singur om.


text:
Şi Saul i-a numărat la Bezec, şi fiii Iui Israil erau trei sute de mii, iar bărbaţii din Iuda treizeci de mii.


text:
Apoi a grăit către solii care veniseră: «Aşa să spuneţi celor din Iabeş-Galaad: «Mâine, când soarele va arde, vă va sosi mântuirea.» Şi au venit solii şi au înştiinţat pe oamenii din Iabeş; şi ei s’au bucurat.


text:
Şi cei din Iabeş au trimis vorbă lui Nahaş: «Mâine ne dăm în mâna voastră şi faceţi cu noi cum veţi găsi de cuviinţă.»


text:
Iar a doua zi Saul a împărţit poporul în trei tabere şi au pătruns în mijlocul taberei Amoniţilor, la straja dimineţii, şi au zdrobit pe Amoniţi până ce s’a înfierbântat ziua. Şi câţi au mai rămas s’au risipit, aşa încât n’au mai rămas dintre ei doi laolaltă.


text:
Atunci poporul a strigat către Samuil: «Cine sunt aceia care zic: «Fi-va Saul rege peste noi»? Daţi-ne pe aceşti oameni, ca să-i ucidem!»


text:
Dar Saul a zis: «Nimeni să nu fie ucis în ziua aceasta, căci astăzi Domnul a săvârşit mântuirea Iui Israil!»


text:
Şi tot poporul s’a dus la Ghilgal şi au înscăunat acolo pe Saul rege înaintea Domnului, în Ghilgal, şi au jertfit acolo jertfe de pace în faţa Domnului, şi Saul şi toţi bărbaţii din Israil s’au veselit acolo cu veselie mare.


text:
Apoi Samuil a rostit către tot poporul Israil: «Iată am ascultat de glasul vostru la toate câte mi le-aţi cerut şi v’am pus rege.


text:
Şi iată acum regele merge în fruntea voastră. Eu am îmbătrânit şi am încărunţit, iar feciorii mei, iată-i, sunt printre voi şi eu v’am călăuzit din tinereţea mea, până în ziua de faţă.


text:
Iată-mă, sunt aici; mărturisiţi împotriva mea în faţa Domnului şi în faţa unsului său: Ai cui boi i-am luat eu? Sau al cui asin l-am luat? Sau pe cine l-am jăcmănit? Pe cine l-am apăsat? Sau din mâna cui luat-am mită, ca să închid ochii asupra lui? Spuneţi, ca să vă dau înapoi!»


text:
Atunci ei au strigat: «Nu ne-ai jăcmănit! Nici nu ne-ai apăsat şi nimic n’ai luat din mâna nimănui.»


text:
Şi el le-a zis lor: «Martor să fie Domnul în faţa voastră şi martor să fie unsul său în ziua aceasta, că n’aţi găsit nimic în mâna mea!» Răspuns-au ei: «Martor este!»


text:
Şi Samuil a vorbit mai departe poporului: «Martor să fie Domnul, care a ridicat pe Moise şi pe Aaron şi care a scos pe strămoşii voştri din ţara Egiptului.


text:
Deci acum, înfăţişaţi-vă, ca să mă judec cu voi înaintea Domnului, pentru toate facerile de bine pe care Domnul vi le-a făcut vouă şi strămoşilor voştri.


text:
Când Iacob şi fiii săi au venit în Egipt şi Egiptenii au început să-i asuprească, atunci străbunii voştri au strigat către Domnul, şi Domnul a trimis pe Moise şi pe Aaron şi ei au scos pe străbunii voştri din Egipt şi i-au aşezat în ţara aceasta.


text:
Dar ei au uitat pe Domnul Dumnezeul lor şi el i-a dat vânduţi în mâna lui Sisera, voevodul oastei regelui Iabin din Haţor şi în mâna Filistenilor şi în mâna regelui Moabului, cu care ei s’au războit.


text:
Atunci au strigat către Domnul şi s’au tânguit: «Păcătuit-am, fiindcă am părăsit pe Domnul şi am slujit Baalilor şi Astartelor; însă acum scapă-ne din mâna duşmanilor noştri, şi-ţi vom sluji ţie.»


text:
Şi Domnul a trimis pe Ierubbaal şi pe Barac şi pe Ieftae şi pe Samuil şi v’a scos pe voi din mâna duşmanilor voştri de jur-împrejur şi aţi putut să locuiţi fără de grijă.


text:
Iar când aţi văzut că Nahaş, regele Amoniţilor, vine împotriva voastră, mi-aţi spus: «Nu! Ci un rege trebue să ne stăpânească!» – măcar că Domnul Dumnezeul vostru este regele vostru!


text:
Şi acum iată regele pe care l-aţi ales, pe care l-aţi cerut; căci, iată, Domnul a pus peste voi un rege.


text:
Dacă vă veţi teme de Domnul şi-i veţi sluji lui şi veţi asculta de glasul lui şi nu vă veţi răzvrăti împotriva poruncii Domnului şi dacă şi voi şi regele care domneşte peste voi veţi umbla după Domnul Dumnezeul vostru, atunci bine va fi de voi!


text:
Dacă însă nu veţi asculta de glasul Domnului şi vă veţi răzvrăti împotriva poruncii Domnului, atunci mâna Domnului va fi împotriva voastră şi împotriva regelui vostru, ca să vă nimicească.


text:
Ci acum staţi locului şi priviţi acest lucru năpraznic pe care Domnul îl va săvârşi înaintea ochilor voştri.


text:
Nu suntem acum la secerişul grâului? Ci eu voi striga către Domnul ca să trimită tunete şi ploaie. Şi voi veţi cunoaşte şi veţi vedea cât de mare este înaintea Domnului greşala pe care aţi săvârşit-o, când aţi cerut rege pentru voi!»


text:
Şi Samuil a strigat către Domnul, şi Domnul a slobozit tunete şi ploaie în ziua aceea şi s’a spăimântat foarte întreg poporul, înaintea Domnului şi înaintea lui Samuil.


text:
Şi tot poporul a zis lui Samuil: «Roagă-te Domnului Dumnezeului tău pentru robii tăi, ca să nu murim, căci pe lângă toate păcatele noastre, am adăogat şi răutatea aceasta ca să cerem rege pentru noi!»


text:
Ci Samuil a rostit către popor: «Nu vă temeţi! E adevărat că voi aţi săvârşit toată această răutate, însă acum nu vă mai răzleţiţi de lângă Domnul, ci slujiţi Domnului din toată inima voastră.


text:
Şi anume nu vă mai răzleţiţi de el umblând după idoli deşerţi, care nu folosesc şi nu aduc mântuire, pentru că sunt deşertăciuni.


text:
Fiindcă Domnul, pentru numele său cel mare, nu va năpusti poporul său, o dată ce i-a plăcut Domnului să vă facă pe voi poporul său.


text:
Tot aşa şi eu: departe fie de mine să păcătuesc înaintea Domnului şi să nu mai stăruesc cu rugăciunea mea. Ci eu vă voi învăţa pe voi şi mai departe calea cea bună şi cea dreaptă.


text:
Atâta numai: temeţi-vă de Domnul şi slujiţi-i lui cu credinţă şi din toată inima voastră, căci ia priviţi ce lucruri măreţe a făcut cu voi!


text:
Şi Saul era în vârstă de treizeci de ani când a început să domnească, şi a domnit patruzeci de ani peste Israil.


text:
Saul şi-a ales trei mii de bărbaţi din Israil. Dintre ei erau cu Saul două mii în Micmas şi pe muntele Betel, iar o mie erau cu Ionatan în Gheba din Veniamin, iar tot poporul celălalt îl trimisese pe fiecare la cortul său.


text:
Şi atunci Ionatan a omorît pe cârmuitorul Filistenilor care era în Gheba. Şi când au auzit Filistenii că Evreii au scuturat jugul şi că Saul a sunat din trâmbiţă în toată ţara,


text:
Şi când întregul Israil a aflat că Saul a ucis pe cârmuitorul Filistenilor, şi Israil a ajuns să fie urît de Filisteni, poporul a fost chemat să vie după Saul la Ghilgal.


text:
Atunci Filistenii s’au strâns şi ei ca să se războiască cu Israil, având trei mii de care şi şase mii de călăreţi şi popor numeros ca nisipul de pe ţărmul mării. Şi ei au pornit şi au tăbărît la Micmas, spre răsărit de Bet-Aven.


text:
Când au văzut Israiliţii că au ajuns la strâmtoare, căci poporul era strâns din toate părţile, atunci au început să se ascundă în peşteri şi în găurile pământului şi în crăpăturile stâncilor şi în ocniţe şi în fântâni fără apă.


text:
Iar mult popor a trecut Iordanul în ţinutul Gad şi Galaad; însă Saul stătea pe loc în Ghilgal, iar tot poporul, de frică, fugise de lângă el.


text:
Şi el a aşteptat şapte zile, până la vremea pe care i-o hotărîse Samuil. Dar Samuil n’a venit la Ghilgal şi poporul s’a împrăştiat de lângă el.


text:
Atunci Saul a zis: «Aduceţi la mine jertfa pentru arderea de tot şi jertfele de pace.» Şi el a adus arderea de tot.


text:
Dar abia isprăvise de adus arderea de tot, când iată, veni şi Samuil. Atunci Saul ieşi ca să-l întâmpine şi să-i zică bun sosit.


text:
Dar Samuil îi zise: «Ce ai făcut tu?» Saul i-a răspuns: «Când am văzut că poporul se risipeşte de lângă mine şi tu n’ai sosit la vremea hotărîtă, iar Filistenii se strânseseră în Micmas,


text:
Atunci mi-am zis: Acum Filistenii se vor coborî peste mine în Ghilgal şi eu n’am cerut încă îndurarea Domnului. Drept aceea m’am silit pe mine însumi şi am adus arderea de tot.»


text:
Ci Samuil i-a spus lui Saul: «Ai lucrat nebuneşte! N’ai păzit porunca Domnului Dumnezeului tău pe care ţi-o dăduse. Căci acum Domnul ar fi întărit domnia ta peste Israil, în veac de veac.


text:
Iar acum domnia ta nu va dăinui, că Domnul şi-a căutat un bărbat după inima sa şi Domnul l-a hotărît să fie domn peste poporul său, fiindcă tu n’ai păzit ceea ce ţi-a poruncit Domnul.


text:
Apoi Samuil s’a sculat şi s’a pornit din Ghilgal şi s’a dus în drumul său. Iar rămăşiţa oştirii a mers după Saul, ca să întâmpine oştirea duşmană. Şi când a ajuns în Gheba, în Veniamin, Saul a numărat poporul care se afla lângă el, şi era ca la şase sute de oameni.


text:
Şi Saul şi Ionatan, feciorul său, şi poporul care se găsea cu ei stăteau în Gheba din Veniamin, pe când Filistenii aveau tabăra lor în Micmas.


text:
Şi a ieşit din tabăra Filistenilor o hoardă de jefuitori, care s’a desfăcut în trei părţi: o ceată a luat-o pe calea către Ofra, în ţinutul Şual;


text:
Altă ceată a luat-o pe calea către Bethoron; iar a treia ceată a apucat înspre Gheba, de unde peste valea Ţeboim se vedea pustia Iordanului.


text:
Şi în tot pământul Israil nu se găsea nici un fierar, pentru că Filistenii chibzuiseră: «Nu cumva să-şi facă Evreii săbii sau suliţe!»


text:
Aşa încât toţi Israiliţii se coborau la Filisteni ca să-şi ascută care fierul plugului, care toporul, care securea, care boldul pentru boi,


text:
Când li se tocise fierul plugului, sau gura toporului, sau gura securii, sau când era vorba să facă vârf boldului de mânat boii.


text:
Aşa se face că în ziua bătăliei de la Micmas nu se găsea nici o sabie şi nici o lance în mâna nici unuia din poporul războinic care era cu Saul şi cu Ionatan; ci aveau numai Saul şi feciorul său Ionatan.


text:
Într’o zi, Ionatan, fiul lui Saul, zise către scutierul său: «Vino să trecem dincolo la straja Filistenilor, care este de partea cealaltă a trecătoarei.» Însă tatălui său nu i-a spus nimic.


text:
Şi Saul stătea la capătul celălalt al Ghebei, sub rodiul din arie, iar oastea lui era de vreo şase sute de inşi.


text:
Ahia, fiul lui Ahitub, fratele lui Icabod, feciorul lui Fineas, feciorul lui Eli arhiereul Domnului în Şilo, purta efodul. Iar poporul nu ştia despre plecarea lui Ionatan.


text:
În mijlocul trecătorii prin care Ionatan căuta să se strecoare, ca să ajungă la straja Filistenilor, era un colţ de stâncă de o parte şi un colţ de stâncă de cealaltă parte; unuia îi zicea Boţeţ şi altuia îi zicea Sene.


text:
Un colţ de stâncă se ridica spre miază-noapte, în dreptul Micmasului, iar celălalt se ridica spre miază-zi, în dreptul Ghebei.


text:
Deci Ionatan a zis către scutierul său: «Vino să trecem spre straja acestor netăiaţi împrejur. Poate că Domnul va săvârşi lucrul său prin noi, căci la Domnul nu e nici o piedică să dea izbăvirea, ori cu mulţi, ori cu puţini.»


text:
Ci scutierul i-a răspuns: «Fă tot ce te îndeamnă inima ta. Iată, eu sunt lângă tine. Cum simţi tu, simt şi eu!»


text:
Dacă ne vor zice aşa: «Aşteptaţi până ce vom veni la voi», atunci noi vom sta locului şi nu ne vom urca spre ei.


text:
Dar de vor zice aşa: «Urcaţi-vă la noi», atunci ne vom urca, fiindcă Domnul i-a dat în mâinile noastre şi aceasta să fie semn pentru noi!»


text:
Când se arătară amândoi strajei Filistenilor, Filistenii strigară: «Iată, Evreii ies din vizuinile în care stăteau ascunşi!»


text:
Şi au grăit oamenii din strajă către Ionatan şi către scutierul său şi le-au strigat: «Suiţi-vă la noi, să vă spunem ceva!» Atunci Ionatan a rostit către scutierul său: «Urcă-te după mine, căci Domnul i-a dat în mâna lui Israil!»


text:
Şi Ionatan s’a urcat de-a-buşile, cu scutierul după el, iar Filistenii o rupseră la fugă, în faţa lui Ionatan, şi el îi lua în sabie şi scutierul, în urma lui, îi ucidea.


text:
Şi aceasta a fost întâia luptă crâncenă pe care au dat-o Ionatan şi scutierul său, doborînd ca la douăzeci de oameni pe o întindere cât o jumătate de pogon, adică atât cât poate ara o pereche de boi într’o zi.


text:
Şi s’a iscat spaimă în tabără şi în câmp şi în tot poporul războinic; straja şi cei ce umblau după pradă se spăimântară şi ei. Şi pământul se cutremură şi fu groaza lui Dumnezeu.


text:
Atunci iscoadele lui Saul din Gheba lui Veniamin aruncându-şi ochii, iată că tabăra era în mare vălmăşag şi lumea fugea încoace şi încolo.


text:
Saul a zis oastei sale care era cu el: «Număraţi-vă şi vedeţi cine s’a dus de la noi.» Şi au făcut numărătoarea şi iată că lipseau Ionatan şi armaşul lui.


text:
Dar pe când Saul vorbea cu preotul, vuetul din tabăra Filistenilor se făcea tot mai mare. Atunci Saul a zis către preot: «Strânge-ţi mâna!»


text:
Şi Saul şi toată oastea care era eu el se adunară şi intrară în tabără. Dar iată că între Filisteni fiecare trăgea cu sabia în celălalt, într’o învălmăşală cumplită.


text:
Iar Evreii care erau cu Filistenii mai dinainte şi care plecaseră cu ei la bătălie au fugit şi ei, ca să se unească cu Israiliţii din jurul lui Saul şi Iui Ionatan.


text:
Iar toţi acei Israiliţi care se ascunseseră prin munţii Efraim, când prinseră de veste că Filistenii fug, se luară şi ei după Filisteni şi se încăierară la luptă.


text:
Şi toată oastea care era cu Saul se urcase până la zece mii de oameni, iar bătălia s’a întins în tot muntele Efraim. Însă Saul a săvârşit în ziua aceea o mare nebunie, căci el a legat poporul cu blestem zicând: «Blestemat să fie acela care va pune în gură de-mâncare până diseară şi până nu-mi voi răzbuna împotriva duşmanilor mei!» Şi nimeni din popor n’a gustat demâncare.


text:
Şi a ajuns gloata la faguri şi iată mierea curgea din ei. Însă nimeni nu şi-a adus mâna la gură, fiindcă poporul se temea de jurământ.


text:
Ionatan însă nu auzise de jurământul cu care tatăl său legase poporul; şi el a întins vârful toiagului, din mâna sa, şi l-a vârît într’un fagure de miere şi apoi şi-a adus mâna la gură. Atunci ochii săi s’au luminat învioraţi.


text:
Dar un oştean a deschis gura şi a zis: «Tatăl tău a legat poporul cu jurământ zicând: «Blestemat să fie acela care va pune astăzi demâncare în gură!» Iar poporul era sleit de oboseală.


text:
Răspuns-a Ionatan: «Tatăl meu turbură ţara. Ia uitaţi-vă cum s’au luminat ochii mei, fiindcă am gustat puţin din mierea aceasta.


text:
O, dacă poporul ar fi mâncat astăzi să se sature, din prada duşmanilor săi pe care a găsit-o! Pe când acum, înfrângerea Filistenilor n’a ieşit prea mare.»


text:
Deci au bătut pe Filisteni, în ziua aceea, de la Micmas până la Aialon, dar poporul care luptase era sfârşit de oboseală.


text:
Atunci poporul războinic a năvălit asupra prăzilor şi au înşfăcat oi, boi, viţei şi i-au înjunghiat acolo pe loc şi poporul a mâncat carnea cu sânge.


text:
Şi i-au dat de veste lui Saul şi i-au spus: «Iată poporul a păcătuit înaintea Domnului, fiindcă a mâncat carne cu sânge». Ci el a grăit: «Aţi săvârşit nelegiuire! Rostogoliţi spre mine, acum, o piatră mare!»


text:
Şi iarăşi a zis Saul: «Împrăştiaţi-vă în popor şi spuneţi-le: Aduceţi la mine fiecare boul său şi fiecare oaia sa şi înjunghiaţi-le aici şi mâncaţi-le şi nu păcătuiţi împotriva Domnului, mâncând carnea împreună cu sângele!» Şi tot poporul aduse, în noaptea aceea, fiecare vita pe care o avea la îndemână şi o junghie acolo.


text:
Apoi zis-a Saul: «Să ne coborîm la noapte şi să urmărim pe Filisteni şi să-i nimicim până se va lumina de ziuă şi să nu lăsăm din ei nici unul». Iar ei au răspuns: «Fă tot ce ţi se pare că este bine.» Dar arhiereul a zis: «Să ne apropiem, întâi, aici de Dumnezeu!»


text:
Deci Saul a întrebat pe Dumnezeu: «Să mă pogor, oare, ca să urmăresc pe Filisteni? Îi vei da tu în mâna lui Israil?» Însă Domnul nu i-a dat răspuns în ziua aceea.


text:
Atunci a zis Saul: «Apropiaţi-vă aici toate căpeteniile poporului. Cercetaţi şi vedeţi prin cine s’a săvârşit azi acest păcat.


text:
Căci viu este Domnul, cel ce mântueşte pe Israil! Chiar dacă ar fi la mijloc Ionatan, fiul meu, să moară pe loc!» Dar nimeni nu i-a răspuns din tot poporul.


text:
Atunci a grăit el către întregul Israil: «Voi să staţi de această parte, iar eu cu Ionatan, fiul meu, de cealaltă parte». Şi poporul i-a răspuns lui Saul: «Fă cum crezi că este bine!»


text:
Apoi Saul s’a rugat Domnului: «Dumnezeule al lui Israil, de ce n’ai răspuns astăzi robului tău? Dacă vina aceasta o am eu sau fiul meu Ionatan, fă să iasă Urim, iar dacă păcatul acesta l-a săvârşit poporul tău Israil, atunci fă să iasă Tumim». Şi sorţul căzu pe Ionatan şi pe Saul, iar poporul ieşi din bănuială.


text:
Atunci Saul grăi către Ionatan: «Spune-mi ce ai făcut î?» Iar Ionatan i-a spus şi i-a mărturisit: «Drept e că am gustat puţină miere, cu vârful toiagului ce era în mâna mea. Iată-mă! Sunt gata să mor!»


text:
Dar poporul a strigat către Saul: «Să moară Ionatan, care a adus această mare mântuire în Israil? Ferească Dumnezeu! Viu e Domnul! Nici un păr din capul lui să nu cadă pe pământ! Căci doar cu ajutorul lui Dumnezeu a biruit el astăzi!» Astfel poporul scăpă pe Ionatan de la moarte.


text:
Şi Saul ajungând la domnie peste Israil, s’a luptat cu toţi vrăjmaşii săi vecini: împotriva Moabului, împotriva Amoniţilor, împotriva Edomului, împotriva regelui din Toba, împotriva Filistenilor, şi pe toţi cu care a dat piept i-a biruit.


text:
Iar fiii lui Saul au fost: Ionatan, Işvi şi Malchişua; şi numele celor două fete ale sale au fost: Merab, numele celei mai mari, şi Micol, numele celei mai mici;


text:
Iar numele femeii lui Saul era Ahinoam, fiica lui Ahimaaţ; şi numele voevodului oastei sale era Abner, feciorul lui Ner, unchiul lui Saul.


text:
Ci războiul cu Filistenii a fost aprig, cât a trăit Saul; de aceea ori de câte ori Saul vedea un om voinic şi războinic viteaz, îl lua lângă el.


text:
După acestea, Samuil a grăit lui Saul: «Trimisu-m’a Domnul să te ung pe tine rege peste poporul său Israil. Deci acum ascultă rostul cuvintelor Domnului.


text:
Aşa grăieşte Domnul Savaot: «Ţinut-am minte ceea ce a făcut Amalec lui Israil, cum i s’a pus piedică în cale, atunci când a ieşit din Egipt.


text:
Pentru aceea du-te şi loveşte pe Amalec şi nimiceşte-i toate câte are şi nu-l cruţa deloc şi ucide tot: şi bărbat şi femeie, şi copil şi fătul care suge, bou şi oaie, şi cămilă şi asin.»


text:
Atunci Saul a chemat poporul cel războinic şi l-a numărat în Telam, şi au fost două sute de mii de pedestraşi şi zece mii de călăreţi.


text:
Şi Saul a trimis vorbă Cheniţilor: «Duceţi-vă înapoi, depărtaţi-vă şi coborîţi-vă din mijlocul Amaleciţilor, ca să nu vă prăpădesc împreună cu ei, fiindcă voi v’aţi purtat cu dragoste cu toţi fiii lui Israil, atunci când au ieşit din Egipt». Atunci Cheniţii s’au depărtat din cuprinsul Amaleciţilor.


text:
Şi a prins de viu pe Agag, regele Amaleciţilor, şi pe tot poporul lui l-a trecut prin ascuţişul săbiei.


text:
Însă Saul şi poporul au cruţat pe Agag şi tot ce a fost mai bun din turme şi din cirezi şi vitele cele îngrăşate şi mieii şi tot ce era de preţ, şi n’au voit să le stârpească. Iar tot ceea ce era netrebnic şi de lepădat, au dat pieirii.


text:
«Îmi pare rău că am pus pe Saul rege, fiindcă el nu mai umblă după mine şi poruncile mele nu le-a îndeplinit». Şi s’a mâhnit Samuil şi s’a tânguit Domnului toată noaptea.


text:
Şi Samuil a purces de cu noapte ca să întâlnească pe Saul; însă i s’a adus această veste: «Saul s’a dus la Carmel şi iată a pus acolo un stâlp de pomenire, apoi a luat drumul înapoi şi a mers mai departe şi a coborît în Ghilgal!»


text:
Deci Samuil s’a dus la Saul şi Saul a grăit lui Samuil: «Binecuvântat fii tu de Domnul! Îndeplinit-am porunca Domnului!»


text:
Ci Samuil a răspuns: «Dar ce este acest behăit de oi care ajunge la urechile mele şi acest muget de vite pe care-l aud eu?»


text:
Zis-a Saul: «Le-a adus poporul de la Amaleciţi, fiindcă poporul a cruţat ce a fost mai bun din turme şi din cirezi, ca să aducă jertfă Domnului Dumnezeului tău; iar ceea ce a rămas, am nimicit».


text:
Samuil a răspuns lui Saul: «Stai să-ţi spun ceea ce mi-a grăit Domnul astă-noapte.» Şi Saul i-a zis: «Spune!»


text:
Atunci Samuil a rostit: «Iată că, deşi erai mic chiar în ochii tăi, ai ajuns căpetenia seminţiilor lui Israil şi Domnul te-a uns rege peste Israil!


text:
Şi acum Domnul te-a trimis la bătălie şi ţi-a poruncit: «Porneşte şi nimiceşte pe păcătoşii de Amaleciţi şi războieşte-te cu ei până ce îi vei stârpi cu totul».


text:
De ce n’ai ascultat de glasul Domnului, ci ai tăbărît pe pradă şi ai săvârşit ceea ce este urîcios înaintea Domnului?»


text:
Răspuns-a Saul lui Samuil: «Ba eu am ascultat de glasul Domnului şi am pornit pe calea pe care Domnul m’a trimis şi am prins pe Agag, regele Amaleciţilor, iar pe Amaleciţi i-am nimicit.


text:
Dar poporul a luat din pradă oi şi vite, fruntea celor hărăzite pieirii, ca să le aducă jertfă Domnului Dumnezeului tău în Ghilgal.»


text:
Grăit-a Samuil: «Ţine Domnul la arderile de tot şi la jertfe, atât cât ţine la ascultarea cuvântului său? Iată, ascultarea este mai bună decât jertfa şi supunerea mai bună decât grăsimea berbecilor!


text:
Căci răzvrătirea este la fel cu păcatul vrăjitoriei şi neascultarea este la fel cu închinarea la idoli şi la terafimi, şi pentru că tu ai pus puţin preţ pe cuvântul Domnului atunci şi el te-a coborît pe tine din vrednicia ta de rege peste Israil.»


text:
Ci Saul a răspuns lui Samuil: «Păcătuit-am, căci am călcat porunca Domnului şi sfaturile tale, dar pentrucă mă temeam de popor, m’am supus glasului său.


text:
Samuil însă a zis lui Saul: «Nu mă voi întoarce cu tine, fiindcă tu ai preţuit puţin cuvântul Domnului şi Domnul te-a coborît pe tine din vrednicia ta de rege peste Israil!»


text:
Zisu-i-a Samuil: «Rupt-a Domnul domnia lui Israil astăzi de la tine şi a dat-o unui aproape al tău, care este mai bun decât tine.


text:
Şi cel ce este slava lui Israil nu minte şi n’are părere de rău, fiindcă nu este un om, căruia să-i pară rău.»


text:
A zis Saul: «Păcătuit-am, dar totuşi dă-mi cinste în faţa bătrânilor poporului meu şi în faţa lui Israil, şi întoarce-te cu mine ca să mă închin Domnului Dumnezeului tău!»


text:
Apoi Samuil a rostit: «Aduceţi la mine pe Agag, regele Amaleciţilor», şi Agag s’a apropiat de el tremurând, dar Agag zicea: «De buuă scamă amărăciunea morţii a trecut».


text:
Samuil însă a rostit: «Precum sabia ta a lăsat pe femei fără de copii, tot aşa mama ta să fie între femei lipsită de copii!» Şi Samuil a tăiat pc Agag în bucăţi înaintea Domnului în Ghilgal.


text:
Şi Samuil n’a mai ajuns să vadă pe Saul, până în ceasul morţii sale, iar Samuil era mâhnit pentru Saul, fiindcă Domnului îi părea rău că-l făcuse pe Saul rege peste Israil.


text:
Ci Domnul a rostit către Samuil: «Până când te vei jeli pentru Saul, o dată ce eu l-am socotit nevrednic să mai fie rege peste Israil? Umple cornul tău cu mir şi porneşte, căci te trimit la Iesei din Betleem, fiindcă mi-am ales rege pe unul din feciorii lui!»


text:
Atunci a zis Samuil: «Cum să mă duc? Căci dacă aude Saul mă va ucide!» Zis-a Domnul: «Ia cu tine o juncă şi spune: «Am venit să aduc jertfă Domnului».


text:
Şi cheamă pe Iesei la jertfă şi eu te voi învăţa ce să faci. Fiindcă trebue să-mi ungi pe acela pe care îţi voi spune!»


text:
Iar Samuil a făcut cum a poruncit Domnul şi a venit în Betleem, iar bătrânii cetăţii, întâmpinându-l cu frică, l-au întrebat: «Cu pace este venirea ta, văzătorule?»


text:
Răspuns-a el: «Cu pace! Venit-am ca să jertfesc Domnului. Curăţiţi-vă şi veniţi la jertfă cu mine.» Şi Samuil a curăţit pc Iesei şi pe feciorii lui şi i-a chemat la jertfă.


text:
Iar când ei au venit şi Samuil văzu pe Eliab, el îşi zise: «De bună seamă, înaintea Domnului stă unsul său!»


text:
Însă Domnul i-a zis lui Samuil: «Nu te uita la chipul lui, nici la înălţimea staturii lui, căci eu l-am lepădat. Fiindcă nu la ceea ce se uită omul se uită Domnul, de vreme ce omul caută la faţă, pe când Domnul caută la inimă.»


text:
Atunci Iesei a chemat pe Abinadab şi l-a adus în faţa lui Samuil, dar el a rostit: «Nici pe acesta nu l-a ales Domnul!»


text:
Astfel Iesei a adus şapte feciori ai săi înaintea lui Samuil; şi Samuil a zis către Iesei: «Domnul n’a ales din aceştia!»


text:
Apoi Samuil a întrebat pe Iesei: «Atâţia sunt toţi flăcăii tăi?» Zis-a Iesei: «Ba a mai rămas mezinul, dar iată că paşte oile!» Atunci Samuil a poruncit lui Iesei: «Trimite să-l aducă, pentru că nu vom sta la masă până ce nu va veni aici.»


text:
Deci a trimis şi l-a adus. Şi el era bălan, cu ochi frumoşi şi mândru la vedere. Atunci i-a zis Domnul: «Scoală-te şi-l unge, că acesta este!»


text:
Şi Samuil a luat cornul cu mir şi l-a uns în mijlocul fraţilor săi şi Duhul Domnului a venit năvalnic peste David din ziua aceea şi de aci înainte. Iar Samuil s’a sculat şi s’a dus la Rama.


text:
Deci Măria Ta să poruncească slujitorilor tăi, care sunt în faţa ta, să caute pe cineva care să ştie să cânte din harfă. Şi ori de câte ori duhul cel rău de la Dumnezeu va veni peste tine, acela va cânta cu mâna sa şi ţie îţi va fi mai bine!»


text:
Atunci unul dintre copiii de casă răspunzând a zis: «Iată, eu cunosc un fiu al lui Iesei Betleemitul, meşter în harfă, viteaz şi voinic, îndemâuatec în luptă şi iscusit la vorbă şi bărbat chipeş, şi Domnul este cu el.»


text:
Atunci Saul a trimis crainici la Iesei şi i-au spus: «Trimite-mi pe David, fiul tău, care păzeşte oile.»


text:
Iar Iesei a luat un asin încărcat cu pâine şi un burduf de vin şi un ied şi le-a trimis lui Saul prin David, fiul său.


text:
Astfel veni David la Saul şi se înfăţişă înaintea lui şi-i fu foarte drag lui Saul şi ajunse scutierul lui.


text:
Şi Saul i-a trimis lui Iesei această vorbă: «Să rămână, te rog, David lângă mine, căci a aflat har în ochii mei!»


text:
Şi atunci când duhul cel rău de la Dumnezeu venea peste Saul, David îşi lua harfa şi cânta cu degetele sale, şi Saul se răcorea şi-i era mai bine şi duhul cel rău se ducea de la el.


text:
În vremea aceasta Filistenii şi-au strâns laolaltă oştirile pentru luptă şi s’au adunat la Soco din Iuda şi au tăbărît între Soco şi Azeca, la Efes-Damim.


text:
Atunci Saul şi războinicii din Israil s’au adunat şi au tăbărît în «Valea Stejarului» şi s’au aşezat în şir de bătălie, ca să dea piept cu Filistenii.


text:
Şi Filistenii stăteau pe muntele din partea aceasta, iar Israiliţii stăteau pe muntele din partea cealaltă, iar la mijloc era o vale.


text:
Şi a ieşit din rândul Filistenilor un luptător al cărui nume era Goliat, din Gat, şi care era înalt de şase coţi şi o palmă.


text:
Şi în cap avea un coif de aramă şi era îmbrăcat într’o platoşă de solzi, iar greutatea platoşei era de cinci mii de sicli de aramă.


text:
Şi toporâştea suliţei sale era cât un drug de ţesător, iar vârful suliţei cântărea şase sute de sicli de fier. Şi scutierul lui mergea înainte.


text:
Apoi s’a oprit şi a început să strige spre rândurile Israiliţilor, zicându-le: «De ce ieşiţi şi vă aşezaţi în şir de bătălie? Nu sunt eu Filistean şi voi robii lui Saul? Alegeţi-vă un bărbat care să coboare la mine.


text:
Dacă va putea să se lupte cu mine şi să mă ucidă, atunci noi să vă fim robi; iar dacă eu îl voi birui pe el şi-l voi ucide, atunci voi să ne fiţi robi şi să ne slujiţi nouă!»


text:
Şi mai zicea Filisteanul: «Eu am ruşinat astăzi rândurile războinicilor lui Israil. Daţi-mi mie un bărbat, ca să ne războim împreună!»


text:
Şi auzind Saul şi tot Israilul aceste cuvinte ale Filisteanului, au rămas încremeniţi şi au fost cuprinşi de mare frică.


text:
Şi David era feciorul lui Iesei Efratitul, din Betleemul lui Iuda, om cu opt feciori, care, în zilele lui Saul, era bătrân şi înaintat în vârstă.


text:
Şi cei trei feciori mai mari ai lui Iesei porniseră după Saul, la război. Iar numele celor trei feciori plecaţi la război erau: Eliab, cel dintâi născut, Abinadab, al doilea, şi al treilea era Şama.


text:
Iar Filisteanul se apropia în fiecare dimineaţă şi în fiecare seară, şi s’a arătat aşa patruzeci de zile.


text:
Zis-a Iesei către David, fiul său: «Ia pentru fraţii tăi o efă din aceste boabe prăjite şi aceste zece pâini şi du-le degrabă în tabără la fraţii tăi;


text:
Iar aceste gogoloaie de caş du-le căpeteniei din mia lor. Şi întreabă de sănătatea fraţilor tăi şi adu un zălog de la ei.»


text:
Ci Saul şi ei şi toţi bărbaţii din Israil erau în «Valea Stejarului», prinşi în luptă cu Filistenii.


text:
Deci David s’a sculat dis-de-dimineaţă, a lăsat oile în seama unui paznic, a pus povara pe spate şi a plecat, precum îi poruncise Iesei. Şi a sosit în tabăra carelor de război, tocmai când oastea, ieşind în şiruri de bătaie, clocotea de strigăte războinice.


text:
Atunci David a dat în grijă povara din spate-i paznicului poverilor şi a alergat în rândurile luptătorilor, şi ajungând a întrebat pe fraţii săi de sănătate.


text:
Dar pe când vorbea el cu ei, iată că ieşi din rândurile Filistenilor uriaşul Goliat, Filisteanul din Gat, şi spuse aceleaşi cuvinte ca mai nainte; şi David le auzi.


text:
Iar toţi oamenii din Israil, când l-au văzut pe Goliat, au fugit de dinaintea lui spăimântându-se grozav.


text:
Şi oamenii din Israil ziceau: «Văzut-aţi pe acest om care a ieşit din rând? El iese ca să facă de ruşine pe Israil, însă pe acela care îl va omorî, regele îl va dărui cu mari averi şi-i va da de soţie pe fiica sa şi va scuti casa tatălui său de orice dajdie în Israil.»


text:
Atunci David a întrebat pe cei din preajma lui şi a zis: «Ce se va întâmpla cu omul care va ucide pe Filisteanul acesta şi va ridica ocara lui Israil? Cine este acest Filistean netăiat împrejur, ca să facă de râs oştile Dumnezeului celui viu?»


text:
Însă când fratele său cel mare, Eliab, auzi ce vorbea el cu oamenii, mânia lui Eliab se aprinse împotriva lui David şi-l dojeni: «De ce te-ai coborît aici şi în grija cui ai lăsat tu, în bărăgan, cele câteva oi? Eu cunosc trufia ta şi viclenia inimii tale, căci ai venit ca să te uiţi la bătălie!»


text:
Apoi el se întoarse la altul şi-l întrebă acelaşi lucru şi oamenii îi răspunseră cu aceleaşi cuvinte ca mai nainte.


text:
Şi auzindu-se cuvintele pe care le vorbea David, au fost spuse înaintea lui Saul, şi Saul a zis să i-l aducă.


text:
Atunci David a grăit către Saul: «Curajul stăpânului meu să nu se prăbuşească! Robul tău se va duce să se lupte cu acest Filistean!»


text:
Dar Saul i-a răspuns lui David: «Tu nu poţi să te duci împotriva acestui Filistean să te baţi cu el, fiindcă tu eşti băietan, pe când el este războinic din tinereţea lui.»


text:
David însă i-a zis lui Saul: «În vremea când robul tău păştea oile tatălui său şi când venea leul ori ursul şi răpea o oaie din turmă,


text:
Eu tăbăram pe el şi-l loveam şi-i smulgeam prada din gură, iar dacă se ridica împotriva mea, îl apucam de gât şi-l loveam până ce îl omoram.


text:
Robul tău a omorît şi lei şi urşi, şi acest Filistean netăiat împrejur va fi ca unul dintre ei, fiindcă el a defăimat oştirea viului Dumnezeu!»


text:
Şi a zis iarăşi David: «Domnul cel ce m’a scăpat din ghiarele leului şi din labele ursului, el mă va scăpa din mâna acestui Filistean!» Atunci Saul a rostit către David: «Du-te, şi Domnul să fie cu tine».


text:
Apoi David se încinse cu sabia lui Saul peste veşminte şi se încercă să umble, căci nu era deprins cu ele. Şi a zis David către Saul: «Nu pot să umblu cu platoşa asta, căci nu sunt deprins cu ea». Deci David a lepădat-o de pe el.


text:
După aceea şi-a luat toiagul în mână şi şi-a ales cinci pietre netede din pârău şi le-a pus în traista-i ciobănească – tolba lui – şi cu praştia în mână s’a apropiat de Filistean.


text:
Iar Filisteanul venea întins şi se tot apropia de David, iar omul care-i ducea scutul mergea înaintea lui.


text:
Şi Filisteanul uitându-se şi văzând pe David l-a dispreţuit, fiindcă era un băietan, bălan şi frumos la chip.


text:
Şi Filisteanul a strigat la David: «Câine sunt eu de vii tu la mine cu toiege?» Şi Filisteanul blestemă pe David în numele dumnezeilor săi.


text:
Apoi Filisteanul rosti către David: «Vino la mine, căci am să dau carnea ta păsărilor cerului şi fiarelor câmpiei!»


text:
Însă David răspunse Filisteanului: «Tu vii împotriva mea cu sabie, cu suliţă şi cu ţăpoi, dar eu viu împotriva ta în numele Domnului Savaot, Dumnezeul oştirilor lui Israil pe care tu le-ai defăimat.


text:
În ziua aceasta Domnul te va da în mâna mea şi eu te voi răpune şi-ţi voi lua capul şi voi da stârvul tău şi stârvurile oştirii Filistenilor, chiar astăzi, păsărilor cerului şi fiarelor pământului, aşa încât tot pământul să ştie că în Israil este Dumnezeu.


text:
Şi toată această lume adunată să înţeleagă că nu cu sabia şi cu suliţa mântueşte Domnul, fiindcă războiul acesta este lucrul Domnului şi El vă va da pe voi în mâinile noastre.»


text:
Şi când Filisteanul se porni şi merse şi se apropie ca să înfrunte pe David, David cu grăbire alergă din rândurile oştirii, ca să dea piept cu Filisteanul.


text:
Şi David vârî mâna în traistă şi luând de acolo o piatră o învârti cu praştia şi izbi pe Filistean în frunte, aşa încât piatra îi pătrunse în frunte şi el căzu cu faţa la pământ.


text:
Astfel David birui pe Filistean, cu praştia şi cu piatra, izbindu-l pe Filistean şi omorîndu-l, şi fără să fi avut David sabie în mâna lui.


text:
Apoi David a alergat şi stând deasupra Filisteanului a pus mâna pe sabia lui, a scos-o din teacă şi l-a isprăvit, tăindu-i capul cu ea. Iar Filistenii văzând că uriaşul lor a murit, au luat-o la fugă.


text:
Atunci bărbaţii lui Israil şi ai lui Iuda au năvălit, cu strigăte războinice, şi au urmărit pe Filisteni până la Gat şi până la porţile Ecronului, aşa încât răniţii Filistenilor au căzut pe calea de la Şaaraim până la Gat şi până la Ecron.


text:
Şi David a luat capul Filisteanului şi l-a adus la Ierusalim, iar armele lui le-a pus în cortul Domnului.


text:
Ci Saul, când a văzut pe David ieşind întru întâmpinarea Filisteanului, a întrebat pe Abner, căpetenia oştirii: «Abner, al cui fecior este tânărul acesta?» Dar Abner i-a răspuns: «Pe viaţa Măriei Tale dacă ştiu!»


text:
Şi întorcându-se David de la înfrângerea Filistenilor, l-a luat Abner şi l-a dus înaintea lui Saul, şi David ţinea în mână capul Filisteanului.


text:
Atunci l-a întrebat Saul: «Al cui eşti tu, flăcăule?» Şi David i-a răspuns: «Sunt feciorul robului tău Iesei Betleemiteanul.»


text:
Iar când David a isprăvit de vorbit cu Saul, sufletul lui Ionatan s’a lipit de sufletul lui David, aşa încât Ionatan îl iubea ca pe sine însuşi


text:
Astfel Ionatan s’a dezbrăcat de mantia care era pe el şi i-a dat-o lui David, asemenea şi zaua sa, sabia sa, arcul său şi brâul său.


