# verses

text:
Men feltherrene ble arge på ham og sa til ham: «Send mannen bort! Han kan dra tilbake til det stedet du har gitt ham. Han skal ikke være med oss i krigen, for han kunne vende seg mot oss midt i slaget. Hvordan skulle han lettere gjenvinne sin herres gunst enn ved å bringe ham hodene av våre menn?


text:
Er ikke dette David, han som kvinnene sang om mens de danset: Saul slo tusener, men David slo titusener?» 


text:
Akisj kalte da David til seg og sa til ham: «Så sant Herren lever, du er en ærlig mann. Jeg ser gjerne at du går inn og ut hos meg i leiren, for jeg har ikke funnet noe ondt hos deg fra den dagen du kom til meg og til nå. Men høvdingene har ikke tillit til deg.


text:
David sa til Akisj: «Hva har jeg gjort? Har du hatt noe å utsette på din tjener fra den dagen jeg kom i din tjeneste og til nå, siden jeg ikke får være med og kjempe mot fiendene dine, herre konge?» 


text:
Akisj svarte David: «I mine øyne er du god, som en engel fra Gud. Men filisternes feltherrer sier at de ikke vil ha deg med i krigen.


text:
Ståtidlig opp i morgen, både du og de av din herresundersåtter som har fulgt deg hit. Gjør dere klar og dra av sted så snart det lysner.» 


text:
Morgenen etter sto David og mennene hans tidlig opp og vendte tilbake til filisternes land. Men filisterne dro opp til Jisreel.


text:
To dager etter kom David og mennene hans til Siklag. Da hadde amalekittene gått til angrep på Negev og Siklag. Siklag hadde de plyndret og brent ned.


text:
Kvinnene og alle som var der, både små og store, hadde de tatt til fange. De drepte ikke noen, men de drev dem foran seg da de dro sin vei.


text:
Da David og mennene hans kom hjem, var byen brent ned, og konene og sønnene og døtrene deres var bortført.


text:
De to konene til David, Ahinoam fra Jisreel og Abigajil, som hadde vært gift med Nabal fra Karmel, var også ført bort.


text:
Selv var David i stor fare, for krigsfolket truet med åsteine ham, så bitre var de alle fordi sønnene og døtrene deres var ført bort. Men David søkte styrke hos Herren sin Gud.


text:
Han sa til presten Abjatar, sønn av Ahimelek: «Kom hit med efoden!» Abjatar brakte efoden til David,


text:
og David ba Herren om råd: «Skal jeg sette etter denne røverflokken? Kan jeg nåden igjen?» Herren svarte: «Sett etter dem! Du skal nådem igjen og berge det de har tatt.» 


text:
Da dro David av sted sammen med de seks hundremennene som fulgteham. De kom til elveleiet i Besor. Der ble en del av dem igjen.


text:
David satte etter fienden med fire hundremann. To hundreble igjen, de var forutmattet til å gå over elveleiet.


text:
Ute på marken fant de en egypter. De tok ham med seg til David og ga ham brød å spise og vann å drikke.


text:
Han fikk også et stykke fikenkake og to rosinkaker. Da han hadde spist, kom han til krefter igjen. Han hadde ikke smakt vått eller tørt på tre døgn.


text:
David spurte ham: «Hvem hører du til, og hvor er du fra?» «Jeg er egypter», svarte han, «og i tjeneste hos en amalekitt. Herren min gikk fra meg her for tre dager siden fordi jeg ble syk.


text:
Vi hadde herjet i Judas del av Negev, i kreternes del og kalebittenes del, og vi hadde satt Siklag i brann.» 


text:
Da sa David til ham: «Kan du føre meg ned til denne røverflokken?» Han svarte: «Sverg ved Gud at du ikke vil drepe meg eller gi meg i hendene på herren min, så skal jeg føre deg ned til røverflokken.» 


text:
Så fulgtehan David dit. Og se, der lårøverne spredt ut over hele marken. De spiste og drakk og holdt fest på hele det store byttet de hadde tatt i filisternes land og i Juda.


text:
Fra grålysningen av og til det ble kveld dagen etter, hogg David dem ned. Ingen av dem slapp unna, så nær som fire hundreunge menn som kastet seg på kamelene og flyktet.


text:
Ingen var savnet, verken liten eller stor, sønner eller døtre, og heller ikke noe av byttet eller av alt det røverne ellers hadde tatt med seg. Alt sammen tok David tilbake.


text:
Han tok alt småfeet og storfeet deres, og de som gikk foran og drev flokken framover, ropte: «Dette er Davids bytte.» 


text:
Da David kom tilbake til de to hundremennene som hadde vært forutmattet til å følge ham, og som han hadde latt bli igjen ved elveleiet i Besor, kom de ut imot ham og krigsfolket som fulgteham. David gikk fram til mennene og hilste på dem.


text:
Da var det noen onde og gudløse menn i følget til David som tok til orde og sa: «Siden de ikke gikk med oss, vil vi ikke gi dem noe av byttet vi har berget. Hver mann kan ta med seg konen og barna sine og gå.» 


text:
Men David svarte: «Nei, mine brødre! Gjør ikke slik med det Herren har gitt oss. Han har vernet oss og hjulpetoss til å få tak i røverne som overfalt oss.


text:
Hvem vil holde med dere i dette? For den som drar ut i kamp, skal ikke ha mer av byttet enn den som blir igjen ved krigsutstyret. De skal dele likt.» 


text:
Og slik har det vært fra den dagen av. Han gjorde dette til lov og rett i Israel, som det er den dag i dag.


text:
Da David kom til Siklag, sendte han noe av byttet til de eldste i Juda, til sine venner, med disse ord: «Her er en gave til dere av byttet som jeg har tatt fra Herrens fiender.» 


text:
Filisterne var i krig med Israel. Da flyktet israelittene for dem, og det låmange falne på Gilboa-fjellet.


text:
Filisterne var like i hælene på Saul og sønnene hans, og de felte Jonatan, Abinadab og Malkisjua, Sauls sønner.


text:
Da sa han til våpenbæreren sin: «Dra sverdet og støt det gjennom meg, så ikke disseuomskårne skal komme og st ikke meg ned og mishandle meg.» Men våpenbæreren ville ikke, for han var helt skrekkslagen. Da tok Saul selv sverdet og styrtet seg mot det.


text:
Da de israelittene som bodde på den andre siden av Jisreel-sletten og Jordan, så at Israels soldater hadde flyktet, og at Saul og sønnene hans var falt, forlot de byene sine og flyktet. Siden kom filisterne og slo seg ned der.


text:
Dagen etter kom filisterne for åplyndre de falne. Da fant de Saul og de tre sønnene hans som låpå Gilboa-fjellet.


text:
De hogg hodet av Saul og tok våpnene hans. Så sendte de bud rundt om i filisternes land for å rope ut seiersbudskapet ved avgudstemplene og for folket.


text:
brøt alle våpenføre menn opp og gikk hele natten. De tok kroppene til Saul og sønnene hans ned fra muren i Bet-Sjean. Da de kom til Jabesj, brente de dem der.


text:
Da Saul var død og David hadde vendt tilbake etter seieren over amalekittene, holdt han til i Siklag i to dager.


text:
Den tredje dagen kom det en mann fra Sauls leir med klærne flerret og med jord på hodet. Da han kom fram til David, kastet han seg til jorden og hyllet ham.


text:
Da sa David til ham: «Fortell hva som har skjedd!» Han svarte: «Krigsfolket flyktet fra slaget, mange av dem falt og mistet livet. Saul og hans sønn Jonatan er også døde.» 


text:
Guttensom meldte fra, svarte: «Jeg var tilfeldigvis på Gilboa-fjellet. Der sto Saul og støttet seg på spydet sitt mens stridsvognene og rytterne trengte hardt inn på ham.


text:
Så gikk jeg bort til ham og ga ham dødsstøtet, for jeg skjønte at han ikke hadde kunnetoverleve om han hadde falt. Jeg tok kronen han hadde på hodet, og ringen han hadde rundt armen, og brakte dem hit til min herre.» 


text:
Helt til kvelden holdt de sørgehøytid og fastet og gråt over Saul og hans sønn Jonatan, over Herrens folk og Israels hus fordi de var falt for sverd.


text:
Så spurte Davidungguttensom hadde fortalt ham dette: «Hvor er du fra?» Han svarte: «Jeg er sønn av en innflytter, en amalekitt.» 


text:
og David sa: «Ditt blod kommer over ditt eget hode. For din egen munn vitnet mot deg da du sa: Jeg har drept Herrens salvede.» 


text:
og han bød at Juda-folket skulle lære den. Den kalles «Buen» og er skrevet ned i «Den rettskafnes bok» :


text:
Kunngjør ikke dette i Gat, gjør ikke dette kjent på Asjkalons gater! Da ville filisternes døtre glede seg og deuomskårnes døtre juble.


text:
Dere Gilboa-fjell, måtte det aldri falle dugg eller regn på dere, måtte markene aldri bære førstegrøde! For der låtilsølte krigerskjold, Sauls skjold var ikke smurt med olje.


text:
Uten blod av falne, uten fett av krigere vendte aldri Jonatans bue tilbake eller Sauls sverdumettet hjem.


text:
Saul og Jonatan, elsket og avholdt i live, døden skilte dem ikke. Raskere var de enn ørner, sterkere var de enn løver.


text:
Jeg sørger over deg, Jonatan, min bror! Du var meg inderlig kjær. For meg var din kjærlighet merunderfull enn kvinners kjærlighet.


text:
Siden ba David Herren om råd: «Skal jeg dra opp til en av byene i Juda?» Herren svarte: «Ja, dra opp!» Da spurte David: «Hvor skal jeg dra?» «Til Hebron», svarte Herren.


text:
Så dro David dit med de to konene sine, Ahinoam fra Jisreel og Abigajil, hun som hadde vært gift med Nabal fra Karmel.


text:
Han tok også med seg de mennene som var hos ham, hver med sin husstand. Og de bosatte seg i landsbyene omkring Hebron.


text:
Dit kom mennene fra Juda og salvet David til konge over Judas hus. Da David fikk høre at det var mennene i Jabesj i Gilead som hadde begravet Saul,


text:
sendte han budbærere til dem for å si: «Velsignet er dere av Herren fordi dere viste troskap mot deres herre Saul og begravet ham.


text:
Måtte Herren nåvise godhet og troskap mot dere! Jeg vil også gjøre vel mot dere fordi dere har gjort dette.


text:
Ta nåmot til dere og vær tapre menn! Saul, herren deres, er død, men nå har Judas hus salvet meg til konge over seg.» 


text:
Der gjorde han Isjbosjet til konge over Gilead, Asjer og Jisreel, over Efraim og Benjamin, ja, over hele Israel.


text:
Isjbosjet, Sauls sønn, var førti år gammel da han ble konge over Israel, og han regjerte i to år. Det var bare Judas hus som holdt seg til David.


text:
Joab, Serujas sønn, og mennene til David dro også ut. De møttes ved Gibeon-dammen og slo seg ned på hver sin side av dammen.


text:
Da sa Abner til Joab: «Skal vi ikke la noen unge menn komme fram og holde våpenlek for oss?» «Jo, la dem det», svarte Joab.


text:
Så reiste de seg og gikk fram. Det var tolv i tallet fra hver side: tolv fra Benjamin, av mennene til Isjbosjet, Sauls sønn, og tolv av mennene til David.


text:
De grep tak i hodet på hverandre og stakk hverandre i siden med sverdet, og slik falt de alle sammen. Derfor kalles dette stedet Helkat-Hassurim, «Sverdegg-marken». Den ligger ved Gibeon.


text:
Serujas tre sønner, Joab, Abisjai og Asael, var med der. Asael var så lett på foten som en gaselle på marken.


text:
Han satte etter Abner og bøyde ikke av til høyre eller til venstre, men holdt seg hele tiden i hælene på ham.


text:
Da sa Abner til ham: «Bøy av til hvilken side du vil, grip en avungguttene i stedet og ta rustningen hans.» Men Asael ville ikke slutte å forfølge ham.


text:
Abner ropte enda en gang til Asael: «Hold opp med å følge etter meg! Hvorfor skulle jeg slå deg i bakken? Hvordan skulle jeg da kunne se din bror Joab i øynene?» 


text:
Men han ville ikke holde opp. Da støtte Abner spydskaftet inn i magen hans så det gikk ut gjennom ryggen på ham, og han falt om og døde på stedet. Alle som kom dit hvor Asael hadde falt og mistet livet, stanset opp der.


text:
Men Joab og Abisjai fortsatte å forfølge Abner. Da solen gikk ned, var de kommet til Amma-høyden, som ligger rett imot Giah, på veien til ørkenen ved Gibeon.


text:
Abner ropte til Joab: «Skal sverdet aldri holde opp å fortære? Skjønner du ikke hvor bittert dette vil ende? Hvor lenge vil du vente før du sier til krigsfolket ditt at de skal slutte å forfølge brødrene sine?» 


text:
Joab svarte: «Så sant Gud lever: Hadde du ikke sagt dette, ville folket først i morgen ha sluttetåforfølge brødrene sine.» 


text:
Så støtte Joab i hornet, og alt krigsfolket stanset. De forfulgte ikke israelittene lenger og fortsatte ikke kampen.


text:
Abner og mennene hans gikk over Araba-sletten hele natten. De satte over Jordan og gikk gjennom fjellkløften til de kom fram til Mahanajim.


text:
Da Joab hadde sluttetåforfølge Abner, samlet han krigsfolket. I tillegg til Asael manglet nitten av mennene til David.


text:
De tok Asael med seg og gravla ham i hans fars grav i Betlehem. Joab og mennene hans gikk hele natten og kom til Hebron da det lysnet av dag.


text:
Krigen mellom Sauls hus og Davids hus ble langvarig. David ble sterkere og sterkere, mens Saul ble svakere og svakere.


text:
David fikk disse sønnene mens han var i Hebron: Den første var Amnon, som han fikk med Ahinoam fra Jisreel.


text:
Den andre var Kilab, som han fikk med Abigajil, hun som hadde vært gift med Nabal fra Karmel. Den tredje var Absalom, sønn av Maaka, som var datter av kong Talmai i Gesjur.


text:
Saul hadde hatt en medhustrusom het Rispa og var datter av Ajja. Isjbosjet sa til Abner: «Hvorfor har du vært sammen med min fars medhustru?» 


text:
Abner ble brennende harm over det Isjbosjet sa. «Er jeg et hundehode fra Juda?» sa han. «Inntil i dag har jeg vist troskap mot din far Sauls hus, mot hans slektninger og venner. Jeg har sørget for at du ikke skulle falle i Davids hånd, og nåkrever du meg til regnskap for denne kvinnens skyld.


text:
Måtte Gud la det gå meg ille både nå og siden om jeg ikke gjør slik mot David som Herren med ed har lovet ham.


text:
Jeg vil ta kongedømmet fra Sauls hus og reise Davids trone over Israel og Juda, fra Dan til Beer-Sjeba.» 


text:
Abner sendte noen budbærere til David i sitt sted. De skulle si: «Hvem er det landet tilhører? Slutt pakt med meg, så skal jeg hjelpe deg og få hele Israel over på din side.» 


text:
David svarte: «Godt, jeg skal slutte pakt med deg. Bare én ting krever jeg av deg: Vis deg ikke for mine øyne uten at du har med deg Sauls datter Mikal når du kommer.» 


text:
David sendte budbærere til Isjbosjet, Sauls sønn. De skulle si: «Gi meg tilbake Mikal, min kone, som jeg vant meg til brud med hundrefilisterforhuder.» 


text:
Mannen fulgtemed. Han gikk gråtende bak henne helt til de kom til Bahurim. Der sa Abner til ham: «Gåhjem igjen!» Da snudde Paltiel.


text:
Gjør nåalvor av det! For Herren har sagt om David: Gjennom min tjener David vil jeg berge mitt folk Israel fra filisterne og alle de andre fiendene deres.» 


text:
Abner snakket også med benjaminittene. Så dro han til Hebron for å fortelle David alt det som israelittene og alle benjaminittene hadde vedtatt.


text:
Da Abner kom til David i Hebron med et følge på tjue mann, holdt David et gjestebud for ham og mennene som var med ham.


text:
Abner sa til David: «Nåvil jeg dra av sted og samle hele Israel for deg, herre konge. Så vil de slutte pakt med deg, og du kan være konge over hele det riket du ønsker deg.» David lot Abner fare, og han dro bort i fred.


text:
På samme tid kom Davids menn og Joab tilbake fra plyndringstokt, og de hadde stort bytte med seg. Abner var ikke lenger hos David i Hebron, for David hadde latt ham fare, og han var dratt bort i fred.


text:
Da Joab var vel hjemme igjen med hele hæren, kom det noen og sa til ham: «Abner, sønn av Ner, kom til kongen, og han lot ham dra bort i fred.» 


text:
Da gikk Joab til kongen og sa: «Hva har du gjort? Når Abner kommer til deg, lar du ham da dra sin vei?


text:
Du kjenner vel Abner, sønn av Ner? Han kom hit bare for ålure deg og for å få greie på hvor du ferdes, og hva du gjør.» 


text:
Da Joab kom ut igjen fra David, sendte han budbærere etter Abner og fikk ham til å snu ved Sira-brønnen. Men det visste ikke David.


text:
Da Abner kom tilbake til Hebron, tok Joab ham til side i byporten for å snakkeuforstyrret med ham. Der stakk han Abner i magen og drepte ham for åhevne sin bror Asael.


text:
Siden fikk David høre om dette. Han sa: «Jeg og mitt kongedømme er for alltid uten skyld for Herren i drapet på Abner, sønn av Ner.


text:
Måtte hans blod strømme over Joabs hode og hele hans fars hus. måtte det i Joabs slekt alltid være noen som lider avutflod eller hudsykdom, menn som sitter og spinner, som faller for sverd eller mangler mat.» 


text:
Joab og hans bror Abisjai drepte Abner fordi han hadde slått i hjel deres bror Asael i slaget ved Gibeon.


text:
Så sa David til Joab og alle som var hos ham: «Flerr klærne, ta på dere sekkestrie og hold sørgehøytid over Abner!» Kong David gikk selv bak båren.


text:
Dine hender var ikke bundet, dine føtter ikke lagt i lenker. Du falt som en faller forugjerningsmenn. Da gråt folket enda en gang.


text:
Siden kom de alle for å få David til å spise mens det ennå var dag. Men han sverget: «Måtte Gud la det gå meg ille både nå og siden om jeg smaker brød eller noe annet før solen er gått ned!» 


text:
Den dagen skjønte alle, ja, hele Israel, at det ikke var kongen som sto bak drapet på Abner, sønn av Ner.


text:
Kongen sa til mennene sine: «Dere skjønner vel at i dag er det falt en høvding og stormann i Israel.


text:
Ennåer jeg for svak, selv om jeg er salvet til konge. Og disse mennene, Seruja-sønnene, er for sterke for meg. måtte Herren gjengjeldeugjerningsmannen for det onde han har gjort!» 


text:
Da Sauls sønn fikk høre at Abner var død i Hebron, mistet han motet, og hele Israel ble grepet av redsel.


text:
Sauls sønn hadde to menn i sin tjeneste som var ledere for plyndringsflokker. Den ene het Baana og den andre Rekab. De var sønner av Rimmon fra Beerot og hørte til Benjamins stamme. For også Beerot ble regnet til Benjamin.


text:
Sauls sønn Jonatan hadde en sønn som hadde en skade i føttene. Han var fem år gammel daulykkesmeldingen om Saul og Jonatan kom fra Jisreel. Fostermoren tok ham med seg og flyktet i all hast, menunderfluktenfalt han ned og ble halt. Han het Mefibosjet.


text:
Da dro Rekab og Baana, sønnene til Rimmon fra Beerot, av sted. De kom til Isjbosjets hus mens dagen var på det varmeste og han låog hvilte middag.


text:
Kvinnen som voktet døren, hadde sittet og siktet hvete. Men hun hadde falt i søvn, så Rekab og hans bror Baana slappusettforbi.


text:
De kom inn i huset der Isjbosjet låpåsengen i soverommet sitt, og de slo ham i hjel og hogg hodet av ham. De tok hodet med seg, og så gikk de hele natten over Araba-sletten.


text:
De kom med hodet hans til David i Hebron og sa til kongen: «Se, her er hodet til Isjbosjet, sønn av din fiende Saul, som sto deg etter livet. I dag har Herren gitt deg hevn over Saul og hans slekt, herre konge.» 


text:
Men David svarte Rekab og hans bror Baana, sønnene til Rimmon fra Beerot: «Så sant Herren lever, han som har fridd meg ut av all nød:


text:
Den mannen som kom til meg og meldte at Saul var død, trodde selv at han kom med et gledesbud. Men jeg grep ham og drepte ham i Siklag. Det var lønnen jeg ga ham for gledesbudet!


text:
Hva nå, når lovløse har drept enuskyldig mann i hans eget hus og hans egen seng? Skulle jeg ikke da kreve hans blod av deres hånd ogutrydde dere fra jorden?» 


text:
Så ga David noen unge menn ordre om ådrepe Rimmon-sønnene. De hogg hendene og føttene av dem og hengte dem opp ved Hebron-dammen. Men Isjbosjets hode tok de og gravla i Abners grav i Hebron.


text:
Allerede for lenge siden, da Saul var konge over oss, var det du som førte Israel både ut og hjem igjen. Herren har sagt til deg: Du skal være hyrde for mitt folk Israel, du skal være fyrste over Israel.» 


text:
Så kom alle Israels eldste til kongen i Hebron. Kong David slutteten pakt med dem i Hebron for Herrens ansikt. Og de salvet David til konge over Israel.


text:
I Hebron regjerte han over Juda i sju år og seks måneder, og i Jerusalem regjerte han over hele Israel og Juda i trettitre år.


text:
Kongen og mennene hans dro nå til Jerusalem, mot jebusittene som bodde der i landet. Men de sa til David: «Her kommer du aldri inn! Halte og blinde skal drive deg bort og si: Her kommer David aldri inn!» 


text:
Den dagen sa David: «Enhver som dreper en jebusitt, disse halte og blinde som hater David, skal komme fram til vannsjakten.» Derfor heter det: «En blind eller halt får ikke komme inn i tempelet.» 


text:
Hiram, kongen i Tyros, sendteutsendinger til David. De kom med sedertre og hadde med seg tømrere og steinhoggere. De bygde et slott for David.


text:
Da forsto David at Herren hadde stadfestet kongedømmet hans over Israel og løftet hans kongevelde høyt for sitt folk Israels skyld.


text:
Etter at David hadde flyttet fra Hebron, tok han seg enda flere medhustruer og koner fra Jerusalem, og han fikk flere sønner og døtre.


text:
Da filisterne fikk høre at David var salvet til konge over Israel, dro de alle ut for å få tak i ham. Men David fikk greie på det og dro ned til borgen.


text:
Da ba David Herren om råd: «Skal jeg dra ut mot filisterne? Vil du gi dem i mine hender?» Og Herren svarte David: «Dra opp! Jeg vil gi filisterne i dine hender.» 


text:
Så dro David til Baal-Perasim, og der slo han dem. Da sa han: «Herren har brutt i gjennom fiendens rekker foran meg, slik vann bryter seg vei.» Derfor kalles dette stedet Baal-Perasim.


text:
Da ba David Herren om råd, og han svarte: «Du skal ikke dra rett opp mot dem. Gårundt og bak dem, så kommer du på dem rett foran baka-trærne.


text:
Når du hører lyden av marsjgang over tretoppene, så gjør deg klar! For da drar Herren ut foran deg for å slåfilisternes hær.» 


text:
David gjorde slik som Herren hadde befalt ham. Han slo filisterne og forfulgtedem fra Geba og nesten til Geser.


text:
Han brøt opp med hele sin hær og dro til Baala i Juda. Derfra ville de hente Guds paktkiste, som bærer navnet til Herren over hærskarene, han som troner over kjerubene.


text:
De satte paktkisten på en ny vogn og førte den fra Abinadabs hus på høyden. Abinadabs sønner, Ussa og Ahjo, kjørte den nye vognen.


text:
David og hele Israels hus danset og lekte for Herrens ansikt, og de sang til toner fra lyrer og harper, trommer, kastanjetter og symbaler.


text:
Men da de kom til Nakons treskeplass, rakte Ussa hånden ut og tok tak i Guds paktkiste fordi oksene bleustyrlige.


text:
Da ble Herren brennende harm på Ussa. Gud slo ham på stedet fordi han gjorde dette, og han døde der ved Guds paktkiste.


text:
David ble opprørt over Herrens plutseligeutfall mot Ussa. Han kalte dette stedet Peres-Ussa, som det heter den dag i dag.


text:
Den dagen ble David grepet av frykt for Herren. Han sa: «Hvordan skal Herrens paktkiste kunne komme hjem til meg?» 


text:
Han ville ikke flytte paktkisten opp til seg i Davidsbyen, men satte den i huset til Obed-Edom fra Gat.


text:
Da kong David fikk høre at Herren for paktkistens skyld hadde velsignet Obed-Edoms hus og alt han eide, gikk han med stor glede og førte Guds paktkiste fra huset til Obed-Edom opp til Davidsbyen.


text:
Da Herrens paktkiste ble ført inn i Davidsbyen, kikket Mikal, Sauls datter, ut av vinduet. Hun fikk øye på kong David som hoppet og danset for Herrens ansikt, og hun foraktet ham i sitt hjerte.


text:
De førte Herrens paktkiste inn og satte den på plass i det teltet som David hadde reist for den. Og David bar fram brennoffer og fredsoffer for Herren.


text:
Da David var ferdig med å bære fram brennofferet og fredsofferet, velsignet han folket i navnet til Herren over hærskarene.


text:
Så delte han ut et lite, rundt brød, en daddelkake og en rosinkake til hver mann og kvinne i folket, den store mengden av israelitter. Så gikk alle hver til sitt.


text:
Da David kom hjem igjen for åvelsigne sitt hus, kom Mikal, Sauls datter, ut imot ham og sa: «Hvor høyt Israels konge er blitt æret i dag da han viste seg naken for øynene på tjenestejentene til mennene sine, slik lettsindige mennesker har for vane!» 


text:
David svarte Mikal: «Det var for Herrens ansikt jeg danset, for ham somutvalgte meg i stedet for din far og hele hans hus og satte meg til fyrste over Herrens folk, over Israel.


text:
Jeg kan fornedre meg enda mer og bli enda mindre i mine egne øyne. Men hos disse tjenestejentene som du snakker om, skal jeg vinne ære!» 


text:
En dag sa kongen til profeten Natan: «Se, her bor jeg i et hus av sedertre, mens Guds paktkiste står i et telt.» 


text:
Jeg har da ikke bodd i noe hus helt fra den tid jeg førte israelittene opp fra Egypt og fram til denne dag. Jeg har vandret omkring med et telt som bolig.


text:
Jeg vandret omkring med israelittene og høvdingene over Israels stammer, som jeg satte til åvokte mitt folk Israel. Sa jeg noen gang til noen av dem: «Hvorfor har ikke dere bygd et hus av sedertre for meg?» 


text:
Nå skal du si til min tjener David: så sier Herren over hærskarene: Jeg hentet deg fra beitemarken der du fulgtesaueflokken, og satte deg til fyrste over mitt folk Israel.


text:
Jeg var med deg overalt hvor du gikk, ogutryddet alle dine fiender for deg. Jeg har gjort navnet ditt stort, som navnet til de største på jorden.