text:
Şi David ieşea la război şi, oriunde îl trimitea Saul, biruia; iar Saul l-a pus mai mare peste ostaşi, şi era bine văzut în ochii întregului popor precum şi în ochii curtenilor lui Saul.


text:
Şi venind ei cu David care se întorcea de la înfrângerea Filistenilor, au ieşit femeile de prin toate cetăţile lui Israil, cântând şi dănţuind, întru întâmpinarea regelui Saul, cu timpane, cu chiote de veselie şi cu chimvale.


text:
Şi femeile răspundeau una alteia, cântând, dănţuind şi grăind: «Saul a bătut miile sale, însă David ale sale zeci de mii!»


text:
Atunci Saul se aprinse foarte de mânie, căci acest cuvânt îl jignea. Şi el zise: «Lui David îi dau zecile de mii, iar mie numai miile. Îi mai lipseşte doar domnia.»


text:
Dar a doua zi, năvăli spre Saul duhul cel rău, trimis de Dumnezeu, şi el umbla prin casă zbuciumându-se. Ci David cânta din harfă, ca în toate zilele, iar Saul avea suliţa în mână.


text:
Şi Saul a azvârlit cu suliţa, gândind: «Voi pironi pe David de perete!» David însă se feri, din faţa lui, de două ori.


text:
Şi l-a depărtat Saul de lângă el şi l-a pus căpitan peste o mie. Astfel David pleca şi venea, în fruntea oamenilor săi.


text:
Şi Saul a zis lui David: «Iată, vreau să-ţi dau de soţie pe Merab, fata mea cea mai mare, numai să-mi fii viteaz şi să duci războaiele Domnului!» Dar Saul se gândea: «Să nu-l doboare mâna mea, ci sa-l doboare mâna Filistenilor.»


text:
David însă a răspuns lui Saul: «Cine sunt eu şi care este spiţa neamului tatălui meu în Israil, ca să fiu eu ginerele regelui?»


text:
Dar aşa s’a făcut, că la vremea când era s’o dea pe Merab, fiica lui Saul, lui David de soţie, fu măritată cu Adriel Meholatitul.


text:
Şi Micol, fata lui Saul, iubea pe David şi, când lucrul îi fu adus la cunoştinţă lui Saul, el găsi vestea pe plac,


text:
Căci Saul se gândea: «Îi voi da-o lui de soţie, dar va fi pentru el o cursă şi va cădea în mâna Filistenilor.» Deci Saul zise lui David a doua oară: «Acum tu vei fi ginerele meu!»


text:
Tar slujitorilor săi, Saul le dădu această poruncă: «Vorbiţi cu David în taină şi spuneţi-i: «Iată, regele ţine la tine şi toţi curtenii lui te iubesc. Fii atunci ginerele regelui!»


text:
Şi slujitorii lui Saul aduseră aceste vorbe la urechea lui David; însă David le răspunse: «Uşor lucru este în ochii voştri să fii ginerele regelui? Eu sunt doar un om sărac şi prizărit.»


text:
Saul a zis atunci: «Aşa să-i spuneţi lui David: Regele nu ţine la daruri de nuntă, ci voieşte o sută de tăieri împrejur de Filisteni, ca să se răzbune împotriva vrăjmaşilor regelui.» Însă Saul avea în gând să-i piardă pe David prin mâna Filistenilor.


text:
Şi slujitorii i-au spus lui David cuvintele acestea, iar David le-a încuviinţat, pentru cuvântul ca să ajungă ginerele regelui. Şi mai nainte ca să se împlinească zilele,


text:
David s’a sculat şi s’a dus el cu ostaşii lui şi a omorît două sute dintre Filisteni, şi David a adus ce-a fost tăiat împrejur şi le-a dat regelui, toate la număr, ca să ajungă ginerele regelui. Iar Saul dădu pe fiica sa Micol lui David de soţie.


text:
Drept aceea, Saul se temu de David şi mai mult şi Saul ajunse duşmanul de toate zilele al lui David.


text:
Şi voevozii Filistenilor năvăleau mereu, dar când năvăleau ei, David avea mai mare izbândă decât toţi curtenii lui Saul, astfel că numele său ajunse la mare slavă.


text:
Totuşi Saul a spus lui Ionatan, fiul său, şi tuturor slujitorilor săi că voieşte să omoare pe David. Ci Ionatan, fiul lui Saul, avea mare dragoste către David.


text:
Atunci Ionatan a dat de veste lui David, zicând: «Părintele meu Saul caută să te ucidă. Deci acum fii pe pază până dimineaţa şi stai într’un loc dosit şi ascunde-te.


text:
Iar eu voi ieşi şi voi sta lângă părintele meu, acolo în câmpul unde vei fi tu, şi voi vorbi cu părintele meu despre tine şi dacă voi vedea ceva îţi i voi da de veste.


text:
Astfel Ionatan vorbi de bine pe David, către Saul. tatăl său, şi-i spuse: «Să nu păcătuiască regele împotriva robului său David, căci el n’a păcătuit împotriva ta, iar faptele lui au fost de mare folos pentru tine,


text:
Fiindcă el şi-a pus viaţa în primejdie şi a răpus pe Filistean şi astfel Domnul a dăruit, prin mâna lui, o mare izbândă întregului Israil. Tu ai văzut şi te-ai bucurat. Atunci de ce vrei să-ţi faci păcat cu sânge nevinovat, şi să omori pe David, fără nici un temei?»


text:
Şi Saul a dat ascultare graiului lui Ionatan şi Saul s’a jurat: «Pe Domnul cel viu, că nu va fi ucis!»


text:
Şi Ionatan a chemat pe David şi i-a împărtăşit toate aceste vorbe. Apoi Ionatan a dus pe David la Saul şi el a slujit în faţa lui ca şi mai nainte.


text:
Şi iarăşi a izbucnit războiul, şi David a ieşit la luptă şi s’a luptat cu Filistenii şi i-a biruit într’o bătălie crâncenă, aşa încât au luat-o la fugă de dinaintea lui.


text:
Dar duhul cel rău, de la Domnul, a venit iar peste Saul. Şi el stătea în palatul său, cu suliţa în mână, pe când David cânta din harfă.


text:
Şi Saul a căutat să pironească cu suliţa pe David, de perete, dar el s’a ferit din faţa lui Saul, aşa încât el a înfipt suliţa în zid. Iar David a fugit şi a scăpat. În noaptea aceea însă,


text:
Trimis-a Saul oameni, acasă la David, ca să-l pândească şi să-l omoare până dimineaţa. Micol însă, soţia lui David, l-a vestit şi i-a spus: «Dacă nu-ţi scapi viaţa în noaptea aceasta, mâine vei fi omorît.»


text:
Apoi Micol a luat un terafim şi l-a pus în pat şi i-a pus la cap un smoc de păr de capră şi l-a învelit cu o mantie.


text:
Şi iarăşi a trimis Saul pe soli, ca să vază pe David, poruncindu-le: «Aduceţi-l la mine cu pat cu tot, ca să-l omor!»


text:
Atunci Saul a întrebat pe Micol: «De ce m’ai amăgit într’acest chip şi ai dat drumul duşmanului meu, ca să scape?» Dar Micol i-a răspuns lui Saul: «El mi-a zis: «Lasă-mă să mă duc, că de nu, te omor!»


text:
Astfel David a fugit şi a scăpat şi s’a dus la Samuil, la Rama, şi i-a istorisit toate câte îi făcuse Saul. Apoi s’a dus cu Samuil şi au locuit la frăţia proorocilor în Rama.


text:
Atunci Saul a trimis soli ca să prindă pe David, dar când ei văzură ceata proorocilor care prooroceau şi pe Samuil care stătea în fruntea lor, duhul lui Dumnezeu veni peste trimişii lui Saul şi se simţiră şi ei profeţi.


text:
Şi i-au spus lui Saul acest lucru şi el a trimis alt rând de soli şi duhul proorocesc i-a insuflat şi pe aceia. Dar Saul a mai trimis încă odată al treilea rând de soli şi au profeţit şi aceştia.


text:
Atunci Saul s’a aprins de mânie şi s’a dus el însuşi la Rama şi a ajuns la fântâna cea mare care este pe aria de pe colina pleşuvă şi a început să întrebe: «Unde sunt Samuil şi David?» Şi unul i-a răspuns: «Iată, sunt la frăţia proorocilor în Rama!»


text:
Însă, pe când se ducea de acolo spre frăţia proorocilor în Rama, Duhul lui Dumnezeu a năvălit şi asupra lui, şi mergând pe cale proorocea, până când a ajuns la frăţia proorocilor în Rama.


text:
Şi aruncându-şi şi el hainele de pe el, se zbuciuma ca un profet înaintea lui Samuil şi a zăcut gol la pământ toată ziua aceea şi toată noaptea. Pentru aceea a rămas vorba: «Oare şi Saul este printre prooroci?»


text:
David a fugit atunci de la frăţia proorocilor din Rama şi a venit la Ionatan şi a vorbit cu el: «Ce am săvârşit eu? Care este vina mea şi care este păcatul meu în faţa tatălui tău, de umblă să-mi ridice viaţa?»


text:
Ionatan i-a răspuns: «Ferească Domnul, tu nu vei muri! Iată, tatăl meu nu face nici un lucru, fie mare, fie mic, fără să mi-l destăinuiască; atunci, pentru ce tatăl meu ar ascunde de mine planul acesta? Nu e deloc aşa!»


text:
Însă David se jură iar şi zise: «Tatăl tău ştie bine că eu am aflat har în ochii tăi şi el s’a gândit: «Să nu ştie despre aceasta Ionatan, ca să nu se mâhnească». Însă, pe Domnul cel viu şi pe viaţa ta, adevăr spun că e numai un pas între mine şi moarte.»


text:
Zis-a David către Ionatan: «Iată, mâine este lună nouă, însă eu nu voi putea să stau cu regele la masă. De aceea îngădueşte-mi să mă duc ca să mă ascund pe câmp până poimâine seara.


text:
Dacă tatăl tău va întreba de mine, tu să zici: «David şi-a cerut voie de la mine să se repeadă la Betleem, cetatea sa, căci acolo se jertfeşte jertfa de fiecare an pentru toată familia».


text:
Dacă el va zice atunci: «Foarte bine!» robul tău este pe pace; dacă însă îl apucă mânia, să ştii că s’a hotărît să facă rău.


text:
Ci tu fii îndurător faţă de robul tău, fiindcă ai încheiat cu robul tău legământul Domnului. Iar dacă am vre-o vină, omoară-mă tu însuţi, şi nu mă mai duce la părintele tău!


text:
Răspuns-a Ionatan: «Ferească-te Domnul! Dacă aş şti eu bine că tatăl meu a pus împotriva ta la cale vre-o urgie, nu ţi-aş fi spus-o eu ţie?»


text:
Şi Ionatan a grăit lui David: «Domnul Dumnezeul lui Israil este martor: voi iscodi pe tatăl meu în aceste trei zile şi, iată, dacă are gând bun pentru David, atunci negreşit voi trimite la tine şi-ţi voi destăinui cum este,


text:
Iar dacă tatăl meu o fi găsit cu cale să-ţi facă rău, aşa să facă Domnul cu Ionatan şi încă şi mai mult, de nu-ţi voi destăinui şi nu-ţi voi da drumul, ca să te duci în pace. Iar Domnul va fi cu tine precum a fost şi cu tatăl meu.


text:
Şi să dea Domnul, atâta timp cât voi fi în viaţă să arăţi faţă de mine îndurarea Domnului. Iar dacă voi muri,


text:
Să nu retezi niciodată dragostea ta dinspre partea casei mele. Chiar atunci când Domnul va da pieirii pe duşmanii lui David, unul câte unul, de pe faţa pământului,


text:
Numele lui Ionatan să nu fie stârpit de casa lui David, fiindcă Domnul va cere răzbunare din mâna lui David.»


text:
Şi Ionatan se jură încă o dată lui David pe dragostea sa către el, căci îl iubea ca pe sufletul său.


text:
Apoi Ionatan îi zise: «Mâine este lună nouă şi lipsa ta va fi luată aminte, căci locul tău va rămânea gol;


text:
Dar poimâine lipsa ta va sări şi mai mult în ochi. Atunci tu să te duci la locul unde te ascunseseşi în ziua cu pricina şi stăi acolo lângă movila de pietre.


text:
Şi iată, voi trimite pe băiat poruncindu-i: «Du-te de-mi găseşte săgeţile!» Dacă voi zice băiatului: «Iată săgeţile sunt de la tine mai încoace, ia-le!», atunci tu vino, căci pricina ta stă bine şi nu e nici o primejdie, pe Domnul cel viu!


text:
Dacă însă voi zice băiatului aşa: «Iată săgeţile sunt de la tine înainte», atunci pleacă, fiindcă Domnul te mână la drum!


text:
Iar despre ceea ce am vorbit între noi, eu şi tu, iată Dumnezeu stă martor între mine şi tine, pururea!»


text:
Şi regele a stat la locul său, ca şi alte daţi, adică în jilţul de lângă perete, iar Ionatan şedea în faţa lui, pe când Abner şedea alături de Saul; şi locul lui David era gol.


text:
Şi Saul nu zise nimic în ziua aceea, căci se gândea el: «Este o întâmplare; el n’a fost curat, şi n’a putut să se curăţească.»


text:
Dar a doua zi după lună nouă, adică în ziua cealaltă, locul lui David fiind tot gol, atunci Saul întrebă pe fiul său Ionatan: «De ce n’a venit fiul lui Iesei la masă, nici ieri, nici astăzi?»


text:
Rugându-mă: «Dă-mi drumul, te rog, căci este o jertfă a familiei noastre în cetate şi, iată, fraţii mei m’au poftit şi pe mine. Deci acum, dacă am găsit har în ochii tăi, lasă-mă să mă duc ca să-mi văd fraţii.» Pentru aceea n’a venit David la masa regelui.»


text:
Atunci mânia lui Saul izbucni împotriva lui Ionatan şi Saul strigă la el: «Tu, fecior de femeie ticăloasă şi nărăvaşă, oare nu ştiu eu că tu eşti prieten cu feciorul lui Iesei, spre ruşinea ta şi spre ruşinea goliciunii mamei tale?


text:
Căci atâta timp cât va trăi fiul lui Iesei pe pământ, nu vei avea tărie nici tu, nici regatul tău. Iar acum trimite şi adu-l la mine, căci l-am hărăzit morţii!»


text:
Atunci Saul a zvârlit cu suliţa după el, ca să-l ucidă, şi Ionatan înţelese că dinspre partea tatălui său era lucru hotărît să ucidă pe David.


text:
Deci Ionatan s’a sculat de la masă înfierbântat de mânie şi nu gustă demâncare a doua zi după lună nouă, căci era mâhnit din pricina lui David şi pentru ocara pe care i-o făcuse tatăl său.


text:
Şi a zis către băiat: «Aleargă şi găseşte săgeţile pe care eu le arunc!» Şi pe când băiatul alerga, Ionatan ţintea cu săgeata dincolo de băiat.


text:
Şi ajungând băiatul la locul săgeţii pe care o zvârlise Ionatan, el a strigat în urma băiatului zicând: «Iată că săgeata e dincolo de tine!»


text:
Şi iarăşi strigă Ionatan după băiat: «Grăbeşte-te! Nu sta locului!» Iar slujitorul lui Ionatan a ridicat săgeata şi a adus-o stăpânului său.


text:
Plecând băiatul, David se ridică din dosul movilei de pietre şi căzând cu faţa la pământ se închină de trei ori. Apoi cei doi prieteni se sărutară unul pe altul şi plânseră unul în braţele celuilalt, David mai cu seamă plângând cu hohote.


text:
Pe urmă Ionatan zise lui David: «Mergi în pace! Rămâne cum ne-am jurat noi amândoi întru numele Domnului, când am zis: Domnul să fie între tine şi mine, între seminţia mea şi seminţia ta, pururea!»


text:
Şi David a mers la Nobe, la arhiereul Abimelec, şi Ahimelec a ieşit speriat înaintea lui David şi l-a întrebat: «De ce eşti tu singur şi n’ai pe nimenea cu tine?»


text:
Ci David i-a răspuns lui Ahimelec arhiereul: «Regele mi-a dat astăzi o poruncă şi mi-a spus: «Să nu ştie nimeni nimic despre pricina pentru care te trimit şi despre cele ce ţi-am poruncit». Iar cu oamenii mei m’am înţeles să ne găsim în cutare şi cutare loc.


text:
Atunci arhiereul i-a răspuns lui David, zicând: «N’am deloc la îndemână pâine obişnuită, ci numai pâine sfinţită, numai dacă oamenii tăi s’au ferit de femeile lor».


text:
Ci David a răspuns arhiereului cu aceste vorbe: «Negreşit am ţinut înfrânarea de la neveste, ca şi altădată, când porneam la război. Trupurile oamenilor mei sunt curate, măcar că este vorba de un lucru lumesc. Cu atât mai mult fi-vor ei astăzi curaţi cu trupul!»


text:
Şi arhiereul i-a dat pâinea sfinţită, căci nu avea acolo altă pâine, fără numai pâinile punerii înainte, care sunt luate dinaintea Domnului, ca să pună în loc pâinea proaspătă, în ziua când cealaltă este ridicată.


text:
Dar în ziua aceea era acolo unul dintre slujitorii lui Saul, poprit înaintea Domnului, şi numele lui era Doeg, de neam edomit, baciul ciobanilor lui Saul.


text:
Şi David a întrebat pe Ahimelec: «N’ai tu pe aici la îndemână vre-o suliţă sau vre-o sabie? Că n’am luat cu mine nici sabia mea, nici celelalte arme ale mele, fiindcă porunca regelui a fost zornică.»


text:
Răspuns-a arhiereul: «Sabia lui Goliat Filisteanul pe care tu l-ai răpus în Valea Stejarului, iată-o, e învelită într’un veşmânt şi pusă în dosul efodului; de voieşti s’o iei, ia-o, căci alta decât aceasta nu se află aici.» Iar David a răspuns: «Nu mai este alta la fel cu ea; dă-mi-o!»


text:
După acestea David s’a sculat şi a fugit în ziua aceea din faţa lui Saul şi s’a dus la Achiş, regele din Gat.


text:
Atunci oamenii lui Achiş i-au spus: «Oare acesta nu este David, omul lui Saul, regele ţării? Şi nu este el acela despre care cântau dănţuind şi zicând: «Saul a ucis miile sale, David însă ale sale zeci de mii!»?»


text:
De aceea el s’a prefăcut nebun înaintea lor şi se sluţea ca un smintit în mâinile lor şi bătea toba în porţi şi lăsa să-i curgă scuipatul în barbă.


text:
Ci regele Achiş a zis către curtenii săi: «Vedeţi bine că este un om nebun! De ce l-aţi adus la mine?


text:
Duc eu oare lipsă de nebuni, de mi l-aţi adus şi pe acesta ca să se schimonosească înaintea mea? Acesta trebuia să intre în palatul meu?»


text:
Şi a plecat David şi de acolo şi şi-a găsit adăpost în cetăţuia Adulam şi, auzind fraţii săi şi toată casa tatălui său, s’au pogorît acolo la el.


text:
Apoi s’au strâns lângă el tot felul de obijduiţi şi toţi câţi aveau cămătari pe capul lor şi toţi câţi erau cu inima amărîtă, iar David era căpetenia lor; aşa încât se adunară în jurul lui ca la patru sute de inşi.


text:
Apoi, de acolo, David s’a dus la Miţpe din ţara Moabului şi a grăit către regele Moabului: «Îngădue, te rog, să locuiască tatăl meu şi muma mea cu voi, până ce voi şti ce va face cu mine Dumnezeu.»


text:
Însă proorocul Gad i-a zis lui David: «Nu mai sta în această cetăţue, ci pleacă şi te du în pământul Iuda.» Şi David a purces şi s’a dus la Iaar-Heret.


text:
Şi a auzit Saul că s’a aflat unde este David şi oamenii care îl însoţeau. Iar Saul tocmai şedea în Ghibeea sub stejarul de pe deal, ţinând lancea în mână; iar toţi curtenii lui stăteau în preajmă-i.


text:
Şi Saul a început să spună dregătorilor lui: «Ascultaţi, fii ai lui Veniamin: oare fiul lui Iesei vă va da, la toţi câţi sunteţi, moşii şi podgorii şi pe toţi vă va face căpitani peste mii şi peste sute?


text:
Căci voi toţi aţi uneltit împotriva mea şi nimeni nu mi-a descoperit când fiul meu s’a legat cu fiul lui Iesei, şi nimănui dintre voi nu i-a păsat de mine şi nimeni nu mi-a dat pe faţă cum că fiul meu a răsculat împotrivă-mi pe sluga mea, duşman, precum este astăzi!»


text:
Atunci Doeg Edomitul, care stătea cu slujitorii lui Saul, a deschis gura şi a zis: «Am văzut pe fiul lui Iesei când a venit la Nobe, la Ahimelec, feciorul lui Ahitub,


text:
Şi acesta a întrebat pe Domnul pentru David şi i-a dat merinde, ba i-a dat şi sabia lui Goliat Filisteanul.»


text:
Şi regele a trimis să-i cheme pe Ahimelec arhiereul, fiul lui Ahitub, cu toată casa tatălui său, adică pe preoţii din Nobe, şi ei veniră cu toţii la rege.


text:
Zis-a Saul către el: «De ce aţi uneltit împotriva mea, tu şi feciorul lui Iesei, dându-i demâncare şi sabie şi întrebând pe Dumnezeu pentru el, ca să se răscoale împotrivă-mi duşmăneşte, precum se vede astăzi?»


text:
Însă Ahimelec răspunse regelui astfel ¦. «Dar cine între toţi slujitorii tăi este credincios ca David? Ginerele regelui, căpitanul paznicilor tăi şi cu mare cinste în casa ta!


text:
Oare în ziua aceea început-am eu să întreb pentru el pe Dumnezeu? Departe de mine una ca aceasta! Să nu scoată regele nici o vină robului său, nici întregii case a tatălui meu, fiindcă robul tău nu ştie nimic din toată, această pricină, nici puţin, nici mult!»


text:
Şi regele a poruncit paznicilor care stăteau în preajma lui: «Apropiaţi-vă şi omorîţi pe preoţii Domnului, căci ei sunt în cârd cu David, ca unii care au ştiut că el este fugar şi nu mi l-au descoperit.» Dar paznicii regelui nu voiră să-şi întindă mâna şi să se atingă de preoţii Domnului.


text:
Atunci regele a poruncit lui Doeg: «Apropie-te tu şi loveşte pe preoţi.» Şi Doeg Edomitul s’a apropiat şi a tăbărît asupra preoţilor şi a omorît în ziua aceea optzeci şi cinci de inşi care purtau efodul de in.


text:
Asemenea şi Nobe, cetatea preoţilor, o trecu prin ascuţişul săbiei, şi bărbat şi femeie şi copil şi prunc de ţâţă şi boi şi asini şi oi, toate prin ascuţişul săbiei.


text:
Numai un fecior al lui Ahimelec, fiul lui Ahitub, a putut să scape, şi numele lui era Abiatar şi el a fugit la David.


text:
Şi David a răspuns lui Abiatar: Am ştiut din ziua aceea, fiindcă Doeg Edomitul se afla acolo, că el va da de ştire lui Saul. Eu port vina că au murit toate aceste suflete din casa tatălui tău.


text:
Rămâi la mine şi nu te teme, fiindcă cine umblă să-ţi ia viaţa ta, umblă să-mi ia şi viaţa mea. Lângă mine eşti în bună pază!»


text:
După acestea, i-au adus lui David această veste: «Iată, Filistenii au împresurat Cheila şi jăfuesc ariile cu grâu.»


text:
Atunci David a întrebat pe Domnul şi a zis: «Să mă duc oare şi să bat pe aceşti Filisteni?» Şi Domnul a răspuns lui David: «Du-te şi bate pe Filisteni şi scapă Cheila!»


text:
Însă oamenii lui David i-au spus: «Iată, noi suntem aici în Iuda şi ne e teamă, darmite când ne vom duce la Cheila împotriva oştirii Filistenilor!»


text:
Şi David întrebă încă o dată pe Domnul, şi Domnul îi răspunse: «Scoală-te şi coboară la Cheila, căci voi da pe Filisteni în mâna ta!»


text:
Deci a pornit David cu oamenii săi la Cheila şi se război cu Filistenii şi le luă turmele şi-i înfrânse într’o mare bătălie. Şi astfel David izbăvi pe locuitorii din Cheila.


text:
Iar când Abiatar, feciorul lui Ahimelec, a fugit la David, s’a coborît cu David la Cheila şi a luat efodul cu el.


text:
Şi a ajuns la Saul ştirea că David s’a dus la Cheila. Atunci Saul a zis: «Dumnezeu mi l-a dat în mână, căci el s’a închis singur, venind într’o cetate cu porţi cu zăvoare!»


text:
Şi Saul a chemat tot poporul războinic să meargă la luptă şi să coboare la Cheila, împresurând pe David şi pe oamenii săi.


text:
David însă, când află că Saul unelteşte această viclenie împotriva sa, a zis lui Abiatar arhiereul: «Adu încoace efodul!»


text:
Şi David a strigat: «Doamne Dumnezeul lui Israil, robul tău a auzit că Saul are de gând să vie la Cheila şi să dărâme cetatea din pricina mea.


text:
Oare gospodarii din Cheila mă vor da în mâna lui? Oare Saul va veni de-vale precum a auzit robul tău? Doamne Dumnezeule al lui Israil, dă răspuns robului tău!» Răspuns-a Domnul: «Va veni devale!»


text:
Atunci a întrebat David: «Mă vor da gospodarii din Cheila pe mine şi pe oamenii mei în mâna lui Saul?» Răspuns-a Domnul: «Te vor da!»


text:
Atunci David şi oamenii săi, ca la şase sute de inşi, s’au sculat şi au ieşit din Cheila şi s’au dus care încotro. Şi Saul, când i s’a spus că David a fugit din Cheila, s’a lăsat de gândul lui războinic.


text:
Şi a stat David în pustie prin creerii munţilor, petrecându-şi zilele în ţinutul muntos din pustiul Zif, iar Saul îl căuta mereu, însă Domnul nu voia să i-l dea în mână.


text:
Iar Ionatan, fiul lui Saul, s’a sculat şi s’a dus la David la Horeşa şi a îmbărbătat vârtutea lui întru numele Domnului,


text:
Şi i-a zis: «Nu te teme, fiindcă mâna lui Saul, tatăl meu, nu te va găsi, iar tu vei stăpâni peste Israil, şi eu voi fi al doilea după tine; şi însuşi Saul, tatăl meu, ştie că este aşa!»


text:
Şi amândoi se legară la Horeşa cu jurământ în faţa Domnului. Apoi David rămase la Horeşa, iar Ionatan se duse acasă.


text:
Atunci Zifeii au venit la Saul în Ghibeea şi i-au spus: «Iată, David s’a ascuns la noi în creerii munţilor la Horeşa, la Ghibeat-Hachila, care vine spre miază-zi de pustie.


text:
Deci acum, Măria Ta, fiindcă sufletul tău doreşte cu putere să se coboare, coboară-te şi noi vom avea în grijă să-l dăm în mâinile regelui!»


text:
Mergeţi dar, luaţi şi mai mult aminte, dovediţi şi iscodiţi ascunzătoarea pe unde calcă piciorul lui şi cine l-a mai văzut pe acolo, căci mi s’a spus că este grozav de viclean.


text:
Cercetaţi deci şi daţi de toate ascunzişurile pe unde se piteşte, iar când vă veţi întoarce, daţi-mi ştiri adevărate; şi eu atunci voi merge cu voi şi dacă se va afla în ţară eu îl voi căuta între toate neamurile lui Iuda».


text:
Atunci ei au pornit şi s’au dus la Zif înaintea lui Saul; David însă şi oamenii săi se pitiseră în pustiul Maon, adică în bărăganul dinspre miază-zi de pustie.


text:
Deci, când au venit Saul şi oamenii săi ca să-l caute pe David, i-au dat de veste lui David şi el s’a dat mai devale, spre muntele stâncos din pustiul Maon. Iar când a aflat Saul, s’a luat după David în pustietatea Maonului.


text:
Şi Saul cu oamenii lui mergea pe o coastă a muntelui, iar David şi oamenii lui pe cealaltă coastă a muntelui, şi David se zorea să fugă din faţa lui Saul, iar Saul şi oamenii lui erau gata să înconjure pe David şi pe oamenii săi şi să-i prindă.


text:
Şi Saul s’a întors de la urmărirea lui David şi s’a dus să dea piept cu Filistenii. Pentru acest cuvânt au numit locul acela: «Stânca despărţirii».


text:
Iar când s’a întors Saul, după izgonirea Filistenilor, i-au adus această ştire: «Iată, David se află în pustiul Enghedi.»


text:
Şi Saul a luat trei mii de bărbaţi aleşi din tot Israilul şi a pornit în urmărirea lui David şi a oamenilor lui, până la răsărit de stâncile caprelor sălbatece.


text:
Şi în drum a dat de o stână de oi. Acolo era o peşteră. Şi Saul a intrat înlăuntru ca să-şi facă nevoile; iar David cu oamenii săi erau poposiţi în fundul peşterii.


text:
Atunci însoţitorii lui David îi ziseră: «Iată ziua despre care ţi-a vorbit Domnul: «Iată eu îţi voi da în mână pe duşmanul tău, ca să faci cu el cum vei crede de cuviinţă.» Iar David s’a sculat şi a tăiat pe furiş poala mantiei lui Saul.


text:
Şi zicea către oamenii săi: «Ferească-mă Domnul să fac una ca aceasta stăpânului meu, unsului Domnului, ca să ridic mâna mea împotriva lui, fiindcă el unsul Domnului este».


text:
Şi David dojeni pe oamenii săi cu cuvinte aspre şi nu-i lăsă să tabere asupra lui Saul. Iar Saul a ieşit din peşteră şi şi-a văzut de drum.


text:
Însă după acestea David se ridică şi ieşi din peşteră şi, strigând după Saul, îi zise: «Doamne, Măria Ta!» Şi Saul s’a uitat în urmă-i, iar David a căzut cu faţa la pământ şi s’a închinat.


text:
Atunci David a grăit lui Saul: «De ce asculţi tu vorbele oamenilor care spun: «Iată că David caută să-ţi facă rău»?


text:
Iată, astăzi văd ochii tăi că Domnul te-a dat pe tine în mâna mea, acolo în peşteră, dar, la îndemnul ca să te omor, eu te-am cruţat pe tine şi am răspuns: «Nu voi întinde mâna mea împotriva stăpânului meu, căci el este unsul Domnului.»


text:
Ci acum, părinte, priveşte şi vezi poala mantiei tale în mâna mea! Fiindcă am tăiat poala mantiei tale şi nu te-am omorît înţelege şi vezi, prin urmare, că din partea mea nu e nici o răutate şi nici o nelegiuire şi că eu n’am păcătuit împotriva ta, pe când tu pândeşti viaţa mea ca s’o iei.


text:
Domnul să judece între mine şi tine şi Domnul să mă răzbune împotriva ta, dar mâna mea nu se va ridica împotriva ta.


text:
Precum spune zicala din bătrâni: «Din cei fără de lege iese fărădelegea», dar mâna mea nu se va ridica împotriva ta.


text:
Domnul să fie judecător şi să judece între mine şi tine şi să cerceteze şi să apere pricina mea şi să-mi scoată dreptatea din mâna ta!»


text:
Iar după ce David a sfârşit de vorbit aceste vorbe către Saul, grăit-a Saul: «Nu este oare acesta glasul tău, Davide, fiule?» Şi Saul a început să plângă cu hohote.


text:
Apoi a zis către David: «Tu eşti mai drept decât mine, fiindcă mi-ai răsplătit cu bine, pe când eu ţi-am răsplătit cu rău.


text:
Şi tu ai dovedit azi binele pe care mi l-ai făcut, întrucât Domnul m’a dat în mâna ta şi tu nu m’ai omorît.


text:
Căci dacă găseşte cineva pe vrăjmaşul său, îl va lăsa oare să-şi meargă drumul cu bine? Ci Domnul să te norocească pentru ceea ce astăzi tu ai săvârşit faţă de mine.


text:
Drept aceea, jură-mi înaintea Domnului, că nu vei stârpi pe urmaşii mei după moartea mea şi că nu vei nimici numele meu din casa părintelui meu!»


text:
Şi David făcu acest jurământ lui Saul. După aceea, Saul s’a dus la casa sa, iar David şi oamenii săi s’au suit în creasta muntelui.


text:
După acestea, Samuil muri; şi s’a adunat tot Israilul şi l-au jelit şi l-au îngropat la moşia lui, în Rama. Iar David s’a pogorît în pustiul Maon.


text:
Şi era în Maon un bărbat care avea o gospodărie în Carmel; şi omul era foarte bogat: avea trei mii de oi şi o mie de capre. Şi tocmai se afla în Carmel, la tunsul oilor.


text:
Îl chema Nabal, şi pe soţia lui o chema Abigail. Dar pe când femeia era ageră la minte şi frumoasă la înfăţişare, bărbatul era iabraş şi desmetic în faptele sale. Şi era din neamul lui Caleb.


text:
A trimis zece voinici şi a vorbit voinicilor astfel: «Suiţi-vă în Carmel şi duceţi-vă la Nabal şi spuneţi-i multă sănătate din partea mea,


text:
Ci am auzit acum că eşti la tunsul oilor. Deci să ştii că ciobanii tăi au fost împreună cu noi şi noi nu le-am pricinuit nici un neajuns şi nu le-a lipsit nimic, în toată vremea cât au fost în Carmel.


text:
Întreabă pe oamenii tăi şi ei îţi vor spune. De aceea afle voinicii mei har în ochii tăi, fiindcă am venit la tine într’o zi de bucurie. Dărueşte, te rog, robilor tăi şi fiului tău David ceea ce te lasă inima!»


text:
Deci venind voinicii lui David, au grăit lui Nabal toate aceste cuvinte în numele lui David, apoi au aşteptat.


text:
Dar Nabal a răspuns oamenilor lui David următoarele: «Cine este David? Şi cine este fiul lui Iesei? Astăzi sunt multe slugi care au fugit de la stăpânii lor.


text:
Nu cumva am să iau eu pâinea mea şi vinul meu şi carnea pe care am junghiat-o pentru tunzătorii mei, ca s’o dau unor oameni despre care nu ştiu de unde sunt?


text:
Atunci voinicii lui David făcură calea întoarsă şi veniră înapoi şi-i spuseră lui David toate aceste vorbe.


text:
Iar David a poruncit oamenilor săi: «Încingeţi-vă fiecare cu sabia!» Şi toţi s’au încins cu săbiile lor. Şi David la fel s’a încins cu sabia. Şi s’au suit după David ca la patru sute de inşi; iar două sute au rămas lângă poverile lor.


text:
Însă unul dintre slujitori a vestit pe Abigail, soţia lui Nabal, şi i-a spus: «Iată, David a trimis din pustie nişte soli ca să spună multă sănătate stăpânului nostru, şi el i-a luat la goană.


text:
Şi aceşti oameni au fost tare buni cu noi, n’am fost păgubiţi cu nimic şi nu ne-a lipsit nimic în toată vremea cât am umblat cu ei pe când eram la păşune.


text:
Deci acum chibzueşte şi vezi ce este de făcut, fiindcă prăpăd s’a hotărît împotriva stăpânului nostru şi împotriva casei lui întregi. Iar el este un om sucit cu care nimeni nu poate să vorbească.»


text:
Atunci Abigail porni degrabă şi luă două sute de pâini şi două burdufuri cu vin, cinci oi pregătite, cinci sea de boabe prăjite, o sută de ciorchini de struguri uscaţi şi două sute de şiruri de smochine, şi pe toate le încarcă pe asini.


text:
Apoi a zis către slujitorii ei: «Porniţi înaintea mea, că eu, iată, viu în urma voastră.» Dar bărbatului ei, lui Nabal, nu i-a spus nimic.


text:
Şi pe când ea mergea călare pe asin şi cobora printr’o văgăună a muntelui, tocmai atunci David şi oamenii săi veneau înaintea ei, astfel că s’a pomenit cu ei în faţă.


text:
Iar David zisese: «Atunci zadarnic am păzit eu în pustie întreaga avere a acestui om, astfel că n’a lipsit nimic din toate câte avea, căci el mi-a întors acum răul în locul binelui.


text:
Aşa să facă Dumnezeu cu duşmanii lui David şi mai mult decât atât, dacă voi mai lăsa până mâine dimineaţă, din tot ce are omul acesta, măcar un pui de om!»


text:
Văzând Abigail pe David, s’a pogorît de grabă de pe asin şi s’a plecat înaintea lui David şi i s’a închinat până la pământ.


text:
Apoi aruncându-se la picioarele lui a grăit: «A mea să fie vina, doamne! Îngădue pe roaba ta să vorbească în auzul tău şi ascultă dezvinovăţirea roabei tale.


text:
Rogu-mă domniei tale, să nu-ţi pui mintea cu acest om deşuchiat, adică cu Nabal, căci precum îi este numele aşa este şi el. Nabal îl chiamă şi nebunie e în capul lui. Însă eu, roaba ta, n’am văzut pe voinicii stăpânului meu, pe care i-ai trimis.


text:
Iar acum, stăpâne, înaintea Domnului celui viu şi pe viaţa ta, drept este că Domnul te-a oprit să ajungi la vărsare de sânge şi să-ţi faci dreptate tu singur. Iar duşmanii tăi şi toţi cei ce uneltesc rele împotriva stăpânului meu să ajungă ca Nabal.


text:
Cât despre ploconul acesta, pe care l-a adus stăpânului meu roaba ta, să fie dăruit voinicilor care însoţesc pe stăpânul meu în bătăliile lui.


text:
Iartă, te rog, păcatul roabei tale, iar Domnul va întemeia stăpânului meu o casă statornică, fiindcă stăpânul meu duce războaiele Domnului şi nici o răutate nu se va dovedi în tine în toate zilele tale.


text:
Iar dacă se va mai scula cineva ca să te prigonească şi să-ţi caute viaţa, atunci viaţa stăpânului meu să fie legată în mănunchiul celor vii de lângă Domnul Dumnezeul tău. Iar viaţa vrăjmaşilor tăi să o azvârle ca din leagănul unei praştii.


text:
Şi când Domnul va da stăpânului meu tot norocul pe care ţi l-a făgăduit şi te va pune domn peste Israil,


text:
Să nu fie aceasta, pentru tine, pricină de poticnire şi mustrare de cuget pentru stăpânul meu, că a vărsat sânge fără dreptate şi că stăpânul meu s’a răzbunat singur. Iar când Domnul îţi va da fericire, atunci adu-ţi aminte de roaba ta!»


text:
Atunci David a grăit către Abigail: «Binecuvântat fie Domnul Dumnezeul lui Israil care te-a trimis pe tine astăzi întru întâmpinarea mea.


text:
Şi binecuvântată fie înţelepciunea ta şi binecuvântată fii tu, că m’ai oprit în ziua aceasta, ca să n’ajung la vărsare de sânge şi să-mi scot dreptatea singur.


text:
Dar viu este Domnul Dumnezeul lui Israil, care m’a împiedicat să-ţi fac vre-un neajuns! Dacă nu te-ai fi grăbit să-mi vii înainte întru întâmpinare, n’ar mai fi rămas din casa lui Nabal, până când se lumina de ziuă, nici un pui de om!»


text:
Apoi David a luat din mâna ei ceea ce îi adusese şi a zis către ea: «Du-te cu pace la casa ta. Vezi, am ascultat de glasul tău şi m’am uitat la obrazul tău!»


text:
Dar când a ajuns Abigail la Nabal, iată el avea praznic în casă, bogat ca un praznic regesc, şi inima lui Nabal era plină de desfătare, căci băuse de se îmbătase, astfel încât ea nu i-a spus lui nimic până în faptul dimineţii.


text:
Iar a doua zi dimineaţa, când îi trecuse lui Nabal beţia, i-a spus soţia lui toată împrejurarea. Atunci inima lui îi amorţi în piept şi el încremeni.


text:
Şi auzind David despre moartea lui Nabal, a strigat: «Binecuvântat fie Domnul, care m’a răzbunat de ocara adusă mie de Nabal, iar pe robul său l-a oprit ca să facă rău şi răutatea lui Nabal i-a întors-o lui în cap!» Apoi David a trimis cuvânt către Abigail că şi-o va lua lui de soţie.


text:
Deci slujitorii lui David au venit la Abigail în Carmel şi i-au spus astfel: «David ne-a trimis către tine ca să te peţim lui de soţie!»


text:
Şi ea s’a sculat şi apoi s’a închinat cu faţa la pământ şi a rostit: «Iată, roaba ta vrea să fie slujitoarea ta, ca să spele picioarele robilor stăpânului meu!»


text:
Şi s’a sculat degrabă şi Abigail a încălecat pe asin şi cinci dintre roabele sale au pornit după ea. Şi a mers după trimişii lui David şi a ajuns soţia lui.


text:
După acestea Zifeii au venit la Saul în Ghibeea, spunându-i: «David stă ascuns la Ghibeat-Hachila în marginea pustiei!»


text:
Şi s’a sculat Saul şi s’a pogorît în pustia Zifului, având cu el trei mii de inşi aleşi unul şi unul din Israil, ca să caute pe David în bărăganul Zifului.


text:
Şi Saul a tăbărît la Ghibeat-Hachila, chiar lângă pustie, în coasta drumului. În vremea asta David stătea în pustie. Şi când a prins de veste că Saul a venit după el, în pustie,


text:
Atunci David s’a sculat şi a venit până la locul unde era tabăra lui Saul. Şi David a văzut unde anume odihneau Saul şi Abner, feciorul lui Ner, căpetenia oştilor. Ci Saul stătea culcat în ocolul carelor, pe când oştirea era tăbărîtă de jur-împrejur.


text:
Apoi David a deschis gura şi a grăit către Ahimelec Heteul şi către Abişai, fiul lui Ţeruia, fratele lui Ioab: «Cine se pogoară cu mine la Saul în tabără?» Iar Abişai a zis:«Eu mă voi pogorî cu tine!»


text:
Şi s’au pogorît David şi Abişai în tabără pe întuneric şi iată Saul stătea şi dormea în ocolul carelor, iar lancea lui stătea înfiptă în pământ la căpătâiul lui, în vreme ce Abner şi ostaşii dormeau în jurul lui.