text:
Jeg vil gjøre i stand et bosted for mitt folk Israel og plante det der. De skal få bo der og aldri bliuroetmer. Ugjerningsmenn skal ikke lenger plage dem som i gamle dager,


text:
som det var på den tiden jeg satte dommere over mitt folk Israel og ga deg fred for alle fiendene dine. Nåkunngjør Herren at han vil bygge et hus for deg.


text:
Når dine dager er til ende og du hviler hos dine fedre, vil jeg reise opp din etterkommer, en av ditt eget kjøtt og blod, til åetterfølge deg. Jeg vil grunnfeste kongedømmet hans.


text:
Jeg vil være far for ham, og han skal være sønn for meg. Når han gjør noe som er ondt, vil jeg straffe ham med stokk og slag fra mennesker.


text:
Ditt hus og ditt kongedømme skal ståfast til evig tid for mitt ansikt, og din trone skal ståstøtt til evig tid.


text:
Da gikk kong David inn og satte seg foran Herrens ansikt. Han sa: Hvem er vel jeg, Herre Gud, og hva er mitt hus, siden du har ført meg så langt?


text:
Og enda var dette for lite i dine øyne, Herre Gud. Du har gitt løfter til din tjeners hus langt fram i tiden. Dette skal være til rettledning for menneskene, Herre Gud.


text:
For ditt ords skyld og etter ditt eget hjerte har du gjort alt dette store og kunngjort det for din tjener.


text:
Derfor er du stor, Herre Gud! Det er ingen som du, og det finnes ingen Gud foruten deg, etter alt vi har hørt med våre egne ører.


text:
Hvem er som ditt folk, som Israel? Det er det eneste folk på jorden som Gud kom til og fridde ut for å gjøre det til sitt folk. Han skapte seg et navn og utførte store og skremmende gjerninger for dere –og for ditt land. Du fridde ut ditt folk fra Egypt, fra andre folk og deres guder.


text:
Du har bestemt at ditt folk Israel skal være ditt folk til evig tid. Og du, Herre, er blitt deres Gud.


text:
La nå, Herre Gud, det ordet du har talt om din tjener og hans hus, ståfast til evig tid, og gjør som du har sagt.


text:
Da skal ditt navn være stort til evig tid, så folk kommer til å si: Herren over hærskarene er Gud over Israel. Og din tjener Davids hus skal ståurokket for ditt ansikt.


text:
For du, hærskarenes Herre, Israels Gud, har åpenbart dette for din tjener: «Jeg vil bygge et hus for deg.» Derfor har jeg våget å bære denne bønnen fram for deg.


text:
Måtte du fra nå av velsigne din tjeners hus så det alltid må ståurokket for ditt ansikt. For du, Herre Gud, har talt, og med din velsignelse vil din tjeners hus være velsignet til evig tid.


text:
David slo også moabittene. Han bød dem legge seg ned på jorden, og så målte han dem med en snor. Han målte to snorlengder med folk som skulle drepes, og en full snorlengde med folk som skulle få leve. Slik ble moabittene Davids slaver og måtte betale skatt til ham.


text:
Videre slo David Hadadeser, sønn av Rehob, kongen av Soba, da han dro ut for åvinne tilbake herredømmet over landet ved Eufrat.


text:
David tok fra ham 1700 ryttere og 20 000 fotsoldater. Han skar over hasene på alle vognhestene, men hundrehester sparte han.


text:
David satte ut vaktposter i Aram-Damaskus. De ble slaver for David og måtte betale skatt til ham. Slik hjalp Herren ham overalt hvor han dro fram.


text:
sendte han sønnen sin Joram til kong David. Han skulle hilse ham og ønske ham til lykke med seieren over Hadadeser. For Hadadeser hadde stadig ført krig mot To'i. Joram hadde med seg gaver av sølv, gull og bronse.


text:
Alt dette helliget kong David til Herren sammen med det sølvet og gullethan hadde tatt fra alle de folkeslagene han hadde lagtunderseg,


text:
fra edomittene, moabittene, ammonittene, filisterne og amalekittene. Det samme gjorde han med byttet fra Hadadeser, sønn av Rehob, kongen av Soba.


text:
David vant stort ry da han kom tilbake fra seieren over edomittene i Saltdalen. 18 000 mann ble slått.


text:
Han satte ut vaktposter i Edom. Ja, i hele Edom satte han ut vaktposter. Alle edomittene ble Davids slaver. Slik hjalp Herren David overalt hvor han dro fram.


text:
David spurte: «Finnes det ennå noen igjen av Sauls hus? Da vil jeg vise godhet mot ham for Jonatans skyld.» 


text:
Det var en tjener fra Sauls hus som het Siba. Han ble kalt til David, og kongen spurte ham: «Er du Siba?» «Til tjeneste», svarte han.


text:
Da spurte kongen: «Er det ikke en eneste igjen av Sauls hus, så jeg kan vise ham Guds godhet?» Siba svarte kongen: «En av Jonatans sønner lever ennå. Han har en lammelse i føttene.» 


text:
Da Mefibosjet, sønn av Jonatan, sønn av Saul, kom til David, kastet han seg ned med ansiktet mot jorden. David sa: «Mefibosjet!» Han svarte: «Her er din tjener.» 


text:
David sa til ham: «Vær ikke redd! For jeg vil vise godhet mot deg for din far Jonatans skyld. Du skal få igjen all den jorden som tilhørte din far Saul. Og du skal alltid spise ved mitt bord.» 


text:
Da bøyde han seg igjen og sa: «Hva er vel jeg, din tjener? Hvorfor bryr du deg om en død hund som meg?» 


text:
Men kongen kalte på Siba, Sauls tjener, og sa til ham: «Alt det som har tilhørt Saul og hans hus, gir jeg til din herres sønn.


text:
Men du og sønnene dine og tjenerne dine skal dyrke jorden og høste inn for ham. Det skal Mefibosjet, din herres sønn, leve av, og han skal alltid spise ved mitt bord.» Siba hadde femten sønner og tjue tjenere.


text:
Han svarte kongen: «Din tjener skal gjøre alt det min herre kongen på legger ham.» Siden spiste Mefibosjet ved Davids bord som om han var en av kongens sønner.


text:
Mefibosjet hadde en liten sønn som het Mika. Alle som bodde i huset til Siba, var i tjeneste hos Mefibosjet.


text:
Mefibosjet selv ble boende i Jerusalem, for han spiste alltid ved kongens bord. Han hadde en lammelse i begge føttene.


text:
Da sa David: «Jeg vil vise troskap mot Hanun, sønn av Nahasj, slik hans far viste troskap mot meg.» Så sendte David noen av mennene sine for åtrøste ham i sorgen over faren. Men da Davids menn kom til ammonittenes land,


text:
sa ammonittenes feltherrer til Hanun, sin herre: «Tror du det er for åhedre din far at David sender folk som skal trøste deg? Nei, David har nok heller sendt mennene sine til deg for åspionere, utforske og endevende byen.» 


text:
Da grep Hanun Davids menn. Han raket av dem halve skjegget, klippet klærne deres i to opp til baken og sendte dem fra seg.


text:
Da David fikk melding om dette, sendte han folk i møte med mennene, for de var grovt vanæret. Kongen sa til dem: «Bli i Jeriko til skjegget er vokst ut igjen. Så kan dere komme tilbake.» 


text:
Da skjønte ammonittene at de hadde på dratt seg Davids hat. De sendte ut folk og leide tjue tusen fotfolk av arameerne i Bet-Rehob og i Soba, tusen mann fra kongen i Maaka og tolv tusen mann fra Tob.


text:
Ammonittene dro ut og stilte seg opp til kamp foran byporten. Arameerne fra Soba og Rehob og mennene fra Tob og Maaka sto for seg selv på åpen mark.


text:
Da Joab så at fienden truet både forfra og bakfra, valgte han ut noen av de beste krigerne i Israel og stilte dem opp mot arameerne.


text:
Så sa han: «Hvis arameerne blir for sterke for meg, må du komme og hjelpe meg. Og blir ammonittene for sterke for deg, skal jeg komme deg til hjelp.


text:
Vær sterk! La oss kjempe tappert for vårt folk og for vår Guds byer, så får Herren gjøre det som er best i hans øyne.» 


text:
Da ammonittene så at arameerne tok flukten, flyktet de for Abisjai og kom seg inn i byen. Joab avbrøt felttoget mot ammonittene og dro tilbake til Jerusalem.


text:
Hadadeser ga ordre til arameerne på den andre siden av Eufratom årykke ut, og de kom til Helam. Sjobak, hærføreren til Hadadeser, ledet dem.


text:
Da David fikk melding om dette, samlet han alle israelittene, satte over Jordan og dro til Helam. Arameerne stilte seg opp til kamp mot David og gikk til angrep på ham.


text:
Men arameerne måtte flykte for israelittene, og David drepte mannskapet på 700 av arameernes stridsvogner og 40 000 ryttere. Han slo ned hærføreren Sjobak, og han døde der.


text:
Da alle vasallkongene som sto under Hadadeser, så at de var slått av israelittene, sluttetde fred med dem og ga seg inn under Israel. Siden våget ikke arameerne å hjelpe ammonittene mer.


text:
Året etter, på den tiden kongene pleier å dra i krig, sendte David av sted Joab og mennene hans, hele Israels hær. De herjet blant ammonittene og beleiret Rabba. Selv satt David hjemme i Jerusalem.


text:
En gang ved kveldstid sto David opp av sengen og gikk og drev på slottstaket. Fra taket fikk han øye på en kvinne som badet. Kvinnen var svært vakker.


text:
David sendte bud og forhørte seg om kvinnen. Han fikk til svar: «Dette er jo Batseba, datter av Eliam og kona til hetitten Uria.» 


text:
David sendte bud etter henne. Hun kom til ham, og han lå med henne. Hun hadde nettopp renset seg etter at hun hadde vært uren. Siden gikk hun hjem igjen.


text:
Så sa han til ham: «Gånåhjem og vask føttene dine!» Og da Uria gikk ut fra kongeborgen, ble det sendt en gave fra kongen etter ham.


text:
Da David fikk vite at Uria ikke hadde gått hjem, sa han til ham: «Har du ikke vært på reise? Hvorfor drar du ikke hjem?» 


text:
Uria svarte David: «Både israelittene og judeerne, og paktkisten med, bor i hytter. Joab, herren min, og kongens menn ligger i leir ute på åpen mark. Skulle da jeg gåhjem, spise og drikke og ligge med min kone? Ved ditt liv, så sant du lever, det gjør jeg ikke!» 


text:
Da sa David til Uria: «Bli her i dag også! I morgen sender jeg deg av sted igjen.» Så ble Uria i Jerusalem den dagen og dagen etter.


text:
David kalte ham til seg, spiste og drakk sammen med ham og skjenket ham full. Men om kvelden gikk Uria og la seg på plassen sin sammen med kongens tjenere. Hjem gikk han ikke.


text:
I brevet skrev han: «Sett Uria lengst framme, der kampen er hardest. Dra dere så tilbake fra ham, så han faller og mister livet!» 


text:
Mennene i byen dro ut og gikk til angrep på Joab. Noen av mennene i Davids hær falt, også hetitten Uria.


text:
kan det hende at kongen farer opp i sinne og spør deg: Hvorfor kom dere så nær inn til byen i striden? Dere måtte da skjønne at de ville skyte ned på dere fra bymuren.


text:
Hvem var det som drepte Abimelek, sønn av Jerubbesjet? Var det ikke en kvinne som kastet en kvernstein ned på ham fra muren i Tebes, så han døde? Hvorfor kom dere da så nær inntil muren? Da skal du svare: Hetitten Uria, din tjener, har også mistet livet.» 


text:
Han sa til David: «Fienden fikk overtaket og gjorde etutfall mot oss på åpen mark. Men vi trengte dem tilbake helt til byporten.


text:
Da skjøt bueskytterne på oss oppe fra muren, og noen av kongens menn falt. Din tjener hetitten Uria falt også.» 


text:
Da sa David til budbæreren: «Si til Joab at han ikke skal ta seg nær av dette. For sverdet fortærer snart den ene og snart den andre. Han skal fortsette å kjempe mot byen og rive den ned. Be ham være ved godt mot.» 


text:
Men da sørgetiden var over, sendte David bud og hentet henne hjem til seg. Hun ble hans kone og fødte ham en sønn. Men det David hadde gjort, var ondt i Herrens øyne.


text:
Herren sendte Natan til David. Han gikk inn til kongen og sa: «Det bodde to menn i en by. Den ene var rik og den andre fattig.


text:
Den fattige eide ikke annet enn et eneste lite lam som han hadde kjøpt. Han alte det opp, og det vokste til sammen med barna hans. Det spiste av brødet hans, drakk av begeret hans og lå i fanget hans. Det var som en datter for ham.


text:
En dag kom det en vandringsmann til den rike. Men han kvidde seg for å ta noe av sitt eget småfe eller storfe for å lage i stand for gjesten. Han tok lammet som den fattige eide, og laget det til for mannen som var kommet.» 


text:
Da ble David brennende harm på mannen og sa til Natan: «Så sant Herren lever, den mannen som har gjort dette, fortjener å dø!


text:
Da sa Natan til David: «Du er mannen!så sier Herren, Israels Gud: Jeg salvet deg til konge over Israel og berget deg fra Sauls hånd.


text:
Jeg ga deg din herres hus og hans koner i din favn. Jeg ga deg både Israels hus og Judas hus. Og om det var for lite, ville jeg ha lagt til både det ene og det andre.


text:
Hvorfor har du da foraktet Herrens ord og gjort det som er ondt i hans øyne? Hetitten Uria har du drept med sverd. Du lot ammonittene drepe ham, og du tok hans kone og giftet deg med henne.


text:
Fra nå av skal sverdet aldri vike fra ditt hus, siden du har foraktet meg og tatt hetitten Urias kone.


text:
Så sier Herren: Se, jeg larulykke komme over deg fra ditt eget hus. Jeg vil ta konene dine like for øynene på deg og gi dem til en annen mann. Han skal ligge med dem midt på lyse dagen.


text:
For du har handlet i det skjulte, men jeg vil la dette skje for øynene på hele Israel midt på lyse dagen.» 


text:
Da sa David til Natan: «Jeg har syndet mot Herren.» Natan svarte: «Så har også Herren tatt bort din synd. Du skal ikke dø.


text:
De eldste ved hoffet kom og ville få ham til åreise seg fra jorden, men han nektet og ville heller ikke spise sammen med dem.


text:
Den sjuendedagen døde gutten. Men tjenerne våget ikke å fortelle David at gutten var død. For de sa: «Når vi snakket til ham mens gutten ennå levde, hørte han ikke på oss. Hvordan skal vi da få sagt ham at gutten er død? Han kunne gjøre noe forferdelig.» 


text:
Men David så at tjenerne hvisket seg imellom, og han skjønte at gutten var død. Han spurte dem: «Er gutten død?» De svarte: «Ja.» 


text:
Da reiste David seg fra bakken. Han vasket og salvet seg og skiftet klær. Så gikk han inn i Herrens hus for å tilbe. Da han kom hjem, ba han om mat. Den ble satt fram, og han spiste.


text:
Tjenerne sa til ham: «Hvordan er det du oppfører deg? Mens gutten ennå levde, fastet du og gråt. Og nåda han er død, står du opp og spiser!» 


text:
Han svarte: «Så lenge gutten levde, fastet jeg og gråt, for jeg tenkte: Hvem vet om ikke Herren forbarmer seg over meg og lar gutten leve?


text:
Men nåsom han er død, hvorfor skulle jeg faste? Kan jeg hente ham tilbake? En gang må jeg dra dit han er, men han kommer aldri tilbake til meg.» 


text:
David trøstet Batseba, sin kone. Han gikk inn til henne og lå med henne. Hun fødte en sønn som hun kalte Salomo. Herren hadde ham kjær.


text:
Kall sammen resten av hæren, omring byen og innta den. Ellers kommer jeg til åinnta byen, og mitt navn blir ropt ut over den.» 


text:
Han tok kronen av hodet på kongen deres. Den var av gull og edle steiner og veide en talent. Nåkom den på Davids hode. Fra byen tok han også med seg et stort bytte.


text:
Folket som bodde der, bortførte han. Han satte dem til å arbeide med sager, jernhakker og jernøkser eller ved teglsteinsovnene. Slik gjorde David med alle ammonittenes byer. Så vendte han tilbake til Jerusalem med hele hæren.


text:
En tid senere hendte dette: Davids sønn Absalom hadde en vakker søster som het Tamar. Henne var Amnon, en annen av sønnene til David, blitt glad i.


text:
Amnon lengtet slik etter Tamar, søsteren sin, at han kjente seg rent syk. For han så ingen mulighet til å komme henne nær, siden hun var jomfru.


text:
Men Amnon hadde en venn som het Jonadab. Han var sønn av Davids bror Sjima. Jonadab var en svært klok mann.


text:
Han sa til Amnon: «Hvorfor er du så nedtrykt hver eneste morgen, kongs sønn? Vil du ikke si meg det?» Amnon svarte: «Jeg elsker Tamar, søsteren til min bror Absalom.» 


text:
Da sa Jonadab til ham: «Legg deg til sengs og lat som om du er syk. Når så din far kommer for å se til deg, skal du si til ham: La Tamar, søsteren min, komme og gi meg mat. Hun kan lage den til her mens jeg ser på, så jeg kan få den av hennes egen hånd.» 


text:
Amnon la seg og lot som om han var syk. Da kongen kom for å se til ham, sa Amnon: «La Tamar, søsteren min, komme og lage et par hjerteformede kaker mens jeg ser på, så kan jeg få dem av hennes egen hånd.» 


text:
Og Tamar gikk hjem til sin bror Amnon, der han låtil sengs. Hun tok deig, knadde den og laget til kakene mens han så på, og hun stekte dem.


text:
Så tok hun pannen og tømte dem ut foran ham. Men han ville ikke spise. Amnon ba alle gå ut. Og da de var gått,


text:
sa han til Tamar: «Bær maten inn på soverommet, så jeg kan ta imot den av din egen hånd.» Tamar tok kakene hun hadde laget, og bar dem inn i rommet til sin bror Amnon.


text:
Men da hun rakte dem fram til ham så han kunne spise, grep han fatt i henne og sa: «Kom og ligg med meg, søster!» 


text:
Men hun svarte: «Nei, bror! Krenk meg ikke. Slikt gjør en ikke i Israel. Gjør ikke en slik skammelig handling!


text:
Hvor skulle vel jeg gå med min skam? Og du, du vil bli regnet blant de skamløse i Israel. Snakk heller med kongen, for han vil nok ikke nekte deg å få meg.» 


text:
Da ble Amnon fylt av et brennende hat til henne. Han hatet henne sterkere enn han før hadde elsket henne. Han sa til henne: «Reis deg og gå din vei!» 


text:
Hun svarte: «Nei, bror! Sender du meg bort, vil det være en enda størreugjerning enn den første du gjorde mot meg.» Men han ville ikke høre på henne.


text:
Tamar hadde på seg en sid kjole med lange ermer, for kongens døtre gikk kledd slik så lenge de var jomfruer. Tjeneren viste henne ut av huset og låste døren etter henne.


text:
Tamar strødde støv på hodet, rev i stykker den side kjolen hun hadde på seg, og med hånden på hodet gikk hun skrikende bort.


text:
Da sa hennes bror Absalom til henne: «Har din bror Amnon vært sammen med deg? Ti nåstille, søster, han er din bror. Ta deg ikke nær av dette!» Så ble Tamar sittende ensom og forlatt hjemme hos sin bror Absalom.


text:
Siden sa ikke Absalom et ord til Amnon, verken godt eller vondt. Han hatet Amnon fordi han hadde krenket Tamar, søsteren hans.


text:
To år senere hadde Absalom saueklipping i Baal-Hasor, i nærheten av Efraim. Dit innbød han alle kongs sønnene.


text:
Han gikk til kongen og sa: «Nå skal din tjener klippe sauene. Vil ikke du, konge, og tjenerne dine bli med?» 


text:
Men kongen svarte: «Nei, min sønn. Vi vil ikke komme alle sammen. Det ville bli for mye bry for deg.» Absalom prøvde å overtale ham. Kongen ville ikke komme, men velsignet ham.


text:
Da sa Absalom: «Om ikke du vil, så la i det minste min bror Amnon bli med.» Kongen spurte: «Hvorfor skal han være med?» 


text:
Absalom ga de unge mennene sine følgende ordre: «Pass på når Amnon er blitt lystig av vinen. Da skal jeg si til dere: Hugg Amnon ned!så dreper dere ham. Vær ikke redde! Det er jeg som har gitt dere befalingen. Vær sterke og modige!» 


text:
Mennene gjorde med Amnon slik som Absalom hadde befalt. Da sprang alle de andre kongs sønnene opp på muldyrene sine og rømte.


text:
Mens de ennå varunderveis, hørte David rykter om at Absalom hadde huggetned alle kongs sønnene, og at ikke én av dem var igjen.


text:
Da reiste kongen seg, flerret klærne sine og kastet seg mot jorden. Alle tjenerne sto der med flerrede klær.


text:
Men Jonadab, sønn av Davids bror Sjima, tok til orde og sa: «Du må ikke tro at de har drept alle de unge kongs sønnene, herre. Det er bare Amnon som er død. Dette har Absalom planlagt helt fra den dagen Amnon krenket Tamar, søsteren hans.


text:
Bry deg ikke om det når de nåsier at alle kongs sønnene er døde. For det er bare Amnon som er død.» 


text:
I mellomtiden hadde Absalom flyktet. Da vaktmannen så opp, fikk han øye på en mengde folk som kom farende på veien bak ham, langsmed fjellet.


text:
Ikke før hadde han snakket ferdig, så kom kongs sønnene. De gråt høyt, og kongen og alle tjenerne brast også i gråt.


text:
Absalom flyktet og dro til Talmai, sønn av Ammihur, kongen i Gesjur. Men David sørget over sønnen sin dag og natt.


text:
Han sendte bud etter en klok kvinne fra Tekoa og sa til henne: «Lat som om du sørger! Kle deg i sørgeklær og salv deg ikke med olje! Oppfør deg som en kvinne som i lang tid sørger over en som er død.


text:
Kvinnen fra Tekoa gikk til kongen, kastet seg ned for ham med ansiktet mot jorden og sa: «Hjelp meg, konge!» 


text:
Din tjenestekvinne hadde to sønner. De kom i trette med hverandre ute på marken, og det var ingen der til å skille dem. Da slo den ene til den andre og drepte ham.


text:
nå har hele slekten reist seg mot din tjenestekvinne. De sier: Kom hit med ham som drepte sin bror! Vi vil ta livet av ham fordi han slo broren i hjel;så får vi med det samme ryddet arvingen av veien. –Slik kommer de til å slukke den siste gnisten jeg har igjen, og ta fra mannen min både navn og etterkommere på jorden.» 


text:
Men kvinnen fra Tekoa svarte kongen: «Min herre konge, jeg og mitt hus skal bære skylden. Kongen og tronen skal være skyldfri.» 


text:
Da sa hun: «Måtte kongen huske på Herren din Gud, så ikke blodhevneren volder enda merulykke og sønnen min blir drept.» Kongen svarte: «Så sant Herren lever, ikke et hår skal bli krummetpådin sønns hode.» 


text:
Kvinnen sa: «Hvorfor har du da tenkt ut en slikulykke mot Guds folk? For med det kongen nåsa, har han gjort seg selv skyldig, siden kongen ikke lar ham som er støtt bort, vende tilbake.


text:
Sannelig, vi må alle dø. Vi er lik vann som helles ut på jorden og ikke kan øses opp igjen. Men Gud vil ikke ta liv. Hans vilje er at den som er støtt bort fra ham, ikke skal være det lenger.


text:
Jeg er kommet for å legge denne saken fram for min herre kongen. For folket skremte meg, og da tenkte jeg: Din tjenestekvinne vil gå og snakke med kongen. Kanskje gjør kongen det hans tjenestekvinne ber ham om.


text:
Kongen vil nok høre på sin tjenestekvinne og berge henne fra den mannen som vilutrydde både meg og sønnen min fra Guds arveland.


text:
Din tjenestekvinne tenkte at et ord fra min herre kongen ville gi meg ro i sinnet. For min herre kongen er som en Guds engel som skjelner mellom godt og ondt. måtte Herren din Gud være med deg!» 


text:
Kongen sa da til kvinnen: «Svar meg oppriktig på det jeg nå vil spørre deg om!» «Tal, herre konge», sa hun.


text:
Kongen spurte: «Har Joab hatt en hånd med i alt dette?» Kvinnen svarte: «Så sant du lever, herre konge: Ingen kan komme bort fra at det er slik min herre kongen sier. Det var din tjener Joab som ga meg på bud om å gjøre dette, og som selv la alle disse ordene i munnen på din tjenestekvinne.


text:
Dette gjorde din tjener Joab for å gi saken en ny vending. Men min herre er vis som en Guds engel og vet alt som hender på jorden.» 


text:
Så sa kongen til Joab: «Saken er avgjort! Jeg skal gjøre dette. Dra av sted og hent den unge gutten, Absalom.» 


text:
Da kastet Joab seg ned med ansiktet mot jorden, velsignet kongen og sa: «I dag skjønner din tjener at du ser på meg med velvilje, herre konge, siden kongen gjør det som hans tjener ba om.» 


text:
Men kongen sa: «La ham dra hjem til seg selv. Jeg vil ikke se ham for mine øyne.» Absalom gikk derfor rett hjem til huset sitt uten å vise seg for kongen.


text:
Så vakker en mann som Absalom fantes det ikke i hele Israel. Ingen var beundret som ham. Fra fotsåle til hode var det ingen feil ved ham.


text:
Én gang om året ble håret hans så tungt at han måtte klippe det. Og når han gjorde det, veide det to hundresjekel etter kongens vekt.


text:
Da sendte han bud på Joab for å få ham til å gå til kongen, men Joab ville ikke komme. Han sendte bud på ham enda en gang, men Joab ville fortsatt ikke komme.


text:
Absalom sa da til tjenerne sine: «Dere vet at Joab har en åker rett ved siden av min. Der har han bygg. gå og sett ild på den!» Så satte tjenerne til Absalom ild på åkeren.


text:
Da sto Joab opp, gikk hjem til Absalom og spurte ham: «Hvorfor har tjenerne dine svidd av åkeren min?» 


text:
Absalom svarte: «Jeg sendte bud på deg og ba deg komme hit. Jeg ville få deg til å gå til kongen og spørre: Hvorfor skulle jeg komme hjem fra Gesjur? Det hadde vært bedre for meg om jeg var der fremdeles. Nå vil jeg tre fram for kongen. Hvis jeg er skyldig, får han heller drepe meg.» 


text:
Joab gikk til kongen og fortalte ham dette. Da kalte David Absalom til seg. Han kom inn og kastet seg ned for kongen med ansiktet mot jorden, og kongen kysset ham.


text:
Tidlig om morgenen pleide han å stille seg ved siden av veien til byporten. Og hver gang det kom en mann som hadde en sak han ville legge fram for kongen og få dom i, ropte Absalom på ham og spurte: «Hvilken by er du fra?» Når han så svarte: Din tjener er fra den og den av Israels stammer,


text:
Og så pleide han å si: «Bare de ville sette meg til dommer i landet! Da kunne alle som hadde en tvist eller en sak, komme til meg, og jeg skulle hjelpe dem til å få sin rett.» 