text:
Abişai atunci a zis către David: «Dumnezeu ţi-a dat astăzi în mână pe duşmanul tău, deci acum lasă-mă să-l pironesc în pământ, cu lancea lui, dintr’o singură izbitură, căci de a doua nu mai am nevoie!»


text:
Însă David a răspuns lui Abişai: «Să nu-l omori, căci cine ar putea să-şi întindă mâna împotriva unsului Domnului şi să rămână nepedepsit?»


text:
Şi David a adăogat: «Pe Domnul cel viu, că Domnul îl va lovi: sau îi va sosi ziua şi va muri, sau va porni în război şi va pieri.


text:
Să mă păzească Domnul, să ridic mâna mea împotriva unsului Domnului. Dar ia, te rog, suliţa de la căpătâiul lui şi ulciorul cu apă şi să plecăm.»


text:
Astfel David luă suliţa şi ulciorul cu apă de la căpătâiul lui Saul şi plecară. Şi nimeni n’a văzut şi nimeni n’a ştiut şi nimeni nu s’a deşteptat, pentru că toţi erau adormiţi, întrucât un somn greu de la Domnul căzuse peste ei.


text:
Apoi David a trecut de cealaltă parte şi a stat pe vârful muntelui la mare depărtare, aşa încât un loc larg era între ei.


text:
Şi David a strigat către ostaşi şi către Abner, fiul lui Ner, şi a început să le zică: «Nu răspunzi nimic, Abner?» Ci Abner a răspuns şi a zis: «Cine eşti tu care zbieri la rege?»


text:
Însă David a urmat vorba cu Abner: «Tu eşti bărbat, şi cine mai este ca tine în Israil! Atunci de ce n’ai păzit pe stăpânul tău, pe regele? Căci a venit cineva din popor ca să omoare pe regele, stăpânul tău.


text:
Nu e de nici o laudă pentru tine acest lucru pe care l-ai făcut. Pe Domnul cel viu, voi sunteţi vrednici de moarte ca unii care n’aţi păzit pe stăpânul vostru, pe unsul Domnului. Căci ia te uită şi vezi unde se află suliţa regelui şi ulciorul cu apă, care erau la căpătâiul lui!»


text:
Atunci Saul a cunoscut glasul lui David şi a zis: «Nu este oare acesta glasul tău, fiule David?» Răspuns-a David: «Glasul meu este, doamne, Măria Ta!»


text:
Şi a adăogat: «De ce oare stăpânul meu prigoneşte pe robul său? Ce am făcut eu? Ce nelegiuire se află în mâna mea?


text:
Ci acum aibă bunătate să asculte stăpânul meu regele, cuvintele robului său: Dacă Domnul este cel ce te întărâtă, atunci primească el mirosul cel cu bună mireazmă al prinosului; iar dacă sunt oameni, atunci blestemaţi să fie ei înaintea Domnului, fiindcă m’au alungat azi ca să nu mai am parte la moştenirea Domnului, spunându-mi: «Du-te de slujeşte dumnezeilor străini!»


text:
Ci acum să nu cadă sângele meu pe pământ, departe de faţa Domnului! Fiindcă regele lui Israil a ieşit să-mi vâneze viaţa, cum se vânează potârnichea prin munţi.»


text:
Atunci Saul a răspuns: «Am păcătuit! Vino înapoi, fiule David, căci nu-ţi voi mai face nici un rău, întrucât astăzi viaţa mea a fost de mare preţ în ochii tăi. Într’adevăr, m’am purtat nebuneşte şi am greşit peste măsură!»


text:
Iar Domnul să răsplătească fiecăruia după dreptatea şi după credincioşia lui, căci Domnul te-a dat azi în mâna mea, şi eu n’am voit să întind mâna mea împotriva unsului Domnului.


text:
Şi precum viaţa ta a fost azi de mare preţ în ochii mei, tot aşa de mare preţ să fie viaţa mea în ochii Domnului şi el să mă mântuiască din toată strâmtorarea!»


text:
Atunci Saul a strigat către David: «Binecuvântat să fii tu, fiule David! Vei lucra lucrul tău cu spor şi-l vei isprăvi cu biruinţă.» Şi David a mers în calea sa, iar Saul s’a întors acasă.


text:
Însă David şi-a zis în gândul său: «De bună seamă că, într’o zi, voi pieri de mâna lui Saul. Nu rămâne nimic mai bun pentru mine decât să fug în ţinutul Filistenilor. Atunci Saul va pierde orice nădejde şi va conteni cu goana lui după mine prin tot cuprinsul lui Israil. Şi aşa voi scăpa din mâna lui.»


text:
Astfel David se sculă şi trecu, el şi cu cei şase sute de inşi care erau cu el, la Achiş, fiul lui Maoc, regele Gatului.


text:
Şi David s’a sălăşluit la Achiş, în Gat, el şi oamenii săi, fiecare cu familia lui, iar David cu cele două neveste ale sale, Ahinoam din Izreel şi Abigail din Carmel, soţia lui Nabal.


text:
Apoi David a zis lui Achiş: «Dacă am aflat har în ochii tăi, să mi se dea un loc într’una din cetăţile ţării, ca să stau acolo. De ce să locuiască robul tău împreună cu tine în cetatea domnească?»


text:
Şi Achiş îi dărui în ziua aceea cetatea Ţiclag. Pentru acest cuvânt, Ţiclagul a rămas în stăpânirea regilor din Iuda până în ziua de azi.


text:
Şi David şi oamenii săi porneau în sus şi năvăleau asupra Gheşuriţilor şi Pereziţilor şi Amaleciţilor, căci aceştia sunt locuitorii ţinutului care se întinde de la Telam până către Sur şi până către Egipt.


text:
Iar ori de câte ori David bătea acest ţinut, nu lăsa în viaţă nici bărbat, nici femeie, şi le lua turmele şi cirezile şi asinii şi cămilele şi veşmintele şi apoi se întorcea iarăşi la Achiş.


text:
Şi dacă Achiş întreba: «Încotro aţi năvălit azi?» atunci David răspundea: «În laturea de miază-zi din Iuda» sau «În laturea de miază-zi a Ierahmeeliţilor» sau «peste Cheniţii din miază-zi.»


text:
Deci David nu lăsa în viaţă nici bărbaţi, nici femei, ca să nu fie nevoie să-i aducă la Gat. Fiindcă îşi zicea: «Nu cumva să ne vădească şi să spună: aşa a făcut David!» Aceasta a fost chibzuiala lui în toată vremea, cât a stat în ţinutul Filistenilor.


text:
Iar Achiş avea încredere în David şi cugeta: «El a ajuns să fie urît de către poporul său, de către Israil; astfel va rămânea pururea sluga mea!»


text:
În zilele acelea, Filistenii adunat-au oştirile lor, ca să pornească război împotriva lui Israil. Şi Achiş a zis către David: «Bine să ştii că vei ieşi cu mine în câmp de luptă, tu şi oamenii tăi.»


text:
Ci David i-a răspuns lui Achiş: «Prea bine! Acum vei vedea ce poate să facă robul tău. «Atunci grăit-a Achiş către David: «Tocmai de aceea te fac paznicul meu, pe viaţă!»


text:
Murind în vremea aceasta Samuil, l-au jelit toţi fiii lui Israil şi l-au îngropat la Rama, în cetatea sa. Şi Saul gonise din ţară pe chemătorii de duhuri şi pe vraci.


text:
Deci Filistenii s’au adunat şi au venit şi au tăbărît la Şunem, în vreme ce Saul, adunând întregul Israil, a tăbărît pe muntele Ghilboa.


text:
Şi Saul a întrebat pe Domnul, însă Domnul nu i-a dat răspuns, nici prin vise, nici prin Urim, nici prin prooroci.


text:
Atunci Saul a poruncit oamenilor săi: «Căutaţi-mi o femeie care chiamă duhurile, ca să mă duc la ea şi să o întreb.» Iar oamenii săi i-au răspuns: «Iată, o femeie care chiamă duhurile se află în Endor».


text:
Atunci Saul şi-a schimbat înfăţişarea şi s’a îmbrăcat cu alte haine şi a pornit întovărăşit de doi oameni. Şi au ajuns la femeie în ceas de noapte. Şi Saul a zis: «Te rog ghiceşte-mi chemând duhurile şi scoate-mi pe acela pe care ţi-l voi spune.»


text:
Femeia însă a răspuns: «Tu trebue să ştii ceea ce a făcut Saul, cum adică a stârpit pe chemătorii de duhuri şi pe vracii din ţară. Atunci de ce îmi întinzi cursă şi vrei să mă omori?»


text:
Dar Saul i se jură pe Domnul zicând: «Pe Domnul cel viu, nu vei avea nici o vină din pricina aceasta!»


text:
Dar când femeia zări pe Samuil, a scos un ţipăt groaznic şi a zis către Saul: «De ce m’ai amăgit? Fiindcă tu eşti Saul.»


text:
Ci regele a zis către ea: «Nu te teme! Ce vezi?» Răspuns-a femeia către Saul: «Văd o arătare dumnezeiască ieşind din pământ!»


text:
Şi a întrebat-o Saul: «Cum arată la faţă?» Răspuns-a femeia: «E un om bătrân care se ridică şi este înfăşurat într’o mantie.» Atunci a înţeles Saul că este Samuil şi a căzut cu faţa la pământ şi s’a închinat.


text:
Atunci Samuil a rostit către Saul: «De ce îmi turburi liniştea, ca să mă aduci încoace?» Iar Saul a răspuns: «Sunt în mare cumpănă, pentru că Filistenii au pornit război împotriva mea şi Dumnezeu s’a depărtat de la mine şi nu-mi mai răspunde nimic, nici prin prooroci, nici prin vise. Pentru aceea te-ani chemat, ca să mă înveţi ce trebue să fac!»


text:
Grăit-a Samuil: «Dar de ce mă mai întrebi, o dată ce Domnul s’a depărtat de la tine şi a ajuns vrăjmaşul tău?


text:
Căci Domnul a făcut aşa precum a spus prin graiul meu, adică Domnul a smuls domnia din mâna ta şi a dat-o aproapelui tău, lui David.


text:
De vreme ce tu n’ai ascultat porunca Domnului şi n’ai adus la îndeplinire hotărîrea crâncenei lui mânii împotriva lui Amalec, pentru acest cuvânt Domnul ţi-a făcut acestea, astăzi.


text:
Ba încă Domnul va da şi pe Israil, o dată cu tine, în mâna Filistenilor. Iar mâine tu şi feciorii tăi veţi fi la mine; şi oştirea lui Israil va da-o Domnul în mâna Filistenilor.»


text:
Atunci Saul îngrozindu-se foarte s’a prăbuşit deodată la pământ, cât era el de lung, şi din pricina cuvintelor lui Samuil şi din pricină că era vlăguit de putere, întrucât nu mâncase nimic o zi întreagă şi o noapte întreagă.


text:
Atunci femeia aceea s’a apropiat de Saul, şi văzându-l atât de cuprins de spaimă, i-a grăit: «Iată, roaba ta a ascultat de glasul tău şi mi-am pus viaţa în primejdie şi am îndeplinit porunca pe care mi-ai dat-o.


text:
Deci acum, te rog, ascultă şi tu glasul roabei tale şi îngădue să-ţi pun dinainte puţină demâncare să mănânci, ca să ai putere în tine când vei porni la drum.»


text:
Ci el nu se în voia şi zicea: «Nu vreau să mănânc!» Însă slujitorii săi precum şi femeia au stăruit de el şi el le-a ascultat sfatul şi s’a sculat de la pământ şi a şezut pe pat.


text:
Iar femeia avea la casa ei un viţel îngrăşat, şi ea l-a junghiat degrabă, apoi a luat făină şi frământând-o a făcut din ea azime,


text:
Şi le-a pus înaintea lui Saul şi înaintea slujitorilor lui; iar ei, după ce au mâncat, s’au sculat şi au plecat chiar în noaptea aceea.


text:
Şi voevozii Filistenilor veneau în cetele lor de sute şi de mii de oameni, iar David şi cu oamenii lui veneau la urmă împreună cu Achiş.


text:
Dar voevozii filisteni au întrebat: «Ce rost au aceşti Evrei?» Atunci Achiş a răspuns voevozilor filisteni: «Doar acesta este David, slujitorul lui Saul, regele Israilului, şi care stă lângă mine nu numai de câteva zile, dar de ani de zile, şi eu n’am găsit într’însul nici o viclenie din ziua când s’a aciuat la mine şi până astăzi!»


text:
Însă voevozii Filistenilor se mâniară pe Achiş şi grăiră către el: «Trimite pe om înapoi! Să se întoarcă la locul pe care i l-ai hotărît şi să nu se pogoare cu noi la luptă, ca să nu ne fie protivnic în război. Căci cu ce mijloc ar putea el să îmbuneze mai bine pe stăpânul său, dacă nu cu capetele acestor oameni?


text:
Oare nu e acesta David despre care spun şi cântă în danţurile lor: «Saul a ucis cu miile, iar David cu zecile de mii»?


text:
Atunci Achiş a chemat pe David şi a vorbit cu el: «Pe Domnul cel viu, tu eşti un om de ispravă şi mi-ar fi părut bine să fii părtaş cu mine la război, fiindcă n’am găsit în tine vicleşug, din ziua când ai venit la mine şi până astăzi; dar tu eşti rău văzut de ceilalţi căpitani.


text:
Drept aceea întoarce-te şi du-te cu pace, ca să nu faci ceva neplăcut în ochii voevozilor Filistenilor.»


text:
Şi David a zis lui Achiş: «Dar ce prilej am dat eu şi ce cusur ai găsit tu robului tău din ziua când am intrat în slujba ta, până în ziua de faţă, ca să nu-mi fie îngăduit să pornesc la luptă împotriva duşmanilor stăpânului meu, regele?»


text:
Răspuns-a Achiş astfel lui David: «Tu ştii că eşti scump în ochii mei, ca un înger al lui Dumnezeu, însă principii Filistenilor au rostit: «Să nu meargă cu noi la război!»


text:
Deci acum scoală-te devreme, împreună cu oamenii stăpânului tău, care au venit cu tine şi, sculându-vă de cu noapte, când se va crăpa de ziuă porniţi!»


text:
Astfel s’a sculat David şi oamenii săi ca să pornească în zori şi să se întoarcă în ţinutul Filistenilor, iar Filistenii au pornit şi ei spre Izreel.


text:
Când sosi David şi cu ceata sa în Ţiclag, a treia zi, iată că Amaleciţii năvăliseră în Negheb şi în Ţiclag şi prădaseră Ţiclagul şi-i dăduseră foc.


text:
Şi luaseră în robie femeile şi ce era în cetate, de la mic până la mare, dar nu omorîseră pe nimeni, şi mânându-i din urmă porniseră la drum.


text:
Deci, ajungând David şi oamenii săi la cetate, iată că fusese mistuită de foc şi femeile lor şi feciorii lor şi fecioarele lor erau luaţi în robie.


text:
Atunci David şi poporul care era cu el au început să se jelească şi au plâns până ce n’au mai avut în ei putere să mai plângă.


text:
Şi fuseseră luate roabe şi cele două femei ale lui David, Ahinoam din Izreel şi Abigail, soţia lui Nabal din Carmel.


text:
Iar David era la grea cumpănă, căci poporul voia să-l ucidă cu pietre, deoarece fiecare om din popor avea sufletul amărît, de pe urma fiilor şi a fiicelor. Ci David s’a îmbărbătat, bizuin-du-se pe Domnul Dumnezeul său.


text:
De aceea, David a grăit lui Abiatar arhiereul, fiul lui Ahimelec: «Te rog adu-mi efodul». Şi Abiatar a adus lui David efodul.


text:
Şi David a întrebat pe Domnul astfel: «Să pornesc pe urma acestor jefuitori? Ajunge-i-voi, oare? «Şi i-a răspuns Domnul: «Ia-te după ei, căci îi vei ajunge şi vei mântui pe cei robiţi.»


text:
Şi a pornit David, el şi cei şase sute de oameni care’erau cu el, şi au ajuns în valea pârăului Besor, unde cei ce rămâneau în urmă se opriră,


text:
Iar David cu patru sute de inşi goniră înainte, iar două sute rămaseră pe loc, căci erau prea sleiţi de puteri, ca să mai treacă lunca Besorului.


text:
Şi au găsit un egiptean în câmpia largă şi l-au dus la David şi i-au dat demâncare să mănânce şi i-au dat apă să bea.


text:
Apoi îi mai dădură o bucată dintr’o turtă de smochine şi doi ciorchini de struguri uscaţi. Şi el a mâncat şi i-a venit iarăşi sufletul, căci nu mai mâncase pâine şi nu mai băuse apă de trei zile şi trei nopţi.


text:
Şi l-a întrebat David: «Al cui eşti tu şi de unde vii?» Şi el a răspuns: «Sunt un rob egiptean, sluga unui amalecit. Şi stăpânul meu m’a năpustit, fiindcă acum trei zile am căzut bolnav.


text:
Noi am năvălit în Neghebul Cretanilor şi în ţinutul lui Iuda şi în Neghebul lui Caleb şi am dat foc Ţiclagului.»


text:
Atunci David i-a zis: «Vrei să mă duci până la ceata lor?» Ci el a răspuns: «Jură-mi, înaintea lui Dumnezeu, că nu mă vei ucide şi că nu mă vei da pe mâna stăpânului meu şi atunci te voi duce devale la ceata lor.»


text:
Şi l-a dus devale. Şi iată Amaleciţii erau risipiţi pe toată faţa câmpiei, mâncând, bând şi petrecând de bucuria atâtor prăzi bogate pe care le luaseră din ţara Filistenilor şi din ţinutul Iudei.


text:
Şi David i-a măcelărit din zori de ziuă şi până a doua zi seara şi n’a scăpat nici unul dintre ei, fără numai patru sute de robi, care au încălecat pe cămile şi au fugit.


text:
Şi nimic nu le-a ieşit lipsă, de la ce-a fost mai mic până la ce-a fost mai mare, nici din feciori, nici din fete, nici din pradă şi din tot ce luaseră Amaleciţii de la ei; toate le-a adus David înapoi.


text:
Şi au luat toate turmele şi cirezile şi le mânau înaintea lui şi strigau: «Aceasta este prada lui David!»


text:
Apoi venind David spre cei două sute de inşi, care, de multă oboseală, nu se putuseră ţinea după David şi pe care îi lăsase la viroaga Besorului, aceştia au ieşit întru întâmpinarea lui David şi a mulţimii care era cu el şi s’au apropiat de el şi de ostaşii lui şi le-au urat multă sănătate.


text:
Dar atunci au ridicat glasul tot felul de netrebnici şi de zavistnici dintre oamenii care merseseră cu David şi au început să zică: «De vreme ce n’au mers cu noi, să nu le dăm nimic din prada pe care am câştigat-o, ci fiecăruia: soţia şi copiii. Pe aceştia să şi-i ia şi să se ducă!»


text:
Însă David a grăit: «Să nu faceţi una ca aceasta, după cele ce Domnul ne-a dăruit şi după ce a păzit pe ai noştri şi a dat în mâinile noastre ceata care a năvălit peste noi.


text:
Şi cine vă va da vouă ascultare în pricina aceasta? Fiindcă, precum este partea celui ce intră în luptă, aşa să fie şi partea celui ce a rămas lângă poveri: amândoi să împartă deopotrivă!»


text:
Şi aşa a rămas din ziua aceea înainte; că el a făcut aceasta aşezământ şi pravilă lui Israil, până în ziua de astăzi.


text:
Apoi David, întorcându-se în Ţiclag, a trimis din pradă, bătrânilor din Iuda, după cetăţile lor, spunându-le: «Iată, acesta este un dar pentru voi, din prada luată de la vrăjmaşii Domnului!»


text:
Şi Filistenii au început lupta cu cei din Israil, dar Israiliţii au luat-o la fugă din faţa Filistenilor şi au căzut ucişi, pe muntele Ghilboa.


text:
Ci Filistenii au urmărit de aproape pe Saul şi pe fiii săi, şi au ucis Filistenii pe Ionatan şi pe Abinadab şi pe Malchişua, feciorii lui Saul.


text:
Şi lupta împotriva lui Saul a fost crâncenă, căci arcaşii cu săgeţile lor l-au nimerit şi a fost greu rănit în vintre.


text:
Atunci Saul a grăit către scutierul său: «Trage sabia şi străpunge-mă cu ea, ca să nu sosească aceşti păgâni şi să mă străpungă ei şi să-şi facă râs de mine!» Dar scutierul său n’a voit, căci era plin de spaimă. Şi Saul a luat sabia şi s’a aruncat în ea.


text:
Astfel murit-a Saul şi cei trei feciori ai săi şi scutierul său şi toţi oamenii săi, cu toţii, în ziua aceea.


text:
Iar când Israiliţii din cetăţile şesului şi din cetăţile de lângă Iordan au prins de veste că ostaşii din Israil au fugit şi că Saul şi cu feciorii lui au murit, ei au năpustit cetăţile lor şi au pornit în bejenie. Şi au venit Filistenii şi s’au aşezat în ele.


text:
Ci a doua zi, când au venit Filistenii ca să jăfuiască pe cei ucişi, au găsit pe Saul şi pe cei trei feciori ai lui zăcând pe muntele Ghilboa.


text:
Atunci i-au tăiat capul şi l-au despuiat de arme şi au trimis soli ca să le plimbe prin ţinutul Filistenilor şi să vestească, prin capiştile idolilor lor şi poporului, această veste de bucurie.


text:
Au purces cu toţii, câţi erau oameni de luptă, şi au mers toată noaptea şi au luat leşul lui Saul şi leşurile feciorilor lui de pe zidurile Betşeanului şi s’au întors la Iabeş, şi acolo le-au ars.


text:
Iar după moartea lui Saul, întorcându-se David de la înfrângerea Amaleciţilor, a rămas două zile în Ţiclag.


text:
Şi iată că, a treia zi, un om sosi din tabără, de la Saul, cu hainele sfâşiate şi cu pulbere pe cap şi, ajungând înaintea lui David, căzu la pământ şi se închină.


text:
L-a întrebat iarăşi David: «Cum stau lucrurile? Te rog spune-mi!» Răspuns-a el: «Oastea a fugit din luptă şi mulţi din oaste au căzut şi au murit. Şi însuşi Saul şi feciorul său Ionatan sunt morţi!»


text:
Ci David a zis către tânărul care-i aducea această veste: «De unde ştii tu că Saul şi Ionatan feciorul său sunt morţi?»


text:
Tânărul cel cu vestea i-a spus atunci: «Mă aflam din întâmplare pe muntele Ghilboa şi iată pe Saul, sprijinindu-se în suliţă, dar iată şi care şi călăreţi care îl ajungeau din urmă.


text:
Atunci mi-a zis: «Vino încoace la mine şi omoară-mă, căci împăienjeneala morţii m’a cuprins, dar viaţa mea este încă în mine!»


text:
Şi m’am apropiat de el şi l-am ucis, căci îmi dădeam seama că, după prăbuşirea lui, nu putea să mai trăiască. Apoi am luat coroana care era pe capul lui şi brăţara de pe braţul lui şi adusu-le-am stăpânului meu.


text:
Şi au jelit şi au plâns şi au ţinut post până seara, pentru Saul şi pentru Ionatan, feciorul său, şi pentru poporul lui Iuda şi pentru casa lui Israil, pentru că de sabie căzuseră.


text:
După aceea, a întrebat David pe tânărul care-i adusese vestea: «De unde eşti tu?» Răspuns-a el: «Sunt feciorul unui amalecit, aciuat în Israil!»


text:
Şi David a rostit către el: «Cum nu te-ai temut să întinzi mâna ta şi să omori pe unsul lui Dumnezeu?»


text:
Atunci David a chemat pe unul din voinici şi i-a poruncit: «Apropie-te şi doboară-l». Şi l-a lovit şi a murit.


text:
Iar David a rostit asupra lui: «Sângele tău să fie asupra capului tău! Căci gura ta a mărturisit împotriva ta, când ai zis: «Omorît-am pe unsul Domnului!»


text:
Şi a poruncit ca fiii lui Iuda să înveţe «Cântecul Arcului», care se află scris în «Cartea Celui Drept»:


text:
Dar nu duceţi vestea în Gat, şi în Ascalon pe uliţi n’o rostiţi, ca să nu se veselească fetele Filistenilor, ca să nu zburde fecioarele păgânilor!


text:
O, munţilor Ghilboa, plaiuri amăgitoare, nici roua, nici ploaia să nu se mai pogoare peste voi! Căci acolo a fost zdrobit scutul vitejilor, scutul lui Saul, cel ce nu era uns cu untdelemn,


text:
Ci cu sângele celor răpuşi, ci cu osânza celor voinici! Arcul lui Ionatan nu dădea niciodată înapoi şi sabia lui Saul nu se întorcea în teacă fără ispravă.


text:
Saul şi Ionatan! Atât de dragi, atât de scumpi unul altuia! În viaţă ca şi în moarte ei nu s’au despărţit; mai repezi ca vulturii şi mai vârtoşi ca leii!


text:
Fecioare din Israil, jeliţi pe Saul, cel ce vă înveşmânta în porfiră şi în veşminte de in subţire, cel ce punea găteli de aur pe mantiile voastre!


text:
Jale grea este în mine, după tine, frate-meu Ionatane! Căci mult mi-ai fost tu drag. Mai de preţ mi-era iubirea ta decât dragostea femeilor.


text:
După acestea, David a întrebat pe Domnul şi a zis: «Să mă duc, oare, în vre-una din cetăţile lui Iuda?» Iar Domnul i-a răspuns: «Du-te». – «Unde să mă duc?» – a zis David. Răspunsu-i-a: «La Hebron».


text:
Deci David s’a dus acolo, împreună cu cele două femei ale sale, Ahinoam din Izreel şi Abigail din Carmel, care fusese soţia lui Nabal;


text:
Asemenea şi pe oamenii care erau cu el i-a luat David, pe fiecare cu familia lui, şi au locuit în vecinătatea Hebronului.


text:
Şi au venit oamenii din Iuda şi l-au uns acolo pe David rege peste casa lui Iuda. Apoi i-au adus lui David ştire: «Oamenii din Iabeş-Galaad sunt aceia care au îngropat pe Saul».


text:
Iar David a trimis soli către locuitorii din Iabeş-Galaad cu această solie: «Binecuvântaţi să fiţi voi de Domnul, că aţi arătat această dragoste pentru stăpânul vostru, Saul, şi l-aţi înmormântat.


text:
Drept aceea Domnul să vă arate vouă iubirea şi credincioşia sa; iar eu de partea mea vă voi răsplăti această bunătate, pe care aţi dovedit-o cu fapta aceasta.


text:
Ci acum întărească-se braţele voastre şi fiţi cu inimă vitează, că s’a săvârşit din viaţă stăpânul vostru Saul, iar pe mine unsu-m’au cei din casa lui Iuda rege peste ei».


text:
Însă Abner, fiul lui Ner, căpetenia oştirii lui Saul, a fost luat pe Işboşet, fiul lui Saul, şi l-a adus la Mahanaim,


text:
Şi l-a făcut rege peste Galaad, peste Aşer, peste Izreel, peste Efraim, peste Veniamin şi peste întregul Israil.


text:
Iar Işboşet, feciorul lui Saul, era în vârstă de patruzeci de ani când a ajuns rege în Israil, şi a domnit doi ani. Ci casa lui Iuda a mers după David.


text:
Şi timpul cât David a stat rege în Hebron, stăpânind peste casa lui Iuda, a fost şapte ani şi şase luni.


text:
Iar Ioab, fiul lui Ţeruia, cu robii lui David au pornit şi ei şi s’au întâlnit cu ceilalţi la heleşteul din Ghibeon; şi s’au aşezat unii de partea aceasta a heleşteului, iar alţii de partea cealaltă a heleşteului.


text:
Şi Abner a zis către Ioab: «Să se scoale flăcăii şi să se bată în săbii în faţa noastră». Răspuns-a Ioab: «Să se scoale!»


text:
Şi s’au sculat şi s’au potrivit la număr: doisprezece din Veniamin, adică de ai lui Işboşet, fiul lui Saul, şi doisprezece din oamenii lui David. i


text:
Şi s’au înhăţat de păr unul cu altul şi şi-au înfipt sabia în coastă unul altuia şi s’au prăbuşit cu toţii; de aceea locul acela, care este lângă Ghibeon, se numeşte «Poiana Vrăjmaşilor».


text:
Şi a fost în ziua aceea o luptă crâncenă foarte şi Abner şi oamenii din Israil au fost bătuţi de părtaşii lui David.


text:
Şi erau acolo trei feciori ai lui Ţeruia: Ioab şi Abişai şi Asael; iar Asael era iute de picior ca o gazelă din câmpie.


text:
Ci Asael a urmărit de aproape pe Abner şi nu s’a abătut din mersul lui, nici la dreapta, nici la stânga, ţinându-se pe urmele lui Abner.


text:
Zis-a către el Abner: «Abate-te ori la dreapta, ori la stânga şi pune mâna pe unul din flăcăi şi ia-ţi armele de pe el!» Dar Asael n’a voit să se abată şi să nu-l mai urmărească.


text:
Şi Abner a mai zis încă o dată către Asael: «Dă-te la o parte de dinapoia mea! De ce vrei să te dobor la pământ? Şi pe urmă cum voi ridica ochii mei către Ioab, fratele tău?»


text:
Însă el n’a voit să se dea în lături. Atunci Abner întorcând suliţa l-a lovit în pântece şi suliţa i-a ieşit prin spate şi a căzut acolo şi a murit unde a căzut. Şi toţi câţi soseau la locul unde se prăbuşise şi murise Asael se opreau locului.


text:
Iar Ioab şi Abişai au urmărit pe Abner şi când soarele era în asfinţit au ajuns la Ghibeat-Ama, care este drept în drept cu Ghiah, pe calea dinspre pustia Ghibeonului.


text:
Dar Veniaminiţii s’a adunat în jurul lui Abner şi au alcătuit o singură ceată şi au stat pe vârful unui deal.


text:
Atunci Abner a strigat către Ioab şi a zis: «Să nu se sature oare sabia niciodată? Nu ştii tu oare că sfârşitul va fi amărăciune? Şi câtă vreme vei mai îngădui oştirii să urmărească pe fraţi?»


text:
Răspuns-a Ioab: «Pe viul Dumnezeu, dacă n’ai fi vorbit tu, oastea ar fi stăruit până mâine de dimineaţă să urmărească pe fraţii săi!»


text:
Şi Ioab a sunat din bucium şi toată oastea s’a oprit şi n’a mai urmărit pe Israil, şi n’au mai pornit lupta din nou.


text:
Apoi Abner şi oamenii săi au străbătut şesul toată noaptea aceea şi au trecut Iordanul, au tăiat de-a-curmezişul lunca Iordanului şi au ajuns la Mahanaim.


text:
Ioab, de altă parte, întorcându-se de la urmărirea lui Abner şi-a adunat toată oastea, şi au lipsit de la număr dintre oamenii lui David nouăsprezece inşi precum şi Asael.


text:
Însă părtaşii lui David au bătut şi au ucis din Veniamin şi din oastea lui Abner trei sute şaizeci de inşi.


text:
La urmă, au ridicat pe Asael şi l-au înmormântat în mormântul părintelui său, din Betleem. Şi au mers Ioab şi oamenii săi toată noaptea şi li s’a luminat de ziuă la Hebron.


text:
Şi lupta între casa lui Saul şi casa lui David a dăinuit multă vreme şi, pe când David se întărea din ce în ce mai mult, casa lui Saul slăbea necontenit.


text:
Şi i s’au născut lui David în Hebron aceşti feciori: întâiul său născut a fost Amon din Ahinoam cea din Izreel.


text:
Al doilea fecior a fost Chileab, născut de Abigail, soţia lui Nabal din Carmel. Al treilea a fost Absalom, născut de Maaca, fata lui Talmai, regele Gheşurului.


text:
Iar al şaselea a fost Itream, născut de Egla, femeia lui David. Aceşti fii s’au născut lui David în Hebron.


text:
Şi pe vremea luptei dintre casa lui Saul şi casa lui David, Abner ţinea cu credinţă la casa lui Saul.


text:
Ci Saul avusese o ţiitoare anume Riţpa, fiica lui Aia, şi odată Işboşet a zis către Abner: «De ce ai intrat la ţiitoarea tatălui meu?»


text:
Atunci Abner s’a umplut de mânie pentru aceste cuvinte ale lui Işboşet şi a zis: «Ce sunt eu azi? Cap de câine în slujba lui Iuda? Eu care m’am purtat cu credinţă faţă de casa lui Saul, părintele tău, faţă de fraţii lui şi de prietenii lui, şi nu te-am lăsat să cazi în mâinile lui David! Şi tu astăzi mă găseşti vinovat din pricina unei femei!


text:
Aşa să facă Dumnezeu lui Abner şi atâtea să-i mai adaoge, dacă nu voi lucra pentru David, aşa precum i s’a jurat Dumnezeu,


text:
Adică să înlătur stăpânirea de la casa lui Saul şi să ridic tronul lui David peste Israil şi peste Iuda, de la Dan şi până la Beerşeba.»


text:
Şi Abner a trimis soli la David, la Hebron, cu întrebarea: «A cui e ţara?» şi să-i spună: «Fă legământ cu mine şi iată mâna mea va fi cu tine, ca să aduc tot Israilul de partea ta.»


text:
Răspuns-a David: «Prea bine; voi încheia legământ cu tine. Însă cer de la tine un lucru, anume: tu nu vei vedea faţa mea, până ce nu vei aduce pe Micol, fiica lui Saul, atunci când vei veni să te înfăţişezi înaintea mea.»


text:
Apoi David a trimis soli la Işboşet, fiul lui Saul, zicând: «Dă-mi pe femeia mea, pe Micol, pe care am dobândit-o cu o sută de tăieri împrejur filistene».


text:
Şi bărbatul ei a mers cu ea şi mergând plângea în urma ei, până ce-au ajuns la Bahurim. Atunci Abner a rostit către el: «Pleacă! întoarce-te acasă!» Şi s’a întors acasă.


text:
Apoi Abner a intrat în vorbă cu bătrânii lui Israil şi le-a spus: «Din zile vechi voi aţi tot căutat să faceţi pe David rege peste voi.


text:
Acum mişcaţi-vă! Căci Domnul a rostit către David: «Prin mâna lui David, robul meu, mântui-voi pe poporul meu Israil din mâna Filistenilor şi din mâna tuturor vrăjmaşilor săi.»


text:
Tot aşa vorbi Abner la urechea celor din Veniamin şi pe urmă Abner se duse să împărtăşească lui David, la Hebron, tot ce găsise cu cale atât Israil, cât şi întreaga casă a lui Veniamin.


text:
Şi a venit Abner la David, la Hebron, şi avea cu el douăzeci de ostaşi, iar David a pregătit ospăţ lui Abner şi ostaşilor care erau cu el.


text:
Şi a rostit Abner către David: «Scula-mă-voi şi mă voi duce şi voi întruni tot Israilul în jurul stăpânului meu, regele, ca să încheie cu tine legământ şi tu să domneşti întru totul precum doreşte inima ta.» Apoi David a lăsat pe Abner să plece şi el s’a dus cu pace.


text:
Tocmai atunci robii lui David, împreună cu Ioab, se întorceau de la o năvălire aducând cu ei multă pradă. Iar Abner nu se mai afla la David în Hebron, fiindcă îl lăsase să plece şi el plecase cu pace.


text:
Deci Ioab şi toată oastea care era cu el au sosit. Şi i-au adus lui Ioab această veste: «A venit Abner, fiul lui Ner, la rege şi regele i-a dat drumul şi el a purces cu pace!»


text:
Atunci Ioab a intrat la rege şi i-a zis: «Ce-ai făcut? Iată că Abner a venit la tine. Pentru ce i-ai dat drumul ca să plece cu pace?


text:
Tu cunoşti doar pe Abner, fiul lui Ner. El a venit să te amăgească şi să afle cărările tale şi să ştie tot ceea ce ai de gând să faci!»


text:
Apoi Ioab, ieşind de la David, a trimis crainici pe urma lui Abner, şi aceştia l-au adus înapoi de la fântâna Sira, fără ca David să ştie ceva.


text:
Astfel Abner s’a întors la Hebron şi Ioab l-a luat la o parte, lângă poartă, ca să-i grăiască nestingherit şi acolo l-a lovit în pântece; şi Abner a murit din pricina sângelui lui Asael, fratele lui Ioab.


text:
Şi când a aflat David, în urmă, despre aceasta, a rostit: «Nevinovat sunt eu şi stăpânirea mea în faţa Domnului, în veac de veac, de sângele lui Abner, fiul lui Ner;


text:
Să cadă în capul lui Ioab şi peste toată casa tatălui său şi să nu se curme din casa lui Ioab cei ce pătimesc de curgere, leproşii, slăbănogii, cei omorîţi de sabie şi cei lipsiţi de pâine!»


text:
Ci Ioab şi Abişai, fratele lui, omorîseră pe Abner, fiindcă acesta ucisese pe fratele lor Asael în lupta de la Ghibeon.


text:
După aceea, a poruncit David lui Ioab şi tuturor oştenilor lui: «Sfâşiaţi-vă veşmintele şi încingeţi-vă cu saci şi jeliţi pe Abner.» Şi regele David mergea în urma sicriului.


text:
Şi au înmormântat pe Abner în Hebron, şi regele şi-a ridicat glasul şi a izbucnit în plâns la mormântul lui Abner şi plângea tot poporul cu el.


text:
Iar regele a cântat acest cântec de jale lui Abner şi a grăit: «A fost să moară Abner de moarte de mişel?


text:
Legate nu au fost nicicând a tale mâini şi n’au fost ferecate picioarele-ţi în lanţuri! Ucis ai fost ca unul răpus de ucigaşi!» Şi tot poporul se tânguia şi mai vârtos de moartea lui.


text:
Apoi tot poporul a venit la David să-l îndemne să mănânce cât mai era ziuă. Dar David s’a jurat cu jurământ: «Aşa să facă Dumnezeu cu mine şi atâtea şi atâtea să mai adaoge, dacă voi gusta pâine sau altceva, până ce nu va apune soarele!»


text:
Şi tot poporul a luat aminte şi i-a părut bine, deoarece tot ceea ce făcea regele era pe placul întregului popor.


text:
Astfel ştiură toată oastea şi tot Israilul, în ziua aceea, că n’a pornit din partea regelui uciderea lui Abner, fiul lui Ner.


text:
Şi regele a grăit către slujitorii săi: «Vă daţi voi seama că un principe şi un mare căpitan s’a prăbuşit astăzi în Israil?»


text:
Ci eu astăzi sunt slab şi deabia miruit rege, iar oamenii aceia, feciorii lui Ţeruia, sunt mai iabraşi decât mine. Domnul să răsplătească făptuitorului răutăţii după răutatea lui!»


text:
Şi auzind Işboşet, fiul lui Saul, că a murit Abner, i se tăiară mâinile de grijă şi Israilul tot se turbură.


text:
Iar Işboşet, fiul lui Saul, avea doi căpitani peste cetele sale; pe unul îl chema Baana şi pe al doilea îl chema Recab, feciorii lui Rimon Veniaminitul din Beerot. Căci şi Beerotul era socotit al lui Veniamin,


text:
Ionatan, fiul lui Saul, avea un fecior care era olog de picioare. El era în vârstă de cinci ani, când sosi din Izreel vestea morţii lui Saul şi a lui Ionatan. Atunci doica sa l-a luat şi a fugit, însă grăbindu-se ea să fugă, copilul a căzut şi a rămas ologit. Numele lui era Mefiboşet.


text:
Iar feciorii lui Rimon din Beerot, Recab şi Baana, s’au dus şi au intrat, în arşiţa zilei, în casa lui Işboşet, care-şi dormea somnul de după amiază.


text:
Şi iată că portăriţa casei, care alegea grâul, picase de somn şi adormise. Atunci Recab şi Baana, fratele său, se strecurară pe furiş.


text:
Deci intrară în casă şi, pe când el dormea în pat, în iatacul său, îl loviră în pântece de moarte, apoi tăindu-i capul, îl luară cu ei şi bătură drum toată noaptea prin câmpia Iordanului.


text:
Şi au adus capul lui Işboşet lui David la Hebron şi au grăit către rege: «Iată aici capul lui Işboşet, fiul lui Saul, duşmanul tău, care umblă să-ţi ridice viaţa. Însă Domnul a dăruit astăzi regelui, stăpânul meu, răzbunare împotriva lui Saul şi a urmaşilor lui.»


text:
Atunci David a răspuns lui Recab şi lui Baana, fratele acestuia, feciorii lui Rimon din Beerot, aşa: «Pe Domnul cel viu, care a mântuit viaţa mea din toate necazurile!


text:
Pe acela care mi-a adus vestea: «Iată Saul a murit», şi el se socotea pe sine aducător de veste bună, eu l-am prins şi l-am ucis, la Ţiclag, ca să-l răsplătesc pentru veste.


text:
Cu atât mai mult, când nişte oameni mişei au ucis pe un om nevinovat la el în casă şi în patul lui, să nu cer eu sângele lui din mâna voastră şi să nu vă stârpesc de pe pământ?»


text:
Atunci David a dat poruncă voinicilor săi şi i-au omorît; apoi le-au tăiat mâinile şi picioarele şi le-au spânzurat pe ţărmul heleşteului de lângă Hebron. Apoi au luat capul lui Işboşet şi l-au îngropat în mormântul lui Abner din Hebron.


text:
Atunci au venit toate seminţiile lui Israil la David în Hebron şi i-au spus astfel: «Iată-ne, noi suntem osul tău şi carnea ta,


text:
Şi chiar şi mai nainte vreme, pe când Saul era rege peste noi, tot tu erai cel ce scotea pe Israil la luptă şi-l aducea înapoi, căci Domnul ţi-a zis ţie: «Tu vei paşte pe poporul meu Israil şi tu vei fi căpetenie peste Israil!»


text:
Astfel veniră la rege în Hebron toţi bătrânii lui Israil, şi regele David făcu cu ei legământ la Hebron, înaintea Domnului. Iar ei unseră pe David rege peste Israil.


text:
În Hebron a domnit peste Iuda şapte ani şi şase luni, iar în Ierusalim a domnit peste tot Israilul şi Iuda treizeci şi trei de ani.


text:
Apoi regele a pornit cu oastea spre Ierusalim împotriva Iebusiţilor, care locuiau în ţară. Şi îi spuneau lui David: «Nu vei pătrunde aici; căci orbii şi ologii te vor pune pe fugă», adică voiau să spună că David nu va intra în cetate.


text:
Iar în ziua aceea David a zis: «Cine va bate pe Iebusiţi şi va pune mâna pe hruba de apă şi pe ologii şi pe orbii urgisiţi de sufletul lui David, să fie mare căpitan». De aceea a ieşit vorba: «Orbul şi ologul să nu intre în casa Domnului!»


text:
Pe urmă, David s’a aşezat în cetate şi i s’a zis «Cetatea lui David». Iar el a clădit întărituri de jurîmprejur, de la Milo şi până înlăuntru.


text:
Atunci Hiram, regele Tirului, trimis-a soli la David cu lemn de cedru şi dulgheri şi cioplitori în piatră, ca să-i clădească palat lui David.


text:
Ci David a înţeles că Domnul l-a întărit pe el rege peste Israil şi că a ridicat sus domnia lui din pricina poporului său Israil.


text:
După acestea, David şi-a mai luat alte ţiitoare şi femei în Ierusalim, după ce s’a strămutat de la Hebron. Şi lui David i se mai născură băieţi şi fete.


text:
Iar când Filistenii au auzit că David a fost uns rege al lui Israil, s’au ridicat cu toţii ca să pună mâna pe David, însă David aflând vestea s’a pogorît în cetatea lui întărită.


text:
Atunci David a întrebat pe Domnul şi a zis:«Să pornesc împotriva Filistenilor?Îi vei da tu oare în mâna mea?» Iar Domnul i-a răspuns lui David: «Porneşte, căci îi voi da pe Filisteni în mâna ta!»


text:
Şi David a venit la Baal-Peraţim şi a înfrânt acolo pe duşmani şi a zis: «Dumnezeu a rupt pe duşmanii mei înaintea mea, cum se rupe un stăvilar de ape». Pentru aceea s’a numit locul acela Baal-Peraţim.


text:
Atunci David a întrebat pe Domnul, şi Domnul i-a răspuns: «Nu-i lua în piept, ci ocoleşte prin spatele lor şi tabără pe ei dinspre lăstărişul cu molifţi.


text:
Iar când vei auzi zgomot ca de paşi prin vârful molifţilor, grăbeşte-te, căci atunci Domnul a purces înaintea ta, ca să zdrobească oştirea Filistenilor!»


text:
Şi David a făcut aşa precum i-a poruncit Domnul şi a bătut pe Filisteni de la Ghibeon până către Ghezer.


text:
Şi s’a sculat David şi a purces cu tot poporul războinic care era cu el la Baalat în Iuda, ca să aducă de acolo chivotul lui Dumnezeu, care se numeşte cu numele Domnului Savaot, cel ce şade pe heruvimi.


text:
Şi au încărcat chivotul lui Dumnezeu într’un car nou, ridicându-l din casa lui Abinadab, care era în vârful dealului. Iar Uza şi Ahio, feciorii lui Abinadab, însoţeau carul cel nou.


text:
Deci, ridicând din casa lui Abinadab, din vârful dealului, chivotul lui Dumnezeu, Ahio mergea înaintea chivotului.


text:
Iar David şi toată casa lui Israil dănţuiau înaintea Domnului din toate puterile şi cântau cântece din chitare şi din harfe şi din timpane şi din flaute şi din chimvale.


text:
Iar când au ajuns la aria lui Nacon, Uza şi-a întins mâna către chivotul lui Dumnezeu şi l-a ţinut bine, căcii boii erau să-l răstoarne.


text:
Însă mânia Domnului s’a aprins împotriva lui Uza şi Dumnezeu l-a răpus acolo, pentru nechibzuinţa lui, şi a murit lângă chivotul lui Dumnezeu.


text:
Ci David s’a mâhnit că Domnul a sfărâmat astfel pe Uza, de aceea locul acela s’a numit Pereţ-Uza, până în ziua de astăzi.


text:
Şi s’a înfricoşat David înaintea Domnului în ziua aceea şi a grăit: «Cum va mai putea ajunge la mine chivotul Domnului?»


text:
Deci David n’a vrut să aducă la el chivotul Domnului, în cetatea lui David, ci l-a adus în casa lui Obededom din Gat.


text:
Şi chivotul Domnului a rămas în casa lui Obededom din Gat vreme de trei luni; şi Domnul a binecuvântat pe Obededom şi toată casa lui.


text:
Şi i-au spus regelui David acest cuvânt: «Domnul a binecuvântat casa lui Obededom şi toate câte are, pentru chivotul lui Dumnezeu!» Atunci David s’a dus şi a ridicat chivotul lui Dumnezeu din casa lui Obededom, aducându-l în cetatea lui David cu bucurie.


text:
Astfel David şi toată casa lui Israil aduceau chivotul Domnului cu strigăte de bucurie şi în sunetul trâmbiţei.


text:
Iar când chivotul Domnului pătrundea în cetatea lui David, Micol, fiica lui Saul, s’a uitat pe fereastră şi a văzut pe regele David sărind şi dănţuind înaintea Domnului şi ea l-a dispreţuit în inima ei.


text:
Apoi au adus chivotul Domnului şi l-au aşezat la locul lui, în mijlocul cortului pe care i-l întinsese David, şi David a jertfit arderi de tot şi jertfe de pace înaintea Domnului.


text:
Iar când a isprăvit de adus arderile de tot şi jertfele de pace, a binecuvântat poporul în numele Domnului Savaot.


text:
Şi a împărţit la tot poporul, la toată mulţimea lui Israil şi la bărbaţi şi la femei, la fiecare câte o pâine, câte o bucată de carne şi câte o turtă de struguri. Apoi tot poporul s’a dus fiecare la casa lui.


text:
Şi s’a întors David să-şi binecuvînteze casa, iar Micol, fiica lui Saul, i-a ieşit în întâmpinare şi i-a spus: «Câtă cinste şi-a făcut astăzi regele lui Israil dezgolindu-se înaintea ochilor roabelor robilor săi precum s’ar dezgoli un om de nimic!»


text:
Grăit-a David către Micol: «Dănţui-voi înaintea Domnului! Viu este Domnul, care m’a ales pe mine în locul tatălui tău şi în locul casei lui întregi, aşezându-mă căpetenie peste poporul Domnului, peste Israil; drept aceea dănţui-voi înaintea Domnului!


text:
Şi mă voi smeri şi mai mult decât atât şi voi fi josnic în ochii tăi; dar faţă de roabele de care ai vorbit, voi fi în mare cinste!»


text:
Iar după ce regele s’a sălăşluit în casa sa şi Domnul i-a dat tihnă din partea tuturor duşmanilor săi din vecinătate,


text:
Grăit-a regele lui Natan proorocul: «Ia priveşte: eu locuesc într’un palat de lemn de cedru, pe când chivotul lui Dumnezeu stă sub pânze de cort».


text:
Şi Natan a răspuns regelui: «Tot ceea ce ai în cugetul tău, apucă-te şi îndeplineşte, fiindcă Domnul este cu tine!»


text:
«Du-te şi vorbeşte cu sluga mea, ou David. Aşa grăieşte Domnul: «Vrei să-mi zideşti templu, ca să locuesc în el?


text:
Doar eu n’am locuit niciodată în templu, din ziua când am scos pe fiii lui Israil din Egipt şi până în ziua de azi, ci am călătorit în adăpostul cortului.


text:
Pretutindeni pe unde am umblat, cu toţi fiii lui Israil, grăit-am eu un cuvânt către vre-unul din judecătorii lui Israil, cărora le dădeam poruncă să păstorească pe poporul meu Israil? Zis-am eu: «De ce nu-mi clădiţi mie templu din lemn de cedru?»


text:
Drept aceea spune aşa slugii mele, lui David: «Astfel grăieşte Domnul Savaot: «Te-am luat de la târlă, de dindărătul oilor, ca să te fac principe peste poporul meu, peste Israil;


text:
Şi am fost cu tine în toate căile tale şi am stârpit din faţa ta pe toţi duşmanii tăi. Şi voi face ca numele tău să fie mare ca numele celor mai mari stăpânitori de pe pământ.


text:
Şi voi statornici un loc poporului meu Israil şi-l voi sădi, ca să locuiască acolo şi să nu se mai zbuciume, iar asupritorii vrăjmaşi să nu-l mai împileze ca odinioară,


text:
Ca în vremea când puneam judecători peste poporul meu Israil. Ci îi voi da odihnă din partea tuturor vrăjmaşilor săi. Şi pe tine Domnul te va mări, căci Domnul îţi va întemeia casă domnitoare.


text:
Iar după ce zilele tale se vor împlini şi vei adormi lângă părinţii tăi, ridica-voi pe urmaşul tău, de după tine, care va ieşi din măruntaiele tale şi voi statornici domnia lui.


text:
Eu voi fi părintele lui şi el va fi fiul meu; şi dacă va greşi, eu îl voi mustra cu toiagul «ca oamenii» şi cu bătaia ca pe copii.


text:
Şi nu voi depărta milostivirea mea de la el precum am depărtat-o de la Saul, pe care l-am izgonit mai nainte de tine,


text:
Ci casa ta şi stăpânirea ta vor fi să rămână întemeiate în veac de veac si tronul tău statornic deapururea!»


text:
După aceea venit-a regele David şi a stat înaintea Domnului şi a grăit: «Cine sunt eu, Stăpâne Doamne, şi ce este casa mea, că m’ai adus până aici?


text:
Şi aceasta este încă prea puţin în ochii tăi, Doamne Dumnezeule, dar tu mai vorbeşti despre casa robului tău şi pentru vremuri îndepărtate. Este oare aceasta pravilă omenească, Doamne Dumnezeule?


text:
De dragul robului tău şi după inima ta făcut-ai această măreaţă întocmire şi ai dezvăluit-o robului tău.


text:
Drept aceea, mare eşti tu, Doamne Dumnezeule, şi nimeni nu este ca tine şi nu este alt Dumnezeu afară de tine, după toate câte le-am auzit cu urechile noastre.


text:
Şi unde s’a pomenit vre-un alt popor pe pământ ca poporul tău, ca Israil, ca să pornească Dumnezeu să şi-l cumpere de popor şi să-i facă nume mare şi fapte mari şi înfricoşate să săvârşească, gonind, de dinaintea poporului tău, pe care ţi l-ai răscumpărat din Egipt, neamuri şi dumnezei!


text:
Tu ţi-ai întemeiat pe poporul tău Israil, popor întru vecie şi tu, Doamne, făcutu-te-ai Dumnezeul lui.


text:
Ci acum, Doamne Dumnezeule, făgăduinţa pe care ai făcut-o robului tău şi casei lui împlineşte-o în veac de veac şi adevereşte-o precum ai zis.


text:
Şi numele tău mărit să fie în veac şi să se zică: «Domnul Savaot este Dumnezeul lui Israil». Iar casa robului tău David va fi întemeiată înaintea ta.


text:
Căci tu, Doamne Savaot, Dumnezeul lui Israil, ai descoperit la urechea robului tău: «Casă îţi voi zidi ţie!» De aceea robul tău şi-a luat îndemnul să se îndrepteze spre tine cu această rugăciune.


text:
Deci acum, Doamne Dumnezeule, tu eşti Dumnezeu şi cuvintele tale adevărul, şi tu ai făgăduit robului tău aceste bunătăţi.


text:
Binevoieşte acum şi binecuvîntează casa robului tău, şi să dăinuiască deapururi înaintea ta, după făgăduinţa ta şi prin binecuvântarea ta, binecuvântată va fi pururea casa robului tău!»


text:
Iar după acestea, David a bătut pe Filisteni şi i-a supus, şi David a cuprins Gatul cu aşezările lui din mâna Filistenilor.


text:
Apoi a înfrânt pe Moabiţi şi, după ce i-a doborît la pământ, i-a măsurat cu funia şi anume cu două funii, cu una ca să fie ucişi şi cu altă funie ca să rămâe în viaţă. Astfel Moabiţii au ajuns robii lui David şi birnici.


text:
Pe urmă David a bătut pe Hadadezer, feciorul lui Rehob, regele din Toba, când acesta pornise să-şi întărească stăpânirea la Eufrat.


text:
Şi David i-a luat o mie şapte sute de călăreţi şi douăzeci de mii de piotaşi. Şi David tăie vinele tuturor cailor de la carele de război şi nu lăsă decât o sută.


text:
Când Sirienii din Damasc au sărit într’ajutorul lui Hadadezer, regele Tobei, David a înfrânt douăzeci şi două de mii de Sirieni.


text:
Şi David a pus cârmuitori peste Sirienii din Damasc şi Sirienii au ajusn robi lui David şi aducători de dajdie. Astfel Domnul îi dădea lui David izbândă, ori încotro se îndrepta.


text:
Atunci a luat David scuturile de aur pe care le aveau ostaşii lui Hadadezer şi le-a adus la Ierusalim.


text:
A trimis pe feciorul său Ioram la regele David, cu tot felul de odoare de aur, de argint şi de aramă, ca să-i spună multă sănătate şi să-i facă urări pentru că s’a luptat cu Hadadezer şi l-a biruit; fiindcă Tou era mereu în luptă cu Hadadezer.


text:
Ci şi pe acestea regele David le-a afierosit Domnului împreună cu argintul şi cu aurul afierosit şi luat de la toate popoarele pe care le subjugase:


text:
Edomul, Moabul, Amoriţii, Filistenii, Amaleciţii, precum şi din prada luată de la Hadadezer, feciorul lui Rehob, regele din Toba.


text:
Şi David îşi făcu şi mai mare nume, întorcându-se de la înfrângerea Sirienilor, căci bătu optsprezece mii de Edomiţi în Valea Sării.


text:
Apoi el a pus cârmuitori peste Edom, peste tot Edomul a pus el cârmuitori, şi toţi Edomiţii au ajuns robii lui David. Astfel Domnul dăduse izbândă lui David, ori încotro se îndreptase.


text:
Şi David a domnit peste tot Israilul şi David a fost judecător şi împărţitor de dreptate pentru tot poporul său,


text:
Ţadoc, fiul lui Ahitub, şi Abiatar, feciorul lui Ahimeleo, erau arhierei, iar Şauşa era mare scriitor al ţării.


text:
Benaia, feciorul lui Ioiada, era căpitan peste Creţi şi peste Pleti. Iar fiii lui David erau cei mai de seamă sfetnici ai lui.


text:
După acestea, David a întrebat: «Mai este oare cineva care să fi rămas din casa lui Saul, ca să fiu milostiv cu el de dragul lui Ionatan?»


text:
Ci în casa lui Saul era un rob, pe care-l chema Ţiba, şi pe acesta l-au chemat la David. Şi regele David l-a întrebat: «Tu eşti Ţiba?» Răspuns-a el: «Eu, robul tău!»


text:
Zis-a regele: «Mai este cineva din casa lui Saul, ca să mă port cu el cu milostivirea lui Dumnezeu?» Răspuns-a Ţiba regelui: «Mai este un fiu al lui Ionatan, olog de amândouă picioarele!»


text:
Atunci regele l-a întrebat: «Unde este el?» Ţiba i-a dat răspuns regelui: «Iată, el stă în casa lui Machir, feciorul lui Amiel, în Lodebar.»


text:
Şi a venit Mefiboşet, feciorul lui Ionatan, feciorul lui Saul, la David şi a căzut cu faţa la pământ şi s’a închinat; iar David a strigat: «Mefiboşet!» Şi el a zis: «Iată robul tău!»


text:
Atunci David a grăit către el: «Nu te teme, căci vreau să fiu îndurător cu tine de dragul lui Ionatan, părintele tău. Drept aceea îţi voi da înapoi toată moşia lui Saul, tatăl tău, iar tu vei mânca pururea la masa mea.»


text:
Şi Mefiboşet s’a închinat şi a zis: «Ce este robul tău, că tu te întorci cu îndurare la un câine mort precum sunt eu?»


text:
După aceasta a chemat regele pe Ţiba, sluga lui Saul, şi i-a zis: «Toată moşia lui Saul şi tot ceea ce a avut casa lui le-am dăruit feciorului stăpânului tău.


text:
Deci lucrează-i ţarina, tu şi feciorii tăi şi robii tăi, şi adună roadele ca să aibă hrană casa stăpânului tău. Iar Mefiboşet, fiul stăpânului tău, se va înfrupta pururea din masa mea.» Şi Ţiba avea cincisprezece feciori si douăzeci de robi.


text:
Atunci Ţiba a grăit către rege: «Întocmai precum a poruncit Măria Sa Regele slugii sale, aşa va face sluga ta!». Iar Mefiboşet a fost părtaş la masa lui David, ca unul dintre feciorii regelui.


text:
Şi Mefiboşet avea un prunc pe care-l chema Mica, şi toţi câţi locuiau în casa lui Ţiba erau slugile lui Mefiboşet.


text:
Astfel, Mefiboşet s’a sălăşuit în Ierusalim, fiind pururea oaspele regelui la masă, măcar că era olog de amândouă picioarele.


text:
Atunci David s’a gândit: «Mă voi purta prietenos cu Hanun, fiul lui Nahaş, pentru prietenia pe care mi-a arătat-o tatăl său.» Deci David i-a trimis prin solii săi cuvinte de mângâiere pentru tatăl lui. Şi când dregătorii lui David intrară în ţara Amoniţilor,


text:
Principii Amoniţilor ziseră lui Hanun, domnul lor: «Crezi tu oare că David ţi-a trimis mângâietori în cinstea tatălui tău? Nu! Ci David trimis-a pe dregătorii săi ca să iscodească oraşul, ca să-l ispitească şi să-l nimicească.»


text:
Atunci Hanun a prins pe dregătorii lui David şi le-a tuns bărbile pe jumătate şi le-a retezat veşmintele pe jumătate până la coapse şi apoi le-a dat drumul.


text:
Când i s’a dat de veste lui David, el a trimis întru întâmpinarea lor, căci solii erau foarte ruşinaţi, crainici cu această poruncă din partea regelui: «Staţi în Ierihon până când vă va creşte barba, după aceea veniţi acasă.»


text:
Deci, când au văzut Amoniţii că s’au făcut urîţi în ochii lui David, au trimis să tocmească de la Sirienii din Bet-Rehob şi de la Sirienii din Toba, douăzeci de mii de pedestraşi, apoi pe regele din Maaca, cu o mie de ostaşi, şi pe cei din Tob, douăsprezece mii de oameni.


text:
Şi au ieşit Amoniţii şi s’au rânduit în şir de bătălie la poarta cetăţii, în vreme ce Sirienii din Toba şi din Rehob şi cei din Iştob şi Maaca erau rânduiţi osebit pe câmpie.


text:
Când văzu Ioab că ar putea fi strâns şi din faţă şi din spate, alese din toţi fruntaşii lui Israil o oştire pe care o puse în rând de luptă în faţa Sirienilor.


text:
Apoi a zis: «Dacă Sirienii mă vor birui, să-mi sari într’ajutor, iar dacă Amoniţii te vor dovedi, atunci eu voi sări în ajutorul tău.


text:
Fii bărbătos şi bărbătoşi să ne dovedim pentru poporul nostru şi pentru cetăţile Dumnezeului nostru. Iar Domnul să facă ceea ce este cu cale în ochii săi.»


text:
Atunci Ioab şi oastea care era cu el s’au apropiat să se încaiere la luptă cu Sirienii, dar ei au rupt-o la fugă de dinaintea lui.


text:
Iar când Amoniţii văzură că Sirienii au fugit, fugiră şi ei de dinaintea lui Abişai şi intrară în cetate. Şi Ioab se întoarse de la înfrângerea Amoniţilor iarăşi la Ierusalim.


text:
Şi Hadadezer trimise soli şi aduse pe Sirienii de dincolo de Eufrat. Şi ei au venit până la Helam, în fruntea lor cu Şobac, căpitanul oştirii lui Hadadezer.


text:
Când această veste îi fu adusă lui David, el adună tot Israilul şi trecând Iordanul înainta până la Helam. Iar Sirienii se orânduiră să dea piept cu David şi începură lupta cu el.


text:
Însă Sirienii fugiră din faţa lui Israil şi David nimici şapte sute de care ale Sirienilor împreună cu caii lor şi patruzeci de mii de pedestraşi; aşijderea răpuse pe Şobac, căpitanul oştirii, care muri acolo.


text:
Deci când toţi regii care fuseseră supuşi lui Hadadezer văzură că au fost înfrânţi de Israil, ei încheiară pace cu Israil şi ajunseră supuşii lui. Astfel Sirienii se temură să mai sară în ajutorul Amoniţilor.


text:
Iar după ce a trecut anul, pe vremea când regii pornesc la război, trimis-a David pe Ioab şi pe ostaşii săi cu el şi tot Israilul şi au pustiit ţara Amoniţilor şi au împresurat Raba; iar David stătea în Ierusalim.


text:
Şi, odată, în faptul serii, sculându-se David din crivatul său şi plimbându-se pe terasa palatului domnesc, văzu, de pe terasă, o femeie care se scălda. Şi femeia era la vedere tare frumoasă.


text:
Atunci David trimise ca să cerceteze în privinţa femeii. Dar el îşi zise: «Aceasta este Batşeba, fiica lui Eliam, soţia lui Urie Heteul».


text:
Ci David trimise soli ca s’o aducă. Şi ea veni la el si el se culcă cu ea. Iar ea tocmai se curăţise de necurăţenia ei. Apoi s’a întors acasă.


text:
Apoi David i-a trimis lui Ioab poruncă: «Trimite-mi pe Urie Heteul». Şi Ioab trimise pe Urie la David.


text:
Apoi David i-a poruncit lui Urie: «Pogoară-te în casa ta şi spală-te pe picioare!» Şi Urie a ieşit din palatul domnesc şi după el porni un dar de la masa lui Vodă.


text:
Dar Urie se culcă la poarta palatului domnesc, împreună cu toţi casnicii stăpânului său şi nu se pogorî la el acasă.


text:
Şi i-au spus lui David vestea: «Urie nu s’a dus la el acasă!» Atunci David a zis lui Urie: «Ai venit de pe drum; de ce nu te-ai pogorît în casa ta?»


text:
Răspuns-a Urie lui David: «Când chivotul şi Israil şi Iuda locuesc în corturi şi generalul meu Ioab şi oştenii stăpânului meu stau tăbărîţi în câmp deschis, cum o să mă duc eu la mine acasă, să mănânc, să beau şi să mă culc cu nevastă-mea? Pe viaţa ta şi pe viaţa sufletului tău, că treaba aceasta nu voi face-o!»


text:
Grăit-a David lui Urie: «Mai stai şi astăzi aici şi mâine îţi voi da drumul». Deci Urie rămase în Ierusalim şi în ziua aceea.


text:
Iar a doua zi David îl chemă la masă şi Urie mâncă şi bău înaintea lui şi David îl îmbată. Însă seara Urie ieşi să se culce în culcuşul său împreună cu casnicii stăpânului său, dar acasă nu se duse.


text:
Iar în scrisoare el scria aşa: «Du pe Urie unde va fi lupta cea mai aprigă, apoi daţi înapoi din spatele lui, ca să fie lovit şi să moară!»


text:
Atunci ostaşii din cetate făcură un iureş şi se încăierară cu Ioab şi din oastea lui David căzură câţiva ostaşi, iar Urie Heteul muri şi el.


text:
Atunci el dădu această poruncă trimisului: «După ce vei isprăvi de spus regelui toate împrejurările luptei,


text:
Dacă va izbucni mânia regelui şi va striga la tine: «De ce v’aţi apropiat de cetate ca să vă luptaţi? Nu ştiaţi voi că vă vor arunca pietre în cap?


text:
Că doar cine a omorît pe Abimelec, fiul lui Ierubaal? Nu i-a zvârlit oare o femeie o piatră de râşniţă de pe zid şi a murit la Tebeţ? Atunci de ce v’aţi apropiat de ziduri?» Tu însă să răspunzi: «Robul tău Urie Heteul a murit şi el!»


text:
Deci s’a dus solul şi a intrat şi i-a povestit lui David tot ceea ce-i dăduse în grijă Ioab şi tot şirul bătăliei.


text:
Şi solul a istorisit lui David: «Ostaşii din cetate au fost mai viteji decât noi şi au dat un iureş împotriva noastră, în câmp deschis. Atunci noi am tăbărît pe ei şi am ajuns până la poarta cetăţii.


text:
Iar arcaşii slobozeau de pe zid săgeţi împotriva ostaşilor tăi, şi din ostaşii regelui şi-au găsit moartea vreo optsprezece inşi, şi a murit şi robul tău Urie.»


text:
Rostit-a David către sol: «Aşa să spui lui Ioab: «Nu-ţi fie inima rea din această pricină, fiindcă aşa mănâncă sabia, când pe unul, când pe altul. Îndârjeşte-te la luptă împotriva cetăţii şi dă-o la pământ.» – Aşa să-l îmbărbătezi!»


text:
Iar după ce zilele de jale au trecut, a trimis David şi a luat-o la el în casă. Astfel a ajuns soţia lui şi a născut un fecior. Dar această faptă, pe care o săvârşise David, a fost faptă rea în ochii Domnului.


text:
Deci Domnul a trimis pe Natan la David. Şi el a venit la David şi i-a grăit: «Erau odată doi oameni într’o cetate, unul bogat şi altul sărac.


text:
Săracul însă n’avea altceva decât o singură oiţă mică, pe care o cumpărase. Şi el o crescuse şi o făcuse mare împreună cu copiii săi. Şi mânca din îmbucătura lui şi bea din năstrapa lui şi dormea la sânul lui, aşa încât era ca şi copila lui.


text:
Şi a venit un drumeţ la omul cel bogat, şi lui i-a venit peste mână să ia din turmele ori din cirezile sale, ca să gătească ospăţ drumeţului care venise la el, şi atunci a luat oiţa omului celui sărac şi a gătit-o omului venit la el în gazdă!»


text:
Atunci David s’a aprins straşnic de mânie împotriva acelui om şi a zis lui Natan: «Pe Dumnezeul cel viu, vrednic de moarte este omul care a săvârşit această faptă!


text:
Iar pentru oiţă să dea o ispaşă de şapte ori mai mare, fiindcă a săvârşit această faptă şi pentru că a fost fără cruţare.»


text:
Atunci Natan a grăit lui David: «Tu eşti omul acela! Aşa rosteşte Domnul Dumnezeul lui Israil: «Eu te-am uns pe tine rege al lui Israil şi eu te-am scăpat din mâna lui Saul.


text:
Datu-ţi-am casa domnului tău şi la sânul tău pe femeile stăpânului tău. Datu-ţi-am casa lui Israil şi a lui Iuda şi dacă aceasta ar fi fost prea puţin aş mai fi adăogat atâtea şi atâtea!


text:
Pentru ce ai dispreţuit cuvântul Domnului şi ai făcut ceea ce urgisesc ochii mei? Pe Urie Heteul l-ai ucis cu sabia, l-ai omorît cu sabia fiilor lui Amon, iar pe femeia lui ţi-ai luat-o ţie de femeie.


text:
De aceea sabia nu se va depărta niciodată de casa ta, căci pe mine m’ai dispreţuit, iar pe femeia lui Urie Heteul ţi-ai luat-o ţie femeie.


text:
Dar iată ce rosteşte Domnul: Iată îţi voi urzi prăpădul chiar din casa ta, căci voi lua sub ochii tăi pe femeile tale şi le voi da aproapelui tău, care se va culca cu femeile tale în văzul soarelui acestuia.


text:
Şi dacă tu ai săvârşit fapta în ascuns, eu voi săvârşi-o la arătare înaintea a tot Israilul şi la lumina soarelui.»


text:
Atunci a grăit David lui Natan: «Păcătuit-am înaintea Domnului!» Răspuns-a Natan lui David: «Şi totuşi Dumnezeu a iertat păcatul tău: Nu vei muri.


text:
Ci, fiindcă prin fapta aceasta tu ai dispreţuit pe Domnul, pruncul ce ţi s’a născut va trebui să moară.»


text:
Apoi Natan a plecat acasă, iar Domnul lovi pe pruncul pe care i-l născuse lui David femeia lui Urie şi el se îmbolnăvi.


text:
Şi David chemă în sfântul locaş milostivirea lui Dumnezeu pentru prunc. Şi ţinu post şi întrând în casă mase noaptea jos, învelit în sac.


text:
Iar bătrânii de la curtea lui veniră îndată la el ca să-l scoale de jos, însă el nu voi şi nici nu puse nimic în gură.


text:
A şaptea zi pruncul muri. Şi curtenii lui David se temeau să-i spună că pruncul a murit, ci chibzuiau: «Ia vedeţi! Când pruncul era în viaţă, noi i-am vorbit şi el n’a ascultat de glasul nostru. Cum îi vom spune acum: «pruncul a murit»? Ar putea săvârşi vre-o nenorocire.»


text:
Însă David a băgat de seamă că slujitorii săi şoptesc între ei şi David a înţeles că pruncul a murit. Atunci David a întrebat pe slujitorii săi: «Aşa e că pruncul a murit?» Iar ei răspunseră «A murit!»


text:
După acestea, David s’a sculat de jos şi s’a spălat şi şi-a uns părul şi şi-a schimbat veşmintele. Apoi s’a dus în casa Domnului şi s’a închinat. Pe urmă s’a întors acasă şi a poruncit să i se dea de mâncare şi a mâncat.


text:
Atunci slujitorii săi i-au grăit: «Ce va să zică această purtare a ta? Când copilul mai era în viaţă, ai postit şi ai plâns, iar acum când a murit, te-ai sculat şi ai cerut de mâncare!»


text:
Răspuns-a el: «Când pruncul mai trăia, am postit şi am plâns, căci mă gândeam: Cine ştie? Poate că Domnul se va îndura de mine şi va lăsa copilul cu viaţă.


text:
Iar acum, după ce a murit, de ce să mai postesc. Pot oare să-l mai aduc înapoi? Eu mă voi duce la el, dar el nu se va mai întoarce la mine!»


text:
Pe urmă David a mângâiat pe Batşeba, soţia lui, şi a intrat la ea şi ea a zămislit şi ea a născut un fecior şi el i-a pus numele Solomon, şi Domnul îl iubea.


text:
Deci acum tu adună oastea care a mai rămas şi împresoară cetatea, cucereşte-o, ca să nu cuceresc eu cetatea şi să poarte numele meu.»


text:
Atunci David a strâns toată oastea şi a pornit împptriva Rabei, pe care a împresurat-o şi a cuprins-o.


text:
Şi a luat cununa idolului Milcom de pe capu-i, şi din ea David şi-a făcut una pe capul lui; şi ea cântărea un talant de aur şi avea pe ea o piatră nestimată, care a fost pusă pe capul lui David. Şi el a scos din cetate mare mulţime de pradă.


text:
Iar poporul din cetate, l-a scos afară şi l-a pus la corvezi, cu fierăstrăul şi cu îmblăcia de fier şi cu securea, şi să lucreze la cuptoarele de cărămidă. Şi aşa a făcut cu toate cetăţile Amoniţilor. Apoi David, împreună cu toată oastea, s’a întors la Ierusalim.


text:
Iar după acestea, Absalom, fiul lui David, având o soră prea frumoasă, care se chema Tamara, Amnon, tot fiul lui David, s’a îndrăgostit de ea.


text:
Şi Amnon era chinuit greu şi gata să cază bolnav, de dragul soră-si Tamara, căci ea era fecioară şi lui Amnon i se părea lucru cu neputinţă să apuce pe vre-o cale cu ea.


text:
Ci Amnon avea un prieten, anume Ionadab, fiul lui Şimea, fratele lui David, şi Ionadab era om tare iscusit.


text:
Deci el zise lui Amnon: «De ce eşti tu, o principe, atât de abătut, zi de zi? Nu vrei să-mi spui mie?» Răspuns-a lui Amnon: «Iubesc pe Tamara, sora lui Absalom, fratele meu.»


text:
Atunci i-a spus Ionadab: «Culcă-te în patul tău, şi fă-te că eşti bolnav. Şi când tatăl tău va veni să te vază, să-l rogi: «Aş vrea să vină Tamara, soră-mea, ca să-mi dea ceva de mâncare. Şi să gătească mâncarea înaintea ochilor mei, ca să văd şi eu şi să mănânc din mâna ei!»


text:
Şi Amnon s’a culcat şi s’a făcut că e bolnav şi, venind regele să-l vază, zis-a Amnon către rege: «Să vie Tamara, sora mea, şi să-mi pregătească sub ochii mei două turte, să mănânc din mâna ei!»


text:
Atunci David a trimis în palat, după Tamara şi i-a poruncit: «Să te duci în casa fratelui tău Amnon şi să-i faci ceva de mâncare».


text:
Şi astfel Tamara a venit în casă la Amnon, fratele ei, şi el era culcat. Ci ea a luat cocă şi a frământat-o şi a făcut turte înaintea ochilor lui şi a pus turtele la foc.


text:
Apoi a luat tigaia şi a răsturnat-o înaintea lui. Însă el n’a voit să mănânce şi a strigat: «Să iasă toţi din faţa mea?. Şi au ieşit toţi de la el.


text:
Zis-a Amnon către Tamara: «Adu-mi de mâncare în iatac, să mănânc din mâna ta». Şi Tamara a luat turtele pe care le făcuse şi le-a dus fratelui ei, Amnon, în iatac.


text:
Dar când a venit lângă el să-i dea să mănânce, el a prins-o şi i-a spus: «Vino! Culcă-te cu mine, sora-mea!»


text:
Răspuns-a ea: «Nu aşa, frate-meu! Nu mă lua cu sila, căci nu se face aşa în Israil! Nu săvârşi această ticăloşie!


text:
Căci încotro mă voi duce eu cu ocara mea? Iar tu vei fi în Israil ca unul dintre netrebnici. Ci vorbeşte acum cu regele, căci el nu se va împotrivi să mă dea după tine.»


text:
Însă el n’a voit să asculte de rugăminţile ei, ci fiind mai vârtos decât ea, a luat-o cu de-a-sila şi s’a culcat cu ea.


text:
Şi Amnon simţi pentru ea o ură mare din cale afară, că era mai mare ura cu care o ura, decât dragostea cu care o iubise. Şi atunci Amnon a strigat la ea: «Scoală-te! Du-te!»


text:
Şi ea a zis către el: «Nu, fratele meu, căci, dacă mă goneşti, mai mare este nelegiuirea aceasta decât cealaltă pe care ai săvârşit-o cu mine». Dar el n’a voit să-i dea nici o ascultare,


text:
Ci a chemat pe copilul său de casă, care-l slujea, şi i-a poruncit: «Alungă-o pe aceasta de la mine, afară, şi închide uşa după ea.»


text:
Şi Tamara avea pe ea o haină lungă, cu mâneci, fiindcă aşa se îmbrăcau înainte vreme fiicele regelui, cât erau fecioare. Deci slujitorul a dat-o afară şi a închis uşa după ea.


text:
Atunci Tamara şi-a pus cenuşă pe cap şi haina cea lungă de pe ea, cea cu mâneci, a sfâşiat-o şi s’a apucat cu mâinile de cap şi a pornit să meargă şi să ţipe pe când mergea.


text:
Ci a întrebat-o Absalom, fratele ei: «Nu cumva Amnon, fratele tău, a fost cu tine? Dar acum, sora mea, linişteşte-te, căci e fratele tău. Nu-ţi fie inima rea pentru aceasta.» Deci Tamara rămase nemângâiată în casa fratelui ei Absalom.


text:
Absalom însă nu vorbi cu Amnon nici în rău, nici în bine, dar Absalom ura pe Amnon, pentru cuvântul că smerise pe soră-sa Tamara.


text:
După doi ani de zile, Absalom puse să-i tundă oile, la Baal-Haţor lângă Efraim, şi Absalom pofti pe toţi fiii regelui,


text:
Anume ducându-se la rege şi spunându-i: «Iată că robul tău are tunzători la tunsul oilor. Binevoiască regele să vie cu curtenii săi, la robul său.»


text:
Însă regele i-a răspuns lui Absalom: «Ba nu, fiul meu! Să nu mai venim toţi, ca să te împovărăm.» Totuşi Absalom a stăruit pe lângă rege, dar regele n’a voit să meargă şi l-a binecuvântat să plece.


text:
Atunci grăit-a Absalom: «Dacă nu, să meargă cu noi cel puţin Amnon, fratele meu!» Ci regele răspunse: «De ce să meargă cu tine?»


text:
Dar Absalom s’a ţinut de rege până când i-a dat voie lui Amnon şi tuturor fiilor regelui să vie la el.


text:
Şi Absalom a poruncit slugilor sale şi le-a spus: «Băgaţi de seamă: când Amnon va începe să se înveselească de vin şi eu voi rosti către voi: «Loviţi pe Amnon!», voi să-l omorîţi. Să nu vă fie teamă! Căci eu sunt cel ce vă poruncesc. Fiţi curajoşi şi dovediţi-vă viteji!»


text:
Şi slugile lui Absalom făcură cu Amnon precum le poruncise Absalom. Atunci toţi fiii regelui se sculară şi încălecară fiecare pe catârul său şi fugiră.


text:
Şi pe când ei erau încă pe drum, sosi la David zvonul acesta: «Absalom a înjunghiat pe toţi fiii regelui şi n’a mai rămas dintre ei nici unul!»


text:
Şi s’a sculat regele şi şi-a sfâşiat veşmintele şi s’a culcat la pământ; şi toţi casnicii din jurul lui stăteau cu veşmintele sfâşiate.


text:
Dar Ionadab, fiul lui Şimea, fratele lui David, se ridică şi grăi: «Să nu gândească stăpânul meu că au fost omorîţi, toate odraslele, fiii regelui, fiindcă numai Amnon trebue să fi murit, căci după capul lui Absalom nenorocirea aceasta era hotărîtă, din ziua când Amnon a umilit pe soră-sa Tamara.


text:
Deci acum, stăpânul meu, regele să nu pună la inimă gândul acesta şi să creadă că au murit toţi principii, ci numai Amnon singur trebue să fi murit!»


text:
Însă Absalom fugise. Şi ridicându-şi ochii ostaşul care era de strajă şi uitându-se, iată că gloată multă venea pe povârnişul de la Horonaim la vale.


text:
Atunci Ionadab zise către rege: «Iată, fiii regelui sosesc. Precum a zis robul tău aşa s’a şi întâmplat!»


text:
De abia isprăvise cuvântul şi, iată, fiii regelui sosiră şi ridicând glasurile lor plânseră, şi la fel şi regele şi toţi curtenii lui au pornit să plângă cu jale mare.


text:
În vremea aceasta Absalom fugise, şi s’a dus la Talmai, feciorul lui Amihud, regele din Gheşur. Însă David era în mare tristeţe toată vremea, din pricina feciorului său.


text:
Iar duhul regelui conteni cu mânia lui împotriva lui Absalom, căci se mângâiase acum de moartea lui Amnon.


text:
Drept aceea Ioab a trimis la Tecoa şi a adus de acolo o femeie iscusită şi a vorbit cu ea: «Fă-te că eşti cu mare jale şi îmbracă-te în veşminte cernite, şi nu te unge cu untdelemn şi fii ca o femeie care de multe zile plânge după un mort.


text:
Deci femeia din Tecoa a intrat la rege şi a căzut cu faţa la pământ şi s’a închinat şi a grăit: «Măria Ta, ajută-mă!»


text:
Zis-a regele către ea: «Care este păsul tău?» Răspuns-a ea: «Vai, sunt o femeie văduvă, căci bărbatul meu a murit!


text:
Şi roaba ta avea doi feciori şi s’au încăierat amândoi pe câmp, şi nefiind nimeni care să-i despartă, unul a lovit pe celălalt şi l-a omorît.


text:
Şi iată s’a sculat tot neamul împotriva roabei tale şi strigă: «Dă-ne pe cel ce a omorît pe fratele său, ca să-l isprăvim, răzbunând viaţa fratelui său, pe care l-a ucis; şi vom nimici şi pe moştenitor!» Astfel ei vor să stingă tăciunele care mi-a mai rămas, ca să nu-i mai lase soţului meu nici nume, nici urmaşi pe faţa pământului!»


text:
Dar femeia din Tecoa a răspuns regelui: «Asupra mea, stăpâne, Măria Ta, să rămână vina şi asupra casei tatălui meu! Iar regele şi tronul său să fie fără vină!»


text:
Răspuns-a femeia: «Aducă-şi aminte regele de Domnul Dumnezeul său, ca răzbunătorul sângelui să nu săvârşească acest mare prăpăd şi să nu piardă pe feciorul meu!» Atunci regele grăi: «Viu este Domnul! Nici un fir de păr al fiului tău nu va cădea pe pământ.»


text:
Vorbit-a iar femeia: «Îngădue roabei tale să mai spună un cuvânt stăpânului meu, regele.» Răspunsu-i-a: «Vorbeşte!»


text:
Atunci a zis femeia: «De ce, dar, cugeţi tu una ca aceasta împotriva poporului lui Dumnezeu? Căci rostind regele cuvântul acesta, el este de-a-dreptul vinovat, pentru că nu aduce înapoi pe izgonitul său.


text:
Ci noi vom muri fără îndoială şi suntem ca apa vărsată pe pământ şi care nu se mai adună. Dar Dumnezeu nu va lua viaţa acelui care îşi bate capul şi face planuri ca să nu lase în surghiun pe cel surghiunit de lângă sine.


text:
Iar acum am venit ca să spun acest cuvânt regelui, domnul meu, fiindcă gloata m’a speriat şi atunci s’a gândit roaba ta: «Ia să vorbesc cu Măria Sa! Poate că regele va împlini rugămintea roabei sale.


text:
De bună seamă regele va da ascultare şi va izbăvi pe roaba sa din mâna omului care umblă să mă piardă, pe mine împreună cu fiul meu, din moştenirea lui Dumnezeu.


text:
Apoi s’a gândit roaba ta: «Cuvântul stăpânului meu, regele, să-mi aducă linişte! Căci întocmai ca îngerul lui Dumnezeu, aşa este stăpânul meu, regele, ca să asculte şi binele şi răul. Ci Domnul Dumnezeul tău să fie cu tine!»


text:
Atunci răspunzând regele a zis către femeie: «Te rog să nu ascunzi de mine nimic din cele ce te voi întreba». Grăit-a femeia: «Poruncească stăpânul meu, regele!»