text:
Når noen kom bort og ville kaste seg ned for ham, rakte han ut hånden, reiste ham opp og kysset ham.


text:
Slik gjorde Absalom med alle israelitter som kom til kongen for å få dom i en sak, og på den må ten stjal han israelittenes hjerte.


text:
Da fire år var gått, sa Absalom til kongen: «La meg få dra til Hebron og oppfylle et løfte jeg har gitt Herren.


text:
For da jeg bodde i Gesjur i Aram, ga din tjener dette løftet: Fører Herren meg tilbake til Jerusalem, vil jeg ofre til ham.» 


text:
Samtidig sendte han i hemmelighet ut budbærere til alle Israels stammer med følgende beskjed: «Når dere hører hornet gjalle, skal dere rope: Absalom er blitt konge i Hebron!» 


text:
Mens Absalom bar fram slaktofrene, sendte han bud etter Ahitofel fra Gilo, Davids rådgiver, som var i hjembyen sin. Sammensvergelsen økte i styrke, og det samlet seg mer og mer folk om Absalom.


text:
Da sa David til alle de mennene han hadde hos seg i Jerusalem: «Kom, la oss flykte! Ellers klarer vi ikke å slippe unna Absalom. Skynd dere av sted! Ellers vil han raskt ta oss igjen. Så fører hanulykke over oss og slår byen med sverd.» 


text:
Så dro kongen og alle i hans hus av sted til fots. Bare ti medhustruer lot han være igjen for å se etter kongeborgen.


text:
Alle kongens menn gikk forbi ham. Alle kreterne og pleterne og alle de seks hundremennene som hadde fulgt ham fra Gat, gikk forbi foran kongen.


text:
Da sa kongen til Ittai fra Gat: «Hvorfor går du også med oss? Vend tilbake og bli hos den nye kongen! For du er en fremmed her og en som selv er drevet i eksil fra hjemstedet ditt.


text:
Du kom i går, og så skulle jeg i dag la deg flakke omkring sammen med oss? Jeg vet ikke selv hvor jeg skal gå. Vend tilbake, og ta dine landsmenn med deg! måtte Herren være god og trofast mot dere!» 


text:
Men Ittai svarte kongen: «Så sant Herren lever, og så sant min herre kongen lever, hvor min herre kongen er, der vil også din tjener være, enten det bærer til liv eller død.» 


text:
Da sa David til Ittai: «Så gåforbi, du også!» Og Ittai fra Gat gikk forbi med alle mennene sine og kvinnene og barna deres.


text:
Alle gråt høyt da hæren gikk forbi. Kongen krysset Kedron-bekken, og hele hæren gikk forbi og tok veien mot ørkenen.


text:
Nåkom også Sadok og alle levittene som bar Guds paktkiste. De satte kisten ned, og Abjatar bar fram offer, inntil hele hæren hadde dratt ut av byen.


text:
Kongen sa til Sadok: «Før Guds paktkiste tilbake til byen. Hvis jeg finner nåde for Herrens øyne, lar han meg komme tilbake, så jeg får se igjen både paktkisten og stedet der den står.


text:
Så sa kongen til presten Sadok: «Forstår du? Vend tilbake til byen i fred! Din sønn Ahimaas og Abjatars sønn Jonatan skal være med dere.


text:
David gikk gråtende oppover Oljeberget, barbeint og med tildekket hode. Alle som var med ham, hadde også dekket til hodet og gikk gråtende oppover.


text:
David fikk høre at Ahitofel var blant dem som hadde sammensverget seg med Absalom, og han ba: «Herre, gjør Ahitofels råd til skamme!» 


text:
Da David nådde toppen der en pleier å tilbe Gud, kom arkitten Husjaiimot ham med flerret kjortel og med jord på hodet.


text:
Men vender du tilbake til byen, kan du hindre Ahitofels planer for meg. Si til Absalom: Jeg vil være din tjener, konge. Før har jeg tjent din far, nå vil jeg tjene deg.


text:
Der har du også prestene Sadok og Abjatar med deg. Alt du får høre fra kongens hus, skal du melde til dem.


text:
Begge sønnene deres er der sammen med dem, Sadoks sønn Ahimaas og Abjatars sønn Jonatan. Med dem skal dere sende bud til meg om alt dere får høre.» 


text:
David hadde så vidt rundetåsryggen da Siba, som var tjenestemann hos Mefibosjet, kom imot ham med et par kløvesler. De var lastet med to hundrebrød, hundrerosinkaker, hundrestykker sommerfrukt og en skinnsekk med vin.


text:
Kongen sa til Siba: «Hva har du der?» Siba svarte: «Eslene skal kongens familie ha åri på, brødet og frukten skal de unge mennene ha til mat, og vinen skal være til drikke for dem som går seg trette i ørkenen.» 


text:
Kongen spurte: «Hvor er din herres sønn?» Siba svarte: «Han er fremdeles i Jerusalem. Han sier: I dag vil israelittene gi meg min fars kongedømme tilbake.» 


text:
Da sa kongen til Siba: «Alt som tilhører Mefibosjet, skal fra nå av være ditt.» Siba svarte: «Jeg bøyer meg dypt! måtte jeg alltid ha din velvilje, min herre konge!» 


text:
Da kong David nådde fram til Bahurim, kom det en mann ut av byen. Mannen var i slekt med Saul. Han het Sjimi og var sønn av Gera. Mens han gikk, forbannet han David.


text:
Og han kastet stein både etter kongen og alle hans menn, enda hele hæren og alle krigsheltene gikk med ham både på høyre og venstre side.


text:
Någjengjelder Herren deg for alt blodet i Sauls hus. Du tok kongedømmet fra ham, men Herren har gitt det til din sønn Absalom. Nå harulykken rammet deg, din morder!» 


text:
Da sa Abisjai, sønn av Seruja, til kongen: «Hvorfor skal en slik død hund få lov til å forbanne min herre kongen? La meg få gå bort og hugge hodet av ham.» 


text:
Men kongen svarte: «Hva har dere med dette å gjøre, Seruja-sønner? Når han forbanner, er det fordi Herren har sagt til ham: Forbann David! Hvem kan da spørre: Hvorfor gjør du dette?» 


text:
Og David sa til Abisjai og alle tjenerne sine: «Når min sønn, mitt eget kjøtt og blod, står meg etter livet, kan en da vente noe annet av denne benjaminitten? La ham bare forbanne når Herren har sagt at han skal gjøre det.


text:
Så gikk David og mennene hans fram etter veien, mens Sjimi fulgtejevnt med ham oppe i fjellsiden. Han forbannet David og kastet stein og jord etter ham.


text:
Absalom sa til Husjai: «Er det slik du viser vennen din troskap? Hvorfor fulgtedu ikke vennen din?» 


text:
Husjaisvarte: «Nei, den som Herren selv og dette folket og alle menn i Israel har valgt, ham vil jeg tilhøre, og hos ham vil jeg bli.


text:
Dessuten, hvem er det jeg går i tjeneste hos? Er det ikke hos sønnen hans? Slik som jeg har tjent din far, vil jeg nåogså tjene deg.» 


text:
Ahitofel svarte: «gå inn til din fars medhustruer, som han lot være igjen for å se etter huset. Når hele Israel får høre at du har gjort deg forhatt hos din far, vil du sette mot i alle dine tilhengere.» 


text:
De slo opp et telt for Absalom oppe på taket, og han gikk inn til sin fars medhustruer så hele Israel så det.


text:
På den tiden gjaldt et råd fra Ahitofel som et svar fra Gud. Så høyt satte de Ahitofels råd, både David og Absalom.


text:
Siden sa Ahitofel til Absalom: «La meg få velge ut tolv tusen mann. Jeg vil dra ut i natt og sette etter David.


text:
Så kommer jeg over ham mens han er trett og motløs, og setter skrekk i ham. Da kommer hele hæren som er hos ham, til åflykte. Det er bare kongen jeg vil drepe.


text:
Siden fører jeg hele hæren tilbake til deg, som når en brud blir ført til sin brudgom. Det er jo bare én mann du er ute etter; resten av hæren får væreuskadd.» 


text:
Da Husjaikom, fortalte Absalom hva Ahitofel hadde sagt, og spurte: «Skal vi gjøre som han sier eller ikke? Si hva du mener!» 


text:
Han fortsatte: «Du vet at din far og mennene hans er tapre krigere. De raser som en binne i skogen når en har tattungene fra den. Din far er en erfaren kriger. Han legger seg ikke til åsove sammen med hæren.


text:
Nåholder han seg sikkert gjemt i en hule eller på et annet sted. Hvis noen av våre faller i det første angrepet, kommer det til å gå rykter om at det har vært et stort mannefall blant dem som følger Absalom.


text:
Selv en kriger med hjerte som en løve vil miste motet, for hele Israel vet at din far er en helt, og at det er tapre menn som er med ham.


text:
Derfor gir jeg dette rådet: La hele Israel, fra Dan til Beer-Sjeba, samle seg om deg, så tallrike som sanden ved havet. Dra selv med dem i kamp.


text:
Når vi så kommer over ham et eller annet sted hvor han oppholder seg, kaster vi oss over ham som når duggenfaller på marken. Ingen skal overleve, verken han selv eller noen av mennene som er med ham.


text:
Og trekker han seg tilbake til en by, skal hele Israel slåreip omkring byen og trekke den ned i elveleiet, så det ikke finnes en småstein igjen der den sto.» 


text:
Da sa Absalom og alle israelittene: «Rådet fra arkitten Husjaier bedre enn rådet fra Ahitofel.» Men det var Herren som hadde gjort det slik at det gode rådet fra Ahitofel ikke ble fulgt. For Herren ville føreulykke over Absalom.


text:
Så fortalte Husjaiprestene Sadok og Abjatar hva Ahitofel hadde rådet Absalom og de eldste i Israel til å gjøre, og hvilket råd han selv hadde gitt.


text:
«Skynd dere, send bud til David!» sa han. «Gi ham melding om dette og si at han ikke må bli natten over ved vadestedene i ørkenen, men sette over elven øyeblikkelig. Ellers blir kongen og alle de som følger ham, drept.» 


text:
Jonatan og Ahimaas holdt seg ved Rogel-kilden. En tjenestejente kom ofte med bud til dem, og så brakte de budet videre til kong David. For de våget ikke å gå inn i byen og vise seg der.


text:
Men denne gangen var det enunggutt som fikk øye på dem, og han meldte det til Absalom. Da skyndte de seg av sted, begge to, og de kom til en mann i Bahurim. Han hadde en brønn i gårdsrommet sitt, og den klatret de ned i.


text:
Kona i huset tok et teppe og dekket til brønnåpningen. Hun strødde korn ut over det så ingen kunne merke noe.


text:
Da mennene til Absalom kom inn i huset til kona og spurte etter Ahimaas og Jonatan, svarte hun: «De gikk over bekken.» Mennene lette etter dem uten å finne dem, og så vendte de tilbake til Jerusalem.


text:
Så snart de var gått, kom Jonatan og Ahimaas opp av brønnen. De gikk til kong David med budet og sa: «Bryt opp og sett fort over elven!» Så fortalte de hvilket råd Ahitofel hadde gitt.


text:
David og alle som var med ham, brøt da opp og satte over Jordan. Da det lysnet av dag, hadde alle som en gått over elven.


text:
Da Ahitofel så at hans råd ikke ble fulgt, salte han eselet sitt og red hjem til sin egen by. Han ordnet med alt i huset sitt, og så hengte han seg. Slik døde Ahitofel, og han ble gravlagt i sin fars grav.


text:
Absalom hadde gjort Amasa til hærfører i stedet for Joab. Amasa var sønn av en ismaelitt som het Jitra. Han var gift med Abigal, datter av Nahasj og søster av Seruja, mor til Joab.


text:
Med det samme David nådde fram til Mahanajim, kom Sjobi, sønn av Nahasj fra Rabba i Ammon, og Makir, sønn av Ammiel fra Lo-Debar, og Barsillai fra Rogelim i Gilead.


text:
De kom med sengeutstyr, skåler og kar, og de hadde med seg hvete, bygg, mel, ristet korn, bønner, linser,


text:
honning, smør, sauekjøtt og ost av kumelk. De satte alt dette fram for David og folket som var med ham, så de fikk spise. For de tenkte at mennene var blitt både sultne, trette og tørste i ørkenen.


text:
David mønstret hæren som var med ham, og satte førere over den, noen over tusen og noen over hundremann.


text:
Så sendte han hæren av sted, en tredjedel under Joab, en tredjedel under Abisjai, sønn av Seruja og bror av Joab, og en tredjedel under Ittai fra Gat. Kongen sa til mennene: «Selv drar jeg også ut sammen med dere.» 


text:
Men de svarte: «Dra ikke ut! For om vi flykter, er det ingen som bryr seg om det. Om halvparten av oss faller, er det ingen som enser det. Men du er jevngod med ti tusen av oss. Derfor er det bedre at du holder deg i byen og kommer oss til hjelp derfra.» 


text:
Da sa kongen til dem: «Jeg skal gjøre som dere ønsker.» Så stilte kongen seg ved byporten mens hele hæren dro ut i avdelinger på hundreog tusen mann.


text:
Men kongen befalte Joab, Abisjai og Ittai at de skulle fare varsomt fram mot den unge Absalom. Hele hæren hørte at kongen ga alle hærførerne denne ordren om Absalom.


text:
Der ble israelittene slått av Davids menn, og det ble et stort mannefall den dagen, i alt tjue tusen mann.


text:
Ved et tilfelle ble Absalom oppdaget av Davids menn. Han var kommet ridende på muldyret sitt, og muldyret var kommet innunderde tette greinene på en stor eik. Hodet hans satte seg fast i eika, og han ble hengende mellom himmel og jord. For muldyret han satt på, sprang videre.


text:
Da sa Joab til mannen som kom med meldingen: «Da du så det, hvorfor slo du ham ikke til jorden med det samme? Da måtte jeg ha gitt deg ti sjekel sølv og et belte.» 


text:
Mannen svarte: «Om jeg så fikk tusen sjekel sølv veid opp i neven, ville jeg ikke løfte hånden mot kongens sønn. Vi hørte jo alle kongens ordre til deg, Abisjai og Ittai: Pass på at ingen gjør den unge Absalom noe!


text:
Men om jeg hadde gjort denneugjerningen, ville den ikke ha blitt skjult for kongen, og du hadde nok holdt deg unna.» 


text:
Da sa Joab: «Jeg kan ikke ståher og vente på deg.» Dermed tok han tre spyd i hånden og rente dem i brystet på Absalom mens han ennå hang levende mellom greinene på eika.


text:
De tok Absalom og kastet ham i en dyp grop i skogen og fylte opp en stor steinrøys over ham. Og alle israelittene flyktet, hver til sitt.


text:
Mens Absalom levde, hadde han reist seg en steinstøtte i Kongedalen. «For jeg har ingen sønn som kan holde oppe minnet om mitt navn», sa han. Derfor ga han steinstøtten navn etter seg, og helt til denne dag er den blitt kalt Absaloms minnestein.


text:
Ahimaas, sønn av Sadok, sa til Joab: «La meg få løpe og bringe kongen de gode nyhetene at Herren har hjulpetham til hans rett og fridd ham fra fiendene.» 


text:
Men Joab svarte: «Nei, i dag kan du ikke bringe noe gledesbud. En annen dag kan du bringe de gode nyhetene, men ikke i dag; for kongens sønn er død.» 


text:
Så sa Joab til en mann fra Kusj: «Gåog fortell kongen det du har sett!» Kusjitten bøyde seg for Joab, og så løp han av sted.


text:
Men Ahimaas, sønn av Sadok, tok til orde igjen og sa til Joab: «Det får gåsom det vil, men la meg få løpe av sted etter kusjitten.» Joab svarte: «Hvorfor vil du det, min sønn? Du får likevel ingen lønn for det budskapet.» 


text:
Han svarte: «Det får gåsom det vil. Jeg løper av sted.» «Så løp da», sa Joab. Ahimaas løp da av sted over Jordan-sletten og fór forbi kusjitten.


text:
Imens satt David i portrommet. Vaktmannen på taket av porten gikk over til bymuren; der så hanutover og fikk øye på en mann som kom løpende alene.


text:
Vaktmannen ropte ned til kongen og meldte det. Kongen sa: «Er han alene, kommer han med gode nyheter.» Mannen kom nærmere og nærmere.


text:
Da fikk vaktmannen se en annen mann som også kom løpende. Han ropte ned til portvakten: «Se, der kommer enda en løpende alene.» Kongen sa: «Han kommer også med gode nyheter.» 


text:
Da sa vaktmannen: «Jeg synes den første løper så likt Ahimaas, sønn av Sadok.» Kongen svarte: «Han er en god mann og kommer nok med gledesbud.» 


text:
Ahimaas ropte til kongen: «Vær hilset!» Han kastet seg ned for kongen med ansiktet mot jorden og sa: «Velsignet er Herren din Gud, som har latt deg vinne over de mennene som løftet sin hånd mot deg, herre konge.» 


text:
Kongen spurte: «Er den unge Absalom i god behold?» Ahimaas svarte: «Jeg så at det var stort oppstyr der da Joab sendte kongens tjener og meg av sted, men jeg vet ikke hva det var.» 


text:
Med det samme kom kusjitten og sa: «Jeg har gode nyheter, herre konge! I dag har Herren hjulpetdeg til din rett og fridd deg fra alle dem som hadde reist seg mot deg.» 


text:
Kongen spurte: «Er den unge Absalom i god behold?» Kusjitten svarte: «Herre konge, måtte det gådine fiender og alle som reiser seg mot deg for å skade deg, slik som det er gått med den unge mannen!» 


text:
Da ble kongen dypt rystet. Han gikk opp i rommet over porten og gråt. Mens han gikk, ropte han: «Absalom, min sønn! Absalom, min sønn, min sønn! Å, om jeg var død i ditt sted! Absalom, min sønn, min sønn!» 


text:
Den dagen ble seiersgleden vendt til sorg for hele folket; for også de fikk snart vite at kongen sørget over sønnen sin.


text:
Den dagen snek mennene seg inn i byen slik folk sniker seg skamfulle bort når de flykter fra krigen.


text:
Kongen hadde dekket til ansiktet sitt og ropte høyt: «Absalom, min sønn! Absalom, min sønn, min sønn!» 


text:
Da gikk Joab inn i huset til kongen og sa til ham: «I dag har du ført skam over alle mennene dine, de som i dag har berget både livet ditt og livet til sønnene og døtrene, konene og medhustruene dine.


text:
Du elsker dem som hater deg, og hater dem som elsker deg. For i dag har du vist at du ikke bryr deg om førerne og krigerne dine. Jeg forstår nåat om Absalom var blitt i live og alle vi andre var døde i dag, hadde du synes det var som det skulle være.


text:
Stånåopp, gå ut og tal vennlig til mennene dine. For jeg sverger ved Herren at dersom du ikke går ut, kommer ikke en eneste mann til å bli natten over hos deg. Og det ville være en størreulykke for deg enn alle de andreulykkene som har kommet over deg fraungdommen av og til nå.» 


text:
Da reiste kongen seg og satte seg i porten. Hele folket fikk vite at kongen satt i porten, og alle kom og gikk fram for ham. Israelittene hadde flyktet hver til sitt.


text:
Folk i alle stammene i Israel tok da til å gå i rette med hverandre. De sa: «Det var kongen som berget oss fra fiendene våre og fridde oss fra filisternes hånd. Nå har han flyktet ut av landet for Absalom.


text:
Men Absalom, som vi salvet til konge over oss, er falt i krigen. Hvorfor gjør dere nåingenting for å hen kongen hjem igjen?» 


text:
Kongen fikk vite hva alle israelittene snakket om. Da sendte kong David bud til prestene Sadok og Abjatar med disse ordene: «Tal til de eldste i Juda og si: Hvorfor skal dere være de siste til å hen kongen hjem igjen?


text:
Dere er mine brødre, av samme kjøtt og bein som jeg. Hvorfor skal dere være de siste til å hen kongen tilbake?


text:
Og til Amasa skal dere si: Er ikke du av samme bein og kjøtt som jeg? måtte Gud la det gå meg ille både nå og siden om ikke du fra nå av er min hærfører i stedet for Joab.» 


text:
Slik vant han alle judeernes hjerter, alle som en. De sendte bud til kongen og ba ham og alle mennene hans komme tilbake.


text:
Da begynte kongen på hjemveien, og han nådde fram til Jordan. Judeerne hadde allerede kommet til Gilgal for å ta imot ham og føre ham over Jordan.


text:
Sjimi, sønn av Gera, som hørte til Benjamins stamme og var fra Bahurim, skyndte seg nedover sammen med judeerne for å møte kong David.


text:
Han hadde med seg tusen mann fra Benjamin. Siba, som var i tjeneste i Sauls hus, kom også med sine femten sønner og tjue tjenere. De hadde skyndt seg til Jordan før kongen kom dit.


text:
Nåsatte de over ved vadestedet for å hjelpe kongens familie over og ståtil tjeneste for dem. Med det samme kongen skulle gå over Jordan, falt Sjimi, sønn av Gera, ned for ham


text:
og sa: «Herre, krev meg ikke til regnskap! Glem, herre konge, det onde din tjener gjorde den dagen du dro bort fra Jerusalem. Tenk ikke mer på det, konge!


text:
For jeg, din tjener, vet at jeg har syndet. Men i dag er jeg den første av Josefs hus som kommer ned for å møte deg, herre konge.» 


text:
Da tok Abisjai, sønn av Seruja, til orde og sa: «Fortjener ikke Sjimi å dø, han som har forbannet Herrens salvede?» 


text:
Men David svarte: «Hva har jeg med dere å gjøre, Seruja-sønner? Hvorfor er dere imot meg i dag? Skal noen i dag miste livet i Israel? For nå vet jeg at jeg er konge over Israel.» 


text:
Mefibosjet, en etterkommer av Saul, var også kommet ned for å møte kongen. Han hadde ikke stelt føttene og ikke kjemmet skjegget eller vasket klærne fra den dagen kongen dro bort og til han kom trygt tilbake.


text:
Da han kom fra Jerusalem for å møte kongen, sa kongen til ham: «Hvorfor fulgtedu ikke med meg, Mefibosjet?» 


text:
«Tjeneren min narret meg, herre konge», svarte han. «Jeg ba ham sale eselet mitt, så jeg kunne ri på det og følge kongen; for du vet jo at jeg er halt.


text:
I stedet baktalte han meg, herre konge. Men du er som en Guds engel, herre konge. Gjør nåsom du synes er best.


text:
For hele min fars hus har ikke fortjent noe annet enn døden av deg, herre konge. Likevel har du satt din tjener blant dem som spiser ved ditt bord. Hva mer har jeg da åkreve eller klage til kongen for?» 


text:
Da sa Mefibosjet til kongen: «Han kan gjerne få alt sammen, siden du er kommet vel hjem igjen, herre konge.» 


text:
Barsillai fra Gilead var kommet ned fra Rogelim og hadde fulgt kongen til Jordan. Der ville han ta avskjed med ham.


text:
Barsillai var en gammel mann, åtti år. Det var han som hadde sørget for kongens livsopphold i Mahanajim, for han var svært velstående.


text:
Kongen sa til Barsillai: «Følg med meg, så skal jeg sørge for ditt livsopphold hos meg i Jerusalem.» 


text:
Men Barsillai svarte: «Jeg har vel ikke så mange dager og år igjen å leve at jeg skulle dra med kongen opp til Jerusalem?


text:
Jeg er nå åtti år gammel. Kan jeg lenger skjelne mellom godt og ondt? Kan din tjener kjenne smaken på hva han spiser og drikker? Jeg kan ikke lenger høre stemmene til sangere og sangerinner. Hvorfor skulle så din tjener være til byrde for deg, herre konge?


text:
Din tjener vil følge kongen et lite stykke over Jordan. Hvorfor skulle du gi meg en så stor belønning, konge?


text:
La heller din tjener få vende hjem igjen, så jeg kan døi hjembyen min, der min far og mor har sin grav. Men her er din tjener Kimham. La ham få bli med deg, herre konge, og gjør for ham det som er godt i dine øyne.» 


text:
Da sa kongen: «Kimham kan bli med meg, og jeg skal gjøre for ham det som er godt i dine øyne. Alt du ønsker av meg, skal jeg gjøre for deg.» 


text:
Hele hæren gikk over Jordan. Og da kongen var klar til å dra, kysset han Barsillai til avskjed og velsignet ham. Så vendte Barsillai hjem igjen.


text:
Kongen dro over til Gilgal, og Kimham var med ham. Hele folket i Juda og halvparten av folket i Israel fulgtekongen over elven.


text:
Men nåkom alle israelittene til kongen og sa: «Hvorfor har våre brødre, judeerne, tatt kongen og ført ham og hans hus og alle Davids menn over Jordan?» 


text:
Da tok alle judeerne til orde og svarte israelittene: «Fordi kongen står oss nærmest. Hvorfor er dere harme for dette? Har vi latt kongen forsørge oss? Eller har han skaffet oss fordeler?» 


text:
Israelittene svarte: «Vi har ti ganger så stor del i kongen som dere, også i David. Hvorfor setter dere oss til side? Var det ikke vi som først snakket om å føre kongen vår tilbake?» Men judeerne brukte enda hardere ord enn israelittene.


text:
Nåvar det en ondsinnet mann der som het Sjeba, sønn av Bikri fra Benjamin. Han blåste i hornet og sa: «Vi har ingen del i David, ingen lodd i Isais sønn. Hver mann til sitt telt, Israel!» 


text:
Da forlot alle israelittene David og fulgte Sjeba, sønn av Bikri. Men judeerne holdt seg til kongen sin og fulgteham fra Jordan til Jerusalem.


text:
Da David var kommet hjem til Jerusalem, tok han de ti medhustruene som han hadde latt bli igjen for å se etter huset, og satte dem i forvaring. Han forsørget dem, men han gikk ikke inn til dem. De satt innestengt til sin dødsdag og levde som om de var enker.


text:
Da sa David til Abisjai: «Nå kommer Sjeba, sønn av Bikri, til å skape større vansker for oss enn Absalom. Ta med deg din herres tjenere og sett etter ham før han når fram til noen av festningsbyene og slipper fra oss.» 


text:
Både Joabs menn, kreterne og pleterne og alle krigerne fulgteham. De dro ut fra Jerusalem og satte etter Sjeba, sønn av Bikri.


text:
Da de var kommet til den store steinen ved Gibeon, kom Amasa imot dem. Joab hadde våpenkappe på. Utenpåden hadde han et sverd i slire. Det var festet ved hoften. Da han gikk fram, gled sverdet ut.


text:
Joab sa til Amasa: «Står det bra til med deg, bror?» og så grep han Amasa i skjegget med den høyre hånden for åkysse ham.


text:
Men Amasa var ikke på vakt mot sverdet som Joab hadde i den andre hånden. Joab stakk ham i magen så innvollene rant ut på jorden. Det ene stikket var nok, og han døde. Joab og hans bror Abisjai satte etter Sjeba, sønn av Bikri.


text:
Men en av mennene til Joab ble stående ved siden av liket og ropte: «Følg Joab, alle som holder med ham og er på Davids side!» 


text:
Amasa låmidt på veien badet i blod. Da mannen så at alt folket stanset der, flyttet han Amasa fra veien bort på marken. Han kastet en kappe over ham; for alle som kom forbi, så ham og stanset.