text:
Deci a întrebat regele: «Nu cumva mâna lui Ioab este cu tine, în toată această pricină?» Atunci femeia a răspuns astfel: «Pe viaţa ta, stăpâne, Măria Ta, dacă poate să cârmească cineva la dreapta ori la stânga, din tot ce a spus stăpânul meu regele! Într’adevăr, robul tău Ioab, el este cel ce mi-a dat poruncă şi care a pus în gura roabei tale toate aceste cuvinte.


text:
Robul tău Ioab a urzit această poveste, ca să schimbe, prin pildă, înfăţişarea lucrului, însă stăpânul meu este înţelept, cu înţelepciunea îngerilor lui Dumnezeu, aşa încât ştie toate câte se întâmplă pe pământ.»


text:
Atunci regele a rostit către Ioab: «Iată că tu ai pus la cale treaba aceasta. Deci du-te, adu înapoi pe băiat, pe Absalom!»


text:
Şi Ioab a căzut cu faţa la pământ şi s’a închinat şi a binecuvântat pe rege şi a zis mai departe: «Azi a cunoscut robul tău, doamne, Măria Ta, că am aflat har în ochii tăi, întrucât Măria Ta a îndeplinit rugămintea robului său.»


text:
Ci regele a poruncit: «Întoarcă-se la el acasă, dar faţa mea să n’o vază!» Astfel Absalom s’a întors la el acasă, fără să vază faţa regelui.


text:
Şi bărbat frumos ca Absalom şi foarte de lăudat nu se afla altul în tot Israilul. De la talpa piciorului până în creştetul capului, nu găseai la el nici un cusur.


text:
Iar când îşi tundea părul, şi se tundea din an în an, căci îl împovăra părul, şi de aceea îl tundea, greutatea părului capului său era de două sute de sicli, după cântarul regelui.


text:
Şi i s’au născut lui Absalom trei fii şi o fiică, pe care a numit-o Tamara şi care era tare mândră la vedere.


text:
După aceea, Absalom a trimis să cheme pe Ioab, ca să-l îndemne să se ducă la rege; însă Ioab n’a voit să vie la el. Deci a trimis şi a doua oară şi tot n’a voit să vie.


text:
Atunci Absalom a zis slujitorilor săi: «Vedeţi că ţarina lui Ioab este vecină cu mine şi are pe ea holde de orz. Duceţi-vă şi daţi-i foc.» Şi slujitorii lui Absalom au dat foc lanului.


text:
Şi au venit robii lui Ioab la el cu veşmintele sfâşiate şi i-au spus: «Oamenii lui Absalom au aprins o parte din holdă.» Deci atunci s’a sculat Ioab şi a a venit la Absalom acasă şi l-a întrebat: «De ce au dat foc oamenii tăi holdei de pe ţarina mea?»


text:
Răspuns-a Absalom lui Ioab: «Iată, am trimes la tine oameni care să-ţi spună: «Vino încoace», ca să te trimit la rege şi să-l întrebi de ce am venit din Gheşur. Mi-ar fi fost mai îndemână să fi rămas acolo! Ci acum vreau să văd faţa regelui; şi dacă îmi găseşte vre-o vină, să mă dea morţii!»


text:
Deci Ioab s’a dus la rege şi i-a împărtăşit toate acestea. Apoi regele l-a chemat pe Absalom şi el a venit la rege şi el s’a închinat, cu faţa la pământ, înaintea regelui. Atunci regele a sărutat pe Absalom.


text:
După acestea, Absalom şi-a înjghebat car şi armăsari şi cincizeci de voinici, care alergau înaintea lui.


text:
Pe urmă Absalom se scula de cu vreme şi stătea lângă drumul care ducea în poartă. Şi pe orişicine avea vre-o pricină de judecată şi trebuia să se ducă la rege ca să-l judece, Absalom îl chema şi-i vorbea: «Din care cetate eşti tu?» Şi omul răspundea: «Robul tău este din cutare seminţie a lui Israil».


text:
Atunci Absalom îi spunea: «Vezi, pricina ta este bună şi dreaptă, dar, dinspre partea regelui, nu este nimeni care să te asculte!»


text:
Şi Absalom adăoga: «Dacă m’ar pune cineva judecător în ţară, oricine ar veni la mine cu vre-o cârşenie de judecată, eu i-aş face dreptate.»


text:
În aşa chip se purta Absalom cu toţi cei din Israil, care veneau să-şi scoată dreptatea de la Vodă, şi fura inima bărbaţilor israiliţi.


text:
Când s’au împlinit patru ani, Absalom a grăit către rege: «Duce-m’aş să îndeplinesc, la Hebron, juruinţa cu care m’am legat cu Domnul.


text:
Căci robul tău a făcut o juruinţă pe când locuiam la Gheşur, în Siria, şi am zis: Dacă Domnul mă va aduce înapoi la Ierusalim, atunci voi sluji Domnului, în Hebron.»


text:
Şi a trimis Absalom iscoade în toate seminţiile lui Israil cu această ştafetă: «Când veţi auzi glasul trâmbiţei, atunci să strigaţi: «Absalom s’a ridicat rege în Hebron!»


text:
Iar împeună cu Absalom au purces din Ierusalim două sute de bărbaţi, care fuseseră poftiţi şi mergeau în toată nevinovăţia lor, şi care nu ştiau de această punere la cale.


text:
Şi pe când Absalom aducea jertfele, a trimis să cheme din Ghilo, cetatea sa, pe Ahitofel Ghilonitul, sfetnicul lui David. Astfel răzvrătirea s’a întărit şi gloata venea şi sporea în jurul lui Absalom.


text:
Atunci David a strigat către toţi curtenii săi, care se aflau cu el în Ierusalim: «Sculaţi-vă să fugim, căci nu va fi pentru noi altă scăpare din faţa lui Absalom. Zoriţi-vă şi plecaţi ca nu cumva, zorindu-se el, să ne ajungă şi să aducă prăpăd peste noi şi să treacă cetatea prin ascuţişul săbiei!»


text:
Curtenii regelui au grăit către rege: «Orice cale ar alege stăpânul nostru, regele, iată, robii tăi stau la poruncă!»


text:
Şi toată oastea lui mergea pe lângă el, precum şi toţi Creţii şi Pletii, pe când toţi cei din Gat, şase sute de oameni, care veniseră pe jos după el din Gat, mergeau înaintea regelui.


text:
Atunci regele a zis către Itai din Gat: «De ce vii şi tu cu noi? Întoarce-te şi rămâi cu regele, fiindcă tu eşti străin, ba încă şi surghiunit din patria ta.


text:
Ieri ai venit şi astăzi să mergi cu mine în bejenie? Dar nici eu nu ştiu unde! Întoarce-te şi ia şi pe fraţii tăi cu tine, iar harul şi credincioşia Domnului să fie cu voi!»


text:
Însă Itai a răspuns regelui şi a zis: «Pe Domnul cel viu şi pe viaţa ta, doamne, Măria Ta, în locul unde va fi stăpânul meu, regele, ori la moarte, ori la viaţă, acolo va fi şi robul tău.»


text:
Răspuns-a David lui Itai: «Atunci haide şi treci.» Şi a trecut Itai din Gat cu toţi oamenii săi şi cu toată familia sa.


text:
Şi toată ţara s’a jelit cu glas mare şi tot poporul tot trecea, în vreme ce regele stătea în lunca Chedronului, şi toată gloata se scurgea pe dinaintea lui, pe drumul care duce în pustie.


text:
Şi apoi iată că Ţadoc şi Abiatar, care duceau chivotul luiDumnezeu, au pus jos chivotul lui Dumnezeu, până ce tot poporul a contenit şi a ieşit afară din cetate.


text:
Atunci regele a rostit lui Ţadoc şi lui Abiatar: «Duceţi înapoi chivotul lui Dumnezeu în cetate, ca să rămână la locul său. Dacă voi găsi har înaintea Domnului, atunci el mă va aduce înapoi şi mă va lăsa să văd iarăşi chivotul şi locaşul său.


text:
Însă dacă el îmi va spune astfel: «Nu mai am nici o îngăduinţă pentru tine», atunci iată-mă: facă el cu mine cum va găsi cu cale în socotinţa sa!»


text:
Deci zis-a regele lui Ţadoc arhiereul: «Vedeţi, tu şi Abiatar, întoarceţi-vă cu pace în cetate împreună cu amândoi feciorii voştri, anume cu Ahimaaţ, fiul tău, şi cu Ionatan, fiul lui Abiatar.


text:
Uitaţi-vă, eu voi zăbovi pe la vadurile pustiului, până ce îmi va sosi de la voi vre-un cuvânt, ca să-mi aducă ştiri.»


text:
Şi David s’a urcat pe suişul Muntelui Măslinilor şi urca plângând şi cu capul acoperit şi mergea cu picioarele goale. Aşijderea şi tot poporul care era cu el, fiecare era cu capul acoperit şi tot urcau şi urcând plângeau.


text:
Atunci îi sosi lui David această veste: «Ahitofel este printre răzvrătiţi împreună cu Absalom!» Ci David a răspuns: «Doamne Dumnezeule, zădărniceşte sfatul lui Ahitofel!»


text:
Iar când David a ajuns pe vârful muntelui unde se rugau lui Dumnezeu, iată că îi iese înainte Huşai Architul, prietenul lui David, cu veşmântul sfâşiat şi cu pulbere pe cap.


text:
Dacă însă te vei întoarce în cetate, să vorbeşti aşa lui Absalom: «Vreau să fiu sluga ta, Măria Ta; am fost altădată sluga tatălui tău, voi fi de aci înainte sluga ta!» În felul acesta tu vei zădărnici spre binele meu sfatul lui Ahitofel.


text:
Căci, hotărît, vor fi acolo cu tine arhiereii Ţadoc şi Abiatar, astfel încât orice ştire pe care voi auzi-o din palatul regelui împărtăşeşte-o arhiereilor Ţadoc şi Abiatar.


text:
Iată, acolo se află împreună cu ei cei doi fii ai lor: Ahimaaţ al lui Ţadoc şi Ionatan al lui Abiatar; şi prin mijlocirea lor trimiteţi la mine toate veştile pe care le veţi auzi.»


text:
După ce David trecuse cu ceva dincolo de vârful muntelui, iată că îi ieşi înainte Ţiba, robul lui Mefiboşet, cu doi măgari cu samarele pe ei, încărcaţi cu două sute de pâini, o sută de ciorchini de struguri uscaţi, o sută de şiruri de smochine şi un burduf de vin.


text:
Şi regele a întrebat pe Ţiba: «Ce vrei să faci cu aceste lucruri?» Răspuns-a Ţiba: «Măgarii sunt pentru familia regelui, ca să încalece pe ei. Pâinea şi smochinele sunt de mâncare pentru slugărime, iar vinul este băutură pentru cei sfârşiţi de oboseală, în pustie!»


text:
Şi l-a mai întrebat regele: «Dar unde este fiul domnului tău?» Răspuns-a Ţiba către rege: «Iată a rămas în Ierusalim, căci zicea: «Astăzi cei din casa lui Israil îmi vor da înapoi domnia tatălui meu!»


text:
Zis-a regele către Ţiba: «Iată, al tău să fie tot avutul lui Mefiboşet!» Zis-a Ţiba: «Mă închin până la pământ! De aş afla har în ochii tăi, stăpâne, Măria Ta!»


text:
Când regele a sosit la Bahurim, a ieşit de acolo un om din neamul şi din casa lui Saul, anume Şimei, fiul lui Ghera. Şi pe când venea încoace, blestema necontenit.


text:
Apoi a început să arunce cu pietre după David şi după toţi slujitorii regelui, măcar că toată oastea şi toţi voinicii mergeau pe dreapta şi pe stânga lui David.


text:
A întors Domnul împotrivă-ţi tot sângele vărsat în neamul lui Saul, în locul căruia ai ajuns tu rege, şi a dat Domnul stăpânirea în mâna lui Absalom, fiul tău; şi iată-te acum încolţit de nenorocirea ta, fiindcă eşti un vărsător de sânge!»


text:
Atunci Abişai, fiul lui Ţeruia, a grăit către rege: «Pentru ce această mortăciune de câine blestemă într’una pe stăpânul meu, regele? Lasă-mă să mă reped la el şi să-i retez capul.»


text:
Însă regele i-a răspuns: «Voi, fii ai lui Ţeruia, ce am de descurcat eu cu voi? Lăsaţi-l să blesteme, fiindcă Domnul i-a zis lui: «Blestemă pe David!»; şi atunci cine îl va ţine de rău, spunând: «De ce faci una ca asta?»


text:
Apoi rostit-a David lui Abişai şi către toţi curtenii săi: «Iată fiul meu, care a ieşit din măruntaiele mele, umblă să-mi ridice viaţa, darmite acest fiu al lui Veniamin! Lăsaţi-l să blesteme, căci Domnul i-a poruncit!


text:
Poate că Domnul va căuta la ticăloşia mea şi Domnul îmi va răsplăti cum bine în locul blestemului său de astăzi!»


text:
Astfel David şi oamenii săi au mers în calea lor, în vreme ce Şimei mergea pe coasta din faţă, în dreptul lui David, şi blestema necontenit şi arunca cu pietre înspre David şi zvârlea cu ţărână după el.


text:
Şi a ajuns regele şi toată gloata care era cu el, sleiţi de putere, până la Iordan şi acolo au răsuflat.


text:
Şi când Huşai Architul, prietenul lui David, ajunse lângă Absalom, Huşai a strigat către Absalom: «Trăiască regele! Trăiască regele!»


text:
Atunci Absalom l-a întrebat pe Huşai: «Aceasta este dragostea ta către prietenul tău? De ce nu te-ai dus cu prietenul tău?»


text:
Dar Huşai a răspuns lui Absalom; «Nu aşa, ci acela pe care l-a ales Domnul şi poporul acesta şi toţi Israiliţii, al aceluia sunt şi eu şi lângă acela rămân.


text:
Afară de aceasta, pe cine voi sluji eu? Oare nu pe fiul său? Precum am slujit înaintea tatălui tău, tot aşa şi înaintea ta!»


text:
Răspuns-a Ahitofel către Absalom: «Intră la ţiitoarele tatălui tău, pe care el le-a lăsat ca să păzească palatul. Şi când va auzi tot Israilul că ai întărâtat urgia tatălui tău, prinde-vor curaj toţi cei ce s’au dat de partea ta.»


text:
Atunci au întins pentru Absalom un cort pe terasa, palatului şi a intrat Absalom la ţiitoarele tatălui său, în faţa întregului Israil.


text:
Iar sfaturile lui Ahitofel pe care i le dădea în acele zile, erau luate în seamă ca şi cum ar fi fost povaţă cerută de la Dumnezeu. Aşa erau toate sfaturile lui Ahitofel, preţuite şi de David şi de Absalom.


text:
După aceea Ahitofel a zis lui Absalom: «Vreau să-mi aleg douăsprezece mii de bărbaţi şi să pornesc şi să urmăresc pe David în noaptea aceasta.


text:
Voi tăbărî pe el, când va fi ostenit şi vlăguit, şi voi băga spaima în el. Iar toată gloata care este cu el va lua-o la fugă, aşa încât voi omorî numai pe rege.


text:
Atunci voi aduce înapoi tot poporul la tine ca şi când ar veni înapoi un singur om. Căci ţie îţi trebue numai viaţa unui om şi pe urmă tot norodul va fi pe pace.»


text:
Intrând Huşai la Absalom, Absalom i-a spus: «Acesta este sfatul pe care l-a rostit Ahitofel. Să îndeplinim planul lui? Dacă nu, vorbeşte tu!»


text:
Şi Huşai a adăogat: «Tu ştii bine că tatăl tău şi voinicii lui sunt viteji şi le este inima oţărîtă, ca a unei ursoaice din pustie, ai cărei pui au fost răpiţi. Apoi tatăl tău este viteaz care n’are astâmpăr când doarme oastea.


text:
Iată, în această clipă el stă ascuns în vre-o văgăună sau în vre-un alt loc ferit şi dacă se întâmplă că, chiar de la început, cad câţiva din oastea ta şi se va auzi şi va ieşi vorba: «Oştirea care merge după Absalom a păţit o înfrângere!»,


text:
Atunci chiar cel mai viteaz, chiar cel cu inimă de leu, îşi va pierde curajul, că doar tot Israilul ştie cum că tatăl tău este vajnic războinic şi oştenii lui viteji încercaţi.


text:
Drept aceea, iată sfatul meu: Să se adune în jurul tău tot Israilul, de la Dan până la Beerşeba, mult de tot ca nisipul de pe ţărmul mării, iar tu însuţi să porneşti la luptă în mijlocul lor.


text:
Şi de vom da peste el în vre-un loc unde se găseşte, vom tăbărî pe el, precum cade roua pe faţa pământului, ca nici el şi nici unul din oamenii lui să nu scape cu viaţă!


text:
Iar dacă se va da înapoi în vre-o cetate, atunoi tot Israilul să lege cu funii cetatea aceea şi s’o târim devale, ca să nu mai rămână dintr’însa nici măcar o piatră.»


text:
Atunci Absalom şi toţi oamenii din Israil strigară: «Sfatul lui Huşai Architul este mai bun decât sfatul lui Ahitofel». Ci Domnul anume hotărîse să zădărnicească sfatul cel bun al lui Ahitofel, ca să aducă prăpăd peste Absalom.


text:
După acestea, Huşai a spus arhiereilor Ţadoc şi Abiatar: «Aşa şi aşa a sfătuit Ahtofel pe Absalom şi pe bătrânii lui Israil, eu însă i-am sfătuit aşa şi aşa.


text:
Deci acum trimiteţi în sârg şi daţi de veste lui David şi spuneţi-i: «Să nu mâi noaptea aceasta în vadurile pustiei, ci treci numaidecât înainte, ca să nu dea pieirea peste rege şi peste tot poporul care este cu el».


text:
Ci Ionatan şi Ahimaaţ stăteau lângă Cişmeaua Roghel. O roabă a venit şi le-a dat de veste ca ei să se ducă şi să înştiinţeze pe regele David, căci nu puteau să se dea în vileag şi nici să intre în cetate.


text:
Dar un băiat i-a văzut şi i-a spus lui Absalom. Atunci amândoi au pornit la fugă şi au ajuns la casa unui om din Bahurim, care avea în curte o fântână. Şi ei s’au pogorît în fântână.


text:
Iar gospodina a luat o scoarţă, a întins-o peste gura fântânii şi deasupra a presărat poame de pe jos, aşa încât nu se cunoştea nimic.


text:
Deci când au sosit oamenii lui Absalom în casa femeii şi au întrebat-o: «Unde sunt Ahimaaţ şi Ionatan?», femeia le-a răspuns: «Au trecut spre apa Iordanului»; iar ei au căutat şi, negăsind nimic, s’au întors la Ierusalim.


text:
După plecarea lor, cei doi au ieşit din fântână, s’au dus şi au dat de veste regelui David. Spus-au lui David: «Sculaţi-vă şi treceţi degrabă apa Iordanului, căci iată ce sfat a dat împotriva voastră Ahitofel».


text:
Atunci David a pornit împreună cu toată gloata care îl însoţea şi au trecut Iordanul. Până la revărsatul zorilor nu mai rămăsese nici unul care să nu fi trecut Iordanul.


text:
Ci Ahitofel văzând că sfatul său n’a fost urmat, a pus samarul pe măgar şi a plecat şi s’a dus acasă în cetatea sa. Apoi şi-a orânduit casa şi s’a spânzurat. Deci murind, a fost înmormântat în mormântul părintelui său.


text:
Absalom făcuse pe Amasa voevodul oştirii sale în locul lui Ioab; iar Amasa era fiul unuia pe care îl chema Itra, Ismailit, şi care trăise cu Abigal, fiica lui Işai, sora lui Ţeruia, muma lui Ioab.


text:
După ce a sosit David în Mahanaim, Şobi, fiul lui Nahaş din Raba, capitala Amoniţilor, şi Machil, fiul lui Amiel din Lodebar, şi Barzilai Galaaditul, din Roghelim,


text:
Au adus paturi, macaturi, năstrape, vase de pământ, precum şi grâu, orz, făină, boabe prăjite, bob şi linte,


text:
Apoi miere, unt, oi şi brânză de vaci. Şi le-au adus lui David şi poporului care îl însoţise, ca să mănânce, căci cugeta: «Poporul flămânzise şi era sleit de puteri şi pătimise de sete în pustie».


text:
Apoi David a făcut numărătoarea oamenilor care îl însoţeau şi a pus peste ei căpitani la câte o mie şi căpitani la câte o sută.


text:
Şi David şi-a împărţit oastea în trei cete: o treime a pus-o sub porunca lui Ioab, o treime sub a lui Abişai, fiul lui Ţeruia, fratele lui Ioab, şi o treime sub porunca lui Itai din Gat. Şi regele a zis ostaşilor: «Vreau şi eu să pornesc cu voi la luptă!»


text:
Atunci ostaşii i-au răspuns: «Nu ţi se cade să porneşti cu noi, căci, dacă am lua-o la fugă, nu s’ar băga de seamă; de-am muri jumătate din noi, tot nu s’ar băga se seamă. Dar tu preţueşti cât zece mii ca noi. Drept aceea e mai de folos să stai în cetate, ca să ne sai în ajutor!»


text:
Atunci regele a răspuns: «Voi face aşa cum chibzuiţi că e mai bine». Astfel regele a stat în dreptul porţii, iar toată oastea ieşea rânduită pe sute şi pe mii.


text:
Dar regele a poruncit lui Ioab şi lui Abişai şi lui Itai astfel: «Purtaţi-vă blând cu băiatul, cu Absalom». Şi toată oastea a auzit ce a poruncit regele tuturor căpitanilor cu privire la Absalom.


text:
Şi oastea a ieşit în câmp deschis ca să dea piept cu Israil, şi lupta s’a desfăşurat în codrul lui Efraim.


text:
Atunci Israiliţii fură bătuţi acolo de ostaşii lui David şi a fost în ziua aceea o înfrângere mare, căzând douăzeci de mii de inşi.


text:
Şi luptele de acolo s’au întins în tot ţinutul şi codrul a mâncat mai mult norod decât a mâncat sabia, în ziua aceea.


text:
Atunci Absalom a dat întâmplător peste oamenii lui David, şi Absalom mergea călare pe un catâr şi catârul a intrat sub rămurişul unui stejar bătrân şi chica lui Absalom s’a încâlcit în stejar, aşa încât el a rămas spânzurat între cer şi pământ, pe când catârul de sub el s’a tot dus înainte.


text:
Văzând aceasta, un ostaş a vestit pe Ioab şi i-a spus: «Văzui acum pe Absalom spânzurat de un stejar».


text:
Răspuns-a Ioab omului care-i adusese vestea: «Ei! Dacă l-ai văzut, de ce nu l-ai doborît atunci acolo, la pământ? Şi eu ţi-aş fi dat zece sicli de argint şi un brâu!»


text:
Dar ostaşul a răspuns lui Ioab: «Chiar dacă mi-ar fi numărat cineva în palmă o mie de sicli de argint, n’aş fi întins mâna mea împotriva fiului regelui, de vreme ce în auzul nostru regele ţi-a dat ţie şi lui Abişai şi lui Itai această poruncă: «Fiţi de strajă, pentru băiat, pentru Absalom».


text:
Şi dacă cu primejdia vieţii mele tot aş fi fost viclean, fapta mea n’ar fi rămas tăinuită în faţa regelui, iar tu te-ai fi dat în lături de la mine.


text:
Ioab însă a întâmpinat: «Nicidecum! Îl voi străpunge cu tine de faţă.» Şi a luat atunci trei suliţe în mână şi le-a înfipt în pieptul lui Absalom. Şi fiindcă el tot mai trăia între crengile stejarului,


text:
Atunci Ioab a sunat din bucium şi oastea s’a întors de la urmărirea Israiliţilor, căci Ioab a voit să cruţe norodul.


text:
Şi au luat pe Absalom şi l-au aruncat în codru, într’o prăpastie adâncă şi au grămădit peste el un morman mare de pietre. Apoi toţi Israiliţii au dat fuga fiecare la vatra lui.


text:
Dar Absalom încă din viaţă îşi ridicase columna de pomenire care este în Valea Regelui, căci zicea el: «N’am nici un copil care să-mi pomenească numele!» Astfel şi-a legat numele de această columnă. Şi i se zice Columna lui Absalom până în ziua de azi.


text:
Dar Ahimaaţ, fiul lui Ţadoc, a grăit: «Vreau să alerg şi să-i duc regelui vestea cea bună, că Domnul i-a dat izbândă împotriva vrăjmaşilor lui».


text:
Răspunsu-i-a Ioab: «Nu eşti omul care să ducă astăzi vestea. Ai putea să duci vestea într’altă zi, astăzi însă nu eşti bun de dus vestea, fiindcă a murit chiar fiul regelui!»


text:
Atunci Ioab a poruncit unui rob etiopian: «Du-te şi spune regelui aceea ce ai văzut». Şi robul etiopian s’a închinat înaintea lui Ioab şi a pornit în fugă.


text:
Dar Ahimaaţ, fiul lui Ţadoc, vorbi din nou şi zise lui Ioab: «Orice se va întâmpla, mă voi repezi şi eu după etiopian». Zis-a Ioab: «De ce vrei să alergi şi tu, fiul meu? Nu vei avea nici o răsplată pentru asemenea veste!»


text:
El totuşi a răspuns: «Orice ar fi, eu voi da o fugă». Deci i-a zis Ioab: «Aleargă». Şi Ahimaaţ a pornit la fugă pe calea din lunca Iordanului şi l-a întrecut pe etiopian.


text:
Ci David şedea între cele două porţi, iar străjărul se urcase pe coperişul porţii, deasupra zidului şi, ridicându-şi ochii şi uitându-se, iată că un om venea în goană singur.


text:
Atunci străjărul, strigând tare, a dat de veste regelui şi regele a zis: «Dacă este singur, atunci are o veste de adus». Iar acela alerga întins şi se apropia.


text:
Ci străjărul a văzut încă un om care alerga şi străjărul a strigat spre poartă şi a zis: «Iată încă un om «singur» care vine în fugă». Şi regele a spus: «Şi acesta este un binevestitor».


text:
Dar străjărul a adăogat: «Mă uit la alergătura celui dinainte şi văd că seamănă cu alergătura lui Ahimaaţ, fiul lui Ţadoc». Şi regele a întâmpinat: «Acesta este un om de ispravă şi el vine cu o veste bună!»


text:
Şi Ahimaaţ a strigat întâmpinând pe rege: «Bună pace!» Şi s’a închinat înaintea regelui cu faţa până la pământ şi a grăit: «Binecuvântat fie Domnul Dumnezeul tău, care a vârît în mare strâmtoare pe cei ce şi-au ridicat mâna lor împotriva stăpânului meu, regele!»


text:
Însă regele a întrebat: «Este sănătos flăcăul meu Absalom?» Ahimaaţ l-a întâmpinat: «Am văzut un vălmăşag mare când Ioab trimetea pe robul tău la Măria Ta, dar robul tău n’a văzut ce s’a întâmplat.»


text:
Atunci regele a dat poruncă: «Treci laoparte şi rămâi aici». Şi s’a dat laoparte şi a stat în picioare.


text:
Şi iată că soseşte şi etiopianul şi etiopianul rosti: «Primească veste bună Stăpânul meu, regele, căci Domnul ţi-a făcut astăzi dreptate împotriva tuturor celor ce s’au răzvrătit asupră-ţi!»


text:
Ci regele a întrebat pe etiopian: «Este oare sănătos flăcăul meu Absalom?» Atunci a răspuns etiopianul: «Ca acestui flăcău, să le meargă duşmanilor Stăpânului meu, regele, şi tuturor acelora care se ridică împotriva ta, cu gând să-ţi facă rău.»


text:
Şi regele s’a cutremurat de durere şi s’a urcat în foişorul de deasupra porţii şi s’a pornit pe plâns şi plimbându-se se tânguia astfel: «Fiul meu Absalom! Copilul meu! Fiul meu Absalom, de ce n’a fost să fi murit eu în locul tău? Absalom! Copilul meu! Copilul meu!»


text:
Astfel izbânda din ziua aceea s’a prefăcut în jale pentru toată oştirea, căci oştirea a auzit în ziua aceea această ştire: «Regele e greu mâhnit din pricina fiului său».


text:
Şi oastea s’a întors pe furiş în ziua aceea în cetate, precum se furişează o oaste copleşită de ruşine, când a fugit din luptă.


text:
În vremea aceasta regele îşi acoperise faţa şi se văita cu glas mare: «Copilul meu Absalom! Absalom, copilul meu! Copilul meu!»


text:
Ci Ioab s’a dus la rege acasă şi i-a spus: «Tu ai umplut de ruşine astăzi faţa tuturor slujitorilor tăi, care totuşi ţi-au scăpat viaţa şi viaţa fiilor tăi şi a fetelor tale şi viaţa femeilor tale şi viaţa ţiitoarelor tale,


text:
Fiindcă tu iubeşti pe cei ce te urăsc şi urăşti pe cei ce te iubesc. Că tu dovedeşti astăzi că şi principi şi robi, pentru tine n’au nici un preţ; ba eu înţeleg astăzi că, dacă Absalom ar fi în viaţă, iar noi cu toţii am fi astăzi morţi, în ochii tăi ar fi foarte bine.


text:
Dar acum, scoală-te şi ieşi şi vorbeşte prieteneşte cu robii tăi, căci, mă jur ţie pe Domnul, dacă nu vei ieşi, nu va mai mânea nici un om cu tine în noaptea aceasta şi aceasta fi-va pentru tine o nenorocire mai mare decât toate nenorocirile care au venit peste tine din tinereţile tale şi până acum!»


text:
Şi s’a sculat regele şi a şezut în poartă şi au dat de veste la tot poporul spunând: «Iată, regele stă în poartă!» Şi tot poporul s’a perindat pe dinaintea regelui. Însă toţi Israiliţii fugiseră fiecare la vatra sa.


text:
Atunci poporul din toate seminţiile lui Israil a început să cârtească şi să zică: «Regele ne-a mântuit din mâna duşmanilor noştri şi ne-a izbăvit din mâna Filistenilor, însă acum a fugit din ţară, de dinaintea lui Absalom.


text:
Dar Absalom, pe care l-am fost uns rege peste noi a murit în luptă. Deoi, acum, de ce zăboviţi voi ca să aduceţi pe rege înapoi?»


text:
Atunci regele David a trimis acest cuvânt către arhiereii Ţadoc şi Abiatar: «Spuneţi aşa bătrânilor din Iuda: «De ce sunteţi voi cei din urmă când e vorba să aduceţi înapoi pe rege în palatul său?» Căci ceea ce se vorbea în tot Israilul ajunsese până în palatul regelui.


text:
«Voi sunteţi fraţii mei; voi sunteţi osul meu şi carnea mea. Atunci de ce să fiţi cei din urmă când e vorba de întoarcerea regelui?»


text:
Iar lui Amasa să-i spuneţi: «Tu eşti osul meu şi carnea mea! Aşa să-mi facă mie Dumnezeu şi să mai şi adaoge, dacă tu nu vei fi la curtea mea deapururi căpitanul oastei în locul lui Ioab!»


text:
Astfel el a înduplecat inima tuturor celor din Iuda ca inima unui singur om, aşa încât ei au trimis vorbă regelui: «Vino înapoi tu şi toţi dregătorii tăi!»


text:
Deci s’a întors regele spre casă şi a venit până la Iordan, în timp ce Iudeii veniseră la Ghilgal ca să întâmpine pe rege şi să-l petreacă pe rege peste Iordan.


text:
Asemenea şi Şimei, fiul lui Ghera, Veniaminitul din Bahurim, a pornit degrabă şi s’a pogorît cu oamenii din Iuda întru întâmpinarea regelui David.


text:
Şi erau cu el o mie de bărbaţi din Veniamin. Şi era şi Ţiba, vechilul casei lui Saul, cu cei cincisprezece fii ai săi şi cu douăzeci de robi care alergară la Iordan înaintea regelui.


text:
Şi se puseră pe lucru, ca să treacă familia regelui şi să facă toate în placul regelui. Iar Şimei, fiul lui Ghera, a căzut înaintea regelui, după ce a trecut Iordanul.


text:
Şi a grăit către rege: «Să nu-mi ia în seamă stăpânul meu nelegiuirea şi să nu-şi aducă aminte şi să nu pună regele la inimă cele ce a păcătuit robul tău, în acea zi, când domnul meu, Măria Ta, a ieşit din Ierusalim.


text:
Căci robul tău ştie că am greşit foarte. De aceea, iată, venit-am astăzi cel dintâi, din toată casa lui Iosif, pogorîndu-mă, ca să ies întru întâmpinarea stăpânului meu, regele.


text:
Dar Abişai, fiul lui Ţeruia, a deschis gura şi a zis: «Oare pentru fapta aceasta, că a blestemat pe unsul Domnului, nu se cade ca Şimei să moară?»


text:
Răspuns-a David: «Ce pricină este între mine şi voi, fii ai lui Ţeruia, că vă faceţi astăzi protivnicii mei? Poate să moară astăzi cineva, în Israil? Oare nu ştiţi că astăzi sunt rege peste Israil?»


text:
Mefiboşet, fiul lui Saul, s’a pogorît şi el ca să întâmpine pe rege. Ci Mefiboşet nu-şi mai spălase nici picioarele, nu-şi mai pieptănase nici barba şi nici nu-şi mai spălase veşmintele din ziua plecării regelui până în ziua sosirii lui cu sănătate.


text:
Şi când a venit din Ierusalim, ca să întâmpine pe rege, l-a întrebat regele: «De ce n’ai mers cu mine, Mefiboşet?»


text:
Răspuns-a el: «Doamne, Măria Ta, sluga mea m’a amăgit, căci eu, robul tău, i-am poruncit: «Pune-mi samarul pe măgar, ca să încalec şi să plec cu regele», fiindcă robul tău este olog.


text:
Apoi el a defăimat pe robul tău la domnul meu, Măria Ta; însă domnul meu, regele, este ca un înger al lui Dumnezeu. Deci fă ceea ce vei găsi că este mai bine în socotinţa ta.


text:
Deşi toată casa tatălui meu este alcătuită din oameni care aşteaptă moartea de la stăpânul meu, regele, tu însă ai pus pe robul tău în rând cu mesenii de la masa ta. Atunci ce drept mai am eu?» Şi el tot striga la rege.


text:
Însă regele i-a răspuns: «De ce cheltueşti atâtea vorbe? Am hotărît: tu şi Ţiba veţi împărţi moşia!»


text:
Ci Mefiboşet a răspuns regelui: «Poate s’o ia chiar întreagă, de vreme ce stăpânul meu, Măria Ta, a venit sănătos acasă!»


text:
Barzilai din Galaad s’a pogorît din Roghelim şi a trecut cu regele Iordanul, ca să-l petreacă până dincolo de râu.


text:
Iar Barzilai ajunsese la adânci bătrâneţe, fiind în vârstă de optzeci de ani. Şi el adusese regelui de ale mâncării, când se găsea la Mahanaim, căci era om chiabur.


text:
Şi regele a grăit lui Barzilai: «Vino cu mine în Ierusalim, căci voi avea grijă de bătrâneţele tale».


text:
Dar Barzilai a răspuns regelui: «Câţi vor mai fi anii vieţii mele, ca să mă sui cu regele, în Ierusalim?


text:
Sunt de optzeci de ani, în clipa aceasta. Mai pot eu să fac osebire între bine si rău? Mai are robul tău gust pentru mâncare şi pentru băutură? Mai am eu auz pentru glasul cântăreţilor şi al cântăreţelor? Atunoi, de ce să mai fie robul tău povară domnului meu, regele?


text:
Robul tău voit-a să petreacă pe rege, o palmă de loc, peste Iordan. De ce să-mi răsplătească regele cu asemenea răsplată?


text:
Îngădue robului tău să se întoarcă şi să mor în cetatea mea, şi să fiu îngropat în mormântul tatălui meu şi al maicii mele. Ci iată, robul tău Chimham să meargă cu domnul meu, regele, şi să faci pentru el ceea ce socoteşti că este bine!»


text:
Atunci regele a zis: «Chimham să treacă cu mine şi eu voi face pentru el ceea ce vei socoti că este bine, şi tot ceea ce ai pofti de la mine voi împlini!»


text:
Atunci toată oastea a trecut Iordanul, iar regele stătea şi se uita. Apoi regele a sărutat pe Barzilai, şi după ce l-a binecuvântat, Barzilai s’a întors în patria sa.


text:
Şi regele a ajuns la Ghilgal, iar Chimham venea cu regele, şi tot poporul din Iuda petrecuse pe rege, cum şi jumătate din poporul lui Israil.


text:
Dar iată că toţi bărbaţii din Israil au venit la rege şi au grăit către el: «Pentru ce fraţii noştri, oamenii din Iuda,te-au furat şi au trecut peste Iordan pe rege şi familia lui, că doar toţi oamenii lui David sunt poporul lui?»


text:
Atunci toţi oamenii din Iuda au răspuns celor din Israil: «Pentru că regele este rudă cu noi. Şi de ce să vă faceţi supărare din pricina aceasta? Nu cumva avut-am ceva de mâncare din partea regelui? Sau datu-s’au nouă ceva plocoane?»


text:
Dar cei din Israil au răspuns aşa celor din Iuda: «Noi avem zece părţi din rege şi noi suntem întâi născuţi faţă de voi. Atunci de ce ne-aţi dispreţuit? Şi n’a fost oare cuvântul nostru cel dintâi, când a fost vorba ca să aducem înapoi pe regele nostru?» Dar cuvintele celor din Iuda erau mai aspre decât cuvintele celor din Israil.


text:
Dar era acolo un om mişel, pe care-l chema Şeba, fiul lui Bicri, din neamul lui Veniamin, şi acesta a sunat din bucium şi a început să spună: «Cu David noi n’avem parte! Cu feciorul lui Iesei nimic de moştenit! Israiliţi, fiecare la cortul său!»


text:
Şi astfel porniră toţi Israiliţii de lângă David şi se luară după Şeba, fiul lui Bicri, însă oamenii din Iuda rămăseseră credincioşi regelui lor, de la Iordan până la Ierusalim.


text:
Ajungând David în palatul său din Ierusalim, a luat pe cele zece ţiitoare pe care le lăsase să-i păzească gospodăria şi le-a pus într’o casă străjuită şi le-a purtat de grijă, dar la ele nu s’a mai dus, şi au rămas închise până la ceasul morţii lor, trăind în văduvie.


text:
Apoi regele a poruncit lui Amasa: «Să-mi chemi pe bărbaţii din Iuda până în trei zile şi să vii şi tu aici de faţă».


text:
Atunci David a zis lui Abişai: «De data aceasta Şeba, fiul lui Bicri, ne va fi mai de primejdie decât Absalom; deci acum ia pe robii stăpânului tău şi urmăreşte-l, ca nu cumva să-şi găsească cetăţi întărite şi să ne scape din ochi!»


text:
Şi au pornit în urma lui Abişai ostaşii lui Ioab şi Creţii şi Pletii şi toţi voinicii şi au ieşit din Ierusalim, ca să urmărească pe Şeba, fiul lui Bicri.


text:
Când au ajuns la piatra cea mare care se află în Ghibeon, Amasa sosise înaintea lor. Dar Ioab era încins pe sub veşminte cu o sabie băgată în teacă şi care atârna la coapsa lui. Şi el a scos sabia încetişor.


text:
Şi Ioab a întrebat pe Amasa: «Cum mergi cu sănătatea, frate?» Şi Ioab l-a apucat pe Amasa cu mâna dreaptă de barbă ca să-l sărute.


text:
Ci Amasa n’a băgat de seamă sabia care era în mâna stânga a lui Ioab. Şi Ioab l-a lovit cu ea în pântece şi i-a vărsat măruntaiele pe pământ şi, fără ca să-l mai lovească a doua oară, Amasa a murit. După aceea, Ioab şi Abişai, fratele lui, au urmărit pe Şeba, fiul lui Bicri.


text:
Ci unul dintre ostaşii lui Ioab stătea lângă Amasa şi striga: «Cine ţine la Ioab şi cine este de partea lui David să urmeze pe Ioab».


text:
Şi Amasa se rostogolise plin de sânge în mijlocul drumului. Deci acel om văzând că toţi ostaşii stăteau locului, a târît pe Amasa laoparte din drum, pe câmp, şi a aruncat o mantie peste el, căci vedea că toţi care treceau se opreau în loc.


text:
Iar când a fost tras din drum, au pornit toţi oamenii după Ioab, ca să urmărească pe Şeba, fiul lui Bicri.


text:
Ci Ioab trecu prin toate seminţiile lui Israil până la Abel-Bet-Maaca şi adună pe toţi oamenii de nădejde după el.


text:
Şi au sosit ei şi l-au împresurat în Abel-Bet-Maaca şi au ridicat un val împotriva cetăţii. Şi tot poporul care era cu Ioab săpa la zid ca să-l prăbuşească.


text:
Atunci o femeie cu minte a strigat din cetate: «Ascultaţi! Ascultaţi! Spuneţi vă rog lui Ioab: «Apropie-te până aici, că vreau să vorbesc cu tine!»


text:
Şi când el s’a apropiat, femeia l-a întrebat: «Tu ieşti Ioab?» Răspuns-a el: «Eu sunt». Zis-a ea către el: «Ascultă cuvintele roabei tale». «Stau şi ascult», a zis Ioab.


text:
Cutare datină pe care au orândit-o credincioşii din Israil», şi tu cauţi să ucizi o cetate-mumă în Israil! De ce vrei tu să dărâmi moştenirea Domnului?»


text:
Ioab a răspuns aşa: «Să mă ferească, să mă ferească Domnul! Nu vreau nici să nimicesc, nici să dărâm.


text:
Nu stă lucrul aşa! Ci un om din munţii Efraim, cu numele Şeba, fiul lui Bicri, a ridicat mâna-i împotriva regelui David. Predaţi-l numai pe el, şi eu mă depărtez de cetate.» Zis-a femeia către Ioab: «Iată, capul lui ţi se va arunca peste zid!»


text:
Şi s’a dus femeia în cetate şi a vorbit, în înţelepciunea ei, poporului întreg, astfel că ei tăiară capul lui Şeba, fiul lui Bicri, şi îl aruncară lui Ioab. Atunci el a sunat din bucium şi toţi s’au împrăştiat din faţa cetăţii, ducându-se fiecare la vatra lui. Iar Ioab s’a întors în Ierusalim, lângă rege.


text:
Şi Ioab era mai mare peste toată oastea lui Israil, iar Benaia, fiul lui Iehoiada, era căpitanul peste Creţi şi Pleti.


text:
Şi a fost, în zilele lui David, foamete, trei ani, unul după altul. Atunci David a căutat faţa Domnului. Iar Domnul a răspuns: «Sânge vărsat apasă asupra lui Saul şi asupra casei lui, fiindcă Saul a măcelărit pe Ghibeoniţi».


text:
Deci regele a chemat pe Ghibeoniţi şi a grăit către ei. Ghibeoniţii nu erau din fiii lui Israil, ci din rămăşiţa Amoriţilor şi, măcar că Israiliţii li se legaseră cu jurământ că îi vor cruţa, Saul căuta să-i stârpească, în râvna lui pentru fiii lui Israil şi pentru Iuda.


text:
Şi a întrebat David pe Ghibeoniţi: «Ce să fac pentru voi şi ce ispaşă să vă dau, ca să binecuvântaţi moştenirea Domnului?»


text:
Zis-au lui Ghibeoniţii: «Nu e vorba de argint ori de aur între noi şi Saul şi casa lui, şi nu stă în putinţa noastră să ucidem pe nimeni din Israil». Ci el a zis: «Ceea ce veţi spune voi, aceea vă voi îndeplini».


text:
Răspuns-au ei regelui: «Omul care ne-a stârpit şi a năzuit să ne nimicească, aşa încât să nu mai hălăduim în tot cuprinsul lui Israil,


text:
Din urmaşii lui să ni se dea şapte oameni, ca să-i spânzurăm înaintea Domnului, în Ghibeon, pe muntele Domnului.» Şi regele a rostit: «Îi voi da!»


text:
Însă regele a cruţat pe Mefiboşet, fiul lui Ionatan, fiul lui Saul, din pricina jurământului făcut în numele Domnului, care era între ei, între David şi Ionatan, fiul lui Saul.


text:
Ci regele a luat pe cei doi feciori ai Riţpei, fiica lui Aia, pe care îi născuse lui Saul, pe Armoni şi pe Mefiboşet, cum şi pe cei cinci feciori ai lui Merab, fiica lui Saul, pe care ea îi născuse lui Adrid, feciorul lui Barzilai din Abel-Mehola.


text:
Şi i-a dat în mâna Ghibeoniţilor şi ei i-au spânzurat înaintea Domnului, po munte. Şi au căzut, câte şapte, împreună. Şi au murit în cele dintâi zile ale secerişului, când începe secerişul orzului.


text:
Atunci Riţpa, fiica lui Aia, a luat un veşmânt de jale pe care l-a întins pe stâncă, de când a început secerişul orzului până când apele din cer s’au revărsat peste cei ucişi. Astfel ea n’a îngăduit ca păsările cerului să dea peste ei, în timpul zilei, nici fiarele câmpului, în timpul nopţii.


text:
Atunci David a purces şi a adunat osemintele lui Saul şi osemintele fiului său Ionatan, de la gospodarii din Iabeş-Galaad, care le dosiseră din maidanul Betşeanului unde le spânzuraseră Filistenii, când Filistenii înfrânseră pe Saul pe muntele Ghilboa.


text:
Deci a ridicat de acolo osemintele lui Saul şi osemintele fiului său Ionatan şi au adunat şi oasele celor spânzuraţi.


text:
Apoi au îngropat osemintele lui Saul şi ale fiului său Ionatan, ca şi rămăşiţele celor spânzuraţi, în ţinutul lui Veniamin, la Sela, în gropniţa lui Chiş, tatăl său. Astfel împlinit-au toate câte poruncise regele şi după acestea Dumnezeu şi-a revărsat îndurarea peste ţară.


text:
Şi Filistenii au pornit iarăşi război cu Israil. Şi s’a pogorît David împreună cu ostaşii săi şi s’au întărit la Gob şi s’au războit cu Filistenii. Şi David n’a mai putut de oboseală.


text:
Atunci s’a sculat Dodo, fiul lui Ioaş, unul din neamul Refaiţilor. Suliţa lui cântărea trei sute de sicli de aramă şi era încins cu o sabie nouă. Şi se lăuda să doboare pe David:


text:
Ci Abişai, fiul lui Ţeruia, i-a sărit într’ajutor şi a lovit pe Filistean şi l-a omorît. Atunci ostaşii lui David i-au făcut jurământ şi au zis: «Tu să nu mai ieşi cu noi la luptă, ca să nu stingi sfeşnicul lui Israil!»


text:
După acestea, iarăşi a fost război, la Gob, cu Filistenii. Atunci Sibecai Huşatitul a răpus pe Saf, unul din neamul Refaiţilor.


text:
Şi încă o dată a fost la Gob război cu Filistenii. Şi Elhanan, fiul lui Iair din Betleem, a doborît pe Lahmi, fratele lui Goliat din Gat, care avea o lance groasă ca un sul de la războiul de ţesut.


text:
Şi apoi iarăşi a mai fost război la Gat. Şi era acolo un bărbat grozav de înalt, care avea la mâini şi la picioare câte şase degete, peste tot douăzeci şi patru de degete. Şi era şi el urmaş al Refaiţilor.


text:
Aceştia patru erau urmaşii Refaiţilor din Gat şi au căzut de mâna lui David şi de mâna oştenilor săi.


text:
Şi David a îndreptat către Domnul cuvintele acestei cântări, atunci când Domnul l-a mântuit pe el din mâna tuturor duşmanilor săi şi din mâna lui Saul.


text:
Atunci a zis: «Pe tine te iubesc, o, Doamne, vârtutea mea! Domnul este stânca mea şi întăritura mea şi mântuitorul meu.


text:
Dumnezeul meu este stânca de adăpost întru care găsesc scăparea mea, este scutul meu şi izvorul mântuirii mele, cetatea mea şi ascunzătoarea mea, izbăvitorul meu, care mă izbăveşte de silnicie.


text:
Atunci, în strâmtoarea, mea am chemat pe Domnul şi către Dumnezeu am înălţat strigarea mea. Şi el a auzit, din al său palat, glasul meu, şi strigătul meu ajuns-a la urechile sale.


text:
Ci pământul s’a mişcat din loc şi s’a zguduit, iar temeliile munţilor s’au cutremurat şi s’au cumpănit încoace şi încolo, căci aprinsă era mânia lui.


text:
Şi se înfăşură în întuneric, de jur-împrejur, ca într’un cort, în întunecimi de ape şi în nouri deşi.


text:
Atunci se dezgoliră zăcătoarele mării şi tălpile pământului se dădură pe faţă, din pricina dojanei tale, Doamne, din pricina viforului răsuflării nărilor tale!


text:
Întru aceea, Domnul mi-a întors după dreptatea mea, după curăţia mâinilor mele, aşa cum se arată ea înaintea ochilor săi.


text:
Dumnezeu, ale cărui căi sunt prea curate, ale cărui cuvinte sunt lămurite, pavăză este pentru toţi care îşi pun nădejdea în el.


text:
Căci cine este Dumnezeu, fără numai Domnul, şi cine este stâncă de scăpare, dacă nu Dumnezeul nostru?


text:
Tu m’ai mântuit de vrăjbile norodului, tu m’ai pus în fruntea neamurilor; popoare pe care nu le cunoşteam, au ajuns să mă slujească.


text:
Viu este Dumnezeu şi binecuvântată este stâncă mea de scăpare şi prea înalt este Domnul, stânca mântuirii mele:


text:
Dumnezeul care m’a izbăvit de vrăjmaşi şi care m’a ridicat deasupra potrivnicilor mei: izbăvitu-m’ai de omul silniciilor.


text:
El este cel ce dărueşte regelui său mari biruinţe şi-şi revarsă îndurarea peste unsul său, peste David, şi peste seminţia lui, până în veac».


text:
Iată şi cuvintele lui David cele din urmă: Rostirea lui David, fiul lui lesei, şi rostirea omului ridicat în slavă de Cel Prea înalt, unsul Dumnezeului lui Iacob şi cântăreţul psalmilor lui Israil.


text:
Dumnezeul lui Iacob a vorbit, stânca lui Israil rostit-a către mine: Cine stăpâneşte cu dreptate peste oameni, cine stăpâneşte întru frica lui Dumnezeu,


text:
Este ca lumina dimineţii când răsare soarele şi dimineaţa e fără nori şi zămisleşte după ploaie verdeaţă pe pământ.


text:
Cu adevărat întărită este casa mea lângă Domnul, căci el a legat cu mine un veşnic legământ care este întărit şi bine păzit, căci toată mântuirea mea şi toată dorirea mea, nu le-a făcut el să odrăslească?


text:
Şi nu se atinge de ei decât cu fierul sau cu coada suliţii, sau, când li se dă foc, să ardă acolo pe loc!»


text:
Iată numele vitejilor lui David: Işbaal din Bet-Chemon, căpetenia celor trei: el a învârtit suliţa împotriva celor opt sute pe care i-a omorît dintr’o dată.


text:
După el vine Eleazar, fiul lui Dodo Ahohitul, unul din cei trei viteji. El se afla cu David la Pasdamim, când Filistenii se adunaseră acolo să se războiască şi Israiliţii dăduseră înapoi.


text:
Însă el s’a ţinut dârz şi a lovit în Filisteni până când i-a obosit mâna şi i s’a lipit de sabie. Astfel Domnul i-a hărăzit în ziua aceea o mare biruinţă, iar poporul veni în urma lui, dar numai ca să prade.


text:
Apoi după el vine Şama, fiul lui Ela Hararitul. Ci Filistenii se adunaseră la Lehi şi era acolo o făşie de ţarină sămănată cu linte. Iar poporul a luat-o la fugă în faţa Filistenilor.


text:
Însă el s’a ţinut bine în mijlocul ogorului cu linte şi l-a apărat şi a bătut pe Filisteni. Şi iarăşi Domnul i-a făcut parte de mare biruinţă.


text:
Altădată au pogorît trei dintre cei treizeci de căpitani, la începutul secerişului, şi au venit la David, în întăritura Adulam, pe când o ceată de Filisteni era tăbărîtă în valea Refaim.


text:
Şi lui David i-a venit un dor şi a zis: «O, de mi-ar da cineva să beau apă din fântâna dela Betleem, care este lângă poartă!»


text:
Atunci cei trei viteji au pătruns în tabăra Filistenilor şi au scos apă din fântâna din Betleem, care este lângă poartă, şi au adus-o la David; însă el n’a voit să bea, ei a turnat apa înaintea Domnului,


text:
Zicând: «Ferească-mă Domnul să fac aşa ceva! Că este sângele voinicilor care s’au dus punându-şi viaţa în primejdie!» Şi David n’a voit să bea. Iată ce au săvârşit cei trei viteji!


text:
Abişai, fratele lui Ioab şi fiul lui Ţeruia, era voevodul celor treizeci; el a răpus cu suliţa trei sute şi era vestit între cei treizeci.


text:
Apoi Benaia, fiul lui Iehoiada, bărbat viteaz, cu multe fapte vitejeşti, de felul lui din Cabeţeel; el a răpus pe cei doi fii ai lui Ariel din Moab. Tot el a coborît şi a răpus leul din fundul unei fântâni, într’o zi când ningea.


text:
Tot el a ucis un egiptean, o namilă de om; şi măcar că egipteanul avea o suliţă în mână, el s’a dus la egiptean, cu un toiag, şi i-a smuls egipteanului suliţa din mână şi l-a omorît cu suliţa lui.


text:
El a întrecut în slavă pe cei treizeci, dar n’a ajuns pe cei trei; şi David l-a pus căpitan peste garda sa.


text:
Dar mânia Domnului s’a aprins încă o dată împotriva lui Israil şi a întărâtat pe David împotriva lor, zicând: «Haide, numără pe Israil şi pe Iuda».


text:
Atunci regele a poruncit lui Ioab şi căpitanilor oştirii, care erau cu el: «Străbateţi, rogu-vă, toate seminţiile lui Israil, din Dan până în Beerşeba, şi număraţi poporul, ca să ştiu şi eu numărul!»


text:
Atunci Ioab a grăit către rege: «Domnul Dumnezeul tău să înmulţească poporul încă de o sută de ori pe atâta şi ochii Măriei Sale, stăpânului meu, să vadă aceasta. Dar pentru ce stăpânul meu, regele, nutreşte acest gând?»


text:
Totuşi porunca regelui a biruit pe Ioab şi pe căpitanii oştirii, iar Ioab şi căpitanii oştirii au ieşit din faţa regelui ca să numere poporul Israil.


text:
Şi au trecut Iordanul şi au început cu Aroerul şi cu cetatea care se află în luncă. Apoi, au străbătut seminţia lui Gad până la Iazer.


text:
Au ajuns după aceea în Galaad şi în ţara Hetiţilor, la Cadeş, şi s’au îndreptat spre Dan şi de aci spre Sidon.


text:
Apoi au sosit la cetatea Tirului şi în toate cetăţile Heviţilor şi ale Canaaniţilor, apoi au mers întins la Beerşeba, la miază-zi de Iuda.


text:
Atunci Ioab a încredinţat regelui numărul care ieşise la numărătoarea poporului, şi în Israil erau opt sute de mii de războinici mânuitori de sabie, iar in Iuda erau cinci sute de mii de inşi.


text:
Însă inima lui David s’a zbătut în el după ce a numărat poporul. Apoi David a grăit către Domnul: «Păcătuit-am foarte întru ceea ce am făptuit! Ci acum, Doamne, iartă fărădelegea robului tău, căci nerozie mare am săvârşit!»


text:
Şi s’a sculat David a doua zi de dimineaţă, iar cuvântul Domnului s’a îndreptat către Gad văzătorul, şi i-a zis:


text:
«Du-te şi grăieşte lui David: Aşa rosteşte Domnul! Trei lucruri îţi pun înainte. Alege-ţi unul dintre ele, ca să ţi-l adeveresc!»


text:
Deci Gad a venit la David şi i-a dat de veste şi i-a spus: «Ce vrei? Să bântue şapte ani foametea în ţară, ori să fugi trei luni dinaintea duşmanului tău şi el să te urmărească, ori să se abată peste ţară trei zile de ciumă? Acum, gândeşte-te şi vezi ce răspuns să duc celui ce m’a trimis?»


text:
Răspuns-a David lui Gad: «Sunt la mare cumpănă! Să cădem mai bine în mâna Domnului, căci mari sunt îndurările lui, dar în mâna oamenilor să nu mai cad!»


text:
Astfel alese David ciuma, şi era tocmai vremea secerişului de grâu, când începu bătaia în popor. Deci Domnul slobozi ciuma în Israil, de dimineaţă până la vremea hotărîtă. Şi au murit din popor, din Dan până în Beerşeba, şaptezeci de mii de oameni.


text:
Şi Domnul trimise un înger la Ierusalim ca să-l pustiască. Însă Domnului i-a părut rău de acest prăpăd şi a poruncit îngerului care ucidea poporul: «Destul acum! Trage-ţi mâna înapoi!» Iar îngerul Domnului se găsea la aria lui Aravna Iebuseul.


text:
Ci David, văzând pe îngerul care prăpădea poporul, a rostit către Domnul şi s’a tânguit: «Iată, eu am păcătuit şi fărădelege am făcut. Dar aceste oi ce au făcut? Pornească mâna ta împotriva mea şi împotriva familiei mele!»


text:
Şi în aceeaşi zi venit-a la Gad David şi i-a spus: «Du-te şi clădeşte Domnului un jertfelnic, pe aria lui Aravna Iebuseul!»


text:
Şi când s’a uitat Aravna şi a văzut pe rege şi pe curtenii săi că vin spre el, atunci le-a ieşit Aravna înainte şi s’a închinat regelui cu faţa până la pământ.


text:
Şi a grăit Aravna: «Pentru ce a venit Măria Ta, stăpânul meu, la robul său?» Răspuns-a David: «Ca să cumpăr de la tine aria şi să clădesc un jertfelnic Domnului, ca să se curme bătaia norodului».


text:
Dar Aravna a zis lui David: «Iee-şi-o şi să jertfească Măria Sa, stăpânul meu,ce va socoti că este bun în ochii săi. Iată boii, pentru arderea de tot, şi treerătoarea şi jugul boilor în loc de lemne.


text:
Toate acestea, Măria Ta, le dărueşte Aravna Măriei Tale!» Apoi a mai zis Aravna către rege: «Domnul Dumnezeul tău să-ţi fie ţie milostiv!»


text:
Însă regele i-a răspuns lui Aravna: «Nu aşa, ci vreau să o cumpăr cu bani peşin şi nu voi jertfi Domnului Dumnezeului meu arderi de tot, luate pe degeaba». Deci a cumpărat David aria şi boii pe preţ de cincizeci de sicli de argint.


text:
Şi a zidit acolo David jertfelnic Domnului şi a adus arderi de tot şi jertfe de pace. Şi astfel s’a milostivit Domnul de ţară, şi bătaia a fost curmată din Israil.


text:
Şi regele David era bătrân, bătrân de zile, şi cu toate că-l înveleau cu velinţe tot nu-i mai era cald.


text:
Atunci dregătorii i-au spus: «Să căutăm pentru stăpânul nostru rege, o tânără fecioară, care să-l slujească pe rege şi să-i fie îngrijitoare, iar când se va culca la pieptul său, să-i fie cald domnului meu rege!»


text:
Şi au căutat în toată ţara lui Israil o fată frumoasă, şi au găsit pe Abişag Şunamita, pe care au adus-o la rege.


text:
Însă Adonia, fiul Haghitei, s’a trufit, şi cugeta: «Eu voi fi rege!» Şi şi-a pregătit car şi călăreţi, şi cincizeci de oameni care să alerge înaintea lui,


text:
Fiindcă tatăl său nu-l ţinuse de rău în vremea vieţii lui şi nici nu-i zisese: «De ce faci aşa?» Dar şi el era tare frumos la chip şi fusese născut după Absalom.


text:
Pe când Ţadoc arhiereul, împreună cu Benaia, fiul lui Iehoiada, profetul Natan, Şimei şi Rei, vitejii lui David, nu ţineau cu Adonia.


text:
Şi Adonia a făcut ospăţ la «piatra şarpelui», care se află lângă Cişmeaua Roghel, cu vite mici şi mari şi viţei graşi, şi a poftit pe toţi fraţii lui, feciorii regelui, şi pe toţi bărbaţii din Iuda, care slujeau pe rege,


text:
Atunci a zis Natan către Batşeba, mama lui Solomon: «Ai auzit, cred, că Adonia, fiul Haghitei, s’a făcut rege, fără ca domnul nostru David să ştie ceva?


text:
Intră îndată la regele David şi-i spune: «Oare nu te-ai jurat tu, Măria Ta, roabei tale şi nu mi-ai făgăduit; «Fiul tău va fi după mine rege şi va şedea pe tronul meu»? Pentru ce a ajuns rege acum Adonia?»


text:
Şi când Batşeba s’a plecat la pământ şi i s’a închinat regelui, regele a întrebat-o: «Care este pricina ta?»


text:
Ea i-a răspuns: «Tu, Măria Ta, ai făcut jurământ pe Domnul Dumnezeul tău, roabei tale: «Solomon fiul tău va domni după mine şi el va sta pe scaunul meu».


text:
Ba el a mai junghiat boi, vite grase şi mulţime de oi şi a poftit pe toţi fiii regelui, pe Abiatar arhiereul şi pe Ioab gheneralul oştirii, iar pe Solomon, robul tău, nu l-a poftit.


text:
Şi acum, Stăpâne, Măria Ta, ochii întregului Israil stau aţintiţi spre tine, ca să arăţi cine se va sui pe tron, după tine, Stăpâne, Măria Ta!


text:
Altfel, după ce Măria Sa regele va adormi cu părinţii săi, eu şi fiul meu Solomon vom fi socotiţi ca mari vinovaţi.»


text:
Şi i s’a dat de veste regelui: «Iată profetul Natan!» Şi el a intrat înaintea regelui şi i s’a închinat până la pământ.


text:
Şi i-a zis Natan: «Tu, Stăpâne, Măria Ta, trebue să fi zis: «Adonia să fie rege după mine şi să se suie pe tronul meu»,


text:
De vreme ce el s’a pogorît astăzi şi a junghiat boi, viţei graşi şi multe oi şi a poftit pe feciorii regelui şi pe Ioab gheneralul oştirii şi pe Abiatar arhiereul. Şi iată-i că ei mănâncă şi beau înaintea lui şi strigă: «Trăiască regele Adonia!»


text:
Iar pe mine, sluga ta, pe Ţadoc arhiereul, pe Benaia, fiul lui Iehoiada, şi pe Solomon, robul tău, nu ne-a poftit.


text:
Oare lucrul acesta s’a făcut cu învoirea ta, o, Stăpâne, Măria Ta, fără ca tu să vesteşti pe servii tăi cine se va sui după el pe tronul Măriei Tale, stăpânul meu?»


text:
Atunci a răspuns regele David şi a zis: «Chemaţi la mine pe Batşeba!» Şi Batşeba a intrat şi a stat înaintea regelui.


text:
Precum m’am jurat pe Domnul Dumnezeul lui Israil că fiul tău Solomon va domni în locul meu şi el se va sui pe tronul meu, aşa voi face astăzi!»


text:
Atunci s’a plecat şi s’a închinat Batşeba cu faţa la pământ înaintea regelui şi a zis: «Viu să fie în veci regele meu David!»


text:
Pe urmă regele David a poruncit: «Chemaţi pe Ţadoc arhiereul, pe profetul Natan şi pe Benaia, fiul lui Iehoiada!» Şi ei au intrat înaintea regelui.


text:
Atunci regele le-a poruncit: «Luaţi cu voi pe dregătorii stăpânului vostru şi suiţi călare pe Solomon, fiul meu, pe catârul meu şi să vă duceţi cu el până jos la Ghihon.


text:
Şi acolo Ţadoc arhiereul şi profetul Natan să-l ungă rege peste Israil şi să sunaţi din trâmbiţă şi să strigaţi: «Trăiască regele Solomon!»


text:
Apoi să veniţi împreună cu el, ca să se suie pe tronul meu şi el să domnească în locul meu, căci pe el l-am pus stăpânitor peste Israil şi peste Iuda.»


text:
Atunci a răspuns Benaia, fiul lui Iehoiada, şi a zis: «Aşa să fie Domnul Dumnezeul stăpânitorului meu rege să-i adeverească spusa!


text:
Şi precum a fost Domnul cu Măria Ta, stăpânul meu, aşa să fie şi cu Solomon, să înalţe tronul lui mai mult decât tronul stăpânului meu David!»


text:
Atunci Ţadoc arhiereul, profetul Natan şi Benaia, fiul lui Abiatar, împreună cu Creţi şi Pleti, s’au pogorît şi au suit călare pe Solomon pe catârul regelui David şi l-au dus până la Ghihon.


text:
Acolo, Ţadoc arhiereul a luat cornul cu mir din cortul descoperirii şi a uns pe Solomon. Apoi au dat poruncă să sune trâmbiţele, şi tot poporul a strigat: «Trăiască regele Solomon!»


text:
Şi tot poporul a pornit în urma lui. Şi poporul se prinsese în horă şi se veselea cu veselie mare, încât pământul se cutremura de chiotele lui.


text:
Şi a auzit Adonia şi toţi mesenii lui, căci ei isprăviseră de mâncat, şi a auzit şi Ioab glasul trâmbiţei şi a zis: «Ce este zarva aceasta în cetate?»


text:
Şi pe când vorbea el, iată că a sosit Ionatan, fiul lui Abiatar. Şi a zis Adonia: «Intră, că tu eşti om bun şi de ispravă, aducător de veste bună!»


text:
Şi regele a trimis cu el pe Ţadoc arhiereul, pe profetul Natan, pe Benaia, fiul lui Iehoiada, pe Creţi şi pe Pleti, şi l-au suit călare pe catârul regelui.


text:
Iar Ţadoc arhiereul, împreună cu profetul Natan l-au uns rege în Ghihon şi au purces de acolo înapoi cu bucurie. Aceasta este zarva pe care aţi auzit-o în cetate!»


text:
Apoi au venit şi dregătorii regelui şi i-au urat regelui David, domnul nostru, aşa: «Să dea Dumnezeul tău ca numele lui Solomon să fie mai vestit decât al tău şi scaunul lui să fie mai presus decât scaunul tău!» Şi regele s’a plecat în patul lui cu faţa spre pământ.


text:
În urmă, regele a cuvântat astfel: «Binecuvântat să fie Domnul Dumnezeul lui Israil, care mi-a dat astăzi un urmaş la tronul meu şi pot să-l văd cu ochii mei!»


text:
Atunci toţi cei poftiţi, care erau cu Adonia, cuprinşi au fost de spaimă şi fiecare a apucat care încotro.


text:
Dar şi pe Adonia l-a cuprins spaima de Solomon, de aceea s’a sculat şi s’a dus şi s’a prins cu mâinile de coarnele jertfelnicului.


text:
Dar când i s’a dat de ştire lui Solomon: «Adonia se teme de regele Solomon, şi iată că s’a apucat cu mâinile de coarnele jertfelnicului şi zice: «Să-mi jure acum regele Solomon că nu va omorî pe robul său cu sabia»,


text:
Solomon a răspuns: «Dacă va fi om de ispravă, nici un fir de păr nu i se va clinti, iar dacă va fi ticălos, sabia îl va ajunge şi va muri!»


text:
Apoi a dat poruncă să-l ia de la jertfelnic şi să-l aducă la sine. Şi Adonia s’a închinat înaintea regelui Solomon, iar regele i-a zis: «Pleacă la casa ta!»


text:
Păzeşte credinţa către Domnul Dumnezeul tău ca să umbli în căile lui şi să ţii cu tărie legile lui, poruncile lui, îndreptările lui şi descoperirile lui, precum sunt scrise în legea lui Moise, ca să izbuteşti în tot lucrul de care te vei apuca şi ori încotro te vei întoarce,


text:
Ca Domnul să-şi ţină făgăduinţa pe care mi-a făcut-o mie: «Dacă fiii tai vor păzi fără prihană calea vieţii lor, umblând înaintea mea cu credinţă, din toată inima lor şi din tot sufletul lor, urmaşii tăi nu se vor curma de pe tronul lui Israil.


text:
Tu ştii ce mi-a făcut mie Ioab, fiul lui Ţeruia, cum şi celor doi căpitani ai oştirilor lui Israil, lui Abner, fiul lui Ner, şi lui Amasa, fiul lui Ieter, cum i-a ucis şi cum a vărsat în vreme de pace sânge ca în război şi s’a răzbunat şi a pătat cu sânge nevinovat brâul de pe coapsele mele şi încălţămintea din picioarele mele.


text:
Cu fiii lui Barzilai din Galaad să fii îndurător şi să fie laolaltă cu musafirii care mănâncă la masa ta, căci tot aşa m’au întâmpinat şi ei pe mine când am fost silit să fug din faţa lui Absalom, fratele tău.


text:
Dar iată că tu ai lângă tine pe Şimei, fiul lui Ghera, Veniaminitul din Bahurim. El m’a blestemat cu crunt blestem în ziua când pornisem spre Mahanaim. Şi mi-a ieşit în întâmpinare la Iordan, de aceea m’am legat cu jurământ în faţa Domnului şi am zis: «Nu te voi omorî cu sabia!»


text:
Dar tu să nu-l cruţi, căci eşti om înţelept şi vei şti ce să-i faci ca să pogori cărunteţea lui cu sânge în Şeol.»


text:
Vremea cât a domnit David peste Israil a fost de patruzeci de ani: şapte ani în Hebron şi treizeci şi trei de ani în Ierusalim.


text:
Atunci Adonia, fiul Haghitei, a venit la Batşeba, mama lui Solomon. Şi ea l-a întrebat: «Cu gând bun vii tu?» Şi el i-a răspuns: «Cu gând bun!»


text:
«Tu ştii că a mea a fost domnia şi spre mine erau aţintiţi ochii întregului Israil ca să mă facă rege, dar domnia a trecut la fratele meu, căci de la Domnul i-a fost dat aşa.


text:
Şi el i-a spus: «Roagă-l pe regele Solomon să nu-şi întoarcă faţa şi să-mi dea pe Abişag Şunamita de femeie».


text:
Dar când a intrat Batşeba la regele Solomon ca să-i vorbească pentru Adonia, s’a sculat regele şi s’a dus înaintea ei şi i s’a închinat, şi a stătut pe tronul său. Şi a fost pus un tron şi pentru mama regelui, şi ea a stat de-a-dreapta lui.


text:
Şi ea a început să zică: «Am să-ţi fac o mică rugăminte, să nu-ţi întorci faţa!» Şi regele a răspuns: «Cere, maica mea, căci nu-mi voi întoarce faţa!»


text:
Atunci regele Solomon a răspuns mamei sale aşa: «De ce ceri tu pentru Adonia pe Abişag Şunamita? Cere mai degrabă domnia, căci el este frate mai mare decât mine, fiindcă de partea lui este şi Abiatar arhiereul şi Ioab, fiul lui Ţeruia!»


text:
Şi s’a jurat regele Solomon pe Domnul şi a zis: «Aşa să-mi facă mie Dumnezeu, şi aşa să am parte, dacă ceea ce a grăit Adonia, n’a grăit spre pierzarea lui!


text:
Dar viu este Domnul, care m’a întărit şi m’a suit pe tronul lui David, tatăl meu, care mi-a întemeiat casă precum mi-a făgăduit; astăzi Adonia va muri!»


text:
Iar arhiereului Abiatar i-a spus regele: «Du-te la moşia ta în Anatot, căci eşti vrednic de moarte, dar astăzi nu te voi omorî, fiindcă ai purtat chivotul Domnului Dumnezeu înaintea lui David, tatăl meu, şi ai pătimit tot ceea ce a pătimit şi tatăl meu!»


text:
Şi l-a izgonit Solomon pe Abiatar să nu mai fie arhiereu al Domnului, ca să se împlinească cuvântul rostit de Domnul, pe care l-a rostit pentru casa lui Eli, în Şilo.


text:
Când vestea despre aceasta a ajuns la Ioab – căci Ioab trecuse de partea lui Adonia şi nu ţinuse cu Solomon – a fugit Ioab la cortul Domnului şi s’a apucat de coarnele jertfelnicului.


text:
Şi i-au dat de ştire lui Solomon: «Ioab a fugit la cortul Domnului şi iată-l lângă jertfelnic!» Atunci a trimis Solomon pe Benaia, fiul lui Iehoiada, cu porunca: «Du-te de-l omoară!»


text:
Şi s’a dus Benaia la cortul Domnului şi i-a zis: «Aşa zice regele: Ieşi!» Şi el a răspuns: «Nu ies, ci aici vreau să mor!» Atunci s’a întors Benaia la rege cu răspunsul acesta: «Iată ce grăieşte Ioab şi iată ce mi-a răspuns!»


text:
Atunci regele i-a spus: «Fă-i precum a grăit. Omoară-l şi îngroapă-l, ca să depărtezi de mine şi de casa tatălui meu sângele pe care l-a vărsat Ioab!


text:
Şi să întoarcă Domnul în capul lui sângele vărsat în zadar, fiindcă a omorît pe cei doi bărbaţi mai drepţi şi mai buni decât el, şi i-a ucis cu sabia fără ştirea tatălui meu: pe Abner, fiul lui Ner, căpitanul oştirii lui Israil, şi pe Amasa, fiul lui Ieter, căpetenia oştirii lui Iuda.


text:
Şi sângele lor vărsat să cadă în capul lui Ioab şi al seminţiei lui în veci, iar David,seminţia lui, neamul lui şi tronul lui să aibă deapururi pace de la Domnul!»


text:
Şi a plecat Benaia, fiul lui Iehoiada, şi l-a lovit şi a murit. Şi el a fost îngropat la conacul lui, în pustie.


text:
Atunci regele Solomon a pus pe Benaia, fiul lui Iehoiada, peste oştire şi pe Ţadoc arhiereul, în locul lui Abiatar.


text:
Pe urmă regele a trimis să cheme pe Şimei şi i-a zis: «Zideşte-ţi casă în Ierusalim şi locueşte într’însul, iar de aici să nu mai ieşi nicăieri!


text:
Iar în ziua când vei ieşi şi vei trece apa Chedronului, să ştii că vei fi omorît, şi sângele vărsat de tine se va întoarce în capul tău!»


text:
Atunci Şimei a răspuns regelui: «Bun este cuvântul, şi precum a poruncit stăpânul meu, aşa va face robul tău!» Şi a locuit Şimei în Ierusalim multă vreme.


text:
Iar după un răstimp de trei ani, doi din robii lui Şimei au fugit în Gat la Achiş, fiul lui Maaca, regele din Gat. Şi i s’a adus veste: «Iată, robii tai sunt în Gat!»


text:
Atunci s’a sculat Şimei şi a pus samarul pe asinul lui şi a plecat în Gat la Achiş, ca să-şi caute robii. Şi după ce a plecat Şimei şi şi-a adus robii din Gat,


text:
Atunci a trimis regele să cheme pe Şimei şi i-a zis: «Nu m’am jurat eu oare pe Domnul şi nu ţi-am hotărît: «În ziua când vei ieşi şi vei pleca încotrova, să ştii că vei fi omorît»? Şi atunci tu mi-ai răspuns: «Bun este cuvântul! Am auzit!»


text:
Atunci a rostit regele către Şimei: «Tu singur ştii, şi inima ta îl ştie, răul pe care l-ai făcut lui David, tatăl meu. Dar Dumnezeu să întoarcă răul tău în capul tău!


text:
Şi Regele Solomon să fie binecuvântat şi tronul lui David să stea neclintit înaintea Domnului în veac!»


text:
Şi după ce regatul s’a întărit sub stăpânirea lui Solomon, s’a înrudit Solomon cu Faraon, împăratul Egiptului, şi s’a căsătorit cu fiica lui Faraon şi a adus-o în cetatea lui David, până ce şi-a sfârşit de zidit palatul sau şi templul Domnului, precum şi zidul din jurul Ierusalimului.


text:
Însă poporul aducea jertfe pe înălţimi, fiindcă până în zilele acelea nu fusese încă zidit templu închinat Domnului.


text:
Şi Solomon iubea pe Domnul, fiindcă umbla după poveţele tatălui său David, dar aducea jertfe şi tămâieri pe înălţimi.


text:
Odată regele s’a dus ca să aducă jertfă la Ghibeon, pe cea mai de seamă înălţime, şi pe acelaşi jertfelnic a adus o mie de arderi de tot.


text:
În Ghibeon, Domnul i s’a arătat lui Solomon în vis de noapte şi i-a zis Dumnezeu: «Cere ce să-ţi dau!»


text:
Atunci Solomon i-a răspuns: «Tu ţi-ai arătat îndurările tale cele mari către David, părintele meu, fiindcă el a umblat înaintea ta în adevăr, în cucernicie şi întru neprihănirea inimii, şi i-ai păstrat mereu îndurările tale, şi i-ai dat un fecior care astăzi stă pe tronul lui.


text:
Şi acum, Doamne Dumnezeul meu, tu ai pus pe robul tău rege în locul lui David, tatăl meu. Dar eu sunt om tânăr şi nu ştiu calea vieţii mele.


text:
Şi fiindcă robul tău se află în mijlocul poporului tău pe care l-ai ales, popor mare, care nu se poate număra, nici socoti din pricina mulţimii,


text:
Pentru aceasta dă inimă înţelegătoare robului tău, ca să stăpânească poporul tău şi să osebească binele de rău, căci cine ar putea să domnească peste poporul tău cel afară din cale de mare?»


text:
De aceea Dumnezeu i-a răspuns: «Fiindcă ai cerut numai acest lucru şi n’ai cerut viaţă lungă, nici bogăţie şi nici viaţa vrăjmaşilor tăi, ci ai cerut înţelepciune ca să faci dreptate,


text:
Iată că-ţi împlinesc cuvântul tău! Iată că-ţi voi da înţelepciune şi pricepere, ca să fii cum n’a mai fost altul înaintea ta şi cum nici nu se va mai ivi după tine.


text:
Dar şi ceea ce n’ai cerut îţi voi da: bogăţie şi mărire, încât nici unul dintre împăraţii din vremea ta nu va fi ca tine.


text:
Iar dacă vei umbla în căile mele şi vei păzi legile şi poruncile mele, precum a umblat David, părintele tău, îţi voi da şi viaţă lungă.»


text:
Când s’a deşteptat Solomon din somn, iată că fusese vis cu tâlc. Apoi s’a întors în Ierusalim, a stat înaintea chivotului legământului Domnului şi a adus arderi de tot, jertfe de pace şi a făcut ospăţ pentru dregătorii săi.


text:
Şi una a zis: «Rogu-te, doamne, eu şi femeia aceasta stăm în aceeaşi casă şi eu am născut cu ea în casă.


text:
Şi după trei zile de la naşterea copilului meu, a născut şi femeia aceasta. Şi eram noi singure. Nimeni străin nu se afla cu noi în casă, ci numai noi amândouă eram în casă.


text:
Şi în puterea nopţii s’a sculat şi mi-a luat pe fiul meu de lângă mine, pe când roaba ta dormea, şi l-a pus la pieptul ei, iar pe fiul ei cel mort, l-a pus la pieptul meu.


text:
Iar când m’am sculat să-mi alăptez copilul, iată că era mort, şi dimineaţa când m’am uitat mai cu luare aminte la el, nu era el copilul pe care îl născusem.»


text:
Dar cealaltă femeie a răspuns: «Nu! Fiul meu este cel viu, iar fiul tău este cel mort!» Iar ea îi spunea: «Al tău este cel mort şi al meu este cel viu!» Şi pe când ele vorbeau înaintea regelui,


text:
Regele a prins a grăi: «Una zice: «Cel viu este fiul meu, şi cel mort al tău», iar cealaltă: «Nu! Cel mort este fiul tău şi cel viu al meu!»


text:
Atunci femeia al cărei copil era viu a răspuns regelui – căci fierbea inima ei pentru copilul ei – şi i-a zis: «O, Doamne! Daţi-i ei copilul cel viu şi nu-l omorîţi!» Iar cealaltă zicea: «Să nu fie nici al meu, nici al tău! Tăiaţi-l!»


text:
Şi a auzit tot Israilul de judecata pe care a făcut-o regele şi toţi îl cinsteau pe rege, fiindcă vedeau că într’însul este înţelepciunea lui Dumnezeu ca să facă dreptate.


text:
Azaria, fiul lui Natan, era vistiernicul regelui, iar Zebud, fiul lui Natan, era omul apopiat al regelui;


text:
Ahişar era ispravnicul palatului; Adoniram, fiul lui Abda, era marele supraveghetor peste lucrările obşteşti.


text:
Şi Solomon avea doisprezece ispravnici peste tot Israilul, care îngrijeau de hrana regelui şi de casa lui. Şi anume fiecare, câte o lună pe an, trebuia să-i aducă merinde.


text:
Baana, fiul lui Ahilud, peste Taanac şi Meghido, peste tot Bet-Şeanul, lângă Tartan, mai jos de Izreel, de la Bet-Şean şi până la Abel-Mehol, până dincolo de Iocmeam.


text:
Ben-Gheber peste Ramot-Galaad; ale lui erau şi «aşezările lui Iair», fiul lui Manase, care sunt în Galaad. Al lui era plaiul Argob care este în Basan: şaizeci de cetăţi mari înconjurate cu ziduri şi porţi cu manele de aramă.


text:
Gheber, fiul lui Uri, în ţinutul Galaadulni, ţara lui Sihon, regele Amoriţilor, şi a lui Og, craiul Basanului. El era singur ispravnic peste acest ţinut.


text:
Şi Solomon stăpânea toate regatele de la fluviul Eufratului până în ţara Filistenilor şi până la graniţa Egiptului, care îi aduceau daruri şi au fost supuse lui Solomon, în tot timpul vieţii lui.


text:
Solomon avea nevoie pentru hrană pe fiecare zi de treizeci de cori de lamură de făină şi de şaizeci de cori de făină de rând,


text:
Zece’vite mari, îngrăşate, douăzeci de vite de suhat, o sută de oi, în afară de cerbi, căprioare, căpriori şi gâşte îngrăşate.


text:
Căci el îşi întindea stăpânirea peste tot ţinutul de dincolo de Eufrat, de la Tifsah până la Gaza, şi peste toţi regii de dincolo de Eufrat şi se bucura de pace din partea vecinilor săi.


text:
Şi aşa, în toată vremea domniei lui Solomon, Israil şi Iuda au trăit în pace, fiecare sub viţa lui şi sub smochinul lui, de la Dan şi până la Beerşeba.


text:
Şi ispravnicii aveau grijă de hrana regelui Solomon şi de toţi cei care erau poftiţi la masa regelui, fiecare în câte o lună, şi nu lăsau să-i lipsească nimic.


text:
Cât despre orz şi fân pentru caii de trăsură şi cei de la carele de război, fiecare aducea cu rândul, în locul în care se aflau.


text:
Şi Dumnezeu i-a dat lui Solomon înţelepciune, mare isteţime şi bogăţia duhului, ca nisipul de pe ţărmul mării.


text:
Înţelepciunea lui Solomon întrecea înţelepciunea Răsăritenilor şi era mai presus decât toată înţelepciunea Egiptului.


text:
El era mai înţelept decât orişicine dintre Edomiţi, decât Etan Ezrahitul, decât Heman, Calcol şi Darda, fiii lui Mahol, iar numele lui era vestit la toate neamurile vecine.


text:
Şi el a mai vorbit despre copaci, începând cu cedrul Libanului şi sfârşind cu esopul care creşte pe lângă ziduri; el a mai grăit despre dobitoace, despre păsări, despre târîtoare şi despre peşti.


text:
Şi din toate neamurile veneau care mai de care să asculte înţelepciunea lui Solomon, precum şi acei dintre regii pământului care auziseră de înţelepciunea lui.


text:
În vremea aceea a trimis Hiram, regele Tirului, dregători din partea sa la Solomon, fiindcă aflase că fusese uns rege în locul tatălui său, – căci Hiram fusese prieten cu David în toată vremea.


text:
«Tu ştii că David, părintele meu, n’a putut să zidească templu întru slava numelui Domnului Dumnezeului său, din pricina războaielor cu popoarele vecine, până când Domnul nu le-a supus sub picioarele lui.