text:
Da Amasa var tatt bort fra veien, gikk alle forbi og fulgte Joab for å sette etter Sjeba, sønn av Bikri.


text:
Sjeba dro gjennom alle stammene i Israel til han nådde Abel-Bet-Maaka. Alle mennene i Bikri-slekten samlet seg og fulgteetter ham inn i byen.


text:
Joab og mennene hans kom og beleiret ham i Abel-Bet-Maaka. De kastet opp en voll som nådde bort til den ytre bymuren. Hele hæren som var med Joab, gikk løs på muren for å få den til åfalle.


text:
Da var det en klok kvinne som ropte innenfra byen: «Hør her! Hør her! Be Joab komme nærmere, så jeg kan få snakke med ham.» 


text:
Han gikk da bort til henne, og kvinnen spurte: «Er du Joab?» «Ja», svarte han. Hun sa til ham: «Hør på det tjenestekvinnen din har å si.» «Ja, jeg hører», svarte han.


text:
Jeg er blant de trofaste og fredsommelige i Israel. Men du prøver åødelegge en by som er en mor i Israel. Hvorfor vil du ødelegge Herrens eiendom?» 


text:
Det forholder seg ikke slik! Men en mann fra Efraim-fjellene som heter Sjeba og er sønn av Bikri, har løftet hånden mot kong David. La meg bare få tak i ham, så skal jeg dra bort fra byen.» Da sa kvinnen til Joab: «Du skal få se at hodet hans blir kastet ut til deg over muren.» 


text:
Så gikk kvinnen til folket i byen med sitt kloke råd. De hogg hodet av Sjeba, sønn av Bikri, og kastet det ut til Joab. Da blåste han i hornet, og hæren løste seg opp og dro hjem, hver til sitt. Joab dro tilbake til Jerusalem, til kongen.


text:
I Davids regjeringstid var det en gang hungersnød i hele tre år. Da søkte David råd hos Herren. Herren svarte: «Det hviler blodskyld på Saul og hans hus fordi han drepte folk i Gibeon.» 


text:
Kongen sendte nåbud etter gibeonittene og snakket med dem. Gibeonittene var ikke israelitter, men hørte til de amorittene som var igjen i landet. Selv om israelittene hadde lovet åskåne dem, hadde Saul i sin iver for israelittene og judeerne prøvd ådrepe dem.


text:
David sa til mennene fra Gibeon: «Hva skal jeg gjøre for dere, og hvordan kan jeg sone det som er gjort, så dere kan velsigne landet Herren eier?» 


text:
Gibeonittene svarte: «Sølv eller gull fra Saul og hans hus løser ikke denne saken, og vi har ikke rett til ådrepe noen i Israel.» Kongen spurte: «Hva vil dere da at jeg skal gjøre for dere?» 


text:
De svarte: «Det gjelder den mannen som ville gjøre ende på oss, og som hadde planer om å utrydde oss innenfor Israels grenser.


text:
Gi oss sju av etterkommerne hans, så skal vi henrette dem for Herrens ansikt i Gibea, hjembyen til Saul, Herrensutvalgte.» Da sa kongen: «Jeg skal gi dere dem.» 


text:
Men kongen sparte Mefibosjet, sønn av Jonatan, sønn av Saul, fordi David og Jonatan, Sauls sønn, hadde gitt hverandre en ed ved Herren.


text:
Kongen tok de to sønnene som Saul hadde fått med Rispa, datter av Ajja, Armoni og Mefibosjet, og de fem sønnene som Mikal, datter av Saul, hadde fått med Adriel, sønn av Barsillai fra Mehola.


text:
Han ga dem i hendene på gibeonittene, som henrettet dem oppe på fjellet for Herrens ansikt. Slik omkom alle sju på en gang. De ble drept i de første dagene av høstonna, i begynnelsen av bygghøsten.


text:
Rispa, datter av Ajja, tok sekkestrie og bredte ut på en klippe. På den ble hun sittende fra kornhøsten begynte til regnet strømmet ned fra himmelen over de døde. Hun passet på at fuglene under himmelen ikke slo ned på dem om dagen, og at villdyrene ikke tok dem om natten.


text:
dro han av sted og hentet knoklene av Saul og hans sønn Jonatan fra Jabesj i Gilead. Innbyggerne der hadde i hemmelighet tatt likene bort fra torget i Bet-Sjean, hvor filisterne hadde hengt dem opp den dagen de slo Saul på Gilboa.


text:
David tok knoklene av Saul og hans sønn Jonatan med derfra;så samlet de sammen knoklene av dem som var blitt henrettet.


text:
De gravla knoklene av Saul og hans sønn Jonatan i Sela i Benjamin, i graven til Kisj, Sauls far. Alt ble gjort slik kongen hadde på budt. Etter dette hørte Gud igjen bønnene som steg opp fra landet.


text:
Enda en gang brøt det ut krig mellom filisterne og Israel. David og mennene hans dro ned og kjempet mot filisterne. Men David ble trett og sliten.


text:
Da tenkte Jisjbi-Benob, en etterkommer av Rafa, åfelle ham. Jisjbi-Benob hadde et spyd av bronse som veide tre hundresjekel, og han bar en ny rustning.


text:
Men Abisjai, sønn av Seruja, kom David til hjelp. Han slo filisteren i hjel. Da avla Davids menn en ed og sa: «Aldri mer skal du dra med oss ut i krig. Du skal ikke slukke Israels lampe.» 


text:
Siden kom det til ny kamp med filisterne, ved Gob. Der felte husjitten Sibbekai en mann som het Saf og var etterkommer av Rafa.


text:
Enda en gang kom det til kamp med filisterne ved Gob. Da felte Elhanan, sønn av Jaare-Orgim fra Betlehem, Goliat fra Gat. Han hadde et spydskaft så tykt som en vevbom.


text:
Siden kom det til kamp ved Gat. Der var det en kjempehøy mann som hadde seks fingre på hver hånd og seks tær på hver fot, tjuefire fingre og tær i alt. Han hørte også til Rafa-slekten.


text:
Da Herren hadde berget David fra alle hans fiender og fra Saul, bar David fram denne sangen for Herren.


text:
min Gud er klippen der jeg søker ly. Han er mitt skjold og min frelse, min styrke og mitt vern, min tilflukt, min frelser som frir meg fra vold.


text:
I min nød kalte jeg på Herren, jeg ropte til min Gud. Han hørte meg fra sitt tempel, mitt rop nådde hans øre.


text:
Havbunnens renner kom til syne, jordens grunnvoller ble blottlagt da Herren truet, da han fnyste av vrede.


text:
Du berger meg fra mitt folk som ligger i strid, bevarer meg som høvding over folkeslag. Folk jeg ikke kjente, må tjene meg;


text:
Han gir sin konge store seire, han viser miskunn mot den han har salvet, mot David og hans ætt til evig tid.


text:
Dette er Davids siste ord. Så sier David, Isais sønn, så sier mannen som Gud har reist opp, han som er salvet av Jakobs Gud, og som har diktet Israels sanger:


text:
Israels Gud har talt, til meg har Israels klippe sagt: «Den som styrer mennesker med rettferd, den som rår med gudsfrykt,


text:
er lik morgenlyset når solen går opp, en morgen med skyfri himmel; gjennom solskinn og regn lar det gresset gro fram fra jorden.» 


text:
Slik har mitt hus det med Gud. For han har slutteten evig pakt med meg, vel ordnet og trofast holdt. Ja, alt som tjener til min frelse, alt jeg ønsker, lar han spire fram.


text:
Dette er navnene på Davids krigshelter: Josjeb-Basjebet av Hakmon-slekten, høvding for de tre. Det var han som svingte spydet over åtte hundrefalne på én gang.


text:
Etter ham kom Elasar, sønn av Dodo fra Ahoah. Han var en av de tre heltene som var med David ved Pas-Dammim da filisterne hadde samlet seg til kamp der. Israelittene trakk seg tilbake,


text:
men han holdt stand og hogg ned filisterne til hånden hans ble så stiv at den hang fast i sverdet. Den dagen lot Herren dem vinne en stor seier. Og da hæren snudde og fulgte Elasar, var det bare for åplyndre de falne.


text:
Etter ham kom Sjamma, sønn av Age fra Harar. En gang hadde filisterne samlet seg ved Lehi. Det var en tett linseåker der, og da israelittene flyktet for filisterne,


text:
stilte han seg midt i åkeren og vernet den. Han hogg løs på filisterne, og Herren lot ham vinne en stor seier.


text:
En gang da det led mot kornhøsten, dro tre av de tretti høvdingene ned til David, som var i hulen ved Adullam. Filisterhæren lå da i leir i Refa'im-dalen.


text:
De tre heltene tok seg inn i filisterleiren. De øste opp vann fra brønnen ved byporten i Betlehem og kom til David med det. Men han ville ikke drikke det; han øste det ut for Herren


text:
og sa: «Herren fri meg fra å gjøre noe slikt! Skulle jeg drikke blodet av disse mennene som satte livet på spill?» Og han ville ikke drikke det. –Dette gjorde de tre heltene.


text:
Abisjai, bror til Joab og sønn av Seruja, var høvding over de tretti. En gang svingte han spydet over tre hundrefalne, og han fikk et stort navn blant de tretti.


text:
Benaja, sønn av Jojada, fra Kabseel, var en modig mann og gjorde mange heltegjerninger. Han slo i hjel de to sønnene til Ariel fra Moab. En dag da det hadde snødd, steg han ned i en brønn og drepte en løve.


text:
Han felte også en kjempestor egypter. Egypteren hadde et spyd i hånden, men Benaja gikk imot ham med en stav, rev spydet ut av hånden på egypteren og drepte ham med hans eget spyd.


text:
Han var høyt aktet blant de tretti, men kom ikke opp mot de tre. David satte ham over livvakten sin.


text:
Enda en gang ble Herren brennende harm på Israel. Han satte David opp mot dem og sa til ham: «Gå og hold folketelling i Israel og Juda!» 


text:
Da sa kongen til hærføreren Joab, som var hos ham: «Dra rundt til alle Israels stammer, fra Dan til Beer-Sjeba. Du skal mønstre folket, så jeg kan få vite hvor mange de teller.» 


text:
Joab svarte kongen: «Måtte Herren din Gud la kongen se med egne øyne at folket blir hundreganger så tallrikt som nå. Men hvorfor vil du gjøre dette, herre konge?» 


text:
Men kongens ord låtungt på Joab og hærførerne. Da dro Joab og hærførerne bort fra kongen for åmønstre Israels folk.


text:
De gikk over Jordan og begynte med Aroer og byen som ligger midt i dalen Gad, og de fortsatte til Jaser.


text:
Deretter kom de til Gilead og området ved Tahtim-Hodsji og så til Dan-Jaan. Derfra vendte de seg i retning Sidon.


text:
Så kom de til festningsbyen Tyros og alle hevittbyene og kanaaneerbyene. Derfra dro de til det sørlige Juda, til Beer-Sjeba.


text:
Joab la fram for kongen det tallet folketellingen hadde gitt. I Israel var det åtte hundretusen krigere, våpenføre menn, og i Juda fem hundretusen.


text:
Men etter at David hadde talt folket, kjente han at det stakk ham i hjertet, og han sa til Herren: «Jeg har gjort en stor synd. Men ta nå bort din tjeners skyld, Herre, for jeg har værtuklok.» 


text:
«Gåog si til David: så sier Herren: Tre ting legger jeg fram for deg. Velg en av dem, og jeg vil la den ramme deg.» 


text:
Da gikk Gad til David og meldte det til ham. Han sa: «Skal det være hungersnød i landet ditt i sju år? Skal du være på flukt fra fiendene dine i tre måneder mens de forfølger deg? Skal det komme pest over landet ditt i tre dager? Tenk nøye etter, og bestem deg for hva jeg skal svare ham som har sendt meg.» 


text:
David sa til Gad: «Jeg er i stor nød. La oss helst falle i Herrens hånd, for hans barmhjertighet er stor. Men i menneskehånd vil jeg ikke falle.» 


text:
Da lot Herren pesten komme over Israel. Den varte fra morgenen og til den tiden han hadde fastsatt. Det døde sytti tusen mann av folket, fra Dan til Beer-Sjeba.


text:
Men da engelen rakte hånden ut mot Jerusalem for åødelegge byen, angret Herren det onde. Han sa til engelen som herjet blant folket: «Det er nok! Trekk nå hånden tilbake!» Herrens engel sto da på treskeplassen til jebusitten Aravna. {{Da David så opp, fikk han øye på Herrens engel som sto mellom himmel og jord med løftet sverd i hånden. Det var rettet mot Jerusalem. De eldste kastet seg da til jorden, kledd i sekkestrie.}}


text:
Da David fikk se engelen som slo ned folket, sa han til Herren: «Det er jeg som har syndet; jeg har handlet ille. Men disse, som jeg er gjeter for, hva ondt har de gjort? La heller din hånd ramme meg og min fars hus.» 


text:
Samme dag kom Gad til David og sa: «Gåopp og reis et alter for Herren på treskeplassen til jebusitten Aravna!» 


text:
Da Aravna så nedover, fikk han øye på kongen og tjenerne hans, som kom mot ham. Aravna gikk ut og kastet seg ned for kongen med ansiktet mot jorden.


text:
Aravna spurte: «Hvorfor kommer du hit til din tjener, herre konge?» David svarte: «Jeg vil kjøpe treskeplassen av deg og bygge et alter for Herren der, så pesten kan holde opp åherje blant folket.» 


text:
Da sa Aravna til David: «Bare ta den, min herre konge, og ofre hva du vil. Se, oksene er til brennoffer og treskesledene og åket på oksene til ved.


text:
Alt dette, konge, vil Aravna gi til kongen», og han la til: «Måtte Herren din Gud vise velvilje mot deg!» 


text:
Men kongen sa til Aravna: «Nei, jeg vil kjøpe det av deg til full pris. Jeg vil ikke ofre for Herren min Gud brennoffer som jeg ikke har betalt.» Så kjøpte David treskeplassen og oksene for femti sjekel sølv.


text:
Der bygde David et alter for Herren og bar fram brennoffer og fredsoffer. Da hørte Herren bønnene for landet, og pesten holdt opp åherje i Israel.


text:
Kong David var någammel og langt oppe i årene. De dekket ham til med tepper, men han kunne ikke bli varm.


text:
Tjenerne hans sa til ham: «La noen finne en ung jente til deg, herre konge, en jomfru som kan ståtil tjeneste og pleie deg. Når hun ligger i din favn, blir du nok varm, herre konge.» 


text:
Så lette de etter en vakker, ung jente i hele Israels land. De fant Abisjag fra Sjunem og førte henne til kongen.


text:
Det var en svært vakker jente. Hun pleiet kongen og tjente ham. Men han hadde ikke omgang med henne.


text:
Adonja, sønn av Haggit, gjorde seg høye tanker og sa: «Jeg vil bli konge!» Og han skaffet seg vogn og hester og femti mann som skulle løpe foran ham.


text:
Faren hadde aldri snakket ham til rette og spurt hvorfor han oppførte seg slik. Adonja var også ualminnelig vakker. Han var født nest etter Absalom.


text:
Men det var andre som ikke holdt med Adonja: presten Sadok og Benaja, sønn av Jojada, profeten Natan, Sjimi, Re'i og Davids beste krigere.


text:
En dag slaktet Adonja småfe, storfe og gjøkalver ved Sohelet-steinen, som ligger like ved Rogel-kilden. Han ba til seg alle sine brødre, kongens sønner, og alle Judas menn som var i tjeneste hos kongen.


text:
Da sa Natan til Batseba, Salomos mor: «Du har vel hørt at Adonja, sønn av Haggit, er blitt konge, uten at vår herre David vet om det?


text:
gå og tre fram for kong David og si til ham: Herre konge, har ikke du sverget og sagt til din tjenestekvinne at min sønn Salomo skal bli konge etter deg, og at han skal sitte på din trone? Hvorfor er da Adonja blitt konge?


text:
Hun svarte: «Herre, du har sverget ved Herren din Gud og lovet din tjenestekvinne at min sønn Salomo skal bli konge etter deg og sitte på din trone.


text:
Han har slaktet okser, gjøkalver og sauer i mengdevis og bedt til seg alle kongs sønnene, presten Abjatar og hærføreren Joab. Men din tjener Salomo har han ikke bedt.


text:
Men mot deg, herre konge, har hele Israel nåvendt sine øyne. De venter at du skal kunngjøre for dem hvem som skal sitte på tronen etter kongen.


text:
Det ble meldt kongen at profeten Natan var der. Så trådte han fram for kongen og kastet seg ned for ham med ansiktet mot jorden.


text:
I dag har han gått ned til Rogel-kilden og slaktet okser, gjøkalver og sauer i mengdevis. Han har bedt til seg alle kongs sønnene, hærførerne og presten Abjatar. Nå spiser og drikker de med ham og roper: Leve kong Adonja!


text:
Men meg, din tjener, har han ikke bedt og heller ikke presten Sadok eller Benaja, sønn av Jojada, eller din tjener Salomo.


text:
Har dette skjedd på ditt bud, herre konge, uten at du har latt din tjener få vite hvem som skal sitte på tronen etter kongen?» 


text:
Da tok kong David til orde og sa: «Kall Batseba hit til meg!» Hun trådte fram for kongen og ble stående der.


text:
Det jeg før har sverget ved Herren, Israels Gud, og lovet deg, at din sønn Salomo skal bli konge etter meg og sitte på tronen i mitt sted, det setter jeg i verk i dag.» 


text:
Batseba knelte for kongen, bøyde seg med ansiktet mot jorden og sa: «Lenge leve min herre, kong David!» 


text:
Kong David sa: «Kall presten Sadok, profeten Natan og Benaja, sønn av Jojada, hit til meg!» De trådte fram for kongen,


text:
og han sa til dem: «Ta med dere kongens menn! La min sønn Salomo ri på mitt eget muldyrog før ham ned til Gihon-kilden.


text:
Der skal presten Sadok og profeten Natan salve ham til konge over Israel. Dere skal blåse i horn og rope: Leve kong Salomo!


text:
Så skal dere følge ham opp igjen. Og når han kommer hit, skal han sette seg på min trone. Han skal bli konge i mitt sted. For det er ham jeg har satt til fyrste over Israel og Juda.» 


text:
Da tok Benaja, sønn av Jojada, til orde og sa til kongen: «Amen! måtte Herren, min herre konges Gud, stadfeste det!


text:
Måtte Herren være med Salomo som han har vært med deg, og gjøre hans trone enda større enn din, herre konge.» 


text:
Så gikk de ned, presten Sadok, profeten Natan, Benaja, sønn av Jojada, og kreterne og pleterne. De lot Salomo ri på kong Davids muldyrog førte ham ned til Gihon-kilden.


text:
Fra Herrens telt hadde presten Sadok tatt med seg hornet med olje, og nåsalvet han Salomo. De blåste i horn, og hele folkemengden ropte: «Leve kong Salomo!» 


text:
Så fulgtehele folkemengden ham opp igjen. De spilte på fløyte og jublethøyt. Det var som om jorden skulle revne av lyden.


text:
Dette hørte Adonja og alle gjestene som var hos ham. De var nettopp ferdige med å spise. Da Joab hørte lyden av horn, sa han: «Hvorfor er det slik støy og oppstyr i byen?» 


text:
Mens han ennå snakket, kom Jonatan, sønn av presten Abjatar. Adonja sa til ham: «Kom hit, for du er en på litelig mann og bringer sikkert gode nyheter.» 


text:
Kongen sendte presten Sadok, profeten Natan, Benaja, sønn av Jojada, og kreterne og pleterne med ham, og de lot Salomo ri på kongens muldyr.


text:
Presten Sadok og profeten Natan salvet ham til konge ved Gihon-kilden. Så dro de opp igjen med jubelrop, og Nå er det oppstyr i byen. Det er den støyen dere hører.


text:
og kongens tjenere er også kommet for åønske vår herre, kong David, til lykke. De sier: måtte din Gud gjøre Salomo mer navngjeten enn deg og gjøre hans trone enda større enn din! Da bøyde kongen seg i bønn på leiet sitt


text:
og sa: Velsignet er Herren, Israels Gud, som i dag har gitt meg en etterfølger på tronen og latt meg se det med egne øyne.» 


text:
Salomo fikk melding om at Adonja var blitt så redd for kongen at han hadde grepet fatt i alter hornene og sagt: «Nå må kong Salomo love meg med ed at han ikke vil la sin tjener dø for sverd.» 


text:
Salomo sa: «Oppfører han seg som en på litelig mann, skal det ikke krummeset hår på hans hode. Men hvis han gjør seg skyldig i noe ondt, skal han dø.» 


text:
Så sendte kong Salomo folk av sted for å hen ham ned fra alteret. Da han kom til kong Salomo, kastet han seg ned for ham, og Salomo sa til ham: «Du kan gåhjem.» 


text:
Hold Herren din Guds bud så du går på hans veier og holder hans forskrifter, bud, lover og på bud, slik det står skrevet i Moseloven. Da skal du vise klokskap i alt du gjør, hvor du enn vender deg.


text:
For Herren vil holde det ordet han ga da han sa om meg: «Dersom dine sønner akter på sin ferd og vandrer i troskap for mitt ansikt av hele sitt hjerte og hele sin sjel, skal det aldri mangle en mann av din ætt på Israels trone.» 


text:
Du vet jo selv hva Joab, sønn av Seruja, gjorde mot meg og mot to av hærførerne i Israel, Abner, sønn av Ner, og Amasa, sønn av Jeter: Han drepte dem og lot krigsblod flyte i fredstid. Slik fikk han krigsblod på beltet han hadde om livet, og på skoene han hadde på føttene.


text:
Men mot sønnene til Barsillai fra Gilead skal du vise godhet. La dem være blant dem som spiser ved ditt bord. For de tok vennlig imot meg da jeg flyktet for Absalom, din bror.


text:
Du har også hos deg Sjimi, sønn av Gera fra Bahurim, av Benjamins stamme. Det var han som forbannet meg så stygt den dagen jeg var på vei til Mahanajim. Men siden kom han og møtte meg nede ved Jordan. Da sverget jeg for ham ved Herren at jeg ikke skulle la ham dø for sverd.


text:
Men du må ikke la ham slippe straff. Du er jo en klok mann og vet nok hva du skal gjøre med ham. La ham gåned til dødsriket med blod i sitt grå hår.


text:
Den tiden David hadde vært konge over Israel, var førti år. Sju år regjerte han i Hebron og trettitre år i Jerusalem.


text:
Adonja, sønn av Haggit, kom til Batseba, Salomos mor. «Kommer du i fredelig ærend?» spurte hun. «Ja», svarte han,


text:
Da sa han: «Du vet at kongedømmet skulle vært mitt, og hele Israel ventet at jeg skulle bli konge. Men så gikk kongedømmet over fra meg til min bror, for han hadde fått det fra Herren selv.


text:
Da sa han: «Tal med kong Salomo –for deg vil han ikke vise bort –og be om at han lar meg få Abisjag fra Sjunem til kone.» 


text:
Så gikk Batseba til kong Salomo for å legge Adonjas sak fram for ham. Kongen reiste seg, gikk imot henne og bøyde seg dypt for henne. Så satte han seg på tronen. En stol ble satt fram for kongens mor; hun satte seg ved hans høyre side.


text:
Hun sa: «Det er bare en liten ting jeg vil be deg om. Avvis meg ikke!» Kongen svarte: «Be om det, mor! Jeg vil ikke avvise deg.» 


text:
Men kong Salomo tok til orde og sa til sin mor: «Hvorfor ber du om Abisjag fra Sjunem for Adonja? Be da like godt om kongs makten for ham! Han er jo min eldre bror, og han har presten Abjatar og Joab, sønn av Seruja, på sin side.» 


text:
Og kong Salomo sverget ved Herren og sa: «Måtte Gud la det gå meg ille både nå og siden om ikke dette skal koste Adonja livet!


text:
Og nå, så sant Herren lever –han som har innsatt meg til konge og latt meg sitte på tronen etter David, min far, og som har grunnlagt en kongeætt for meg, slik han hadde lovet –Adonja skal dø, og det i dag!» 


text:
Kongen sa til presten Abjatar: «Dra hjem til jordene dine i Anatot! Du fortjener å dø, men jeg vil ikke drepe deg i dag; for du har båret Herren Guds paktkiste foran David, min far, og du har tatt del i alle hans lidelser.» 


text:
Så drev Salomo Abjatar bort og lot ham ikke lenger være prest for Herren. Slik ble det oppfylt, det ordet som Herren hadde talt mot Elis hus i Sjilo.


text:
Da ryktet om dette nådde Joab, som hadde støttet Adonja og ikke Absalom, flyktet han til Herrens telt og grep fatt i alterhornene.


text:
Salomo fikk melding om at Joab hadde flyktet til Herrens telt og holdt seg nær ved alteret. Da sendte han Benaja, sønn av Jojada, av sted og sa: «Gåog hugg ham ned!» 


text:
Da Benaja kom til Herrens telt, sa han til Joab: «Kongen sier at du skal komme ut.» Men han svarte: «Nei, her vil jeg dø.» Benaja gikk tilbake til kongen og meldte hvordan Joab hadde svart ham.


text:
Da sa kongen til ham: «Gjør som han sier! Hugg ham ned og gravlegg ham!så frir du meg og min fars hus fra skylden Joab førte over oss da han lot skyldfrie menneskers blod flyte.


text:
Herren vil la blodet komme over hans eget hode fordi han hogg ned to menn som var bedre og mer rettferdige enn han: Abner, sønn av Ner, Israels hærfører, og Amasa, sønn av Jeter, Judas hærfører. Han drepte dem med sverd uten at min far David visste om det.


text:
Måtte deres blod for alltid komme over Joab og hans ætt. Men David og hans ætt, hans hus og hans trone skal Herren gi fred til alle tider.» 


text:
Så gikk Benaja, sønn av Jojada, opp og hogg ned Joab og drepte ham. Han ble gravlagt på sitt hjemsted i ørkenen.


text:
I hans sted gjorde kongen Benaja, sønn av Jojada, til hærfører. Og han innsatte Sadok som prest i stedet for Abjatar.


text:
Kongen sendte bud etter Sjimi og sa til ham: «Bygg deg et hus i Jerusalem! Der skal du bo, og du må ikke dra derfra til noe annet sted.


text:
Det skal du sannelig vite at den dagen du drar ut og går over Kedron-bekken, er du dømt til å dø! Blodet ditt skal komme over ditt eget hode.» 


text:
Sjimi svarte kongen: «Ja vel, din tjener skal rette seg etter sin herre konges vilje.» Og Sjimi ble boende lenge i Jerusalem.


text:
Men da tre år var gått, rømte to av Sjimis slaver til kongen i Gat, Akisj, sønn av Maaka. Da Sjimi fikk vite at slavene var i Gat,


text:
gjorde han seg ferdig og salte eselet sitt. Han ga seg i vei til Akisj i Gat for åkreve tilbake slavene sine. Sjimi dro av sted og hentet slavene fra Gat.


text:
Da sendte kongen bud etter Sjimi og sa til ham: «Tok jeg deg ikke i ed ved Herren da jeg advarte deg og sa: Det skal du vite for visst at den dagen du forlater Jerusalem og går noe annet sted, er du dømt til å dø! Og du svarte: Ja vel, jeg har hørt hva du sier.