text:
Dar acum, când Domnul Dumnezeul meu mi-a dat linişte de jur-împrejur, fără duşmani şi fără întâmplări neaşteptate,


text:
Iată că mi-am pus în gând să zidesc templu întru slava Domnului Dumnezeului meu, precum a rostit Domnul către David, tatăl meu: «Fiul tău pe care ţi-l voi da urmaş la tron în locul tău, el să zidească templu pentru proslăvirea numelui meu!»


text:
Porunceşte deci ca să mi se taie cedri din Liban, şi slugile mele să fie cu slugile tale. Şi simbria lor ţi-o voi plăti cât zici, fiindcă tu ştii că la noi nu se găsesc oameni pricepuţi ca Sidonienii la tăiatul copacilor.»


text:
Când a auzit Hiram cuvintele lui Solomon, tare s’a bucurat şi a zis: «Binecuvântat să fie astăzi Domnul care a dat lui David fiu înţelept peste poporul acesta mare!»


text:
Apoi Hiram a trimis lui Solomon cuvânt; «Ştiu pentru ce ai trimis la mine! Eu îţi voi face voia ta, atât pentru cedri cât şi pentru chiparoşi!


text:
Slugile mele îi vor pogorî din Liban la mare, iar eu voi da poruncă sa-i ducă pe plute până la limanul pe care mi-l vei hotărî. Acolo eu îi voi descărca, iar tu să-i primeşti. În schimb, şi tu să-mi faci voia mea: să-mi dai pâine pentru curtea mea!»


text:
Şi Solomon i-a dat lui Hiram douăzeci de mii de cori de grâu pentru hrana casei lui şi douăzeci de mii de baţi de untdelemn de măsline. Aşa îi dădea Solomon lui Hiram an de an.


text:
Şi Dumnezeu i-a dat, după cum îi făgăduise, înţelepciune lui Solomon, şi între Hiram şi Solomon a fost pace, iar amândoi au încheiat legământ.


text:
Şi Solomon a hotărît zile de clacă în tot Israilul. Şi cei care trebuiau să facă zile de clacă erau treizeci de mii de oameni.


text:
Pe aceştia i-a trimis în Liban câte zece mii pe lună cu rândul: o lună stăteau în Liban şi două acasă. Iar Adoniram era căpetenie peste clăcaşi.


text:
Şi regele le-a dat poruncă să scoată pietre mari, pietre alese, pe care apoi le ciopleau, pentru temelia templului


text:
Dulgherii lui Solomon şi zidarii lui Hiram, împreună cu cei din Biblos au tăiat şi au cioplit lemnul şi piatra pentru zidirea templului.


text:
În anul patru sute optzeci de la ieşirea fiilor lui Israil din Egipt, în anul al patrulea, în luna Zif, adică luna a doua a domniei lui Solomon peste Israil, a fost zidit templul Domnului.


text:
Şi templul pe care l-a zidit regele Solomon pentru Domnul era lung de şaizeci de coţi, lat de douăzeci şi înalt de treizeci de coţi.


text:
Pridvorul templului era lung de douăzeci de coţi în latul templului şi lat de zece coţi în lungul templului.


text:
Apoi a înălţat lângă zidul templului o clădire cu caturi în jurul pereţilor templului, în jurul Sfintei Sfintelor.


text:
Catul de jos era de cinci coţi de larg, cel de la mijloc de şase coţi şi cel de al treilea de şapte coti, şi s’au făcut prichiciuri pe dinafară de jur-împrejur, aşa ca grinzile să nu străpungă pereţii templului.


text:
La zidirea templului au folosit piatră cioplită gata, iar de ciocan, de secure şi de orice unealtă de fier nici nu s’a pomenit la zidire.


text:
Intrarea la catul de jos se găsea în dreapta templului, iar de jos te suiai pe scări învârtite la rândul din mijloc şi apoi sus la rândul al treilea.


text:
Şi caturile pe care le-au zidit lângă templu erau înalte de cinci coţi, iar clădirea au îmbrăcat-o cu lemn de cedru.


text:
«Dacă vei umbla în legile mele şi vei împlini îndreptările mele, şi vei păzi toate poruncile mele ca să te călăuzeşti de ele, şi vei ţine cu tărie cuvintele pe care le-am spus lui David, tatăl tău atunci în templul acesta pe care mi-l zideşti,


text:
Mai departe, el a acoperit pe dinlăuntru pereţii templului cu scânduri de cedru. De la pardosea şi până la podină a îmbrăcat el templul pe dinlăuntru cu lemn, iar pardoseaua templului a făcut-o din scânduri de chiparos.


text:
Tot aşa a îmbrăcat el douăzeci de coţi, pornind din fundul templului, cu scânduri de cedru de la pardosea şi până sus la podina acoperişului. Aşa a făcut Sfânta Sfintelor.


text:
Lăuntrul templului era numai din cedru, sculptat cu flori îmbobocite şi ghirlande de flori. Tot era cedru, iar piatră nici că se zărea.


text:
Sfânta Sfintelor, tocmai în fundul templului, era întocmită ca să se aşeze într’însa chivotul legământului Domnului.


text:
Sfânta Sfintelor era lungă de douăzeci de coţi, lată de douăzeci şi înaltă de douăzeci de coţi. Solomon a făcut un jertfelnic din lemn de cedru,


text:
Înaintea Sfintei Sfintelor, şi l-a îmbrăcat cu aur curat. Apoi Solomon a îmbrăcat templul pe dinăuntru cu aur curat şi înaintea Sfintei Sfintelor a aşezat o perdea pe un lanţ de aur.


text:
Aripa unui heruvim era de cinci coţi, iar aripa celuilalt era de cinci coţi; deci, de la un vârf al aripii până la celălalt, erau zece coţi.


text:
Cel de al doilea heruvim avea şi el zece coţi. Amândoi heruvimii aveau aceeaşi măsură şi acelaşi chip.


text:
El a pus heruvimii în mijlocul Sfintei Sfintelor. Aripile heruvimilor stăteau întinse: aripa unuia ajungea la un perete şi aripa celui de al doilea atingea alt perete, iar aripile lor se loveau în mijlocul Sfintei Sfintelor, una de alta.


text:
Toţi pereţii templului înlăuntru şi afară, de jur-împrejur, au fost sculptaţi cu heruvimi, cu palmieri şi cu ghirlande de flori.


text:
Uşile aveau două canaturi de lemn de măslin cu sculpturi de heruvimi, de palmieri şi de ghirlande de flori pe care le-a îmbrăcat cu aur, adică a poleit heruvimii şi palmierii cu aur.


text:
Cu două uşi de lemn de chiparos. Canaturile fiecăreia din cele două uşi se deschideau şi într’o parte şi în cealaltă în ţâţâni.


text:
Pe canaturi el a sculptat heruvimi şi ghirlande de flori, iar sculptura a îmbrăcat-o cu foi subţiri de aur.


text:
În sfârşit, el a împrejmuit şi curtea cea dinlăuntru, cu trei rânduri de piatră cioplită şi un rând de grinzi de cedru.


text:
Iar în anul al unsprezecelea, în luna Bul, adică în luna a opta, a sfârşit de zidit templul cu toată zestrea dintr’însul şi cu toate clădirile de pe lângă el. Şi templul a fost zidit în şapte ani.


text:
Şi anume el a făcut casa «Pădurea Libanului de o sută de coţi lungime şi cincizeci de coţi lăţime şi treizeci de coţi înălţime, cu trei şiruri de columne de cedru, şi toate columnele aveau capiteliuri de cedru.


text:
Deasupra grindăriei care se rezema pe columne, era acoperământul din lemn de cedru. Columnele se înşirau, patruzeci şi cinci la număr, în trei şiruri de câte cincisprezece.


text:
Apoi a clădit sala cu pilaştri, lungă de cincizeci de coţi şi lată de treizeci de coţi, cu un cerdac la faţă, având stâlpi şi streaşină.


text:
În sfârşit, a zidit sala tronului, în care el făcea judecata, adică divanul, pe care l-a îmbrăcat cu lemn de cedru de la pardosea şi până la tavan.


text:
Palatul în care el avea să locuiască a fost zidit în acelaşi chip, într’o altă curte, îndărătul cerdacului. Şi după felul cerdacului acestuia a făcut o casă şi fiicei lui Faraon pe care o luase do soţie.


text:
Toate aceste clădiri au fost făcute din piatră lucrată, piatră tăiată pătrat, tăiată cu ferestrăul şi în partea dinlăuntru şi în cea din afară, de la temelie şi până la ciubucul de la streaşină, în-tinzându-se de la curtea templului până la curtea cea mare.


text:
Curtea cea mare era împrejmuită cu trei rânduri de pietre tăiate pătrat şi un rând de bârne de cedru; la fel erau curtea cea dinlăuntru a templului precum şi curtea palatului.


text:
El era fiu de văduvă din seminţia Neftali. Tatăl său era din Tir, meşter în lucratul aramei. Hiram era priceput, îndemânatec şi destoinic să facă orice lucru de aramă. El a venit la regele Solomon şi i-a făcut toate lucrurile de aramă.


text:
El a turnat în faţa pridvorului templului două columne de aramă înalte de optsprezece coţi fiecare, iar rotundul fiecăreia de jur-împrejur era de doisprezece coţi. Grosimea era de patru degete, iar pe dinlăuntru era goală. Aşa era şi columna a doua.


text:
El a făcut două capiteliuri de aramă turnată pentru capetele columnelor, de cinci coţi unul şi de cinci celălalt.


text:
El a mai făcut două horbote, adică împletituri, şi înflorituri în formă de lanţ pentru capiteliul de la vârful columnelor, şapte la im capiteliu şi şapte la celălalt capiteliu.


text:
Apoi a făcut rodii, două şiruri pentru fiecare horbotă, ca să acopere capiteliul de la vârful columnelor. Tot aşa a făcut şi pentru columna a doua.


text:
Capiteliul fiecăreia din cele două columne avea deasupra încheieturii ciubucite şi peste împletitura de horbotă, două sute de rodii aşezate în şiruri împrejurul fiecăruia. Rodiile celor două capiteliuri erau în totul patru sute.


text:
El a aşezat cele două columne în faţa pridvorului templului. O columnă a aşezat-o la dreapta şi i-a pus numele Iachin, iar o altă columnă a aşezat-o la stânga şi i-a dat numele de Boaz.


text:
Iar deasupra columnelor era o înfloritură în formă de lotus. Şi aa s’a isprăvit cu alcătuirea columnelor.


text:
Apoi a făcut marca, de aramă turnată, rotundă de jur-împrejur, de zece coţi de la o margine până la cealaltă şi de cinci coţi înaltă, iar rotundul ei de jur-împrejur era de treizeci de coţi.


text:
Sub buza ei de jur-împrejur erau flori îmbobocite puse pe două şiruri – marea avea treizeci de coţide jur-împrejur. Ele erau turnate dintr’o bucată cu ea.


text:
Ea se sprijinea pe doisprezece boi: trei căutau spre miază-noapte, trei spre apus, trei spre miază-zi şi trei spre răsărit, iar marea era deasupra lor. Ei însă stăteau cu trupurile înlăuntru.


text:
Grosimea era de un lat de mână, buza ei era răsfrântă în afară ca buza unei cupe, ca o floare de lotus. Ea ţinea două mii de baţi.


text:
Apoi a mai făcut zece cărucioare cu cazane de aramă. Un cărucior era lung dc patru coţi, lat de patru coţi şi înalt de trei.


text:
Pe tăbliile dintre pervazuri erau sculptaţi lei, boi şi heruvimi, tot aşa şi pe pervazuri; deasupra şi dedesuptul leilor şi boilor şi heruvimilor erau ghirlande, lucru de turnător iscusit.


text:
Fiecare cărucior avea patru roate de aramă, şi osiile erau tot de aramă. La cele patru colţuri erau stinghii de reazim pentru cazan şi ele erau turnate.


text:
De jur-împrejurul gurii cazanului erau înflorituri scoase în afară şi cazanul era rotund ca un vălătuc, iar lucrătura de pe el era ca pusă pe deasupra, şi nu era mai nalt ca o jumătate de cot. Cutia de tăblii nu era rotundă, ci în patru colţuri.


text:
Cele patru roate erau aşezate sub tăblii, iar osiile roţilor erau prinse de cărucior. Înălţimea unei roţi era de un cot şi jumătate.


text:
Înfăţişarea roţilor era ca a roţilor unui car. Totul era turnat: osiile, obezile, spiţele şi butucii.


text:
Cele patru stinghii erau puse la cele patru colţuri ale fiecărui cărucior. Stinghiile erau dintr’o bucată cu căruciorul.


text:
Aşa dar, deasupra căruciorului, la o jumătate de cot înălţime, era o ieşitură rotundă de jur-împrejur; iar căruciorul de jos şi până sus, osiile şi tăbliile alcătuiau un întreg.


text:
Pe tăblii a sculptat heruvimi, lei şi palmieri, atât cât loc era pe fiecare tăblie, şi înflorituri de jur-împrejur.


text:
Şi ca acesta a turnat el zece cărucioare. Toate erau turnate dintr’o bucată şi făcute după acelaşi tipar.


text:
Apoi a făcut el zece cazane de aramă, fiecare cazan de patruzeci de baţi, de patru coţi înălţime, câte un cazan de fiecare cărucior din cele zece.


text:
Şi a aşezat cinci cărucioare la miază-zi de templu şi cinci cărucioare la miază-noapte. Marea a aşezat-o în partea de miază-zi a templului, înspre miază-zi şi răsărit.


text:
Apoi Hiram a mai făcut oale, lopeţi şi ibrice de stropit. Astfel a sfârşit Hiram tot lucrul pe care l-a avut de făcut regele Solomon în templul Domnului:


text:
Două columne cu cele două capiteliuri rotunde în capul celor două columne, cele două împletituri ca do horbotă ca să acopere capetele rotunde ale capiteliurilor de deasupra columnelor,


text:
Cele patru sute de rodii pentru cele două horbote, câte două şiruri de rodii pentru fiecare din ele, ca să acopere cele două capiteliuri rotunde de pe capătul columnelor,


text:
Oalele, lopeţile şi ibricele de stropit. Toate aceste odoare pe care le-a făcut Hiram lui Solomon, pentru templul Domnului, au fost făcute din aramă lustruită.


text:
Toate aceste odoare le-a aşezat Solomon în templu. Dar fiindcă mulţimea lor era nemăsurată nu s’a mai socotit greutatea aramei.


text:
Şi a mai făcut Solomon toată zestrea care se află în templul Domnului: jertfelnicul de aur, masa de aur a punerii înainte a pâinilor,


text:
Cele cinci candelabre de aur curat de-a dreapta şi celelalte cinci de-a stânga înaintea Sfintei Sfintelor, florile, candelele şi cleştii de aur,


text:
Lighenele, cuţitele, ibricele de stropit din ele, piuliţele şi căţuile de aur curat. Chiar şi ţâţânile canatelor uşilor de la Sfânta Sfintelor şi ale uşilor din Sfânta erau de aur.


text:
Şi când s’a sfârşit tot lucrul pe care îl poruncise Solomon pentru templul Domnului, a adus Solomon toate darurile sfinte ale lui David, tatăl său: aurul, argintul precum şi toate odoarele şi le-a dat la vistieria templului.


text:
Atunci a strâns Solomon pe bătrânii lui Israil şi pe toţi voevozii seminţiilor, capii familiilor fiilor lui Israil, la regele Solomon, în Ierusalim, ca să aducă chivotul legământului Domnului din cetatea lui David, din Sion.


text:
Şi s’au strâns la regele Solomon toţi bărbaţii lui Israil, la sărbătoarea corturilor în luna Etanim, adică în luna a şaptea.


text:
Şi au dus chivotul legii Domnului şi cortul descoperirii şi toate odoarele sfinte care se aflau în cort, şi pe care le duceau preoţii şi leviţii.


text:
Regele Solomon şi toţi din obştia lui Israil, adunaţi împreună cu el, au adus jertfe înaintea chivotului, boi şi oi, care din pricina numărului mare nu se puteau socoti şi nici număra.


text:
Şi preoţii au dus înlăuntru chivotul legământului Domnului la locul lui, şi l-au pus în Sfânta Sfintelor sub aripile heruvimilor.


text:
Iar heruvimii stăteau cu aripile întinse peste locul unde se afla chivotul şi heruvimii acopereau chivotul şi pârghiile lui.


text:
Pârghiile erau lungi şi capetele lor se vedeau din Sfânta, care era în faţa Sfintei Sfintelor, dar de afară nu se zăreau. Şi au rămas acolo până în ziua de azi.


text:
În chivot nu se aflau decât cele două table de piatră pe care Moise le aşezase acolo în Horeb, când Domnul a făcut legământ cu fiii lui Israil după ce-i scosese din pământul Egiptului.


text:
Aşa că preoţii nu puteau să-şi facă slujba, din pricina norului, căci slava Domnului umpluse templul.


text:
Atunci a grăit Solomon: «Domnul a făcut soarele pe cer, dar el însuşi s’a hotărît să-şi aibă sălaş în întuneric!


text:
M’am încumetat să-ţi zidesc templu ca să te odihneşti, lăcaş în care să petreci, casă deapururi!» Acestea sunt scrise în cartea cântărilor.


text:
Apoi s’a întors Solomon cu faţa şi a binecuvântat toată obştia lui Israil, iar în vremea aceasta toată obştia stătea în picioare.


text:
Şi a zis: «Slăvit să fie Domnul Dumnezeul lui Israil, care a adus la îndeplinire şi în faptă ceea ce a făgăduit prin gura sa părintelui meu David:


text:
«Din ziua când am scos pe poporul meu Israil din Egipt, n’am ales o cetate din seminţiile lui Israil ca să zidesc templu şi să sălăşluesc numele meu într’însul, ci am ales pe David ca să păstorească pe poporul meu Israil, – dar acum am ales Ierasalimul ca să sălăşluesc numele meu într’însul!»


text:
Şi când lui David, părintele meu, îi intrase la inimă să zidească templu întru slava numelui Domnului Dumnezeului lui Israil,


text:
Domnul a zis lui David, tatăl meu: «Fiindcă ţi-ai pus în gând să zideşti templu întra slava numelui meu, bine ai făcut că ţi-ai pus în gând!


text:
Dar nu tu vei zidi templul, ci fiul tău care va ieşi din coapsele tale, acela îmi va zidi templu întru slava numelui meu.»


text:
Şi acum, Domnul şi-a împlinit făgăduinţa pe care a rostit-o! Eu m’am ridicat în locul tatălui meu David şi m’am suit pe tronul lui Israil, precum i-a făgăduit Domnul, şi am înălţat templu întru slava numelui Domnului Dumnezeului lui Israil.


text:
Şi am gătit într’însul loc pentru chivotul legământului Domnului, pe care l-a încheiat cu străbunii noştri când el i-a scos din pământul Egiptului!»


text:
Apoi Solomon a stat înaintea jertfelnicului Domnului, în faţa, întregii obştii a lui Israil, şi şi-a întins mâinile spre cer,


text:
Şi a zis: «Doamne Dumnezeul lui Israil, nu este Dumnezeu ca tine nici sus în cer, nici jos pe pământ! Tu păzeşti legământul şi-ţi arăţi îndurarea ta către servii tăi, care umblă înaintea ta din toată inima!


text:
Tu ai avut grijă de robul tău David, părintele meu, şi ceea ce i-ai făgăduit lui şi prin gura lui ai grăit, ai împlinit cu mâna ta în vremea de acum.


text:
Şi acum, Doamne Dumnezeul lui Israil, ţine ceea ce ai făgăduit robului tău David, părintele meu, când i-ai spus: «Nu va lipsi bărbat din tine care să stea înaintea mea pe tronul lui Israil, dacă fiii tăi vor lua aminte la calea lor, ca să meargă înaintea mea precum şi tu ai mers înaintea mea!»


text:
Acum, Doamne Dumnezeul lui Israil, să se adeverească făgăduinţa pe care tu ai făcut-o robului tău, lui David, părintele meu!


text:
Să fie oare cu putinţă ca Dumnezeu să aibă locaş pe pământ? Vezi, cerul şi cerurile corurilor nu sunt în stare să te cuprindă, cu atât mai mult acest templu pe care eu l-am zidit!


text:
Deci întoarce-te ca un îndurat la rugăciunea robului tău şi la ruga lui fierbinte, Doamne Dumnezeul meu, şi să asculţi strigarea şi rugăciunea pe care robul tău ţi-o înalţă astăzi înaintea ta,


text:
Ca să fie ochii tăi aţintiţi zi şi noapte spre templul acesta şi spre locul pentru care tu ai făgăduit: «Aici să fie numele meu» ca să asculţi rugăciunea cu care robul tău se roagă în locul acesta.


text:
Ascultă rugăciunea fierbinte a robului tău şi a poporului tău Israil, ori de câte ori se vor ruga ei în locul acesta! Ascultă din locul sălăşlurrii tale, din ceruri, ascultă şi iartă!


text:
Când va greşi cineva împotriva aproapelui său şi-l va pune să jure şi va veni să jure înaintea jertfelnicului din templul acesta,


text:
Ascultă din ceruri şi fă dreptate robilor tăi, pedepseşte pe cel fără de lege, ca fapta lui să i se întoarcă în capul lui, şi pe cel drept să-l răsplăteşti după dreptatea lui.


text:
Când poporul tău Israil va fi înfrânt de vrăjmaşi, fiindcă ei au păcătuit, şi se vor întoarce la pocăinţă şi vor lăuda numele tău şi se vor ruga şi vor înălţa rugăciuni din inimă în templul acesta,


text:
Ascultă din ceruri şi iartă păcatul poporului tău Israil şi-i întoarce în pământul pe care l-ai dat strămoşilor lor.


text:
Când vei închide cerul şi nu va mai ploua, fiindcă au păcătuit înaintea ta, şi se vor ruga în locul acesta şi vor proslăvi numele tău şi se vor căi de păcatul lor, pentru că i-ai pedepsit,


text:
Ascultă din ceruri şi iartă păcatul robilor tăi şi pe poporul tău Israil şi povăţueşte-l să meargă pe calea cea bună, şi dă ploaie pe pământul tău pe care l-ai dat moştenire poporului tău!


text:
Când va fi să fie foamete pe pământ, când va fi să fie ciumă, tăciune în grâne, îngălbenire în holde, stoluri de lăcuste, când îl va împresura vrăjmaşul în vre-una din aşezările lui, ori de va izbucni vre-o molimă ori vre-o boală,


text:
Orice rugăciune, orice rugă fierbinte, care se va face din locul acesta de orice om pentru tot poporul tău Israil – căci fiecare ştie necazul inimii lui – şi va întinde mâinile sale către templul acesta,


text:
Ascultă din ceruri, din locul sălăşluirii tale, şi iartă şi răsplăteşte fiecăruia după faptele lui, căci tu îi ştii inima lui, fiindcă tu singur pătrunzi cu privirea inima fiilor oamenilor,


text:
Când un strein care nu face parte din poporul tău Israil va veni dintr’o ţară îndepărtată pentru cinstirea numelui tău, –


text:
Căci se va auzi de numele tău mare, de mâna ta cea tare şi de braţul tău întins, – va veni şi se va ruga în templul acesta,


text:
Ascultă din ceruri, din locul sălăşluirii tale, şi împlineşte-i străinului toată cererea lui, ca să ştie toate popoarele pământului de numele tău şi să te cinstească pe tine ca poporul tău Israil şi să fie încredinţat că numele tău este chemat în templul acesta pe care l-am zidit!


text:
Când va ieşi poporul tău la bătălie împotriva vrăjmaşilor lui, pe calea pe care-l vei trimite, şi se va ruga Domnului cu faţa spre cetatea pe care ţi-ai ales-o şi spre templul pe care l-am zidit pentru slava numelui tău,


text:
Când vor păcătui înaintea ta – căci nu este om care să nu păcătuiască – şi te vei întărâta împotriva lor, şi-i vei da în mâna vrăjmaşului, care-i va duce robi în ţara lui îndepărtată sau apropiată,


text:
Şi se vor căi în inima lor în pământul în care au fost duşi robi şi se vor pocăi şi te vor ruga pe tine în pământul robiei lor şi vor zice: «Am greşit, am păcătuit şi fărădelege am făcut»,


text:
Şi se vor întoarce către tine cu pocăinţă din toată inima şi din tot cugetul lor, în ţara vrăjmaşilor lor care i-au fost dus în robie, şi se vor ruga ţie cu faţa spre pământul pe care l-ai dat strămoşilor şi spre cetatea pe care ai ales-o şi spre templul pe care l-am zidit întru slava numelui tău,


text:
Ascultă din ceruri, din locul sălăşluirii tale, rugăciunea lor şi cererea lor din inimă şi fă-le dreptate!


text:
Iartă pe poporul tău de orice a greşit, de toate păcatele pe care le-a făptuit înaintea ta, şi dă-le îndurările tale în faţa duşmanilor lor, ca să se milostivească spre ei,


text:
Fie ochii tăi aţintiţi spre cererea robului tău şi spre ruga fierbinte a poporului tău Israil şi să-i asculţi oricând te vor chema pe tine,


text:
Căci tu i-ai ales ca moştenire din toate popoarele pământului, precum ai făgăduit prin gura lui Moise, servul tău, când i-ai scos din Egipt pe strămoşii noştri, Doamne Dumnezeule!»


text:
Când Solomon a sfârşit această rugăciune de cerere către Domnul, s’a sculat din faţa jertfelnicului, unde stătuse în genunchi cu mâinile întinse spre cer,


text:
«Slăvit să fie Domnul care a dat poporului său Israil tihnă pentru tot ce i-a fost făgăduit, încât nici una din minunatele lui făgăduinţi pe care le-a făcut prin gura lui Moise, sluga sa, n’a rămas neîmplinită!


text:
Domnul Dumnezeul nostru să fie cu noi precum a fost şi cu părinţii noştri, să nu ne părăsească şi să nu ne lase!


text:
Să întoarcă inimile noastre spre el, ca să umblăm în toate căile lui, să păzim poruncile lui, legile lui şi îndreptările lui pe care le-a poruncit părinţilor noştri!


text:
Să fie cuvintele acestea cu care m’am rugat fierbinte înaintea Domnului, aproape de Domnul Dumnezeul nostru, ziua şi noaptea, ca să facă dreptate robului său şi poporului său Israil deapururi,


text:
Şi inima voastră să fie neprihănită lângă Domnul Dumnezeul nostru, ca să umblaţi in legile lui şi să păziţi poruncile lui, ca în ziua de acum!»


text:
Solomon a adus jertfă de pace Domnului, douăzeci şi două de mii de vite mari şi o sută douăzeci de mii de vite mici. Regele şi fiii lui Israil au sfinţit templul în felul acesta.


text:
În aceeaşi zi, regele a sfinţit mijlocul curţii care este înaintea templului. Acolo a adus arderea de tot, prinosul, grăsimea jertfelor de pace, căci jertfelnicul de aramă de dinaintea Domnului era prea mic ca să poată cuprinde arderea de tot, prinosul şi grăsimea jertfelor de pace.


text:
În vremea aceea Solomon împreună cu tot Israilul au făcut prăznuirea sărbătorii corturilor, mare adunare, de la intrarea Hamatului şi până la râul Egiptului, înaintea Domnului Dumnezeului nostru, timp de şapte zile şi iar şapte zile, de toate paisprezece zile,


text:
Iar în ziua a opta Solomon a dat drumul poporului. Şi ei şi-au luat rămas bun de la rege şi s’au dus la vetrele lor, bucuroşi şi cu inimă bună pentru tot binele pe care Domnul îl arătase robului său David şi poporului său Israil.


text:
Iar după ce a sfârşit Solomon zidirea templului Domnului şi palatul regal, precum şi toate planurile pe care Solomon dorise să le înfăptuiască,


text:
Şi i-a zis: «Am ascultat rugăciunea ta şi ruga ta din suflet, pe care ai înălţat-o către mine, şi am sfinţit templul acesta pe care l-ai zidit ca să-mi sălăşluesc numele meu pe veci într’însul, şi ochii mei şi inima mea să vegheze în el în toată vremea.


text:
Tu, dacă vei umbla înaintea mea precum a umblat David, părintele tău, întru neprihănirea inimii şi întru desăvârşire, ca să împlineşti tot ceea ce ţi-am poruncit ţie, şi vei păzi legile mele şi îndreptările mele,


text:
Atunci, eu voi întări tronul regatului tău peste Israil deapururi, precum am făgăduit lui David, părintele tău, şi i-am zis: «Nu se va curma din tine bărbat pe tronul lui Israil».


text:
Iar dacă voi şi fiii voştri vă veţi răzleţi do mine şi nu veţi păzi poruncile şi legile mele pe care vi le-am dat, şi vă veţi îndupleca să cinstiţi alţi dumnezei şi să vă închinaţi lor,


text:
Eu voi curma pe Israil de pe faţa pământului pe care i l-am dat, împreună cu templul pe care l-am sfinţit pentru numele meu şi-l voi arunca de la mine. Şi Israil va ajunge la toate popoarele de poveste şi de ocară!


text:
Iar acest templu va fi prefăcut în morman de dărâmături şi cine va trece pe lângă el se va minuna, va fluera şi va zice: «Din care pricină Domnul a urgisit astfel ţara şi acest templu?»


text:
Şi i se va răspunde: «Fiindcă au părăsit pe Domnul Dumnezeul lor, care a scos pe strămoşii lor din ţara Egiptului, şi s’au aciuat lângă alţi dumnezei, lor li s’au închinat şi pe ei i-au cinstit! Din această pricină Domnul a abătut peste ei toată nenorocirea aceasta.»


text:
La capătul celor douăzeci de ani, în care timp Solomon a sfârşit cele două zidiri, templul şi palatul regal,


text:
Solomon a dat lui Hiram, regele Tirului – adică Hiram, regele Tirului, care ajutase pe Solomon cu lemn de cedru, de chiparos şi cu aur după voia lui – i-a dăruit douăzeci de oraşe în ţinutul Galileei.


text:
Şi a zis: «Ce fel de oraşe sunt acestea pe care mi le-ai dat, frate?» Şi le-a rămas numele: ţinutul Cabul, până în ziua de azi.


text:
Iată cum a fost cu corvezile pe care le-a rânduit Solomon pentru zidirea templului Domnului şi a palatului său şi ca să ridice Milo, zidul Ierusalimului, Haţor, Meghido şi Ghezerul, –


text:
Căci Faraon, împăratul Egiptului, venise şi cuprinsese Ghezerul, şi-l prefăcuse în cenuşă, iar pe Canaaniţi, locuitori ai cetăţii, i-a omorît, şi cetatea a făcut-o dar fiicei sale, soţia lui Solomon;


text:
Toate cetăţile pătule ale lui Solomon, cetăţile pentru carele de război, cetăţile pentru călăreţi, şi tot ce plănuise Solomon să clădească în Ierusalim, în Liban şi în tot cuprinsul stăpânirii sale:


text:
Anume corvodarii au fost tot poporul care mai scăpase dintre Amoriţi, Hetiţi, Pereziţi, Iebusiţi, şi care nu făceau parte din fiii lui Israil,


text:
Fiii lor, care mai rămăseseră în ţară şi pe care Israiliţii n’au putut să-i nimicească, Solomon i-a pus la corvadă, până în ziua de azi.


text:
Iar din fiii lui Israil n’a făcut pe nimeni Solomon rob, ci i-a făcut oşteni, dregători, voevozi, căpitani şi supraveghetori mai mari peste carele şi călăreţii săi.


text:
Marii supraveghetori peste lucrările lui Solomon, care supravegheau poporul împovărat cu lucrul, au fost cinci sute cincizeci.


text:
Solomon a zidit Milo, în vremea când fiica lui Faraon a trecut din cetatea lui David în palatul care i-a fost zidit pentru ea.


text:
Solomon îşi făcuse pravilă ca de trei ori pe an să aducă arderi de tot şi jertfe de pace pe jertfelnicul pe care îl înălţase pentru Domnul, şi tămâieri înaintea Domnului. – În vremea aceasta el a dres şi palatul său. –


text:
Solomon regele a alcătuit un stol de corăbii la Eţion-Gheber, lângă Elat, pe ţărmul Mării Roşii, în ţara Edomului.


text:
Hiram a trimis pe corăbiile lui Solomon oamenii săi, corăbierii săi, deprinşi cu marea, să însoţească oamenii lui Solomon,


text:
Şi ei au ajuns la Ofir şi au adus de acolo aur, patru sute douăzeci de talanţi, pe care îl dădură regelui Solomon.


text:
Când a auzit regina din Saba despre faima lui Solomon, cum şi despre templul în numele Domnului, a venit ca să-l ispitească prin cimilituri.


text:
Şi ea a pornit la Ierusalim cu o foarte mare suită: cu cămile încărcate cu mirezme, cu mult aur şi cu pietre nestimate. Şi s’a dus la Solomon ca să-i spună tot ce avea pe inimă.


text:
Şi regele Solomon i-a dat răspuns la toate întrebările ei, şi nici o întrebare, oricât de învăluită, n’a rămas pentru ea fără de răspuns.


text:
Mâncările de la masa lui, ţinuta dregătorilor lui, purtarea slugilor lui şi îmbrăcămintea lor, paharnicii lui, precum şi arderile lui de tot pe care le aducea de obicei în templul Domnului, n’a mai putut să-şi înfrângă duhul,


text:
Şi a zis către Solomon: «Adevărată este faima pe care am auzit-o în ţara mea, despre poveţele tale şi despre înţelepciunea ta,


text:
Dar n’am crezut spuselor, până n’am venit şi n’am văzut cu ochii mei. Iată însă că nici măcar pe jumătate nu este din ceea ce ajunsese până la mine! Înţelepciunea şi bogăţia ta întrec cu mult faima despre care am auzit eu!


text:
Fericiţi sunt supuşii tăi! Fericiţi sunt dregătorii tăi, care slujesc deapururi înaintea ta şi aud cuvintele tale înţelepte!


text:
Slăvit să fie Domnul care a binevoit să te sue pe tronul lui Israil! Şi fiindcă Domnul iubeşte pe Israil în toată vremea, te-a suit pe tron ca rege, ca să judeci şi să împărţi dreptatea.»


text:
Şi i-a dăruit ea regelui o sută douăzeci de talanţi de aur şi foarte multe mirezme şi pietre preţioase. Niciodată n’au intrat în ţară atâtea mirezme, câte i-a dat regina din Saba regelui Solomon.


text:
Chiar şi corăbiile lui Hiram, care aduceau aur din Ofir, n’au adus niciodată atât de mult lemn de stirax şi atâtea pietre preţioase!


text:
Şi regele a făcut din lemnul de stirax, odoare de lemn în templul Domnului şi în palatul regal, ţitere şi harfe pentru cântăreţi. Lemnul acesta de stirax nu s’a văzut niciodată în atâta belşug, până în ziua de azi.


text:
Regele Solomon i-a dat reginei din Saba tot ceea ce a dorit şi a cerut, afară de ceea ce după dărnicia regească i-a dăruit ei. Apoi ea împreună cu dregătorii ei a pornit şi s’a întors în ţara ei.


text:
Greutatea aurului pe care Solomon îl primea în fiecare an era de şase sute şaizeci şi şase de talanţi de aur,


text:
Afară de dările neguţătorilor mari, de birul negustorilor mici şi ceea ce intra de la toţi craii Beduinilor şi satrapilor ţării.


text:
Apoi a făcut regele Solomon două sute de scuturi mari de aur cecănit, – fiecare scut avea şase sute de sicli de aur, –


text:
Şi trei sute de scuturi de rând de aur cecănit, – fiecare scut avea trei mine de aur, – pe care le-a pus în casa «Pădurea Libanului».


text:
Tronul avea şase trepte, iar deasupra spătarului, în dreapta şi în stânga, erau două capete de taur; avea rezemători într’o parte şi într’alta, iar lângă rezemători erau doi lei.


text:
Pe cele şase trepte, de o parte şi de alta, erau aşezaţi doisprezece lei, ceea ce nu se găsea în nici o împărăţie.


text:
Toate cupele de băut ale regelui Solomon erau de aur, şi toate odoarele din casa «Pădurea Libanului» erau de aur curat, fiindcă argintul în vremea lui Solomon n’avea preţ.


text:
Regele avea pe mare corăbii multe, la fel cu cele care mergeau la Tarşiş şi cârmuite de corăbierii lui Hiram. O dată la trei ani corăbiile lui cele mari soseau încărcate cu aur şi cu argint, cu fildeş, cu maimuţe şi cu păuni,


text:
Toată lumea căuta să vadă faţa lui Solomon, să asculte înţelepciunea lui, pe care Dumnezeu i-o pusese în inimă;


text:
Fiecare din ei aducea darul său, odoare de argint, de aur, veşminte, arme, mirezme, cai, catâri, an de an,


text:
Şi şi-a sporit Solomon carele şi călăreţii. Şi a avut o mie patru sute de care şi douăsprezece mii de călăreţi, şi i-a pus parte în cetăţile pentru care şi parte cu regele în Ierusalim.


text:
EI, regele, a adus atât argint în Ierusalim ca pietrele, şi cedri mulţi ca sicomorii care cresc pe câmpie.


text:
Carul din Muţri costa şase sute de sicli de argint, şi un cal o sută cincizeci de sicli. Cu aceeaşi geambaşi se făcea cumpărătura şi pentru regii Hetiţilor şi ai Sirienilor.


text:
Regele Solomon a iubit pe lângă fiica lui Faraon multe femei străine: moabite, amonite, edomite, sidoniene şi hetite,


text:
Din neamurile despre care Domnul zisese fiilor lui Israil: «Să nu vă amestecaţi cu ele şi nici ele să nu se amestece cu voi, ca să nu ademenească inima voastră către dumnezeii lor!» Dar Solomon tocmai pe acestea le-a îndrăgit.


text:
În vremea bătrâneţii lui Solomon, femeile i-au înduplecat inima după alţi dumnezei, încât el nu mai era cu toată inima alături de Domnul Dumnezeul lui, cum fusese cu toată inima David, părintele său.


text:
Atunci Solomon a început să cinstească pe Astarte, zeiţa Sidonienilor, şi pe Milcom, idolul urîcios al Amoniţilor.


text:
Şi Solomon a făcut fapte rele în ochii Domnului şi n’a avut credinţă în Domnul, ca David, tatăl său.


text:
Atunci a zidit Solomon capişte pentru adus jertfe lui Chemoş, dumnezeul Moabiţilor, în muntele de la răsăritul Ierusalimului, cât şi lui Milcom, idolul fiilor lui Amon.


text:
Aşa a făcut el pentru toate femeile cele străine ale lui, care aduceau tămâieri şi jertfe dumnezeilor lor.


text:
Atunci s’a întărâtat Domnul împotriva lui Solomon, fiindcă şi-a lăsat inima înduplecată de la Domnul Dumnezeul lui Israil, care i se arătase de două ori,


text:
Şi care îi dăduse poruncă într’adins să nu se ia după alţi dumnezei. Dar el n’a ţinut socoteală de ceea ce Domnul îi poruncise.


text:
Şi Domnul i-a spus lui Solomon: «Fiindcă te-ai răzleţit până într’atât şi nu mai păzeşti legământul meu şi legile mele pe care ţi le-am poruncit, voi sfâşia regatul tău şi-l voi da slugii tale.


text:
Dar în vremea vieţii tale nu voi face-o, pentru David, părintele tău, ci îl voi sfâşia din mâna fiului tău.


text:
Dar nu tot regatul îl voi sfâşia. O seminţie o voi da fiului tău pentru David, sluga mea, şi pentru Ierusalimul pe care l-am ales.»


text:
Atunci a sculat Domnul un vrăjmaş împotriva lui Solomon, pe Hadad Edomitul. Acesta era de viţă de domn din Edom.


text:
Când David a înfrânt Edomul şi Ioab, căpitanul oştirii s’a dus ca să scotocească peşterile şi a măcelărit pe toţi vitejii Edomului,


text:
– Căci Ioab împreună cu tot Israilul stătuseră acolo şase luni, până când au nimicit pe toţi cei viteji din Edom, –


text:
Atunci a fugit Hadad împreună cu câţiva Edomiţi dintre dregătorii tatălui său, ca să se ducă în Egipt. Pe atunci Hadad era în floarea vârstei.


text:
Şi a pornit din Madian şi a ajuns în Paran. Şi din Paran a luat oameni şi s’a dus la Faraon, împăratul Egiptului, care i-a dat hrană şi adăpost, precum şi moşie.


text:
Şi a aflat Hadad har mult în ochii lui Faraon, şi i-a dat lui ca femeie pe cumnata sa Ano, sora cea mai mare a reginei Tahpenes.


text:
Şi Ano, sora lui Tahpenes, a născut pe Ghenubat, fiul său, pe care Tahpenes l-a crescut mare în casa lui Faraon, şi a stat Ghenubat în casa lui Faraon, împreună cu feciorii lui.


text:
Când a aflat Hadad care era în Egipt că David a adormit cu părinţii lui şi că Ioab, voevodul oştirii, a murit, atunci el, Hadad, l-a rugat pe Faraon: «Îngădueşte-mi să mă întorc în ţara mea!»


text:
Şi Faraon i-a răspuns: «Ce-ţi lipseşte ţie la mine, de cauţi să te duci în ţara ta?» Iar Hadad i-a spus: «Dă-mi drumul!» Şi Hadad a plecat în ţara sa. Şi acesta este răul pe care i l-a făcut Hadad lui Israil: el a urgisit pe Israil şi s’a făcut rege în Edom.


text:
Apoi Domnul a mai ridicat împotriva lui un alt vrăjmaş, pe Rezon, fiul lui Eleiada, care fugise de la Hadadezer, stăpânul său din Toba.


text:
Şi s’au strâns împrejurul lui oameni fără căpătâi şi s’a făcut capul unei cete în vremea când David măcelărise pe Sirieni. El a cuprins Damascul, s’a aşezat în el şi s’a făcut rege în Damasc,


text:
Asemenea şi Ieroboam, fiul lui Nabat Efrateanul din Ţereda, dregător al lui Solomon, s’a răzvrătit împotriva regelui. – Pe mama lui Ieroboam o chema Ţerua şi era văduvă. –


text:
Iată din care pricină a ridicat el mâna împotriva regelui: Solomon începuse să zidească Milo şi a astupat spărturile cetăţii lui David, părintele său.


text:
Ieroboam însă era om de ispravă şi, fiindcă Solomon a văzut că tânărul este îndemânatec la lucru, l-a pus supraveghetor peste cei ce făceau corvadă din seminţia lui Iosif.