text:
Du kjenner til, ja, du vet i ditt hjerte hvor mye vondt du har gjort mot David, min far. Nå lar Herren din ondskap komme over ditt eget hode.


text:
Men kong Salomo skal være velsignet, og Davids trone skal til alle tider ståtrygt for Herrens ansikt.» 


text:
Så ga kongen Benaja, sønn av Jojada, ordre om å gå ut og hugge ham ned. Slik døde Sjimi. Og kongs makten låtrygt i Salomos hånd.


text:
Salomo ble svigersønn til farao, kongen i Egypt. Han giftet seg med faraos datter og førte henne til Davidsbyen, til han fikk bygd ferdig sitt eget hus, Herrens hus og muren omkring Jerusalem.


text:
Salomo elsket Herren, derfor fulgtehan sin far Davids forskrifter. Likevel ofret han på haugeneog tente offerilden der.


text:
Kongen dro til Gibeon for åofre, siden det var den største offerhaugen. Tusen brennoffer bar Salomo fram på alteret der.


text:
I Gibeon viste Herren seg for Salomo i en drøm om natten. Gud sa: «Be om hva du vil. Jeg skal gi deg det!» 


text:
Salomo svarte: «Du har vist stor godhet mot din tjener David, min far, fordi han vandret for ditt ansikt i troskap og rettferd og hadde et hjerte som var oppriktig mot deg. Du har holdt fast ved din store godhet ved å gi ham en sønn som i dag sitter på hans trone.


text:
nå har du, Herre, min Gud, gjort din tjener til konge etter min far David, enda jeg bare er en ung oguerfaren mann.


text:
Her står din tjener midt iblant ditt folk som du harutvalgt, et folk så stort at det ikke kan telles, og så tallrikt at det ikke kan regnes.


text:
Gi da din tjener et lydhørt hjerte, så jeg kan styre ditt folk og skille mellom godt og ondt. For hvem kan ellers styre dette folket, så stort som det er?» 


text:
Og Gud sa til ham: «Siden du ba om dette og ikke om et langt liv eller rikdom eller død over dine fiender, men om evne til å høre hva som er rett,


text:
så vil jeg gjøre det du har bedt om. Någir jeg deg et hjerte som er så klokt og forstandig at din like aldri før har vært og heller ikke skal komme etter deg.


text:
Selv det som du ikke ba om, vil jeg gi deg: både rikdom og ære. Så lenge du lever, skal det ikke finnes din like blant kongene.


text:
Og hvis du vandrer på mine veier og holder mine lover og bud, slik som din far David gjorde, vil jeg gi deg et langt liv.» 


text:
Salomo våknet. Det hadde vært en drøm. Og da han kom til Jerusalem, trådte han fram for Herrens paktkiste. Han ofret brennoffer, bar fram fredsoffer og holdt festmåltid for alle sine tjenere.


text:
Den ene kvinnen sa: «Hør på meg, herre! Jeg og den kvinnen der bor i samme hus. Jeg fødte et barn mens hun var hjemme.


text:
Men på den tredje dagen etter fødselen fødte også denne kvinnen. Vi var sammen. Det fantes ingen fremmed hos oss i huset, bare vi to var hjemme alene.


text:
Da sto hun opp midt på natten og tok min sønn fra meg mens jeg, din tjener, sov. Hun la ham ved barmen sin og la sin egen døde sønn ved min barm.


text:
Da jeg sto opp om morgenen for å amme sønnen min –se, da var han død! Men da jeg så på ham i morgenlyset, var det slett ikke min sønn, han som jeg hadde født.» 


text:
Da sa den andre kvinnen: «Nei, det er min sønn som lever, og din sønn er død.» Men den første gjentok: «Nei, det er din sønn som er død, og min sønn lever.» Slik trettet de foran kongen.


text:
Da sa kongen: «Den ene sier: Det er min sønn som lever, og din sønn er død. Og den andre sier: Nei, det er din sønn som er død, og min sønn lever.


text:
Da flammet kjærligheten opp i henne som var mor til det levende barnet, og hun sa: «Vær så snill, min herre! Gi henne den gutten som lever, og drep ham ikke!» Men den andre sa: «Barnet skal verken være ditt eller mitt! Del det i to!» 


text:
Da tok kongen til orde og sa: «Gi den første kvinnen det levende barnet, og drep det ikke! Hun er moren.» 


text:
Hele Israel fikk høre om den dommen kongen hadde felt, og de fikk ærefrykt for ham. For de så at Guds visdom var i ham, så han dømte rett.


text:
Asarja, sønn av Natan, var oppsynsmann over fogdene; Sabud, sønn av presten Natan, var kongens venn;


text:
Salomo hadde tolv fogder over hele Israel. De skulle sørge for matforsyningene til kongen og hans hoff. Hver sin må ned i året skulle de sørge for det.


text:
Baana, sønn av Ahilud, hadde Taanak, Megiddo og hele Bet-Sjean, som ligger ved Saretan, nedenfor Jisreel, fra Bet-Sjean til Abel-Mehola og bortenfor Jokmeam;


text:
Ben-Geber i Ramot i Gilead –han hadde teltbyene til Ja'ir, sønn av Manasse, i Gilead, og Argob-området i Basan, seksti store byer med murer og bronsebommer;


text:
Geber, sønn av Uri, i Gilead-landet, det landet som hadde tilhørt amorittkongen Sihon og Basan-kongen Og. Dessuten var det en fogd i Juda.


text:
Salomo hersket over alle kongerikene fra Eufrattil filisterlandet og helt til grensen mot Egypt. De betalte skatt og stounderham så lenge han levde.


text:
ti gjødde okser, tjue okser på beite og hundresauer og i tillegg hjorter, gaseller, dådyr og gjødde gjess.


text:
For han hersket over alt land vest for Eufrat, fra Tifsah til Gaza, over alle kongene vest for Eufrat, og han hadde fred på alle kanter rundt omkring.


text:
I Juda og Israel, fra Dan til Beer-Sjeba, satt hver mann trygtundersin vinstokk og sitt fikentre så lenge Salomo levde.


text:
De tolv fogdene sørget hver sin må ned for matforsyningene til kong Salomo og alle som spiste ved hans bord. De lot det ikke skorte på noe.


text:
Gud ga Salomo visdom, særdeles stor innsikt og en forstand som favnet like vidt som sanden ved havets bredd.


text:
Han var visere enn noe annet menneske, visere enn Etan av Esrah-ætten og Mahols sønner Heman, Kalkol og Darda. Hans navn var kjent blant alle folkeslagene rundt omkring.


text:
Han diktet om trærne, fra sederen på Libanon til isopen som vokser ut av muren, og han talte om fe og fugler, krypdyr og fisker.


text:
De kom fra alle folkeslag for å høre Salomos visdom, fra alle kongene på jorden som hadde hørt om hans visdom.


text:
Hiram, kongen i Tyros, sendte noen av sine tjenere til Salomo, for han hadde hørt at Salomo var blitt salvet til konge etter faren. For Hiram hadde alltid vært en god venn av David.


text:
«Du vet at min far David ikke fikk bygd et hus for Herren sin Guds navn, fordi det var krig rundt ham på alle kanter, inntil Herren la fiendeneunderhans føtter.


text:
Men nå har Herren min Gud gitt meg fred rundt omkring. Det finnes ingen motstander og ingen truendefare mer.


text:
Derfor tenker jeg nå å bygge et hus for Herren min Guds navn, slik som Herren sa til min far David: Din sønn, som jeg vil sette på tronen etter deg, han skal bygge huset for mitt navn.


text:
Gi nådine folk befaling om åhugge sedertrær til meg fra Libanon. Så skal mine folk arbeide sammen med dine, og jeg skal gi deg det du ber om i lønn til folkene dine. For du vet at det ikke er noen hos oss som skjønner seg så godt på åhugge trær som sidonerne.» 


text:
Da Hiram hørte Salomos ord, ble han meget glad og sa: «Velsignet er Herren i dag, han som har gitt David en så vis sønn til å styre dette store folket.» 


text:
Så sendte Hiram bud til Salomo og sa: «Jeg har mottatt det budskapet du sendte meg. Jeg skal på alle må ter gjøre som du ønsker med sedertrærne og sypressene.


text:
Folkene mine skal føre dem fra Libanon ned til havet. Så skal vi legge dem på flåter og føre dem på havet til det stedet du gir meg bud om. Der skal vi ta dem fra hverandre, og så kan du hente dem. Siden må du gjøre som jeg ønsker, og la meg få de matforsyninger mitt hus trenger.» 


text:
Og Salomo ga Hiram tjue tusen kor hvete til hans husholdning og tjue kor olje av fin oliven. Så mye sendte han til Hiram år etter år.


text:
Herren ga Salomo visdom, slik han hadde lovet ham. Det var fred mellom Hiram og Salomo, og de sluttetpakt med hverandre.


text:
Dem sendte han i skift til Libanon, ti tusen hver må ned. En må ned var de i Libanon og to måneder hjemme. Adoniram hadde oppsyn med pliktarbeiderne.


text:
og i tillegg arbeidsformennene som stounderfogdene hans. Det var tre tusen tre hundreav dem, og de hadde oppsyn med folket som utførte arbeidet.


text:
Kongen bød at de skulle bryte store og kostbare steiner, så grunnvollen til tempelet kunne legges med tilhuggetstein.


text:
Salomos og Hirams bygningsmenn og mennene fra Gebal huggetdem til. De gjorde i stand både stokkene og steinene som tempelet skulle bygges av.


text:
I det fire hundreog åttiende året etter at israelittene var dratt ut av Egypt, i måneden siv, som er den andre måneden, begynte Salomo å bygge Herrens hus. Salomo var da konge i Israel på fjerde året.


text:
Forhallen foran tempelrommet var tjue alen lang, svarende til bredden av huset, og ti alen bred. Den låpåforsiden.


text:
Rundt husetsyttervegger, både langs tempelhallen og det innerste rommet, reiste han et tilbygg, og der laget han siderom.


text:
Den nederste etasjen var fem alen bred, den mellomste seks alen bred og den øverste sju alen bred. For han hadde laget avsatser omkring på utsiden av huset for å slippe å lage fester i husetsvegger.


text:
Da huset ble reist, ble det bygd av steiner fra steinbruddet, ferdig tilhugget. Det hørtes verken hammer eller meisel eller noe annet verktøy av jern i huset da det ble bygd.


text:
Døren inn til nederste etasje i tilbygget var på høyre side av huset. En vindeltrapp førte opp til den mellomste etasjen og derfra opp til den tredje etasjen.


text:
I tilbygget som han reiste omkring hele huset, var hver etasje fem alen høy. Det var festet til huset med sederbjelker.


text:
«Nåbygger du dette huset. Hvis du følger mine forskrifter, holder mine lover, akter på alle mine bud og følger dem, så vil jeg oppfylle på deg det ordet jeg ga din far David.


text:
Han kledde veggene i huset innvendig med sederbord. Fra gulvettil takbjelkene kledde han dem med tre, og gulveti huset dekket han med sypressbord.


text:
Tjue alen fra bakveggen av huset reiste han en vegg av sederbord; den rakk fra gulvetopp til takbjelkene. Bak veggen bygde han det innerste rommet, Det aller helligste.


text:
Innvendig hadde husetutskjæringer i sedertre, av gresskar ogutsprungneblomster. Alt var dekket av sedertre; ingen stein var synlig.


text:
Dette rommet, som var tjue alen langt, tjue alen bredt og tjue alen høyt, kledde han med rent gull. Foran det innerste rommet satte Salomo et alter. Det kledde han med sedertre.


text:
Salomo kledde huset innvendig med rent gull. Han hengte gullkjeder foran inngangen til Det aller helligste og kledde det med gull.


text:
Hele huset kledde han med gull, fra ende til annen. Og hele alteret som sto foran det innerste rommet, kledde han også med gull.


text:
Den ene kjeruben hadde en vinge som var fem alen, og den andre vingen var også fem alen. Det var ti alen fra vingespiss til vingespiss.


text:
Den andre kjeruben var også ti alen mellom vingespissene. Begge kjerubenehadde samme størrelse og samme form.


text:
Disse kjerubenesatte han midt i Det aller helligste i tempelet. Og de bredte ut vingene sine så vingen på den ene nådde bort til den ene veggen, og vingen på den andre nådde til den andre veggen, og de to andre vingene berørte hverandre midt i rommet.


text:
Alle veggene i huset, både innvendig ogutvendig, prydet han med utskårne bilder av kjeruber, palmer ogutsprungneblomster.


text:
De to dørene av oliventre prydet han medutskjæringer av kjeruber, palmer ogutsprungneblomster, og han kledde dem med gull. Han hamret ut gulletpåkjerubeneog palmene.


text:
Likedan laget han dørstolper av oliventre for inngangen til tempelhallen. Dørkarmene hadde fire avsatser.


text:
Han prydet dem med utskårne kjeruber, palmer ogutsprungneblomster og kledde dem med gull som ble lagt jevntutoverutskjæringene.


text:
Og i det ellevte året, i måneden bul, som er den åttende måneden, gjorde Salomo tempelet ferdig med alt som var i det, slik det skulle være. Da hadde han bygd på det i sju år.


text:
Han bygde Libanon-skoghuset. Det var hundrealen langt, femti alen bredt og tretti alen høyt. Det hadde fire rader med søyler av sedertre, og oppåsøylene var det sederbjelker.


text:
Det var et tak av sedertre over takbjelkene som låned mot søylene. I alt var det førtifem, femten i hver rad.


text:
Han bygde også søylehallen, som var femti alen lang og tretti alen bred. Foran den var det en forhall med søyler med et skjermtak foran.


text:
Dessuten bygde han tronhallen, også kalt Domshallen, for der holdt han rettergang. Han kledde den med sedertre fra gulv til tak.


text:
Hans eget hus, det som han bodde i, lå i den andre gården innenfor forhallen. Det var bygd på den samme må ten. Salomo bygde også et hus for faraos datter, som han hadde giftet seg med. Det lignet forhallen.


text:
Alle disse bygningene var av kostbare steiner som var huggetetter mål. De var skåret til med steinsag både på innsiden ogutsiden, fra grunnmuren til gesimsen og på yttersiden ut mot den store borggården.


text:
Rundt den store forgården var det tre lag med tilhuggetstein og ett lag med sederbjelker. Slik var det også rundt den indre forgården til Herrens hus og rundt forhallen.


text:
Han var sønn av en enke fra Naftali stamme, og hans far var en kobbersmed fra Tyros. Hiram var full av visdom, innsikt og kunnskap, så han kunne utføre all slags arbeid i bronse. Han kom til Salomo og utførte alt håndverket for kongen.


text:
Hiram støpte de to bronsesøylene. Den ene søylen var atten alen høy, og det trengtes en snor på tolv alen for ånåomkring den. Den andre søylen var like stor.


text:
Så laget han to søylehoder til å sette på toppen av søylene. De var støpt av bronse, og hvert søylehode var fem alen høyt.


text:
På søylehodene øverst på søylene var det slyngornamenter: blomsterranker i form av lenkearbeid, sju for hvert av søylehodene.


text:
Han laget to rader med granatepler omkring det ene av ornamentene som skulle dekke søylehodene øverst på søylene. Slik gjorde han også med det andre søylehodet.


text:
Rundt begge søylehodene, like ovenfor den buede formen på den andre siden av ornamentet, var det to hundregranatepler i rekker.


text:
Han reiste søylene ved forhallen til tempelet. Han reiste opp den høyre søylen og kalte den Jakin. Så reiste han opp den venstre søylen og kalte den Boas.


text:
Så laget han havet av støpt metall. Det var sirkelformet og målte ti alen fra kant til kant. Høyden var fem alen, og omkretsen målte tretti alen med må lesnor.


text:
Nedenfor kanten var det prydgresskar hele veien rundt. De omkranset hele havet, ti på hver alen. Det var to rader med gresskarutsmykning, støpt i ett med havet.


text:
Havet sto på tolv okser; tre av dem vendte mot nord, tre mot vest, tre mot sør og tre mot øst, og de sto alle med bakkroppen innover. Havet hvilte på dem.


text:
Det var en håndsbredd tykt, og kanten var laget som kanten på et beger, formet som en lotusblomst. Havet rommet to tusen bat.


text:
Så laget han ti vognstativer i bronse. Hvert stativ var fire alen langt, fire alen bredt og tre alen høyt.


text:
På tverrlistene mellom rammelistene var det løver, okser og kjeruber, og det var det også over rammelistene. Under løvene og oksene var det kranser av hamret arbeid.


text:
Hvert vognstativ hadde fire hjul av bronse og aksler av bronse. På de fire føttene var det bærearmer som var støpt på undervannfatet. Bak hver av dem var det kranser.


text:
Åpningen for hvert vognstativ var innenfor kransen og nådde en alen opp over den. Åpningen var rund, hadde form av en sokkel og var på halvannen alen. også på åpningen var detutskjæringer. Men tverrlistene var firkantede, ikke runde.


text:
De fire hjulenevarundertverrlistene, og hjulakslene satt på vognstativet. Hvert hjul var halvannen alen høyt.


text:
De fire bærearmene var festet til de fire hjørnene på hvert vognstativ. Bærearmene var en del av stativet.


text:
Øverst på hvert vognstativ var det en runding som var en halv alen høy. Håndtakene og bærearmene satt øverst og var en del av stativet.


text:
På flatsidene av håndtakene og på tverrlistene skar han ut kjeruber, løver og palmer etter som det var plass til, og kranser rundt omkring.


text:
Så laget han ti bronsefat. Hvert fat tok førti bat og målte fire alen. Det var ett fat for hvert av de ti vognstativene.


text:
Fem av vognstativene satte han på høyre side av tempelet og fem på den venstre. Havet satte han på tempelets høyre side mot sørøst.


text:
Hiram laget grytene, ildskuffene og offerskålene. Dermed var Hiram ferdig med alt håndverksarbeid han skulle gjøre for kong Salomo til Herrens hus:


text:
to søyler; to skåler på søylehodene øverst på søylene; to slyngornamenter til å dekke de to skålene;


text:
de fire hundregranateplene til de to slyngornamentene –to rader granatepler til hvert ornament, til å dekke de to skålene på søylehodene øverst på søylene;


text:
grytene, ildskuffene og offerskålene. Alt detteutstyret som Hiram laget for kong Salomo til Herrens hus, var av skinnende bronse.


text:
Salomo satte på plass altutstyret, som var i slike mengder at det ikke var mulig å si hvor mye bronsen veide.


text:
Salomo fikk også laget alle de andre gjenstandene som skulle være i Herrens hus: gullalteret og gullbordet til skuebrødene;


text:
lysestakene, fem til høyre og fem til venstre foran Det aller helligste, av rent gull, blomsterornamentene, lampene og tengene av gull;


text:
bollene, lysesaksene, offerskålene, kannene og glopannene av rent gull. Panelet på dørene til det innerste rommet, Det aller helligste, og panelet på dørene til tempelhallen var dekket av gull.


text:
Så var det fullført, alt arbeidet som kong Salomo hadde latt utføre på Herrens hus. Og han flyttet dit de tingene som hans far David hadde viet til Herren: både sølvet og gulletog altutstyret. Han la det inn i skattkamrene i Herrens hus.


text:
Så samlet Salomo Israels eldste og alle stammehøvdingene, overhodene for familiene, hos seg i Jerusalem. De skulle føre Herrens paktkiste opp fra Davidsbyen, det er Sion.


text:
Og alle menn i Israel samlet seg hos kong Salomo på festen i måneden etanim, det er den sjuendemåneden.


text:
og de førte Herrens paktkiste opp sammen med telthelligdommen og alle de hellige kar som var i teltet. Det var prestene og levittene som bar dem.


text:
Kong Salomo sto foran kisten sammen med hele Israels menighet, som hadde samlet seg hos ham. De ofret småfe og storfe i slike mengder at ingen kunne telle eller regne dem.


text:
Så brakte prestene Herrens paktkiste til den plassen den skulle ha, i det innerste tempelrommet, i Det aller helligste, underkjerubenes vinger.


text:
For kjerubenebredte vingene ut over det stedet hvor kisten sto, slik at de dekket både kisten og bærestengene ovenfra.


text:
Stengene var så lange at en kunne se endene av dem fra Det hellige foran Det aller helligste, men de kunne ikke seesutenfra. Der har de vært til denne dag.


text:
I kisten fantes det ikke noe annet enn de to steintavlene som Moses hadde lagt ned der ved Horeb, den gang Herren sluttetpakt med israelittene da de dro ut av Egypt.


text:
Han sa: Velsignet er Herren, Israels Gud, som med sin hånd har fullført det som han med sin munn lovet min far David da han sa:


text:
«Fra den dagen jeg førte mitt folk Israel ut av Egypt, har jeg ikke valgt ut noen by i alle Israels stammer for at det skulle bygges et hus der til bolig for mitt navn. Men jeg valgte David til åherske over mitt folk Israel.» 


text:
Men Herren sa til min far David: «Da du hadde i sinne å bygge et hus for mitt navn, var hensikten god.


text:
Likevel, det er ikke du som skal bygge huset, men din sønn, som er av ditt eget kjøtt og blod. Han skal bygge huset for mitt navn.» 


text:
nå har Herren oppfylt det ordet han talte. Jeg har fulgt etter min far David og har tatt sete på Israels trone, slik Herren har sagt, og jeg har bygd huset for navnet til Herren, Israels Gud.


text:
Der har jeg sørget for et sted for paktkisten som inneholder den pakten som Herren sluttetmed våre fedre da han førte dem ut av Egypt.


text:
Så sto Salomo for Herrens alter midt foran hele Israels menighet. Han bredte hendene sine ut mot himmelen


text:
og sa: Herre, Israels Gud! Det er ingen Gud som du, verken oppe i himmelen eller her nede på jorden. Du holder pakten og viser godhet mot dine tjenere når de ferdes helhjertet for ditt ansikt.


text:
Du har holdt det løftet du ga din tjener David, min far. Du har oppfylt med din hånd det som du hadde lovet med din munn, slik vi ser i dag.


text:
Så hold nå, Herre, Israels Gud, det løftet du ga din tjener David, min far, da du sa: «Det skal aldri mangle en mann av din ætt til å sitte på Israels trone for mitt ansikt, så sant dine sønner akter på sin ferd og vandrer for mitt ansikt slik som du har gjort.» 


text:
Men bor Gud virkelig på jorden? Se, himmelen og himlers himmel kan ikke romme deg, langt mindre dette huset som jeg har bygd!


text:
Vend deg mot din tjeners bønn og hans rop om nåde, Herre, min Gud! Hør det ropet og den bønnen som din tjener bærer fram for deg i dag.


text:
La dine øyne våke over dette huset natt og dag, over det stedet der du har lovet at navnet ditt skal bo. Hør de bønnene som din tjener bærer fram, vendt mot dette stedet!


text:
Ja, hør bønnen om nåde som din tjener og ditt folk Israel ber, vendt mot dette stedet! Hør dem i himmelen der du bor, hør og tilgi!


text:
Når en mann skader sin neste og det kreves at han skal avlegge ed, og han så kommer og sverger foran ditt alter i dette huset,


text:
da må du høre det i himmelen, gripe inn og skifte rett mellom tjenerne dine. Døm den urettferdige skyldig og la hans fremferd ramme ham selv. Frikjenn den rettferdige og la ham få igjen for sin rettferd.


text:
Når ditt folk Israel blir slått av fienden fordi det har syndet mot deg, men så vender om til deg og priser ditt navn, ber og bønnfaller deg om nåde i dette huset,


text:
da må du høre det i himmelen og tilgi ditt folk Israel den synden de har gjort. Før dem tilbake til det landet som du ga fedrene deres.


text:
Når himmelen lukkessådet ikke kommer regn fordi de har syndet mot deg, men de så ber til deg, vendt mot dette stedet, priser ditt navn og vender om fra sin synd fordi du har ydmyket dem,


text:
da må du høre det i himmelen og tilgi den synd som din tjener og ditt folk Israel har gjort. For du lærer dem den gode veien de skal gå. Send da regn over landet ditt, som du har gitt ditt folk til odel og eie.


text:
Når det blir hungersnød i landet, når det kommer pest, når det kommer kornsot og svartrust, gresshopper og larver, når fienden omringer landets byer –uansett hva slags plage og sykdom det er –


text:
og så en eller annen eller hele ditt folk Israel bærer fram bønner og rop om nåde fordi de kjenner at det stikker dem i hjertet, og brer ut sine hender mot dette huset,


text:
da må du høre det i himmelen der du troner. Tilgi, grip inn og gi enhver igjen etter hans ferd, du som kjenner hans hjerte! For du er den eneste som kjenner alle menneskers hjerte.


text:
Det kan også hende at fremmede som ikke hører til ditt folk Israel, kommer fra et land langt borte for ditt navns skyld.


text:
For de skal få høre om ditt store navn, din sterke hånd og dinutstrakte arm. Når de så kommer og ber, vendt mot dette huset,


text:
da må du høre dem i himmelen der du troner, og gjøre alt det de roper til deg om! Slik skal alle folk på jorden lære navnet ditt å kjenne, og de skal frykte deg slik ditt folk Israel gjør, og vite at navnet ditt er nevnt over dette huset som jeg har bygd.


text:
Når ditt folk drar ut i krig mot fienden, hvor du så sender dem, og de ber til Herren, vendt mot den byen som du har valgt deg ut, og mot det huset som jeg har bygd for navnet ditt,


text:
Når folket synder mot deg –for det finnes ikke noe menneske som ikke synder –såblir du harm på dem og overgir dem til fienden, som fører dem i fangenskap, til fiendeland, fjernt eller nær.


text:
Men så går de i seg selv i det landet der de holdes i fangenskap, og vender om og ber til deg om nåde der i landet og sier: «Vi har syndet, handlet ille og gjorturett.» 


text:
Hvis de da vender om til deg av hele sitt hjerte og hele sin sjel der i fiendeland, hos dem som har ført dem bort, og ber til deg vendt mot det landet du ga deres fedre, mot byen som du har valgt deg ut, og mot huset som jeg har bygd for navnet ditt,


text:
Tilgi ditt folk alle lovbrudd og synder som de har gjort mot deg. La dem finne barmhjertighet hos dem som holder dem i fangenskap, så de forbarmer seg over dem.


text:
Hold dine øyne åpne for de bønner og rop om nåde som stiger opp fra din tjener og fra ditt folk Israel, og hør alltid på dem når de roper til deg.


text:
For du, Herre Gud, har skilt dem ut som din eiendom fra alle folkeslag på jorden, slik du sa gjennom din tjener Moses da du førte våre fedre ut av Egypt.


text:
Da Salomo hadde fullført hele denne bønnen til Herren om nåde, reiste han seg opp foran Herrens alter, der han hadde ligget på kne med hendeneutbredt mot himmelen.


text:
Velsignet er Herren som har gitt sitt folk Israel ro, slik han lovet. Ikke ett av alle de gode ord han talte gjennom sin tjener Moses, er falt til jorden.


text:
Måtte Herren vår Gud være med oss slik han var med våre fedre! måtte han ikke forlate oss og ikke forkaste oss,


text:
men bøye hjertet vårt til seg, så vi går på hans veier og holder de budene, forskriftene og lovene som han på la våre fedre.


text:
Måtte disse mine ord som jeg har bedt for Herrens ansikt, være nær Herren vår Gud dag og natt, så han hjelper sin tjener og sitt folk Israel til den rett de trenger dag for dag.


text:
Hold dere helhjertet til Herren vår Gud, så dere følger hans forskrifter og holder hans bud, som dere gjør i dag.


text:
Og Salomo bar fram fredsofferet for Herren. Det var 22 000 okser og 120 000 sauer. Slik vigslet kongen og alle israelittene Herrens hus.


text:
Samme dagen helliget kongen den midtre delen av forgården foran Herrens hus. Der bar han fram brennofferet, grødeofferet og fettstykkene av fredsofferet. For bronsealteret som sto for Herrens ansikt, var for lite til åromme både brennofferet, grødeofferet og fettstykkene av fredsofferet.


text:
På samme tid feiret Salomo festen, og hele Israel med ham. Det var en stor forsamling som var kommet sammen helt fra Lebo-Hamat til Egypterbekken. I sju dager og sju dager til, i alt fjorten dager, holdt de høytid for Herren vår Guds ansikt.


text:
Den åttende dagen lot han folket fare. De tok farvel med kongen og dro hjem, hver til sitt, vel til mote og glade for alt det gode Herren hadde gjort mot sin tjener David og sitt folk Israel.


text:
og sa til ham: Jeg har hørt din bønn og ditt rop om nåde som du bar fram for meg. Jeg har helliget dette huset som du har bygd, og jeg vil la navnet mitt bo der for alltid. Mine øyne og mitt hjerte skal alle dager være vendt mot det.


text:
Og du, så sant du vandrer for mitt ansikt slik din far David gjorde, med helt hjerte og i oppriktighet, og så sant du gjør alt det jeg har befalt deg, og holder mine forskrifter og lover,


text:
da skal jeg la din kongetrone ståfast i Israel for alltid, slik som jeg lovet din far David da jeg sa: «Det skal aldri mangle en mann av din ætt på Israels trone.» 


text:
Men hvis dere og barna deres vender dere bort fra meg og ikke holder de budeneog forskriftene som jeg har gitt dere, men går og dyrker andre guder og tilber dem,


text:
da skal jegutrydde israelittene fra det landet jeg ga dem. Det huset som jeg har helliget til mitt navn, vil jeg kaste bort fra mitt ansikt, og Israel skal bli et ordtak og et spottord blant alle folk.


text:
Om dette huset er aldri så praktfullt, skal alle som går forbi, gispe forferdet og plystre hånlig og spørre: «Hvorfor har Herren handlet slik mot dette landet og dette huset?» 


text:
Og da skal folk svare: «Det er fordi de forlot Herren sin Gud, han som førte deres fedre ut av Egypt, og holdt seg til andre guder, som de tilba og dyrket. Derfor har Herren ført all denneulykken over dem.» 


text:
Da de tjue årene var gått som Salomo hadde brukt til å bygge de to husene, Herrens hus og kongeborgen,


text:
ga han Hiram, kongen i Tyros, tjue byer i Galilea. For Hiram hadde hjulpetham med sedertre, sypresstre og gull, så mye han ønsket seg.


text:
Han sa: «Hva er dette for slags byer du har gitt meg, min bror?» Han kalte dem for Kabul-landet, og det heter det den dag i dag.


text:
Slik hadde det seg med det pliktarbeidet som kong Salomo satte i gang da han skulle bygge Herrens hus, sitt eget hus, Millo, Jerusalems bymur, Hasor, Megiddo og Geser:


text:
Farao, kongen i Egypt, dro opp og inntok Geser. Han satte byen i brann og drepte alle kanaaneerne som bodde der. Siden ga han byen i medgift til sin datter, som ble gift med Salomo.


text:
og alle byene hvor Salomo hadde lagerhus, og de byene hvor han hadde vognene og hestene sine. Han bygde også alt han ønsket seg både i Jerusalem og i Libanon, i hele det riket han hersket over.


text:
I landet var det fortsatt igjen en befolkning som ikke tilhørte Israels folk: amoritter, hetitter, perisitter, hevitter og jebusitter.


text:
Salomo la pliktarbeid på etterkommerne av disse folkene, så mange som ennå var igjen fordi israelittene ikke hadde klart å utrydde dem, la Salomo pliktarbeid på. Slik har det vært til denne dag.


text:
Men han satte ingen av israelittene til å gjøre slavearbeid; de var krigere, hoffmenn, høvdinger, våpenbærere, vognkommandanter og ryttere.


text:
Tallet på de arbeidslederne Salomo hadde, var fem hundreog femti. De hadde tilsyn med arbeidsfolkene.


text:
Så snart faraos datter hadde flyttet fra Davidsbyen opp til det huset Salomo hadde bygd for henne, gikk han i gang med å bygge Millo.


text:
Tre ganger om året bar Salomo fram brennoffer og fredsoffer på det alteret han hadde bygd for Herren, og han brente røkelse for Herrens ansikt. Slik fullførte han tempelet.


text:
Kong Salomo bygde en skipsflåte i Esjon-Geber, som ligger ved Eilat, i Edom-landet, ved Sivsjøens kyst.


text:
På disse skipene sendte Hiram noen av sine menn som var sjøfolk og kjente havet, av sted sammen med Salomos menn.


text:
Da dronningen av Saba hadde hørt om Salomo og det han hadde gjort for Herrens navn, kom hun for åprøve ham med gåter.


text:
Hun kom til Jerusalem med meget store rikdommer, med kameler som bar balsamoljer, store mengder gull og edelstener. Hun trådte fram for Salomo og snakket med ham om alt som låhenne på hjertet.


text:
Og Salomo ga henne svar på alt hun spurte om. Det fantes ikke den ting som var skjult for kongen så han ikke kunne gi henne svar.


text:
rettene på bordet hans, hoffmennene der de satt, tjenerne som vartet opp, og deres klær, kongens munnskjenker og brennofrene som han bar fram i Herrens hus, mistet hun helt pusten.


text:
Jeg trodde ikke det de fortalte, før jeg kom og fikk se det med egne øyne. Men nåser jeg at de ikke engang har fortalt meg halvparten. Du er mer vis og velstående enn alt det jeg har hørt.


text:
Lykkelige er dine menn, og lykkelige er disse tjenerne, som alltid får ståhos deg og lytte til din visdom!


text:
Velsignet være Herren din Gud, som hadde slik godvilje for deg at han ga deg Israels trone. Fordi Herren alltid har Israel kjær, har han gjort deg til konge, for at du skal fremme rett og rettferd.» 


text:
Så ga hun kongen ett hundreog tjue talenter gull, balsamoljer i store mengder og edelstener. Det har aldri siden kommet en slik mengde med balsamoljer til landet som det dronningen av Saba ga kong Salomo.


text:
Hirams flåte som hentet gull fra Ofir, hadde også med seg store mengder sandeltre og edelstener derfra.


text:
Av sandeltreet fikk kongen lagetutsmykninger til Herrens hus og kongeborgen, og lyrer og harper til sangerne. Så mye sandeltre har det aldri tidligere kommet til landet, og så mye har ikke vært å se til denne dag.


text:
Kong Salomo ga dronningen av Saba alt det hun hadde lyst på og ba om, i tillegg til det som sømmet seg en mektig konge som Salomo. Så brøt hun opp og dro hjem til sitt land sammen med tjenerne sine.


text:
I tillegg kom avgiftene fra de handelsreisende og fra karavanehandlerne, fra alle araberkongene og fra stattholderne i landet.


text:
Kong Salomo fikk laget to hundrestore skjold av hamret gull; til hvert skjold gikk det med seks hundresjekel gull.


text:
Han fikk også laget tre hundresmåskjold av hamret gull; til hvert av dem gikk det med tre miner gull. Alle disse skjoldene satte kongen i Libanon-skoghuset.


text:
Seks trinn førte opp til tronen, og stolryggen var rundetøverst. Det var armlener på begge sider av setet, og ved hvert av dem sto det en løve.


text:
På de seks trinnene sto det tolv løver, seks på hver side. Maken til trone har aldri vært laget i noe annet kongerike.


text:
Alle drikkekarene til kong Salomo var av gull, og altutstyret i Libanon-skoghuset var av rent gull. Ingen ting var av sølv; sølvet ble ikke regnet for noe i Salomos dager.


text:
For kongen hadde Tarsis-skip på havet sammen med Hirams skip. En gang hvert tredje år kom Tarsis-skipene hjem lastet med gull og sølv, elfenben, apekatter og på fugler.


text:
Hvert år kom de med gaver til ham, gjenstander av sølv og gull, kapper, våpen, balsamoljer, hester og muldyr.


text:
Salomo samlet vogner og hester. Han hadde fjorten hundrevogner og tolv tusen hester. Han plasserte dem i vognbyene og hos seg selv i Jerusalem.


text:
Kongen gjorde sølv like vanlig i Jerusalem som stein, og sedertre like vanlig som morbærtrær i lavlandet.


text:
Hver vogn som ble innført fra Egypt, kostet seks hundresjekel sølv, og hver hest ett hundreog femti sjekel. Så solgte de hester og vogner videre til hetittkongene og arameerkongene.


text:
Kong Salomo elsket også mange andreutenlandske kvinner enn faraos datter. Det var kvinner fra Moab, Ammon, Edom, Sidon og hetittenes land.


text:
De hørte til de folkene Herren hadde talt om da han sa til israelittene: «Dere skal ikke blande dere med dem, og de ikke med dere. Ellers kommer de til å vende hjertet deres til sine guder.» Det var disse kvinnene Salomo holdt seg til og elsket.


text:
Han hadde sju hundrekoner med fyrstelig rang og tre hundremedhustruer, og de førte hans hjerte på avveier.


text:
Det var da Salomo ble gammel at konene hans fikk vendt hans hjerte til andre guder. Hans hjerte var ikke lenger helt med Herren hans Gud, slik hans far Davids hjerte hadde vært.


text:
Og han gjorde det som var ondt i Herrens øyne, og fulgte ikke Herren fullt og helt slik hans far David hadde gjort.


text:
På den tiden bygde Salomo en offerhaug for Kemosj, moabittenes motbydelige avgud, på den høyden som ligger midt imot Jerusalem, og en for Molok, den motbydelige av guden til ammonittene.


text:
Dette gjorde han for alle deutenlandske konene sine, som tente offerild og bar fram slaktoffer for gudene sine.


text:
Da ble Herren harm på Salomo fordi han hadde vendt sitt hjerte bort fra Herren, Israels Gud, som hadde vist seg for ham to ganger


text:
og gitt ham det budet at han ikke skulle følge andre guder; men han hadde ikke rettet seg etter Herrens bud.


text:
Og Herren sa til Salomo: «Siden du har oppført deg slik og ikke holdt min pakt og forskriftene som jeg på la deg, skal jeg rive riket fra deg og gi det til en i din tjeneste.


text:
Men for din far Davids skyld vil jeg ikke gjøre det så lenge du lever; det er din sønn jeg vil rive det fra.


text:
Likevel vil jeg ikke rive vekk hele riket. Én stamme vil jeg gi din sønn for min tjener Davids skyld og for Jerusalems skyld, den byen jeg harutvalgt.» 


text:
Så reiste Herren opp en motstander for Salomo. Det var edomitten Hadad, som tilhørte kongeætten i Edom.


text:
Den gangen David slo Edom, dro hærføreren Joab opp for å gravlegge de falne. Han slo også i hjel alle menn i Edom.


text:
Da flyktet Hadad til Egypt sammen med noen edomitter, noen av hans fars menn. Hadad var den gang ganske ung.


text:
De brøt opp fra Midjan og kom til Paran. Der fikk de med seg noen menn og kom så til Egypt, til farao, kongen i landet. Han ga Hadad et hus, sørget for mat til ham og lot ham få jord.


text:
Farao så med stor velvilje på Hadad og ga ham svigerinnen sin, søsteren til dronning Tahpenes, til kone.


text:
Hun fødte ham sønnen Genubat. Tahpenes oppfostret Genubat i faraos hus, og siden var han i faraos hus, blant sønnene hans.


text:
Mens Hadad var i Egypt, fikk han høre at David hadde gått til hvile hos sine fedre, og at hærføreren Joab var død. Da sa han til farao: «La meg nåfådra hjem til mitt eget land.» 


text:
Farao spurte: «Hva er det du savner her hos meg siden du ber om å få dra til ditt eget land?» Han svarte: «Ingenting, men du må likevel sende meg av sted.» 


text:
Gud reiste opp enda en motstander mot Salomo. Det var Reson, sønn av Eljada. Han hadde rømt fra sin herre Hadadeser, kongen i Soba.


text:
Reson samlet folk omkring seg og ble høvding for en røverflokk. Den gang David drepte mange av dem, dro de til Damaskus. De slo seg ned der og gjorde seg til herrer i byen.


text:
Reson var Israels motstander så lenge Salomo levde. Både han og Hadad voldte Israel skade. Reson var konge over Aram og avskydde Israel.


text:
Jeroboam var sønn av Nebat fra Sereda i Efraim. Hans mor het Serua og var enke. Han var i Salomos tjeneste, men reiste seg mot kongen.


text:
Slik gikk det til da Jeroboam løftet sin hånd mot kongen: Salomo holdt på med å bygge Millo og tette sprekken i muren omkring sin far Davids by.


text:
Nåvar Jeroboam en dyktig kar, og da Salomo så at den unge mannen gjorde godt arbeid, satte han ham til oppsynsmann over alt pliktarbeidet som Josefs hus måtte gjøre.


text:
En gang på denne tiden gikk Jeroboam ut av Jerusalem. Da kom profeten Ahia fra Sjilo imot ham på veien. Ahia var kledd i en ny kappe. De to var alene ute på marken.


text:
og sa til Jeroboam: Ta du ti stykker! For så sier Herren, Israels Gud: Jeg vil rive riket ut av hendene på Salomo og gi deg de ti stammene.


text:
Bare den ene stammen skal være hans for min tjener Davids skyld og for Jerusalems skyld, den byen jeg harutvalgt blant alle Israels stammer.


text:
Dette gjør jeg fordi de har forlatt meg og tilbedt sidonernes gudinne Astarte, moabittenes gud Kemosj og ammonittenes gud Milkom. De har ikke gått på mine veier og har ikke gjort det som er rett i mine øyne. De har ikke holdt mine forskrifter og lover, slik hans far David gjorde.


text:
Likevel vil jeg ikke ta noe av riket fra ham selv; jeg lar ham være hersker så lenge han lever, for min tjener Davids skyld, han som jeg valgte ut, og som holdt budeneog forskriftene mine.


text:
Men én stamme vil jeg gi til hans sønn, for at min tjener David alltid skal ha en lampe for mitt ansikt i Jerusalem, den byen jeg harutvalgt til bolig for mitt navn.


text:
Dersom du hører på alt det jeg på legger deg, går på mine veier, gjør det som er rett i mine øyne, og holder mine forskrifter og bud, slik min tjener David gjorde, da skal jeg være med deg og bygge deg et hus som blir stående, slik det jeg bygde for David, og jeg skal gi deg Israel.


text:
Salomo forsøkte nå ådrepe Jeroboam. Men Jeroboam brøt opp og flyktet til Egypt, til Sjisjak, som var konge der. Og han ble i Egypt til Salomo var død.


text:
Det som ellers er å fortelle om Salomo, om alt det hanutrettet, og om hans visdom, står skrevet i Salomos krønike.


text:
Så gikk Salomo til hvile hos sine fedre og ble gravlagt i sin far Davids by. Hans sønn Rehabeam ble konge etter ham.


text:
Dette fikk Jeroboam, sønn av Nebat, høre. Han var ennå i Egypt. Dit hadde han flyktet for kong Salomo, og der var han blitt boende.


text:
«Din far la et tungt åk på oss. Men nåmådu lette det harde arbeidet og det tunge åket som din far la på oss, så skal vi tjene deg.» 


text:
Kong Rehabeam rådførte seg først med de gamle, de som hadde stått i tjeneste hos hans far Salomo mens han levde. Han spurte: «Hvordan råder dere meg til åsvare dette folket?» 


text:
De svarte: «Hvis du i dag stiller deg til tjeneste for dette folket og tjener dem, og hvis du svarer dem med vennlige ord, da vil de tjene deg alle dine dager.» 


text:
Men Rehabeam forkastet det rådet de gamle ga ham. Han spurte de unge til råds, de som hadde vokst opp sammen med ham, og som någjorde tjeneste hos ham.


text:
«Hva råder dere oss til åsvare dette folket?» spurte han. «De har bedt meg om ålette det åket min far la på dem.» 


text:
Da svarte de unge som hadde vokst opp sammen med ham: «Dette folket sa til deg: Din far la et tungt åk på oss. Du må gjøre det lettere for oss!» Slik skal du svare dem: «Min lillefinger er tykkere enn min fars midje.


text:
Min far la et tungt åk på dere, jeg vil gjøre det enda tyngre. Min far tuktetdere med sveper, jeg vil tukte dere med piggremmer.» 


text:
Den tredje dagen kom Jeroboam og hele folket til Rehabeam, slik som kongen hadde bedt dem om da han sa: «Kom tilbake til meg om tre dager!» 


text:
og svarte slik som de unge hadde rådet ham til: «Min far la et tungt åk på dere, jeg vil gjøre det enda tyngre. Min far tuktetdere med sveper, jeg vil tukte dere med piggremmer.» 


text:
Kongen hørte ikke på folket, for Herren hadde styrt det slik for å oppfylle ordet han hadde talt til Jeroboam, sønn av Nebat, gjennom Ahia fra Sjilo.


text:
Da nåhele Israel så at kongen ikke ville høre på dem, ga de ham dette svaret: «Hvilken del har vi i David? Vi har ingen lodd i Isais sønn. Hjem til teltene, Israel! David, sørg nåfor ditt eget hus!» Så dro israelittene hjem igjen.


text:
Kong Rehabeam sendte Adoniram til dem, han som hadde tilsyn med pliktarbeidet. Men israelittene steinet ham til døde. Rehabeam klarte åredde seg opp i vognen sin og flykte til Jerusalem.


text:
Da alle israelittene fikk høre at Jeroboam var kommet tilbake, sendte de bud på ham og hentet ham til folkeforsamlingen. Der gjorde de ham til konge over hele Israel. Bare Judas stamme holdt fast ved Davids hus.


text:
Så snart Rehabeam var kommet til Jerusalem, samlet han hele Judas hus og Benjamins stamme, hundreog åtti tusenutvalgte krigere. De skulle kjempe mot Israels hus og vinne kongs makten tilbake for Rehabeam, Salomos sønn.


text:
«Si til Juda-kongen Rehabeam, Salomos sønn, til hele Judas og Benjamins hus og til resten av folket:


text:
Så sier Herren: Dere skal ikke dra opp og kjempe mot brødrene deres, israelittene. Dra hjem igjen, hver til sitt hus! For det som har hendt, er kommet fra meg.» Da adlød de Herrens ord; de snudde og dro hjem igjen, slik Herren hadde sagt.


text:
Jeroboam bygde ut Sikem i Efraim-fjellene og bosatte seg der. Siden flyttet han derfra og bygde ut Penuel.


text:
Skal dette folket dra opp til Jerusalem og bære fram offer i Herrens hus, kan de igjen komme til å vende sitt hjerte til Juda-kongen Rehabeam, som var deres herre. Så dreper de meg og gir seg inn under Rehabeam igjen.» 


text:
Kongen holdt råd, og så laget han to gullkalver og sa til folket: «Nå har dere lenge nok dratt opp til Jerusalem. Se, her er dine guder, Israel, de som førte deg opp fra Egypt.» 


text:
Jeroboam bygde også gudshus på offerhaugeneog satte hvem han ville av folket til prester, selv om de ikke var av Levis ætt.


text:
Den femtende dagen i den åttende måneden holdt Jeroboam en fest i likhet med den store festen som feires i Juda, og han bar fram offer på alteret. Dette gjorde han i Betel: Han ofret til kalvene han hadde laget, og satte prester fra offerhaugenesom han hadde anlagt, til å gjøre tjeneste i Betel.


text:
Han steg opp til det alteret han hadde bygd i Betel. Det var den femtende dagen i den åttende måneden, en dag han hadde valgt etter eget hode. Han holdt en høytid for israelittene, og han steg opp til alteret for åtenne offerild.


text:
Men nettopp som Jeroboam sto foran alteret for åtenne offerilden, kom det etter Herrens vilje en gudsmann fra Juda til Betel.


text:
På Herrens ord ropte han mot alteret: «Alter, alter!så sier Herren: Se, en sønn skal bli født i Davids hus. Han skal hete Josjia. På deg skal han ofre prestene fra offerhaugenesom tenner offerild på deg; på deg skal han brenne menneskeknokler.» 


text:
Samtidig ga han et tegn og sa: «Dette er tegnet på at Herren har talt: Se, alteret skal revne, og den fete asken som ligger på det, skal velte ut.» 


text:
Da kong Jeroboam hørte de ordene som gudsmannen ropte mot alteret i Betel, rakte han hånden ut fra alteret og sa: «Grip ham!» Straks visnet hånden som han strakte ut, og han greide ikke å ta den til seg igjen.


text:
Alteret revnet, og den fete asken strømmetutover. Det var tegnet som gudsmannen hadde gitt på Herrens ord.


text:
Da tok kongen til orde og sa til gudsmannen: «Forsøk åvinne velvilje for Herren din Guds ansikt, og be for meg så jeg kan trekke hånden til meg igjen.» Gudsmannen vant Herrens velvilje, og så kunne kongen ta hånden til seg, og den ble som før.


text:
Siden sa kongen til gudsmannen: «Bli med meg hjem og få noe åstyrke deg på;så vil jeg også gi deg en gave.» 


text:
Men gudsmannen svarte kongen: «Om du ga meg halve huset ditt, ville jeg ikke bli med deg. På dette sted vil jeg verken spise brød eller drikke vann.


text:
For slik lød Herrens befaling da han talte til meg: Du skal verken spise brød eller drikke vann og ikke vende tilbake den veien du kom.» 


text:
I Betel bodde det en gammel profet. Hans sønner kom og fortalte ham om alt det gudsmannen hadde gjort i Betel den dagen, og hva han hadde sagt til kongen. Da de hadde fortalt det til faren,


text:
spurte han: «Hvilken vei tok han?» Sønnene viste ham hvilken vei han hadde tatt, den gudsmannen som var kommet fra Juda.


text:
og red av sted etter gudsmannen. Han fant ham sittendeunderet eiketre og spurte: «Er du den gudsmannen som er kommet fra Juda?» «Ja, det er jeg», svarte han.


text:
Men gudsmannen svarte: «Jeg kan ikke følge deg tilbake og ta inn hos deg. Jeg vil verken spise brød eller drikke vann sammen med deg på dette stedet.


text:
For slik lød Herrens befaling til meg: Du skal verken spise brød eller drikke vann der og ikke dra hjem igjen den veien du kom.» 


text:
Da sa den andre: «Jeg er også profet som du. En engel sa til meg på Herrens bud: Ta ham med deg hjem så han kan få spise brød og drikke vann.» Da profeten sa dette, løy han for ham.


text:
og han ropte til gudsmannen som var kommet fra Juda: «Så sier Herren: Fordi du har trosset Herrens ord og ikke holdt det budet som Herren din Gud ga deg,


text:
men vendte tilbake og spiste brød og drakk vann på det stedet hvor han hadde sagt at du verken skulle spise brød eller drikke vann, så skal liket av deg ikke komme i dine fedres grav.» 


text:
Da gudsmannen som profeten hadde fått med seg tilbake, hadde spist og drukket, salte profeten eselet for ham.


text:
Så dro han av sted igjen. Men på veien møtte han en løve. Den drepte ham, og liket hans ble liggende henslengt på veien. Eselet ble stående ved siden av liket, og der sto også løven.


text:
Da kom det noen menn forbi. De fikk se liket som låslengt på veien, og løven som sto ved siden av det. Da de kom til byen hvor den gamle profeten bodde, fortalte de om det de hadde sett.


text:
Da profeten som hadde fått mannen med seg hjem fra veien, fikk høre det, sa han: «Det er gudsmannen, han som trosset Herrens ord! Derfor lot Herren løven ta ham, og den har revet ham i hjel, etter det ordet Herren hadde talt til ham.» 


text:
og så dro han av sted. Han fant liket som låslengt på veien, og eselet og løven som sto ved siden av det. Løven hadde ikke spist liket og ikke revet i hjel eselet.


text:
Profeten løftet opp liket av gudsmannen, la det på eselet og førte det tilbake. Den gamle profeten gikk til byen for å holde sørgehøytid over gudsmannen og gravlegge ham.


text:
Da han hadde gravlagt gudsmannen, sa han til sønnene sine: «Når jeg dør, skal dere legge meg i den graven der gudsmannen er gravlagt. Dere skal legge mine knokler ved siden av hans knokler.


text:
For det skal oppfylles, det ordet som han etter Herrens bud ropte mot alteret i Betel og mot alle helligdommer på haugeneved byene i Samaria.» 


text:
Heller ikke etter denne hendelsen vendte Jeroboam om fra sin onde vei. Han fortsatte med å gjøre hvem han ville av folket til prester på offerhaugene. Alle som hadde lyst til det, innviet han til prester på haugene.


text:
Da sa Jeroboam til sin kone: «Skynd deg og ta på andre klær, så ingen kan kjenne deg igjen som min kone. Gåsåtil Sjilo, der profeten Ahia bor, han som forutsa at jeg skulle bli konge over dette folket.


text:
Ta med deg ti brød, noen kaker og en krukke med honning og gå til ham. Han vil fortelle deg hvordan det skal gå med gutten.» 


text:
Jeroboams kone gjorde som han sa. Hun gjorde seg klar og dro til Sjilo og kom til Ahias hus. Ahia kunne ikke se, for han var gammel og stiv i blikket.


text:
Men Herren hadde sagt til ham: «Nå kommer Jeroboams kone og vil spørre deg til råds om sønnen sin; for han er syk. Så og så skal du svare henne. Men når hun kommer, vil hun late som om hun er en annen.» 


text:
Da Ahia hørte lyden av fottrinnene hennes i døren, sa han: «Kom inn, du Jeroboams kone! Hvorfor later du som om du er en fremmed? Jeg er sendt til deg med et tungt budskap.


text:
gå og si til Jeroboam: så sier Herren, Israels Gud: Jeg løftet deg opp av folket og satte deg til fyrste over mitt folk Israel.


text:
Jeg rev riket fra Davids hus og ga det til deg. Men du har ikke vært som David, min tjener. Han holdt mine bud og fulgtemeg av hele sitt hjerte, så han bare gjorde det som var rett i mine øyne.


text:
Men du har gjort mer ondt enn alle dem som var før deg. Du har gått og laget deg andre guder og støpte gudebilder. Slik har du gjort meg rasende. Du har vendt meg ryggen.


text:
Derfor fører jeg nåulykke over Jeroboams hus. Jeg vilutrydde alle mannfolk i hans ætt i Israel, både fange og fri. Og jeg vil feie ut Jeroboams hus som når en feier bort møkk, til det ikke er et grann igjen.


text:
Den av dem som dør i byen, skal hundene ete opp, og den som dør ute på marken, skal fuglene under himmelen ete opp. Herren har talt.


text:
Hele Israel skal holde sørgehøytid over gutten og følge ham til graven. Han er den eneste av Jeroboams ætt som skal få komme i en grav. For bare hos ham i hele Jeroboams hus har Herren, Israels Gud, funnet noe godt.


text:
Men Herren vil reise opp en konge over Israel som skal utrydde Jeroboams hus, og det allerede i dag.