text:
În vremea aceea Ieroboam a ieşit din Ierusalim şi profetul Ahia din Şilo l-a întâlnit pe drum. Ahia era îmbrăcat cu haină nouă. Şi pe câmp erau numai ei doi.


text:
Şi a zis lui Ieroboam: «Ia-ţi zece bucăţi, fiindcă aşa zice Domnul Dumnezeul lui Israil: Iată eu voi sfâşia regatul din mâna lui Solomon şi-ţi voi da ţie zece seminţii,


text:
Şi numai o seminţie să-i rămână lui, pentru David, robul meu, şi pentru Ierusalim, cetatea pe care am ales-o din toate seminţiile lui Israil,


text:
Pentru că m’a părăsit şi s’a închinat Astartei, zeiţa Sidonienilor, lui Chemoş, dumnezeul Moabului, şi lui Milcom, dumnezeul Amoniţilor, şi n’a umblat în căile mele ca să săvârşească ceea ce este drept în ochii mei şi să pună în faptă legile mele şi îndreptările mele, întocmai ca David, părintele său.


text:
Şi nu voi lua regatul din mâna lui, ci îl voi lăsa rege în toate zilele vieţii lui, pentru David, sluga mea, pe care l-am ales deoarece el a păzit poruncile şi legile mele.


text:
Iar fiului său numai o seminţie, ca să rămână pentru robul meu David o făclie deapururi în Ierusalim, în cetatea pe care am ales-o ca să-mi sălăşluesc numele meu.


text:
Şi te voi lua pe tine şi te voi face stăpânitor peste tot ce pofteşte sufletul tău, şi vei fi rege peste Israil.


text:
Şi dacă vei asculta de tot ce-ţi voi porunci şi vei umbla în căile mele şi vei săvârşi ceea ce este drept în ochii mei, spre paza poruncilor şi legiuirilor mele, întocmai cum a făcut David, robul meu, te voi ocroti şi-ţi voi întemeia spiţă trainică, precum i-am întemeiat lui David, şi-ţi voi da Israilul.


text:
Iată pricina pentru care căuta Solomon să omoare pe Ieroboam! Pentru aceasta a purces Ieroboam şi a fugit în Egipt la Şişac, împăratul Egiptului şi a stat acolo în Egipt până la moartea lui Solomon.


text:
Cealaltă istorie a vieţii lui Solomon, toate faptele lui şi înţelepciunea lui sunt scrise în «Cronica lui Solomon». Solomon a domnit în Ierusalim peste tot Israilul patruzeci de ani şi a adormit cu părinţii săi şi a fost îngropat în cetatea lui David, părintele său. Iar Roboam, fiul său, a ajuns rege în locul său.


text:
Îndată ce Ieroboam, fiul lui Nabat, a auzit,— căci el se afla încă în Egipt, unde fugise din faţa lui Solomon, – s’a întors din Egipt.


text:
Şi din pricină că au trimis să-l cheme, atunci Ieroboam împreună cu toată obştia lui Israil au venit şi au stat de vorbă cu Roboam şi au zis:


text:
«Părintele tău a pus jug greu pe noi. Uşurează munca cea grea şi jugul greu care l-a pus pe grumazul nostru, şi-ţi vom sluji ţie.’»


text:
În vremea aceea s’a sfătuit regele Roboam cu bătrânii, dregătorii tatălui său Solomon, de pe când era el în viaţă, şi i-a întrebat: «Ce mă sfătuiţi să răspund acestor oameni?»


text:
Atunci i-au răspuns: «Dacă te vei duce înaintea poporului şi te vei arăta binevoitor şi-i vei asculta plângerea, şi-l vei lua cu vorbă bună, îţi va fi supus în toată vremea!»


text:
Dar el a pus puţin preţ pe povaţa bătrânilor care îl îndemnaseră şi s’a sfătuit cu tinerii de vârsta lui, sfetnicii lui,


text:
Şi i-a întrebat: «Ce sfat îmi daţi ca să răspund poporului acestuia care îmi spune: «Uşurează jugul pe care tatăl tău l-a pus pe grumazul nostru!»


text:
Atunci tinerii, cei care crescuseră cu el, i-au răspuns: «Aşa să răspunzi poporului acestuia, care ţi-a grăit: «Tatăl tău a îngreuiat jugul nostru, şi tu uşurează-ni-l» şi aşa să le spui: «Degetul meu cel mic este mai greu decât coapsele tatălui meu!


text:
Şi dacă tatăl meu v’a pus jug greu, eu vă voi pune unul şi mai greu; tatăl meu v’a bătut cu bice, iar eu vă voi bate cu harapnice!»


text:
Apoi Ieroboam împreună cu tot poporul au venit la Roboam a treia zi, după cum le spusese regele: «După trei zile de răgaz, veniţi înapoi la mine!»


text:
Ci le-a vorbit după îndemnul celor tineri şi le-a zis: «Tatăl meu v’a îngreuiat jugul vostru, iar eu îl voi îngreuia şi mai mult; tatăl meu v’a bătut cu bice, iar eu vă voi bate cu harapnice!»


text:
Şi regele n’a dat ascultare poporului, căci era voinţa Domnului, ca să se adeverească cuvântul pe care-l vorbise prin gura lui Ahia din Şilo, către Ieroboam, fiul lui Nabat.


text:
Şi când tot Israilul a văzut că regele nu ascultă, poporul i-a întors regelui cuvânt şi i-a răspuns: «Ce avem noi de împărţit cu David? N’avem nimic de moştenit de la fiul lui Iesei! La vetrele tale, Israile! Şi acum vezi-ţi de casa ta, Davide!» Şi Israil s’a întors fiecare la vatra sa.


text:
După aceasta fiii lui Israil, care locuiau în cetăţile seminţiei lui Iuda, au pus rege peste ele pe Roboam.


text:
Şi regele Roboam a trimis pe Adoniram, ispravnicul corvezilor, şi tot Israilul l-a bătut cu pietre şi l-a omorît, iar regele Roboam abia a avut vreme să se urce în carul său şi a fugit la Ierusalim.


text:
Şi când a aflat tot Israilul că Ieroboam s’a întors, a trimis şi l-a chemat la obştie şi l-au pus rege peste tot Israilul, iar cu casa lui David n’a mai rămas nimeni decât singură seminţia lui Iuda.


text:
Apoi Roboam a venit la Ierusalim şi a adunat toată seminţia lui Iuda şi seminţia lui Veniamin, o sută optzeci de mii de oşteni, ca să pornească cu război împotriva casei lui Israil şi să întoarcă regatul de partea lui Roboam, fiul lui Solomon.


text:
«Spune lui Roboam, fiul lui Solomon, regele Iudei, şi la toată casa lui Iuda şi Veniamin şi la tot poporul care a mai rămas!


text:
Aşa zice Domnul: «Nu plecaţi şi nu vă războiţi cu fraţii voştri, fiii lui Israil! Să se întoarcă fiecare la casa sa, căci de la mine a pornit hotărîrea aceasta!.» Şi când au auzit cuvântul Domnului, s’au întors acasă după cuvântul lui.


text:
Ieroboam a întărit Sihemul de pe muntele Efraim şi l-a făcut cetatea sa domnească. Apoi a plecat de acolo şi a întărit Penuelul.


text:
Dacă poporul se va sui în Ierusalim ca să aducă jertfe în templu, inima poporului acestuia se va îndupleca spre stăpânul lor Roboam, regele din Iuda, şi atunci mă vor omorî şi vor trece de partea lui Roboam, regele din Iuda.»


text:
Şi după ce s’a sfătuit regele cu sfetnicii săi, a făcut doi viţei de aur şi a zis poporului: «Destul v’aţi dus la templul din Ierusalim! Iată dumnezeii tăi, Israile, care te-au scos din ţara Egiptului!»


text:
Şi el a mai clădit temple pe înălţimi şi a aşezat preoţi din popor care nu erau dintre fiii lui Levi.


text:
Şi a făcut Ieroboam prăznuire în luna a opta, în ziua a cincisprezecea, care cădea în aceeaşi zi ca şi sărbătoarea de la templul din Iuda. Şi el însuşi se ducea la jertfelnic. Acelaşi lucru l-a făcut şi în Betel, ca să aducă jertfe viţeilor pe care îi făcuse. Asemenea pe preoţii pentru înălţimi pe care i-a aşezat, i-a pus să slujească în Betel.


text:
El însuşi s’a suit la jertfelnicul pe care-l făcuse din socotinţa sa în luna a opta, în ziua a cincisprezecea, când a aşezat praznic pentru fiii lui Israil.


text:
Şi când s’a suit la jertfelnic să aducă tămâieri, iată că a venit un om al lui Dumnezeu din Iuda, cu poruncă de la Domnul, în Betel, tocmai când Ieroboam stătea la jertfelnic ca să aducă tămâieri.


text:
Atunci el a predicat din porunca Domnului împotriva jertfelnicului şi a zis: «Jertfelnice, jertfelnice! Aşa rosteşte Domnul: Iată că se va naşte un vlăstar casei lui David care se va chema Iosia, şi va jertfi deasupra ta pe toţi preoţii templelor de pe înălţimi, care aduc tămâieri deasupra ta, şi oase de oameni vor fi arse pe tine!»


text:
În acelaşi timp a dat şi un semn şi i a rostit: «Acesta va fi semnul pentru ceea ce a zis Domnul: «Iată, jertfelnicul acesta va crăpa, iar cenuşa cea grasă de pe el se va risipi!»


text:
Şi când regele Ieroboam a auzit cuvântul profetului pe care l-a strigat împotriva jertfelnicului de la Betel, şi-a întins mâna de la jertfelnic şi a zis: «Prindeţi-l! Dar mâna pe care o întinsese s’a uscat şi nu putea s’o mai tragă înapoi.


text:
Şi a crăpat şi jertfelnicul şi s’a risipit de pe el cenuşa cea grasă, adică acesta era semnul pe care-l dăduse omul lui Dumnezeu din porunca Domnului.


text:
Atunci a început regele să spună omului lui Dumnezeu: «Îmbunează-l pe Domnul Dumnezeul tău si roagă-te pentru mine ca să pot strânge mâna la loc!» Atunci omul lui Dumnezeu a chemat îndurarea Domnului, şi mâna regelui s’a tras la loc, ca mai înainte.


text:
Apoi regele a zis omului lui Dumnezeu: «Intră la mine înlăuntru şi înviorează-te şi-ţi voi da un dar!»


text:
Şi omul lui Dumnezeu i-a răspuns regelui: «Chiar dacă mi-ai da jumătate din stăpânirea ta, nu voi veni la tine, căci nu-mi este îngăduit să mănânc pâine şi nici să beau apă în locul acesta.


text:
Fiindcă aşa mi s’a poruncit prin cuvântul Domnului: «Să nu mănânci pâine, nici să nu bei apă şi nici să te întorci pe drumul pe care ai venit!»


text:
Dar în Betel locuia un profet bătrân. Şi au venit fiii lui la el şi i-au povestit tot ceea ce făcuse omul lui Dumnezeu în văzul tuturor în Betel, precum şi cuvintele pe care i le-a spus regelui. Pe când ei povesteau tatălui lor,


text:
Tatăl lor i-a întrebat: «Încotro a apucat?» Şi fiii lui i-au arătat calea pe care apucase omul lui Dumnezeu, care venise din Iuda.


text:
Atunci el a dat poruncă fiilor său: «Puneţi samarul pe asin!» Şi ei l-au pus, iar el a încălecat pe asin.


text:
Şi s’a luat după omul lui Dumnezeu pe care l-a găsit stând sub un stejar, şi l-a întrebat: «Tu eşti omul lui Dumnezeu care a venit din Iuda?» Şi el i-a răspuns: «Eu!»


text:
Şi el i-a răspuns: «Nu pot să mă întorc cu tine, căci nu-mi este îngăduit să mănânc pâine, nici să beau apă cu tine în locul acesta,


text:
Fiindcă mi s’a spus prin porunca Domnului:«Să nu mănânci, nici să nu bei acolo apă şi nici să nu te întorci pe drumul pe care ai venit!»


text:
Dar el i-a zis: «Şi eu sunt profet ca şi tine, şi îngerul mi-a spus prin cuvântul Domnului aşa: «Întoarce-l din drum la tine acasă, ca să mănânce şi să bea!» Însă el îl minţea.


text:
Şi acesta a strigat către omul lui Dumnezeu care venise din Iuda: «Aşa zice Domnul:«Fiindcă te-ai răzvrătit împotriva poruncii Domnului şi n’ai păzit porunca pe care ţi-a poruncit-o Domnul Dumnezeul tău,


text:
Şi te-ai întors şi te-ai ospătat şi ai băut în locul acela în care ţi-a poruncit să nu mănânci pâine, nici să nu bei apă, trupul tău nu va fi pus în mormântul părinţilor tăi!»


text:
Şi el a pornit la drum. Dar pe drum i-a ieşit înainte un leu şi l-a omorît, şi hoitul lui sta aruncat în drum cu asinul şi cu leul lângă el.


text:
Din întâmplare câţiva drumeţi care treceau pe acolo, văzând trupul lui aruncat în drum şi leul stând lângă el, au venit şi au dat de veste în cetatea în care locuia profetul cel bătrân.


text:
Dar când a auzit profetul care îl întorsese din drum, a zis: «Acela este omul lui Dumnezeu care a nesocotit porunca Domnului şi pentru aceasta Domnul l-a dat în ghiarele leului care l-a sfărâmat şi l-a omorît întocmai cum i-a zis Domnul».


text:
Şi el a plecat şi a găsit hoitul lui aruncat în drum, iar leul şi asinul stând alături de el. Leul nu mâncase hoitul şi nici nu sfâşiase pe asin.


text:
Atunci profetul a ridicat trupul omului lui Dumnezeu, l-a pus pe asin şi l-a dus în cetatea bătrânului profet, ca să-l jelească şi sări îngroape.


text:
Iar după ce l-au îngropat, el a zis fiilor săi: «La moartea mea, să mă îngropaţi în mormântul în care a fost îngropat omul lui Dumnezeu, şi oasele mele să le puneţi lângă oasele lui, ca oasele mele să rămână neatinse ca şi oasele lui!


text:
Aşa se va împlini cuvântul pe care l-a predicat el din porunca Domnului împotriva jertfelnicului din Betel şi a capiştilor de pe înălţimi, care se află în cetăţile Samariei.»


text:
După această întâmplare, Ieroboam tot nu s’a întors cu pocăinţă de la calea lui cea rea, ci a făcut iarăşi din poporul de jos preoţi pentru capiştile de pe înălţimi, căci pe oricare voia îşi punea mâna ca să fie preoţi pentru capiştile de pe înălţimi.


text:
Această împrejurare a căşunat căderea în păcat a casei lui Ieroboam, deci pierderea şi nimicirea ei de pe faţa pământului.


text:
Atunci a zis Ieroboam către femeia sa: «Hai, îmbracă-te cu alte haine, ca să nu ştie nimeni că eşti femeia lui Ieroboam, şi du-te la Şilo. Acolo se află profetul Ahia, cel care mi-a profeţit că voi fi rege peste acest popor.


text:
Dar ia în mână zece pâini, câteva turte şi un ulcior cu merdenchi şi du-te la el, şi el îţi va spune ce va fi cu băiatul!»


text:
Şi femeia lui Ieroboam a făcut întocmai. Ea a pornit şi s’a dus la Şilo şi a intrat în casa lui Ahia. Şi Ahia nu putea să vadă fiindcă ochii îi slăbiseră de bătrâneţe.


text:
Dar Domnul îi spusese lui Ahia: «Iată, femeia lui Ieroboam vine să te întrebe pe tine, căci fiul ei este bolnav. Când va veni să-i spui aşa şi aşa, căci ea vine în haine schimbate.


text:
Şi abia a auzit Ahia zgomotul paşilor ei, şi în clipa când a intrat pe uşă i-a zis: «Intră, femeie a lui Ieroboam! Pentru ce te-ai îmbrăcat în haine streine? Sunt trimis să-ţi vestesc fapte crâncene!


text:
Du-te şi spune lui Ieroboam: Aşa zice Domnul Dumnezeul lui Israil: «Deoarece te-am ridicat din mijlocul poporului şi te-am făcut rege peste poporul meu Israil,


text:
Şi am rupt regatul de la casa lui David şi ţi l-am dat ţie şi n’ai fost ca servul meu David, care a păzit poruncile mele şi a umblat după mine din toată inima lui, ca să săvârşească numai ceea ce este drept în ochii mei.


text:
Ci ai făptuit rele mai mult decât înaintaşii tăi, şi ai umblat şi ţi-ai făcut alţi dumnezei şi chipuri turnate ca să mă întărâţi şi m’ai aruncat la spate,


text:
De aceea, iată că voi aduce nenorociri asupra casei lui Ieroboam şi voi curma din neamul lui Ieroboam pe toţi cei de parte bărbătească, robi şi liberi, şi voi mătura casa lui Ieroboam cum se mătură gunoiul de nu mai rămâne nimic.


text:
Pe cel care din casa lui Ieroboam va muri în cetate, câinii îl vor mânca, şi pe cel care va muri pe câmp, îl vor mânca păsările eerului, căci gura Domnului a grăit aceasta.»


text:
Şi tot Israilul îl va plânge şi-l va îngropa, căci numai el singur din neamul lui Ieroboam se va duce în mormânt, fiindcă numai el din casa lui Ieroboam s’a aflat bun înaintea Domnului Dumnezeului lui Israil.


text:
Şi Domnul va lovi Israilul, şi el se va pleca într’o parte şi într’alta, precum se mlădie trestia pe faţa apei, şi va izgoni pe Israil din pământul acesta mănos pe care l-a dat părinţilor lui şi-l va împrăştia dincolo de Eufrat, pentru că şi-a făcut Aşere ca să mânie pe Domnul.


text:
Şi va părăsi Israilul, pentru păcatele lui Ieroboam pe care le-a făptuit el însuşi şi fiindcă a îndemnat şi pe Israil să păcătuiască.»


text:
Atunci s’a sculat femeia lui Ieroboam şi a pornit şi a ajuns la Tirţa, şi când a păşit pragul casei, copilul murise.


text:
Şi l-au îngropat şi l-a bocit tot Israilul, după cuvântul Domnului pe care îl vestise prin gura servului său, profetul Ahia.


text:
Iar cealaltă istorie a domniei lui Ieroboam, cum s’a războit şi cum a domnit sunt scrise în «Cronicile regilor lui Israil».


text:
Ieroboam a domnit douăzeci şi doi de ani. Şi a adormit el împreună cu părinţii lui, iar fiul său Nadab s’a suit pe tron în locul lui.


text:
Roboam, fiul lui Solomon, a domnit în Iuda. El era în vârstă de patruzeci şi unu de ani când a ajuns rege, şi şaptesprezece ani a domnit în Ierusalim, cetatea pe care şi-a ales-o Domnul ca să-şi sălăşluiască numele său într’însa, dintre toate seminţiile lui Israil. Pe mama sa o chema Naama. Ea era amonită de neam.


text:
Şi a făcut Roboam fapte rele în ochii Domnului şi a zădărît râvna lui, mai mult decât au făcut părinţii lui, prin păcatele pe care el le-a săvârşit.


text:
Căci şi ei şi-au zidit jertfelnice pe înălţimi şi stâlpi cu pisanii idoleşti, şi Aşere pe orice colină mai înaltă şi sub orice copac verde.


text:
Erau de asemenea şi desfrânate în ţară, şi ei se luau după toate ticăloşiile neamurilor pe care Domnul le izgonise din faţa fiilor lui Israil.


text:
În anul al cincilea al domniei lui Roboam, Şişac, împăratul Egiptului, s’a suit cu război împotriva Ierusalimului,


text:
Şi a luat vistieriile templului Domnului precum şi comorile curţii domneşti; deci el a prădat tot. Şi a mai luat şi toate scuturile cele de aur pe care le făcuse Solomon.


text:
Iar regele Roboam a făcut în locul lor scuturi de aramă şi le-a dat în seama căpeteniilor celor care alergau înaintea regelui şi care făceau de pază la uşa palatului domnesc.


text:
Ori de câte ori regele se ducea la templul Domnului, alergătorii le luau şi le aduceau iarăşi la cămara de gardă.


text:
Celelalte fapte din istoria domniei lui, precum şi ce a mai făcut el, sunt scrise în «Cronicile regilor lui Iuda».


text:
Şi Roboam a adormit cu părinţii lui şi a fost îngropat cu ei în cetatea lui David. Pe mama sa o chema Naama. Ea era amonită de neam. În locul său a ajuns rege Abia, fiul său.


text:
Şi el s’a terfelit în toate păcatele tatălui său, pe care le făcuse în văzul lui, şi inima lui n’a fost nedespărţită de Domnul Dumnezeul lui, precum fusese inima lui David, moşul său.


text:
Numai pentru David, Domnul Dumnezeul lui lăsase o făclie în Ierusalim, şi întărise pe urmaşii lui de după el şi cruţase Ierusalimul,


text:
Fiindcă David făcuse fapte bune în ochii Domnului şi nu se depărtase niciodată în toată viaţa lui de ceea ce tot el îi poruncise, afară de pricina cu Urie Heteul.


text:
Şi celelalte fapte istorice ale lui Abia, împreună cu ceea ce a mai săvârşit el, sunt scrise în «Cronicile regilor lui Iuda». Între Abia şi Ieroboam a fost război atât cât au trăit ei.


text:
Şi a adormit Abia cu părinţii lui şi a fost îngropat în cetatea lui David. Şi după el a domnit fiul său Asa.


text:
El a alungat pe toţi desfrânaţii din ţară şi a nimicit toţi idolii pe care îi făcuseră părinţii săi.


text:
Ci a făcut mai mult, căci şi pe mama sa a coborît-o de la vrednicia de regină, fiindcă făcuse pentru Aşera un chip de ocară. Asa a sfărâmat acest chip de ocară şi l-a ars în lunca Chedronului.


text:
Numai locaşurile de închinare de pe înălţimi nu le-a stricat. Inima lui Asa a fost nedeslipită de Domnul în toată viaţa lui.


text:
El a mutat în templul Domnului toate darurile sfinte ale tatălui său şi ale sale: aur, argint şi odoare sfinte.


text:
Baeşa, regele lui Israil, a pornit împotriva lui Iuda şi a întărit Rama, ca să împiedice trecerea lui Asa, regele lui Iuda.


text:
Atunci a luat Asa tot aurul şi tot argintul care mai rămăsese în vistieriile din templul Domnului şi toată vistieria curţii domneşti, şi le-a dat în mâna dregătorilor lui. Şi regele Asa le-a trimis la Benhadad, fiul lui Tabrimon, nepotul lui Hezion, regele Siriei, care avea scaunul său de domnie în Damasc, cu acest cuvânt:


text:
«Să încheiem legământ între mine şi tine, ca cel încheiat între tatăl meu şi tatăl tău. Iată, îţi trimit un dar de aur şi de argint! Strică legământul pe care l-ai încheiat cu Baeşa, regele lui Israil, ca el să plece de la mine!»


text:
Şi Benhadad a ascultat de regele Asa şi a trimis pe căpitanii armatelor sale împotriva cetăţilor lui Israil. În felul acesta a pustiit el Iion, Dan, Abel-Bet-Maaca, întregul Chineret, împreună cu ţinutul Neftali.


text:
Atunci regele Asa a dat de ştire în tot regatul lui Iuda fără osebire şi a ridicat din Rama pietrele şi lemnele pe care Baeşa le întrebuinţase la întărire şi cu ele regele Asa a întărit Ghibeea din Veniamin şi Miţpa.


text:
Şi toate celelalte fapte din vremea domniei lui Asa, precum şi faptele lui vitejeşti pe care le-a săvârşit el, şi cetăţile pe care le-a zidit sunt scrise în «Cronicile regilor lui Iuda». La vreme de bătrâneţe însă el s’a îmbolnăvit de picioare.


text:
Şi Asa a adormit cu părinţii săi şi a fost îngropat la un loc cu ei în cetatea lui David, strămoşul său. Iar după el a ajuns rege Iosafat, fiul său.


text:
Nadab, fiul lui Ieroboam, a ajuns rege în Israil în anul al doilea al lui Asa, regele lui Iuda. Şi el a domnit peste Israil doi ani.


text:
El a făcut fapte rele în ochii Domnului şi a umblat pe calea tatălui său şi s’a terfelit în păcatul lui cu care a făcut să păcătuiască pe Israil.


text:
Atunci Baeşa, fiul lui Ahia din casa lui Isahar, a uneltit împotriva lui Nadab şi, pe când Nadab împreună cu tot Israilul împresurau Ghibetonul, Baeşa l-a ucis la Ghibeton, cetatea Filistenilor.


text:
Şi îndată ce a ajuns rege, a nimicit toată casa lui Ieroboam, de n’a mai rămas nici un suflet din neamul lui. Aşa a nimicit el pe toţi, după cuvântul Domnului, pe care-l vestise prin gura robului său Ahia din Şilo,


text:
Din pricina păcatului lui Ieroboam pe care şi el îl făptuise, şi îndemnase şi pe Israil să-l săvârşească, mâniind pe Domnul Dumnezeul lui Israil.


text:
Iar celelalte fapte istorice şi tot ceea ce a mai săvârşit el sunt scrise în «Cronicile regilor lui Israil».


text:
În anul al treilea al lui Asa, regele lui Iuda, a ajuns rege peste tot Israilul, în Tirţa, Baeşa, fiul lui Ahia, la vârsta de douăzeci şi patru de ani.


text:
Şi el a făcut fapte rele în ochii Domnului şi a mers pe calea lui Ieroboam şi s’a pângărit cu păcatul lui, cu care l-a ademenit şi pe Israil să-l săvârşească.


text:
«Fiindcă te-am ridicat din ţărână şi te-am pus rege peste poporul meu Israil, dar tu ai umblat pe calea lui Ieroboam şi ai ademenit la păcat pe poporul meu Israil, ca să mă întărâţi cu păcatul lui,


text:
Iată că voi mătura pe Baeşa şi toată casa lui şi voi nimici casa ta, ca şi pe a lui Ieroboam, fiul lui Nabat.


text:
Pe cel care va muri din neamul lui Baeşa în cetate, câinii îl vor mânca, şi pe cel care va muri pe câmp, îl vor mânca păsările cerului.


text:
Celelalte fapte istorice ale lui Baeşa pe care le-a făcut el, precum şi vitejia lui sunt scrise în «Cronicile regilor lui Israil».


text:
Cuvântul Domnului care a fost prin profetul Iehu, fiul lui Hanani, împotriva lui Baeşa şi împotriva casei lui s’a adeverit, nu numai fiindcă el a făcut fapte rele în ochii Domnului şi l-a întărâtat cu faptele mâinilor sale, ca să se asemene cu casa lui Ieroboam, ci şi din pricină că a nimicit casa lui.


text:
În anul al douăzeci şi şaselea al lui Asa, regele lui Iuda, a domnit Ela, fiul lui Baeşa, peste Israil, în Tirţa, timp de doi ani.


text:
Împotriva lui a uneltit dregătorul său Zimri, voevod peste jumătate din carele lui de război. Şi pe când el se afla ospătând în Tirţa, în casa lui Arţa, marele supraveghetor peste palatul din Tirţa,


text:
Zimri a pătruns la el, l-a lovit şi l-a omorît în anul al douăzeci şi şaptelea al domniei lui Asa, regele Iudei, şi i-a luat domnia.


text:
Şi de îndată ce s’a suit pe tron, a nimicit toată casa lui Baeşa, încât n’a mai rămas nimeni de parte bărbătească, nici rude, nici prieteni.


text:
Zimri a nimicit tot neamul lui Baeşa, după cuvântul Domnului pe care îl grăise împotriva lui Baeşa, prin gura profetului Iehu,


text:
Din pricina tuturor păcatelor lui Baeşa şi ale lui Ela, feciorul lui, care nu numai că au păcătuit ei, ci au înduplecat la păcat pe Israil, şi cu idolii lor au întărâtat pe Domnul Dumnezeul lor.


text:
Celelalte fapte din vremea domniei lui Ela, împreună cu ceea ce a mai săvârşit el sunt scrise în «Cronicile regilor lui Israil».


text:
În anul al douăzeci şi şaptelea al lui Asa, regele lui Iuda, a domnit Zimri în Tirţa şapte zile. Poporul în vremea aceea stătea în tabără la Ghibeton, cetate filisteană.


text:
Când a aflat poporul care se afla în tabără, că Zimri a uneltit şi că a şi omorît pe rege, întregul Israil a făcut rege în aceeaşi zi, în tabără, pe căpitanul oştirii, pe Omri.


text:
Dar când a văzut Zimri că cetatea a fost încercuită, a intrat în cetăţuia palatului domnesc şi a pus foc palatului domnesc, pe când se afla înlăuntru, şi a murit,


text:
Numai pentru păcatul pe care îl săvârşise, făcând fapte rele înaintea Domnului şi umblând pe calea lui Ieroboam şi spurcându-se în păcatul lui pe care l-a făcut, şi ademenind şi pe Israil să păcătuiască.


text:
Celelalte fapte istorice ale lui Zimri, precum şi uneltirea pe care a pus-o la cale sunt scrise în «Cronicile regilor lui Israil».


text:
În vremea aceea, poporul Israil s’a împărţit în două tabere: o tabără era de partea lui Tibni, fiul lui Ghinat, ca să-l facă rege, şi cealaltă tabără de partea lui Omri.


text:
Poporul care trecuse de partea lui Omri a biruit pe cei ce trecuseră de partea lui Tibni, fiul lui Ghinat. Şi după ce a murit Tibni, Omri a ajuns rege în locul lui.


text:
În anul al treizeci şi unulea al domniei lui Asa, regele lui Iuda, Omri a ajuns rege în Israil. El a domnit doisprezece ani; numai în Tirţa a domnit şase.


text:
El a cumpărat muntele Samariei de la Şemer, cu doi talanţi de argint, şi a întărit muntele, iar cetatea pe care a zidit-o a numit-o Samaria, după numele lui Şemer, stăpânul muntelui.


text:
El a umblat pe toate căile lui Ieroboam, fiul lui Nabat, şi s’a terfelit în păcatul lui, cu care a ademenit şi pe Israil ca să fie păcătos şi să întărâte cu idolii lor pe Domnul Dumnezeul lui Israil.


text:
Cealaltă istorie a domniei lui Omri, săvârşirile lui, precum şi faptele lui vitejeşti pe care le-a făcut sunt scrise în «Cronicile regilor lui Israil».


text:
Şi Omri a adormit cu părinţii săi şi a fost îngropat în Samaria, iar în locul său a ajuns rege Ahab, fiul său.


text:
Ahab, fiul lui Omri, a ajuns rege al Israilului în anul al treizeci şi optulea al domniei lui Asa, regele lui Iuda, şi a domnit peste Israil timp de douăzeci şi doi de ani, în Samaria.


text:
Şi Ahab, fiul lui Omri, a săvârşit fapte rele în ochii Domnului, mai multe decât toţi înaintaşii lui.


text:
Dar nu s’a mulţumit numai că s’a tăvălit în păcatele lui Ieroboam, fiul lui Nabat, ci şi-a luat de soţie pe Izabela, fiica lui Etbaal, regele Sidonului, şi a început să se închine lui Baal şi să-l cinstească.


text:
Dar a mai făcut Ahab şi o Aşeră şi a mai săvârşit Ahab şi alte ticăloşii cu care a înfuriat pe Domnul Dumnezeul lui Israil, mai mult decât toţi regii, înaintaşii săi.


text:
În vremea lui, Hiel din Betel a zidit din nou Ierihonul. Cu preţul vieţii lui Abiram, fiul său cel întâi născut, i-a pus temelia, iar cu preţul vieţii celui din urmă fiu al lui i-a aşezat porţile, după cuvântul Domnului pe care îl vestise prin gura lui Iosua, fiul lui Nun.


text:
Atunci Ilie Tesbiteanul, din Tesba Galaadului, a zis lui Ahab: «Viu este Domnul Dumnezeul lui Israil, înaintea căruia slujesc, că nu va fi în anii aceştia rouă ori ploaie decât prin cuvântul gurii mele!»


text:
«Pleacă de aici şi porneşte spre răsărit şi acolo ascunde-te în zăvoiul pârăului Cherit, care curge la răsărit de Iordan.


text:
Şi a pornit de acolo şi a făcut după cuvântul Domnului: el s’a adăpostit în zăvoiul pârăului Cherit, care curge la răsărit de Iordan,


text:
«Scoală şi porneşte spre Sarepta Sidonului şi locueşte acolo, căci iată am poruncit unei femei văduve să-ţi dea demâncare!»


text:
Şi el s’a sculat şi a pornit spre Sarepta Sidonului. Şi când a ajuns la poarta cetăţii, s’a întâlnit cu o femeie care aduna lemne. Atunci el a chemat-o şi i-a spus: «Adă-mi puţină apă din ulciorul tău,


text:
Ca să beau!» Şi când ea se pornise să aducă, el a strigat şi i-a zis: «Adă-mi şi o bucată de pâine!»


text:
Dar ea i-a răspuns: «Viu este Domnul Dumnezeul tău, că nu am nimic copt în cuptor! Mi-a rămas numai o mână de făină într’un chiup şi puţin untdelemn într’un ulcior. Şi iată că după ce voi strânge vreo două lemne mă voi duce acasă să gătesc ceva demâncare pentru mine şi pentru fiul meu, şi apoi să mâncăm şi să murim!»


text:
Dar Ilie i-a răspuns: «Nu te teme! Du-te şi fă după cum ai zis, dar din ceea ce ai fă-mi şi mie o turta mică şi adă-o încoace, iar pentru tine şi pentru fiul tău fă la urmă,


text:
Căci aşa zice Domnul Dumnezeul Ini Israil: «Făina cea din chiup să nu se sfârşească şi untdelemnul din ulcior să nu lipsească, până în ziua când Domnul va da ploaie pe faţa pământului!»


text:
Şi ea a plecat şi a făcut după cuvântul lui Ilie, şi ea şi fiul ei şi casa ei au avut demâncare multă vreme:


text:
Făina din chiup nu s’a sfârşit şi nici untdelemnul din ulcior n’a secat, după cuvântul Domnului, pe care îl grăise prin gura lui Ilie.


text:
Ci după toate acestea, fiul femeii, stăpâna casei, s’a îmbolnăvit de o boală tare grea, încât şi-a dat sufletul.


text:
Atunci ea i-a spus lui Ilie: «Ce să fac cu tine, omule al lui Dumnezeu? Ai venit la mine să-mi aduci aminte de păcatul meu şi să omori pe fiul meu?»


text:
Dar el i-a răspuns: «Dă-mi pe fiul tău!» Şi el l-a luat de la pieptul ei şi l-a dus în odaia de sus în care locuia el şi l-a pus pe patul lui,


text:
Şi a strigat către Domnul şi a zis: «Doamne Dumnezeul meu vrei să faci rău chiar femeii acesteia văduve, unde locuesc eu, de ai îngăduit să moară fiul ei?»


text:
Apoi s’a întins de trei ori peste copil şi a strigat către Domnul şi a zis: «Doamne Dumnezeul meu, întoarce sufletul acestui copil într’însul!»


text:
Apoi Ilie a luat copilul cu el şi l-a coborît din odaia de sus şi l-a dat mamei lui şi i-a zis: «Iată. fiul tău este viu!»


text:
Atunci femeia i-a răspuns lui Ilie: «Acum cred că tu eşti omul lui Dumnezeu şi cuvântul lui Dumnezeu, care este în gura ta, este adevărat!»


text:
Şi după alt răstimp, a fost cuvântul Domnului către Ilie în anul al treilea: «Du-te şi te înfăţişează înaintea lui Ahab, căci voi trimite ploaie pe pământ!»


text:
Când Izabela a omorît pe profeţii Domnului, Obadia a luat o sută de profeţi şi a ascuns câte cincizeci într’o peşteră, unde le-a dat de mâncare pâine şi apă. –


text:
Şi Ahab i-a zis lui Obadia: «Caută cu deamăruntul în ţară, la toate izvoarele de apă şi la toate pâraiele, poate se află ceva iarbă ca să scăpăm cu viaţă caii şi catârii şi să nu rămânem fără vite».


text:
Şi şi-au împărţit ţara ea să o cutreere: Ahab umbla singur într’o parte, iar Obadia tot singur într’altă parte.


text:
Şi când Obadia mergea pe drum, iată că s’a întâlnit cu Ilie. Şi fiindcă l-a cunoscut, a căzut cu faţa la pământ şi i-a zis: «Oare tu eşti cu adevărat domnul meu Ilie?


text:
Şi el a răspuns: «Cu ce ţi-am păcătuit de vrei să dai pe servul tău în mâna lui Ahab, ca să mă omoare?


text:
Viu este Domnul Dumnezeul tău, că nu se află neam sau împărăţie în care să nu fi trimis domnul meu după tine să te caute, şi când i s’a răspuns: «nu-i!» a pus împărăţia sau neamul acela să jure că nu te-a găsit.


text:
Dar dacă după ce mă voi fi despărţit de tine, Duhul Domnului te va duce Dumnezeu ştie încotro, şi când eu mă voi înfăţişa să dau de ştire lui Ahab şi nu te va găsi aici, atunci voi fi omorît! Robul tău însă cinsteşte pe Domnul din tinereţile sale.


text:
N’a aflat oare domnul meu ce am făcut eu când Izabela a omorît pe profeţii Domnului, că am ascuns o sută din profeţii Domnului, câte cincizeci într’o peşteră, şi le-am dat de mâncare pâine şi apă?


text:
Atunci Ilie i-a răspuns: «Viu este Domnul Savaot înaintea căruia slujesc, chiar astăzi mă voi înfăţişa eu însumi înaintea lui Ahab!»


text:
Dar Ilie i-a răspuns: «Nu eu sunt cel ce aduce nenorocire peste Israil, ci tu şi casa tatălui tău, fiindcă aţi părăsit poruncile Domnului şi umblaţi după Baali.


text:
Şi acum trimite şi strânge tot Israilul la mine, în muntele Carmel, precum şi pe profeţii lui Baal, patru sute cincizeci, şi pe cei patru sute de profeţi ai Aşerei, care mănâncă la masa Izabelei!»


text:
Apoi Ilie s’a apropiat de tot poporul şi a cuvântat: «Câtă vreme veţi umbla şchiopătând de amândouă picioarele? Dacă Domnul este Dumnezeu, umblaţi după el, iar dacă este Baal, atunci umblaţi după el!» Dar poporul nu i-a dat nici un răspuns.


text:
Atunci Ilie a zis poporului: «Eu singur am rămas profet al Domnului, iar profeţi ai lui Baal sunt patru sute cincizeci.


text:
Aduceţi aici doi viţei. Să-şi aleagă ei un viţel pe care să-l taie bucăţi şi să-l pună pe lemne, dar foc să nu pună. Şi eu voi lua pe celălalt, îl voi tăia bucăţi şi-l voi pune pe lemne, iar foc nu voi pune.


text:
Voi să vă rugaţi la dumnezeii voştri şi eu mă voi ruga Domnului. Şi dumnezeul care va răspunde cu foc, acela să fie Dumnezeu.» Şi tot poporul a răspuns: «Bun este cuvântul!»


text:
Atunci Ilie a zis către profeţii lui Baal: «Alegeţi un viţel şi pregătiţi-l mai întâi voi pentru jertfă, fiindcă voi sunteţi mai mulţi. Apoi să chemaţi pe dumnezeul vostru, dar să nu puneţi foc.»


text:
Şi ei au luat viţelul care li s’a adus, l-au gătit pentru jertfă şi au chemat numele lui Baal de dimineaţă şi până la amiază: «Baale, auzi-ne!» Dar nu se auzea nici glas, nici mişcare. Atunci ei au început să joace împrejurul jertfelnicului pe care îl făcuseră.


text:
Dar la amiază, Ilie a început să-şi bată joc de ei şi zicea: «Strigaţi cu glas tare, căci el este dumnezeu! Poate se îndeletniceşte cu ceva, sau s’a dus încotrova, sau călătoreşte, sau doarme, ca să se trezească din somn!»


text:
Şi ei au început să strige cu glas tare şi-şi făceau scrijilituri după rânduială cu săbii şi cu lănci până când sângele ţîşnea din ei.


text:
Iar după amiază au început să strige din toate puterile până la vremea prinosului de seară. Dar nu s’a auzit nici glas, nici mişcare, nici semn de luare aminte.


text:
Atunci Ilie Tesbiteanul a zis poporului întreg: «Apropiaţi-vă!» Şi tot poporul s’a dat lângă el. Şi el a dres jertfelnicul cel dărâmat al Domnului.


text:
Şi Ilie a luat douăsprezece pietre, după numărul celor douăsprezece seminţii ale fiilor lui Iacob, către care fusese cuvântul Domnului: «Israil să-ţi fie numele!»


text:
Şi cu pietrele a clădit un jertfelnic în numele Domnului şi a făcut un şanţ lat ca un răzor pentru două sea de sămânţă, împrejurul jertfelnicului.


text:
Şi a zis: «Umpleţi patru ciubere cu apă şi turnaţi peste arderea de tot şi peste lemne». Şi au făcut întocmai. Apoi le-a mai zis: «încă o dată!» Şi au turnat şi a doua oară. Apoi: «A treia oară!» Şi au turnat şi a treia oară.


text:
Însă pe la vremea prinosului de seară profetul Ilie s’a apropiat şi a zis: «Doamne Dumnezeul lui Avraam, al lui Isaac şi al lui Israil, descopere-te astăzi că tu eşti Dumnezeu în Israil şi eu sunt servul tău, iar tot ceea ce am făcut astăzi este după porunca ta!


text:
Auzi-mă, Doamne! Auzi-mă, ca să cunoască poporul acesta că tu eşti Domnul Dumnezeu şi că tu eşti acela care le întorci inima înapoi!»


text:
Atunci a căzut foc de la Domnul, care a mistuit arderea de tot, lemnele, pietrele şi pământul, şi a sorbit şi apa care era în şanţ.


text:
Şi când a văzut poporul, a căzut cu faţa la pământ şi a zis: «Domnul, el este Dumnezeu! Domnul, el este Dumnezeu!»


text:
Iar Ilie a zis: «Prindeţi pe profeţii lui Baal! Nici unul din ei să nu scape!» Şi i-au prins. După aceasta Ilie i-a pogorît la apa Chişonului, şi acolo i-a junghiat.