text:
Herren skal slåisraelittene så de blir lik sivet som svaier i vannet. Han skal rykke dem opp av dette gode landet som han ga deres fedre, og spre dem bortenfor Eufratfordi de laget seg Asjera-stolper og gjorde Herren rasende.


text:
Jeroboams kone dro nå av sted og kom hjem igjen til Tirsa. Med det samme hun satte foten på dørstokken i huset, døde gutten.


text:
Hele Israel fulgteham til graven og holdt sørgehøytid over ham. Det gikk som Herren hadde sagt gjennom sin tjener, profeten Ahia.


text:
Det som ellers er å fortelle om Jeroboam, om krigene han førte og hvordan han styrte, står skrevet i Israels-kongenes krønike.


text:
Jeroboam regjerte i tjueto år. Så gikk han til hvile hos sine fedre, og hans sønn Nadab ble konge etter ham.


text:
Rehabeam, Salomos sønn, var blitt konge i Juda. Han var førtien år gammel da han ble konge, og han regjerte sytten år i Jerusalem, den byen Herren haddeutvalgt av alle Israels stammer og gjort til bolig for sitt navn. Hans mor het Naama og var fra Ammon.


text:
Folket i Juda gjorde det som var ondt i Herrens øyne. Med syndene sine egget de ham til harme enda mer enn fedrene deres hadde gjort.


text:
De bygde seg også offerhauger og reiste steinstøtter og Asjera-stolper på hver høy haug og underhvert frodig tre.


text:
Det var til og med mannlige tempelprostituertei landet. De tok etter alle avskyelige skikker hos de folkeslagene som Herren hadde drevet bort for israelittene.


text:
Han tok alle skattene både i Herrens hus og i kongens slott. Han tok også alle gullskjoldene som Salomo hadde fått laget.


text:
I stedet fikk kong Rehabeam laget bronseskjold, og han satte høvdingene over livvakten som voktet slottsporten, til å ta vare på dem.


text:
Hver gang kongen gikk inn i Herrens hus, bar vaktene disse skjoldene og tok dem så med seg tilbake til vaktrommet.


text:
Det som ellers er å fortelle om Rehabeam og alt det hanutrettet, står skrevet i Juda-kongenes krønike.


text:
Så gikk Rehabeam til hvile hos sine fedre, og han ble begravet hos sine fedre i Davidsbyen. Hans mor het Naama og var fra Ammon. Hans sønn Abia ble konge etter ham.


text:
Abia gjorde alle de syndene som hans far hadde gjort før ham. Han holdt seg ikke til Herren sin Gud av hele sitt hjerte slik som hans stamfar David hadde gjort.


text:
Men for Davids skyld lot Herren hans Gud en lampe lyse for ham i Jerusalem. Han ga ham en sønn som kunne følge etter ham, og han lot Jerusalem bestå.


text:
For David gjorde det som var rett i Herrens øyne. I hele sitt liv vek han ikke av fra noe av det som Herren hadde befalt ham, unntatt den gangen han syndet mot hetitten Uria.


text:
Det som ellers er å fortelle om Abia og alt hanutrettet, står skrevet i Juda-kongenes krønike. Mellom Abia og Jeroboam var det krig.


text:
Så gikk Abia til hvile hos sine fedre. De gravla ham i Davidsbyen, og hans sønn Asa ble konge etter ham.


text:
Han jaget de mannlige tempelprostituerteut av landet, og han fjernet alle de av gudenesom hans fedre hadde laget.


text:
Han tok til og med verdigheten som kongemor fra sin farmor Maaka fordi hun hadde laget et frastøtende bilde for Asjera. Asa hogg det i stykker og brente det opp i Kedron-dalen.


text:
Men offerhaugeneble ikke nedlagt. Asa holdt seg likevel til Herren av hele sitt hjerte så lenge han levde.


text:
De hellige offergavene som hans far og han selv hadde gitt, førte han til Herrens hus. Det var både sølv og gull og annet tempelutstyr.


text:
Israels-kongen Basja dro opp mot Juda og befestet Rama, for at ingen skulle få komme til eller fra kong Asa i Juda.


text:
Da tok Asa fram alt sølvet og gulletsom var igjen i skattkamrene, både i Herrens hus og i kongens borg. Han ga det til tjenerne sine og sendte dem til arameerkongen Ben-Hadad, Tabrimmons sønn og Hesjons sønnesønn, som bodde i Damaskus. De skulle si til ham:


text:
«Det er en pakt mellom meg og deg, som det var mellom min far og din far. Her sender jeg deg en gave av sølv og gull. Bryt nåden pakten du har med Israels-kongen Basja, så han må dra bort fra meg.» 


text:
Ben-Hadad lyttet til kong Asa. Han sendte sine hærførere mot byene i Israel og tok Ijjon, Dan, Abel-Bet-Maaka og alle Kinneret-bygdene i tillegg til hele Naftali-landet.


text:
Nåkalte kong Asa inn alt mannskap i Juda –ingen ble fritatt –og de førte bort steinene og tømmeret som Basja hadde brukt da han bygde i Rama. Av dette reiste så kong Asa festningsverker i Geba i Benjamin og i Mispa.


text:
Det som ellers er å fortelle om Asa, om alle hans storverk og alt det han ellersutrettet, og om byene han bygde, står skrevet i Juda-kongenes krønike. På sine gamle dager fikk han en sykdom i føttene.


text:
Så gikk Asa til hvile hos sine fedre. Han ble gravlagt hos dem i sin far Davids by, og hans sønn Josjafat ble konge etter ham.


text:
I det andre året Asa var konge i Juda, ble Nadab, sønn av Jeroboam, konge i Israel. Han regjerte i Israel i to år.


text:
Nadab gjorde det som var ondt i Herrens øyne. Han fulgtei sin fars fotspor og gjorde de samme syndene som han hadde fått israelittene med på.


text:
Basja, sønn av Ahia fra Jissakars stamme, fikk i stand en sammensvergelse mot Nadab og slo ham i hjel ved Gibbeton, en by som tilhørte filisterne. Det skjedde mens Nadab og alle israelittene holdt byen beleiret.


text:
Da han var blitt konge, slo han i hjel hele Jeroboams hus. Han lot ikke en levende sjel bli igjen av kongeslekten, menutryddet den fullstendig. Da ble det oppfylt, det ordet som Herren hadde talt gjennom sin tjener Ahia fra Sjilo.


text:
Dette var straffen for de synder som Jeroboam selv hadde gjort, og som han hadde fått israelittene med på. For på den må ten hadde han gjort Herren, Israels Gud, rasende.


text:
Det som ellers er å fortelle om Nadab og alt det hanutrettet, står skrevet i Israels-kongenes krønike.


text:
I det tredje året Asa var konge i Juda, ble Basja, sønn av Ahia, konge over hele Israel. Han regjerte i Tirsa i tjuefire år.


text:
Basja gjorde det som var ondt i Herrens øyne. Han fulgtei Jeroboams fotspor og gjorde de samme syndene som han hadde fått israelittene med på.


text:
«Jeg har løftet deg opp av støvet og satt deg til fyrste over Israel, mitt folk. Men du har fulgt i Jeroboams fotspor og fått mitt folk Israel til å synde. Og de har gjort meg rasende med syndene sine.


text:
Derfor vil jeg nåfeie ut Basja og hans hus. Jeg vil gjøre med hans hus som jeg gjorde med huset til Jeroboam, Nebats sønn.


text:
Den av Basjas ætt som dør i byen, skal hundene ete opp, og den som dør ute på marken, skal fuglene under himmelen ete opp.» 


text:
Det som ellers er å fortelle om Basja og det hanutrettet, om hans storverk, står skrevet i Israels-kongenes krønike.


text:
Så gikk Basja til hvile hos sine fedre. Han ble gravlagt i Tirsa, og hans sønn Ela ble konge etter ham.


text:
Gjennom profeten Jehu, sønn av Hanani, var Herrens ord også kommet til Basja og hans hus. Han hadde ikke bare gjort alt som var ondt i Herrens øyne og gjort ham rasende, slik Jeroboams hus hadde gjort. Han hadde også gjort ende på Jeroboams hus.


text:
I det tjuesjette året Asa var konge i Juda, ble Ela, sønn av Basja, konge i Israel. Han regjerte i Tirsa i to år.


text:
Hans tjener Simri, som var kommandant for halvparten av vognstyrken, fikk i stand en sammensvergelse mot ham. En dag satt kongen og drakk seg full i huset til Arsa, som var borgherre i Tirsa.


text:
Da kom Simri dit og slo ham i hjel. Dette hendte i Juda-kongen Asas tjuesjuenderegjeringsår. Simri ble konge etter Ela.


text:
Så snart han var blitt konge og hadde satt seg på tronen, slo han i hjel hele Basjas ætt. Han lot ikke en eneste mann bli igjen, verken av hans frender eller av hans venner.


text:
For Basja og hans sønn Ela hadde syndet og fått israelittene med på all sin synd, og med sine gagnløse guder hadde de gjort Herren, Israels Gud, rasende.


text:
Det som ellers er å fortelle om Ela og alt det hanutrettet, står skrevet i Israels-kongenes krønike.


text:
I det tjuesjuendeåret Asa var konge i Juda, ble Simri konge. Han regjerte i Tirsa i sju dager. Hæren låden gang i leir omkring Gibbeton, som tilhørte filisterne.


text:
Samme dagen som israelittene i leiren fikk høre at Simri hadde fått i stand en sammensvergelse og også hadde slått i hjel kongen, gjorde de der i leiren hærføreren Omri til konge over Israel.


text:
Da Simri så at byen ble tatt, gikk han inn i borgtårnet. Han satte kongeborgen i brann og døde i flammene.


text:
Dette hendte fordi han hadde syndet og gjort det som var ondt i Herrens øyne. Han hadde fulgt i Jeroboams fotspor, gjort de samme syndene som han og fått israelittene med på dem.


text:
Det som ellers er å fortelle om Simri og den sammensvergelsen han fikk i stand, står skrevet i Israels-kongenes krønike.


text:
Nådelte Israels folk seg i to. Den ene halvparten av folket fulgte Tibni, sønn av Ginat, og ville ta ham til konge. Den andre halvparten fulgte Omri.


text:
De som holdt med Omri, fikk overtaket over dem som holdt med Tibni, sønn av Ginat. Så døde Tibni, og Omri ble konge.


text:
I det trettiførste året Asa var konge i Juda, ble Omri konge i Israel, og det var han i tolv år. I Tirsa regjerte han i seks år.


text:
Omri kjøpte Samaria-fjellet av Sjemer for to talenter sølv. På det fjellet bygde han en by og kalte den Samaria etter Sjemer, som hadde eid fjellet.


text:
Han fulgtehelt i fotsporene til Jeroboam, Nebats sønn, og gjorde de samme syndene som han hadde fått israelittene med på. Med sine gagnløse guder gjorde han Herren, Israels Gud, rasende.


text:
Det som ellers er å fortelle om Omri og det hanutrettet, om hans storverk, står skrevet i Israels-kongenes krønike.


text:
Så gikk Omri til hvile hos sine fedre. Han ble gravlagt i Samaria, og hans sønn Ahab ble konge etter ham.


text:
I det trettiåttende året Asa var konge i Juda, ble Ahab, sønn av Omri, konge i Israel. Han regjerte over Israel i Samaria i tjueto år.


text:
Det var ikke nok med at han gjorde de samme syndene som Jeroboam, Nebats sønn. Han giftet seg også med Jesabel, datter til Etbaal, sidonernes konge, og begynte å dyrke Baal og tilbe ham.


text:
Ahab laget også en Asjera-stolpe, og han fortsatte å gjøre Herren, Israels Gud, rasende. Han bar seg verre at enn noen av dem som hadde vært konger i Israel før ham.


text:
På Ahabs tid bygde Hiel fra Betel opp igjen Jeriko. Da han la grunnvollen, kostet det ham den eldste sønnen Abirams liv, og da han satte opp portene, kostet det ham den yngste sønnen Segubs liv. Slik ble det oppfylt, det ordet Herren hadde talt gjennom Josva, sønn av Nun.


text:
Elia fra Tisjbe, en av innbyggerne i Gilead, sa til Ahab: «Så sant Herren, Israels Gud, lever, han som jeg tjener: De første årene skal det verken komme dugg eller regn uten på mitt ord.» 


text:
Så gikk han og gjorde som Herren hadde sagt. Han gikk til bekken Kerit, øst for Jordan, og slo seg ned der.


text:
Ravnene kom til ham med brød og kjøtt hver morgen, og med brød og kjøtt hver kveld, og han drakk av bekken.


text:
«Gåstraks av sted til Sarepta, som hører til Sidon, og slå deg ned der! Jeg har befalt en enke som bor der, åsørge for deg.» 


text:
Straks gikk Elia av sted til Sarepta og kom til byporten. Akkurat da var det en enke der som sanket ved. Han ropte til henne og sa: «Hent litt vann til meg i en skål, så jeg får drikke!» 


text:
Hun svarte: «Så sant Herren din Gud lever: Jeg eier ikke så mye som en brødleiv, bare en håndfull mel i krukken og litt olje i muggen. Någår jeg her og sanker et par vedpinner, og så vil jeg gåhjem og lage til noe for meg og sønnen min. Når vi har spist det, kan vi legge oss til å dø.» 


text:
Elia sa til henne: «Vær ikke redd! Gåhjem og gjør som du har sagt! Men bak først en liten brødleiv til meg av melet, og kom ut til meg med den! Siden kan du lage til noe for deg og sønnen din.


text:
For så sier Herren, Israels Gud: Melkrukken skal ikke bli tom, og det skal ikke mangle olje i muggentil den dagen kommer da Herren sender regn over jorden.» 


text:
Da gikk hun og gjorde som Elia hadde sagt, og både hun og han og hele hennes hus hadde mat i lang tid.


text:
Melkrukkenble ikke tom, og oljen i muggentok ikke slutt. Det gikk som Herren hadde sagt gjennom Elia.


text:
Etter at dette hendte, ble sønnen til kvinnen som eide huset, syk. Og sykdommen tok så hardt på at det til sist ikke var livspust i ham.


text:
Da sa hun til Elia: «Hva har jeg med deg å gjøre, gudsmann? Du er kommet til meg for åminne meg om min synd og få sønnen min til å dø.» 


text:
Han svarte: «Gi meg sønnen din!» Så tok han gutten fra hennes fang, bar ham opp på takkammeret hvor han bodde, og la ham på sengen sin.


text:
Han ropte til Herren og sa: «Herre, min Gud! Vil du virkelig gjøre så ondt mot denne enken som jeg får bo hos, at du lar sønnen hennes dø?» 


text:
Så strakte han seg tre ganger ut over barnet og ropte til Herren: «Herre, min Gud! La livet vende tilbake til barnet!» 


text:
Elia tok barnet og bar det fra takkammeret ned i huset. Han ga det til moren og sa: «Se, sønnen din lever!» 


text:
Så gikk det lang tid. I det tredje året kom Herrens ord til Elia, og det lød slik: «Gåog tre fram for Ahab! Jeg vil sende regn over jorden.» 


text:
Den gang Jesabel villeutrydde Herrens profeter, tok han hundreprofeter og skjulte dem i to huler, femti mann i hver hule, og sørget for mat og drikke til dem.


text:
Nåsa Ahab til ham: «Kom, la oss dra gjennom landet, til alle kilder og bekker! Kanskje vi kan finne gress nok til å holde hester og muldyri live og slippe å slakte noen av dyrene.» 


text:
Så delte de landet mellom seg; de skulle dra gjennom det hver for seg. Ahab fór én vei og Obadja en annen.


text:
Mens Obadja var på veien, fikk han med ett se Elia, som kom imot ham. Obadja gjenkjente ham, kastet seg ned med ansiktet mot jorden og sa: «Er det virkelig deg, min herre Elia?» 


text:
Men Obadja sa: «Hvilken synd har jeg gjort siden du gir din tjener i hendene på Ahab og lar ham drepe meg?


text:
Så sant Herren din Gud lever: Det finnes ikke det folk eller rike som min herre ikke har sendt bud til for å spørre etter deg. Når de så sa: Han er ikke her, lot han disse riker og folk sverge på at de ikke kunne finne deg.


text:
Når jeg någår fra deg, rykker Herrens ånd deg bort til et sted som jeg ikke vet om. Kommer jeg så og forteller dette til Ahab og han ikke finner deg, dreper han meg. Og jeg, din tjener, har da fryktet Herren helt fraungdommen av.


text:
Har ingen fortalt deg, herre, hva jeg gjorde den gang Jesabel drepte Herrens profeter? Da skjulte jeg dem, hundrei tallet, femti mann i hver hule, og sørget for mat og drikke til dem.


text:
Da sa Elia: «Så sant hærskarenes Herre lever, han som jeg tjener: I dag vil jeg tre fram for kongen.» 


text:
Elia svarte: «Det er ikke jeg som førerulykke over Israel, men du og din fars hus. For dere har forlatt Herrens bud og fulgt Baal-gudene.


text:
Men send nåbud omkring og la hele Israel samles hos meg på Karmel-fjellet, sammen med de fire hundreog femti Baal-profetene og de fire hundre Asjera-profetene som spiser ved Jesabels bord!» 


text:
Elia trådte fram for hele folket og sa: «Hvor lenge vil dere halte til begge sider? Er Herren Gud, så følg ham; og er Baal Gud, så følg ham!» Men folket svarte ham ikke et ord.


text:
Da sa Elia til dem: «Jeg er den eneste som er igjen av Herrens profeter. Men av Baals profeter er det fire hundreog femti.


text:
La oss nåfåto okser!så kan de velge seg den ene oksen, dele den opp og legge den på veden; men de må ikke tenne ild på. Og jeg skal stelle til den andre oksen og legge den på veden, men ikke tenne ild på.


text:
Så kan dere på kalle guden deres ved navn, og jeg vil på kalle Herren ved navn. Den guden som da svarer med ild, han er Gud.» Hele folket svarte: «Godt, la det være slik!» 


text:
Da sa Elia til Baal-profetene: «Velg dere en av oksene og stell den til først, siden dere er flest. På kall så navnet til guden deres, men tenn ikke ild!» 


text:
Så tok de den oksen han hadde gitt dem, stelte den til og på kalte Baals navn fra morgen til middag. «Svar oss, Baal!» sa de. Men det kom ikke en lyd; det var ingen som svarte. Imens hinket og hoppet de omkring det alteret de hadde reist.


text:
Da det var blitt middag, hånte Elia dem og sa: «Rop høyere! Han er jo gud. Han er vel falt i tanker, eller han er gått avsides eller er ute på reise. Kanskje han sover og må våkne.» 


text:
Så ropte de enda høyere og rispet seg med sverd og spyd, som de hadde for skikk, til blodet rant nedover dem.


text:
Da det led over middag, kom de i profetisk henrykkelse. Slik holdt de på til den tid da grødeofferet blir båret fram. Men det kom ikke en lyd; det var ingen som svarte og ingen som enset dem.


text:
Da sa Elia til folkemengden: «Kom hit til meg!» Og hele folket gikk bort til ham. Så satte han i stand igjen Herrens alter, som var revet ned.


text:
Han tok tolv steiner, en for hver av stammene etter sønnene til Jakob, han som Herren hadde talt dette ordet til: «Israel skal være ditt navn.» 


text:
Av disse steinene bygde han et alter i Herrens navn. Og rundt omkring alteret gravde han en grøft så stor at den svarte til en åker som tar to sea så korn.


text:
Så sa han: «Fyll fire krukkermed vann og øs det ut over brennofferet og veden!» Og han sa: «Gjør det en gang til!» Så gjorde de det for annen gang. Da sa han: «Gjør det enda en gang!» Så gjorde de det for tredje gang.


text:
Da tiden for grødeofferet var kommet, trådte profeten Elia fram og sa: «Herre, Abrahams, Isaks og Israels Gud! La det i dag bli kjent at du er Gud i Israel, at jeg er din tjener, og at det er på ditt ord jeg har gjort alt dette.


text:
Svar meg, Herre! Svar meg, så dette folket skjønner at du, Herre, er Gud, og at du har vendt deres hjerte til deg igjen.» 


text:
Da fór Herrens ild ned og fortærte både brennofferet og veden, steinene og jorden, og slikket opp vannet som var i grøften.


text:
Da folket så det, kastet de seg ned med ansiktet mot jorden og sa: «Herren, han er Gud!Herren, han er Gud!» 


text:
Elia sa til dem: «Grip Baal-profetene! La ikke én av dem slippe unna!» Da grep de Baals profeter, og Elia førte dem ned til Kisjon-bekken og drepte dem der.


text:
Da gikk Ahab opp for å spise og drikke. Og Elia gikk opp på toppen av Karmel og bøyde seg mot jorden med ansiktet mellom knærne.


text:
Så sa han til tjeneren sin: «Gåopp og se ut mot havet!» gutten gikk opp og så utover, men sa: «Det er ingenting å se.» Sju ganger sa Elia: «Gåopp igjen!» 


text:
Den sjuendegangen sa gutten: «Jeg ser en liten sky, ikke større enn en menneskehånd, stige opp av havet.» Da sa Elia: «Gåog si til Ahab at han må spenne for og kjøre ned, så regnet ikke skal hefte ham.» 


text:
I mellomtiden mørknet himmelen til med skyer og vind, og det begynte åstriregne. Ahab steg opp i vognen og kjørte til Jisreel.


text:
Ahab fortalte Jesabel om alt det Elia hadde gjort, og hvordan han hadde drept alle profetene med sverd.


text:
Da sendte hun en mann til Elia med dette bud: «Måtte gudenela det gå meg ille både nå og siden om jeg ikke i morgen på denne tid lar det gå med ditt liv slik det gikk med profetenes.» 


text:
Da ble Elia redd og skyndte seg av sted for å berge livet. Han kom til Beer-Sjeba, som ligger i Juda. Der lot han tjenesteguttensin bli igjen.


text:
Selv gikk han en dagsreise ut i ørkenen. Han kom til en gyvelbusk, satte segunderden og ba om å få dø. «Nå er det nok, Herre!» sa han. «Ta mitt liv! For jeg er ikke bedre enn fedrene mine.» 


text:
Så la han seg ned og sovnetundergyvelbusken. I det samme rørte en engel ved ham og sa: «Ståopp og spis!» 


text:
Og da han så seg om, fikk han øye på en brødleiv, bakt på glødende steiner, og en krukke med vann ved hodet sitt. Han spiste og drakk og la seg igjen.


text:
Men Herrens engel kom en gang til, rørte ved ham og sa: «Ståopp og spis! Ellers blir veien for lang for deg.» 


text:
Da sto han opp og spiste og drakk. Og styrket av maten gikk han førti dager og førti netter til han kom til Guds fjell, Horeb.


text:
Der gikk han inn i en hule og sov der om natten. Da kom Herrens ord til ham, og det lød så: «Hvorfor er du her, Elia?» 


text:
Han svarte: «Jeg har vist brennende iver for Herren, hærskarenes Gud. For israelittene har forlatt din pakt, dine altere har de revet ned, og dine profeter har de drept med sverd. Jeg er den eneste som er igjen, og nå står de meg etter livet.» 


text:
Da sa Herren: «Gåut og still deg opp på fjellet for Herrens ansikt, så vil Herren gåforbi!» Foran Herren kom en stor og sterk storm som kløvde fjell og knuste klipper, men Herren var ikke i stormen. Etter stormen kom et jordskjelv, men Herren var ikke i jordskjelvet.


text:
Da Elia hørte den, dro han kappen for ansiktet, gikk ut og stilte seg i huleåpningen. Da lød det en stemme som sa: «Hvorfor er du her, Elia?» 


text:
Han svarte: «Jeg har vist brennende iver for Herren, hærskarenes Gud. For israelittene har forlatt din pakt. Dine altere har de revet ned, og dine profeter har de drept med sverd. Jeg er den eneste som er igjen, og nå står de meg etter livet.» 


text:
Da sa Herren til ham: «gå tilbake den veien du kom, og ta så veien gjennom ørkenen til Damaskus! Når du kommer dit, skal du salve Hasael til konge over arameerne!


text:
Jehu, sønn av Nimsji, skal du salve til konge over Israel, og Elisja, sønn av Sjafat fra Abel-Mehola, skal du salve til profet etter deg.


text:
Det skal gåslik at den som slipper unna Hasaels sverd, skal Jehu drepe; og den som slipper unna Jehus sverd, skal Elisja drepe.


text:
Men jeg vil la sju tusen bli igjen i Israel, alle som ikke har bøyd kne for Baal og ikke har kysset ham med sin munn.» 


text:
Elia dro bort fra Horeb og fant Elisja, sønn av Sjafat, som holdt på med åpløye. Tolv par okser gikk foran ham, og selv fulgtehan det tolvte paret. Med det samme Elia gikk forbi, kastet han kappen sin over ham.


text:
Da forlot Elisja oksene, sprang etter Elia og sa: «La meg først få kysse min far og min mor til avskjed, så skal jeg følge deg.» Elia svarte: «Gåog kom så tilbake igjen! For du vet vel hva jeg har gjort med deg?» 


text:
Da vendte Elisja seg fra ham. Han tok de to oksene og slaktet dem, og med åket som brensel kokte han kjøttet. Det ga han til folket, og de spiste. Så reiste han seg og fulgte Elia som hans tjener.


text:
Arameerkongen Ben-Hadad samlet hele hæren sin. Trettito konger fulgteham med hester og vogner. Han dro opp, omringet Samaria og gikk til angrep på byen.


text:
med denne meldingen: «Så sier Ben-Hadad: Sølvet og gulletditt er mitt, og de vakreste av konene og barna dine er mine.» 


text:
Sendebudenekom igjen og sa: «Så sier Ben-Hadad: Jeg sendte bud til deg og sa: Du skal gi meg sølvet og gulletog konene og barna dine.


text:
I morgen på denne tiden sender jeg folkene mine til deg. De skal ransake både slottet ditt og husene til dine menn. Alt som dine øyne gleder seg over, skal de ta med seg.» 


text:
Da kalte Israels konge sammen alle de eldste i landet og sa: «Nåkan dere klart se at denne mannen bare har ondt i sinne. Da han sendte bud til meg etter konene og barna mine, sølvet og gulletmitt, nektet jeg ham det ikke.» 


text:
Ahab sa til sendebudenefra Ben-Hadad: «Si til min herre kongen: Alt det du første gangen sendte bud til din tjener om, det skal jeg gjøre. Men dette kan jeg ikke gjøre.» Sendebudenedro bort og bar svaret fram.


text:
Enda en gang sendte Ben-Hadad bud til ham og sa: «Måtte gudenela det gå meg ille både nå og siden dersom det blir nok støv igjen av Samaria til at folket som følger meg, kan få en håndfull hver.» 


text:
Israels konge svarte: «Si til ham at den som binder sverdet om seg, ikke må skryte slik den gjør som tar det av seg.» 


text:
Ben-Hadad fikk denne meldingen mens han og de andre kongene satt og drakk i Sukkot. Han sa da til mennene sine: «Still dere opp!» De stilte seg opp for åstorme byen.


text:
Da trådte en profet fram for Ahab, kongen i Israel, og sa: «Så sier Herren: Ser du denne store flokken? I dag gir jeg den i dine hender, og du skal vite at jeg er Herren.» 


text:
«Hvem skal gjøre dette?» spurte Ahab. Profeten svarte: «Så sier Herren: Det skal fogdenes unge menn gjøre.» Så spurte kongen: «Hvem skal begynne krigen?» Han svarte: «Du selv.» 


text:
Ahab mønstret fogdenes menn. De var to hundreog trettito i tallet. Siden mønstret han hele hæren, alle israelittene; det var sju tusen mann.


text:
De rykket ut ved middagstid mens Ben-Hadad satt i Sukkotog drakk seg full sammen med de trettito kongene som støttet opp om ham.


text:
Fogdenes menn dro først ut. Ben-Hadad hadde sendt ut folk, og de kom og meldte at noen menn hadde dratt ut fra Samaria.


text:
Da sa han: «Har de rykket ut i fredelig ærend, så ta dem levende. Har de rykket ut for å kjempe, så ta dem levende da også.» 


text:
De hogg ned hver sin mann. Arameerne flyktet, og israelittene forfulgtedem. Arameerkongen Ben-Hadad slapp unna til hest sammen med noen ryttere.


text:
Siden dro Israels konge selv ut og tok hestene og vognene deres. Slik på førte han arameerne et stort nederlag.


text:
Da trådte profeten fram for Israels konge og sa til ham: «Gåog rust deg til strid! Tenk nøye etter hva du skal gjøre. For ved årsskiftet vil arameerkongen dra opp mot deg igjen.» 


text:
Arameer kongens menn sa til sin konge: «Deres Gud er en fjellgud. Derfor vant de over oss. Men kjemper vi mot dem på sletten, vinner vi over dem.


text:
Du skal mønstre en hær som er like stor som den du mistet, med like mange hester og vogner. La oss så kjempe mot dem på flat mark. Da vil vi sikkert slå dem.» Kongen lyttet til rådet og gjorde som de sa.


text:
Israelittene ble også mønstret og fikkutstyr. De dro ut mot arameerne og leiret seg midt imot dem som to smågeiteflokker, mens arameerhæren fylte hele landet.


text:
Da trådte gudsmannen fram for Israels konge og sa til ham: «Så sier Herren: Fordi arameerne har sagt at Herren bare er en fjellgud og ikke en gud i dalene, så vil jeg gi hele denne store flokken i din hånd, og dere skal vite at jeg er Herren.» 


text:
I sju dager låhærene midt imot hverandre. Den sjuendedagen begynte krigen. Israelittene felte på én dag hundretusen mann av fotfolket til arameerne.


text:
De som var igjen, flyktet til byen Afek. Men bymuren falt ned over de 27 000 mann som var igjen. Ben-Hadad flyktet også. Han flyktet inn i byen og sprang fra rom til rom.


text:
Da sa mennene hans til ham: «Vi har hørt at kongene av Israels hus er forsonlige. La oss ta sekkestrie om hoftene og legge tau om hodet og så gå ut til Israels konge. Kanskje han vil spare ditt liv.» 


text:
Så bandt de sekkestrie om hoftene og tau om hodene, og da de kom til Israels konge, sa de: «Din tjener Ben-Hadad ber om at du må spare hans liv.» Ahab svarte: «Er han ennå i live? Han er min bror.» 


text:
Mennene syntes dette var et godt varsel. De tok ham straks på ordet og sa: «Ja, Ben-Hadad er din bror.» Da sa Ahab: «Gåog hent ham!» Ben-Hadad kom ut til ham, og Ahab lot ham stige opp i vognen sin.


text:
Da sa Ben-Hadad til ham: «De byene som min far tok fra din far, gir jeg deg tilbake. Og du kan anlegge basargater i Damaskus, slik min far gjorde i Samaria.» Ahab svarte: «Pådet vilkåret slipper jeg deg fri.» Så sluttethan en pakt med Ben-Hadad og slapp ham fri.


text:
En av profetdisiplene sa på Herrens bud til en av de andre: «Slåtil meg!» Men mannen nektet å slåham.


text:
Da sa profeten til ham: «Fordi du ikke ville adlyde Herrens stemme, skal en løve drepe deg når du går fra meg.» Og så snart den andre gikk, kom det en løve imot ham og drepte ham.


text:
Profeten gikk og stilte seg opp på veien for å vente på kongen. Han hadde knyttet et bind for øynene så ingen kunne kjenne ham igjen.


text:
Da kongen kom forbi, ropte profeten til ham: «Din tjener dro ut i den verste striden. Midt i striden kom det en bort til meg med en mann og sa: Pass på denne karen! Slipper han unna, må du bøte for det med ditt eget liv eller betale en talent sølv.


text:
Men da din tjener hadde det travelt med både det ene og det andre, ble mannen borte.» Israels konge svarte: «Dermed har du felt din egen dom.» 


text:
Profeten sa til ham: «Så sier Herren: Fordi du lot den mannen som jeg hadde bannlyst, slippe unna, skal du bøte med livet i stedet for ham, og ditt folk i stedet for hans folk.» 


text:
En tid etter hendte dette: Nabot, en mann i Jisreel, hadde en vingård. Den låved siden av et slott som tilhørte Ahab, kongen i Samaria.


text:
Ahab snakket med Nabot og sa: «La meg få vingården din! Jeg vil ha den til grønnsakhage, for den ligger like ved huset mitt. Jeg skal gi deg en bedre vingård i stedet, eller om du så vil, skal jeg gi deg det den er verdt i penger.» 


text:
Så gikk Ahab hjem, motløs og bitter fordi Nabot fra Jisreel hadde svart ham slik og sagt: «Jeg gir deg ikke fedrearven min.» Han kastet seg på sengen, vendte ansiktet bort og ville ikke spise.


text:
Han svarte henne: «Jeg snakket med Nabot fra Jisreel og sa til ham: Selg meg vingården din for penger, eller om du vil, bytt med meg i en annen vingård. Men han svarte: Jeg vil ikke gi deg vingården min.» 


text:
Da sa hans kone Jesabel til ham: «Nåfår du vise at det er du som er konge i Israel! stå opp, få deg mat og vær ved godt mot! Jeg skal sørge for at du får vingården til Nabot fra Jisreel.» 


text:
Så skrev Jesabel brev i Ahabs navn, satte hans segl på og sendte dem til de eldste og stormennene som bodde i samme by som Nabot.


text:
Sett to ondsinnede menn midt imot ham, så de kan vitne mot ham og si: Du har forbannet Gud og kongen. Før ham så ut og stein ham til døde!» 


text:
Hans bysbarn, de eldste og stormennene i Jisreel, gjorde det Jesabel hadde sendt bud til dem om, slik som det sto i brevet hun hadde sendt dem.


text:
Da kom de to ondsinnede mennene inn og satte seg midt imot ham. De vitnet mot ham så folket hørte det, og sa: «Nabot har forbannet Gud og kongen.» Og de førte ham ut av byen og steinet ham til døde.


text:
Så snart Jesabel fikk høre at Nabot var blitt steinet til døde, sa hun til Ahab: «Nåkan du gå og ta over vingården til Nabot fra Jisreel, den som han nektet å selge deg for penger! For Nabot lever ikke lenger; han er død.» 


text:
«Gåned med det samme og møt Ahab, Israels konge, som bor i Samaria! Nå er han i Nabots vingård; han er nettopp gått dit ned for å overta den.


text:
Tal til ham og si: så sier Herren: Har du ikke myrdet, og nå har du allerede overtatt eiendommen? Deretter skal du tale til ham og si: så sier Herren: på det sted hvor hundene slikket Nabots blod, der skal de sl ikke ditt blod også.» 


text:
Ahab sa da til Elia: «Har du funnet meg nå, minuvenn?» Han svarte: «Ja, jeg har funnet deg. Fordi du har solgt deg til å gjøre det som er ondt i Herrens øyne,


text:
fører jeg nåulykke over deg. Jeg vil feie deg ut ogutrydde alle mannfolk i Ahabs ætt i Israel, både fange og fri.


text:
Jeg vil gjøre med din ætt som jeg gjorde med ætten til Jeroboam, sønn av Nebat, og med ætten til Basja, sønn av Ahia. For du har gjort meg rasende og fått Israel til å synde.


text:
Den av Ahabs ætt som dør i byen, skal hundene ete opp; og den som dør ute på marken, skal fuglene under himmelen ete opp.» 


text:
Aldri har det vært en slik konge som Ahab. Han solgte seg til å gjøre det som var ondt i Herrens øyne, fordi hans kone Jesabel lokket ham til det.


text:
Men det mest avskyelige var at han fulgteavgudene, akkurat som amorittene hadde gjort, de som Herren hadde drevet bort for israelittene.


text:
Da Ahab hørte hva Elia sa, flerret han klærne sine, bandt sekkestrie om kroppen og fastet. Han sov i sekkestrien og gikk stille omkring.


text:
«Har du sett at Ahab har ydmyket seg for meg? Fordi han har ydmyket seg, vil jeg ikke laulykken komme i hans tid. Men i hans sønns tid vil jeg laulykken komme over hans hus.» 


text:
Da sa Israels konge til mennene sine: «Dere vet vel at Ramot i Gilead tilhører oss? Og så gjør vi ingenting for å ta byen tilbake fra arameerkongen!» 


text:
Og til Josjafat sa han: «Vil du gå med meg i krig mot Ramot i Gilead?» Josjafat svarte: «Jeg som du, mitt folk som ditt folk, mine hester som dine hester.» 


text:
Da samlet Israels konge profetene, omkring fire hundremann, og spurte dem: «Skal jeg dra i krig mot Ramot i Gilead, eller skal jeg la det være?» De svarte: «Dra opp! Herren vil gi byen i kongens hender.» 


text:
Israels konge svarte: «Det finnes enda en som vi kunne få til å spørre Herren. Men jeg hater ham, for han profeterer aldri noe godt om meg, bare vondt. Det er Mika, sønn av Jimla.» Josjafat sa: «Kongen skulle ikke snakke slik!» 


text:
Kongen i Israel og Josjafat, kongen i Juda, satt i kongelig skrud på hver sin trone, på en treskeplass ved byporten i Samaria, og alle profetene sto foran dem og profeterte.


text:
Sidkia, sønn av Kenaana, laget seg da horn av jern og sa: «Så sier Herren: Med disse skal du stange arameerne til du får gjort ende på dem.» 


text:
Alle profetene profeterte likedan og sa: «Dra opp mot Ramot i Gilead, så skal du ha lykken med deg. Herren vil gi byen i kongens hender.» 


text:
Sendebudet som var gått for å hen Mika, sa til ham: «Hør her! De andre profetene profeterer med én munn at det skal gåkongen vel. La nådine ord være som deres og spågodt, du også!» 


text:
Da han kom fram, sa kongen til ham: «Mika, skal vi dra i krig mot Ramot i Gilead, eller skal vi la det være?» Han svarte: «Dra opp dit, så skal du ha lykken med deg!Herren vil gi byen i kongens hender.» 


text:
Men kongen sa til ham: «Hvor mange ganger skal jeg la deg sverge på at du ikke sier meg annet enn sannheten i Herrens navn?» 


text:
Da sa Mika: «Jeg så hele Israel spredtutover fjellene som sauer uten gjeter. Og Herren sa: Disse har ingen herre. La dem dra hjem igjen i fred, hver til sitt!» 


text:
Da sa Israels konge til Josjafat: «Var det ikke det jeg sa til deg? Han profeterer aldri noe godt om meg, bare vondt.» 


text:
Mika sa: så hør da Herrens ord! Jeg så Herren sitte på sin trone, og hele himmelens hær sto omkring ham, noen på høyre og noen på venstre side.


text:
Da spurte Herren: «Hvem vil lokke Ahab så han drar opp mot Ramot i Gilead og faller der?» En svarte så og en annen så.


text:
Den svarte: «Jeg vil dra av sted og være en løgnens ånd i munnen på alle hans profeter.» Da sa Herren: «Ja, du skal lokke ham, og det skal også lykkes for deg. Dra av sted og gjør det!» 


text:
Så har da Herren lagt en løgnens ånd i munnen på alle disse profetene dine. Han har varsletulykke over deg.


text:
Da gikk Sidkia, sønn av Kenaana, bort og slo Mika på kinnet og sa: «Hvordan er Herrens ånd gått over fra meg for å tale gjennom deg?» 


text:
og si: så sier kongen: Sett denne mannen i fengsel! La ham bare få smårasjoner med brød og vann til jeg kommeruskadd hjem igjen.» 


text:
Mika sa: «Kommer duuskadd hjem igjen, så har ikke Herren talt gjennom meg.» Og han la til: «Hør dette, alle folkeslag!» 


text:
Israels konge sa til Josjafat: «Jeg vil forkle meg før jeg drar i krigen. Men du kan ha på dine vanlige klær.» Så forkledde Israels konge seg og dro ut i krigen.


text:
Arameerkongen hadde gitt denne ordren til sine trettito kommandanter for stridsvognene: «Dere skal ikke kjempe mot hvem som helst, verken høy eller lav, men bare mot Israels konge.» 


text:
Da vognkommandantene fikk øye på Josjafat, sa de: «Dette må være kongen i Israel.» Så vendte de seg mot ham og gikk til angrep. Da satte Josjafat i å rope høyt.


text:
Men en mann spente buen og skjøt på må få. Han traff Israels konge mellom brynjeplatene. Da sa kongen til vognføreren sin: «Snu og kjør meg vekk fra slaget! Jeg er såret.» 


text:
Kampen ble hardere og hardereutover dagen, og kongen ble støttet opp i vognen sinunderstriden mot arameerne. Men da kvelden kom, døde han. Og blodet fra såret rant ned i bunnenav vognen.


text:
Og da de skylte vognen ved Samaria-dammen, slikket hundene blodet hans mens de prostituertekvinnene badet der. Det gikk som Herren hadde sagt.


text:
Det som ellers er å fortelle om Ahab og alt det hanutrettet, om elfenbenshuset han reiste og alle byene han bygde, står skrevet i Israels-kongenes krønike.


text:
Han var trettifem år gammel da han ble konge, og han regjerte i Jerusalem i tjuefemår. Hans mor het Asuba og var datter av Sjilhi.


text:
Josjafat fulgtei ett og alt i sin far Asas fotspor og vek ikke av fra dem, men gjorde det som var rett i Herrens øyne.


text:
Det som ellers er å fortelle om Josjafat, om de storverk han gjorde og om krigene han førte, står skrevet i Juda-kongenes krønike.


text:
Resten av de mannlige tempelprostituerte, de som var igjen fra hans far Asas tid, jaget han ut av landet.


text:
Josjafat bygde Tarsis-skip som skulle seile til Ofir etter gull. Men de kom aldri dit, for noen skip forliste ved Esjon-Geber.


text:
Den gang foreslo Ahasja, sønn av Ahab, for Josjafat: «La mine folk seile sammen med dine på skipene.» Men det ville ikke Josjafat.


text:
Så gikk Josjafat til hvile hos sine fedre. Han ble gravlagt i fedregraven i sin far Davids by, og hans sønn Joram ble konge etter ham.


text:
Da Josjafat hadde vært konge i Juda i sytten år, ble Ahasja, sønn av Ahab, konge over Israel i Samaria. Han regjerte i Israel i to år.


text:
Ahasja gjorde det som var ondt i Herrens øyne. Han fulgtei fotsporene til sin far og mor og til Jeroboam, sønn av Nebat, han som fikk Israel til å synde.


text:
Han dyrket Baal og tilba ham og gjorde Herren, Israels Gud, rasende, helt og fullt som hans far hadde gjort.


text:
Ahasja falt ut gjennom gittervinduet i sin loftssal i Samaria og ble hardt skadet. Da sendte han bud av sted og sa: «Gåog spør Baal-Sebub, guden i Ekron, om jeg vil overleve denne skaden.» 


text:
Men Herrens engel sa til Elia fra Tisjbe: «Ståopp og gå i møte med sendebudenefra kongen i Samaria og si til dem: Er det ingen Gud i Israel siden dere går for årådspørre Baal-Sebub, guden i Ekron?


text:
Derfor sier Herren: Du skal ikke stå opp fra den sengen du har lagt deg i. Du skal dø.» Så gikk Elia.


text:
De svarte: «Det kom en mann imot oss, og han sa til oss: gå tilbake til kongen som sendte dere, og si til ham: så sier Herren: Er det ingen Gud i Israel siden du sender bud for årådspørre Baal-Sebub, guden i Ekron? Derfor skal du ikke stå opp fra den sengen du har lagt deg i. Du skal dø.» 


text:
De svarte: «Det var en hårete mann med et skinnklede bundetom livet.» Da sa han: «Det var Elia fra Tisjbe!» 


text:
Nåsendte kongen en femtimannsfører med sine menn av sted til Elia. Da han nådde toppen av berget hvor Elia satt, sa han til ham: «Gudsmann, kongen sier: Kom ned!» 


text:
Elia svarte: «Så sant jeg er en gudsmann: Ild skal fare ned fra himmelen og fortære deg og dine femti menn!» Og ild fór ned fra himmelen og fortærte føreren og hans femti menn.


text:
Så sendte kongen en annen femtimannsfører og hans menn, og han sa til Elia: «Gudsmann, så sier kongen: Skynd deg og kom ned!» 


text:
Men Elia svarte: «Så sant jeg er en gudsmann, skal ild fare ned fra himmelen og fortære deg og dine femti menn!» Og Guds ild fór ned fra himmelen og fortærte ham og hans menn.


text:
For tredje gang sendte kongen en femtimannsfører og hans menn til ham. Da denne tredje føreren var kommet opp, falt han på kne foran Elia og bønnfalt ham: «Gudsmann», sa han, «tenk på hvor dyrebart livet er for meg og disse femti tjenerne dine.


text:
Ild fór ned fra himmelen og fortærte de to forrige førerne og deres menn. Nåmåmitt liv være dyrebart i dine øyne!» 


text:
Herrens engel sa til Elia: «Gåned med ham og vær ikke redd ham!» Da sto han opp, fulgtemed føreren ned til kongen


text:
og sa til ham: «Så sier Herren: Fordi du sendte bud for årådspørre Baal-Sebub, guden i Ekron, som om det ikke var noen Gud å spørre i Israel, skal du ikke stå opp fra den sengen du har lagt deg i. Du skal dø.» 


text:
Og Ahasja døde, slik som Herren hadde sagt gjennom Elia. Ahasja hadde ingen sønn, derfor ble hans bror Joram konge etter ham. Dette skjedde i det andre året Joram, sønn av Josjafat, var konge i Juda.


text:
Den gang Herren tok Elia opp til himmelen i en storm, gikk det slik til: Elia og Elisja gikk sammen ut fra Gilgal.


text:
Elia sa til Elisja: «Bli her! For Herren sender meg til Betel.» Men Elisja svarte: «Så sant Herren lever, og så sant du selv lever: Jeg forlater deg ikke.» Så gikk de ned til Betel.


text:
Profetdisiplene i Betel kom ut til Elisja og sa til ham: «Vet du at Herren i dag vil ta din mester bort og løfte ham opp?» Han svarte: «Jeg vet det. Ti bare stille!» 


text:
Så sa Elia til ham: «Bli her, Elisja. For Herren sender meg til Jeriko.» Han svarte: «Så sant Herren lever, og så sant du selv lever: Jeg forlater deg ikke.» Så gikk de til Jeriko.


text:
Profetdisiplene der i byen kom bort til Elisja og sa til ham: «Vet du at Herren i dag vil ta din mester bort over hodet på deg?» Han svarte: «Ja, jeg vet det. Ti bare stille!» 


text:
Nåsa Elia til ham: «Bli her! For Herren sender meg til Jordan.» Elisja svarte: «Så sant Herren lever, og så sant du selv lever: Jeg forlater deg ikke.» Så gikk de videre sammen.


text:
Femti av profetdisiplene fulgteetter dem. De ble stående langt borte, midt imot Elia og Elisja, mens de to stilte seg opp ved Jordan.


text:
Elia tok kappen sin, rulletden sammen og slo på vannet. Da delte vannet seg, og begge gikk over på tørre bunnen.


text:
Mens de gikk over, sa Elia til Elisja: «Si meg, hva kan jeg gjøre for deg før jeg blir tatt fra deg?» Elisja sa: «La meg da få din ånd i dobbelt mål!» 


text:
Elia svarte: «Det er vanskelig, det du ber om. Men hvis du ser meg når jeg blir tatt bort fra deg, skal du få det, ellers ikke.» 


text:
Mens de gikk der og snakket sammen, kom det brått en ildvogn med ildhester foran og skilte dem fra hverandre. Og Elia fór opp til himmelen i stormen.


text:
Da Elisja så dette, ropte han: «Min far, min far! Israels vogner og hester!» Da han ikke kunne se ham lenger, tok han tak i klærne sine og rev dem i to stykker.


text:
Så tok han opp Elias kappe, som var falt av ham. Han gikk tilbake og stilte seg ved bredden av Jordan.


text:
Der tok han kappen som var falt av Elia, slo på vannet og sa: «Hvor er Herren, Elias Gud?» også da Elisja slo på vannet, delte det seg, og han gikk over.


text:
Profetdisiplene fra Jeriko som sto midt imot ham, så dette og sa: «Elias ånd hviler over Elisja.» Og de kom imot ham og kastet seg til jorden for ham.


text:
Så sa de: «Det er femti sterke menn her hos dine tjenere. La dem gåav sted og lete etter din mester. Kanskje Herrens ånd har løftet ham opp og sluppetham ned på et av fjellene eller i en av dalene.» Han svarte: «Dere skal ikke sende noen.» 


text:
Men de tryglet ham helt til han ga etter og sa: «Så send dem ut!» Så sendte de ut femti menn, som lette etter Elia i tre dager; men de fant ham ikke.


text:
De kom tilbake til Elisja, som var blitt igjen i Jeriko. Og han sa til dem: «Var det ikke det jeg sa, at dere ikke skulle gå?» 


text:
Mennene i Jeriko sa til Elisja: «Som du ser, herre, ligger byen fint til. Men vannet er dårlig, og jorden bærer ikke grøde.» 


text:
Og så gikk han ut til stedet hvor vannet vellet fram, kastet salt nedi og sa: «Så sier Herren: Någjør jeg dette vannet friskt. Det skal aldri mer volde død eller ødelegge avlingen.» 


text:
Fra Jeriko dro profeten opp til Betel. Mens han var på veien, kom noen smågutterut av byen. De gjorde narr av ham og ropte: «Kom deg vekk, din flintskalle! Kom deg vekk, din flintskalle!» 


text:
Da han snudde seg og fikk se dem, forbannet han dem i Herrens navn. Og to bjørner kom ut av skogen og rev i hjel førtito av barna.


text:
Joram, sønn av Ahab, ble innsatt som konge over Israel i Samaria i det attende året Josjafat var konge i Juda. Joram regjerte i tolv år.


text:
Han gjorde det som var ondt i Herrens øyne, men fór ikke så ille fram som sin far og mor. Han fjernet den Baal-støtten som hans far hadde fått laget.


text:
Men han holdt fast ved de syndene som Jeroboam, sønn av Nebat, hadde fått israelittene med på. Dem vendte han seg ikke bort fra.


text:
Mesja, kongen i Moab, drev med saueavl. Han pleide å betale Israels konge hundretusen lam og ull av hundretusen værer i skatt.


text:
Så sendte han bud til Juda-kongen Josjafat og sa: «Kongen i Moab har gjort opprør mot meg. Vil du gå i krig mot Moab sammen med meg?» Han svarte: «Ja, det vil jeg; jeg som du, mitt folk som ditt folk, mine hester som dine hester.» 


text:
Så dro kongene i Israel, Juda og Edom av sted. Men da de hadde værtunderveis i sju dager, hadde de ikke vann, verken til hæren eller til dyrene som de hadde med seg.


text:
Da utbrøt Israels konge: «Herren har visst kalt disse tre kongene sammen for å gi dem i moabittenes hender!» 


text:
Men Josjafat sa: «Finnes det ikke en Herrens profet her så vi kan spørre Herren til råds gjennom ham?» En av Israels-kongens menn svarte: «Her er Elisja, sønn av Sjafat, han som pleide åhelle vann over Elias hender.» 


text:
Josjafat sa: «Ja, hos ham er Herrens ord.» Så gikk han ned til profeten sammen med kongene i Israel og Edom.


text:
Elisja sa til Israels konge: «Hva har du og jeg med hverandre å gjøre? gå til din fars og din mors profeter!» Men Israels konge svarte: «Nei, det er Herren som har kalt ut disse tre kongene for å gi dem i moabittenes hender.» 


text:
Da sa Elisja: «Så sant hærskarenes Herre lever, han som jeg tjener: Var det ikke for Juda-kongen Josjafats skyld, ville jeg ikke ense deg eller se på deg.


text:
For så sier Herren: Uten at dere ser vind eller regn, skal dette elveleiet fylles med vann. Dere skal få drikke, både dere og buskapen og de andre dyrene deres.


text:
Dere skal innta hver befestet by og hverutvalgt by, hugge hvert frukttre og tette hver vannkilde. Og hvert fruktbart jordstykke skal dere ødelegge med stein.» 


text:
Neste morgen, på den tid grødeofferet blir båret fram, kom vannet strømmende fra den kanten hvor Edom ligger, og landet ble fylt med vann.


text:
Nåfikk moabittene høre at kongene var kommet for å kjempe mot dem. Alle våpenføre menn, unge som gamle, ble kalt sammen og tok oppstilling langs grensen.


text:
Da moabittene sto opp tidlig neste morgen, skinte solen på vannet, og det så ut for dem som vannet var rødt av blod.


text:
«Det er blod!» ropte de. «Kongene har kjempet med sverd og slått hverandre i hjel. Moabitter, nå skal vi ta bytte!» 


text:
Men da de kom til Israels leir, gjorde israelittene motstand og slo moabittene så de flyktet for dem. Israelittene trengte inn i Moabs land mens de fortsatte å slå dem ned.


text:
Nårev de ned byene, og hvert fruktbart jordstykke dynget de ned med stein; for hver mann kastet sin stein. Hver vannkilde tettet de igjen, og hvert frukttre hogg de ned. Til slutt sto bare mureneigjen i Kir-Hareset, og slyngekasterne omringet byen og gikk til angrep på den.


text:
Da kongen i Moab så at striden ble for hard for ham, tok han med seg sju hundrevåpenføre menn, for åbryte i gjennom og nåbort til kongen i Edom. Men de greide det ikke.


text:
Da tok kongen sin eldste sønn, som skulle bli konge etter ham, og ofret ham som brennoffer på bymuren. Og det kom så stor harme over israelittene at de brøt opp og vendte tilbake til sitt eget land.


text:
En kvinne som var enke etter en av profetdisiplene, ropte en gang til Elisja: «Din tjener, som var min mann, er død. Og du vet at din tjener fryktet Herren. Men nå kommer en som han skyldte penger, og vil ta begge sønnene mine til slaver.» 


text:
Elisja sa til henne: «Hva kan jeg gjøre for deg? Fortell meg hva du har i huset.» Hun svarte: «Din tjenestekvinne har ikke annet i huset enn en liten krukke med olje.» 


text:
Da sa han: «Gåut til alle naboene dine og be om å få låne kar, så mange tomme kar som du kan få tak i.


text:
Så skal du gå inn og stenge døren etter deg og sønnene dine. Hell olje opp i alle disse karene, og sett dem bort når de er fulle!» 


text:
Kvinnen gikk fra ham, og hun stengte døren etter seg og sønnene sine. De rakte henne karene, og hun helte i.


text:
Da karene var fulle, sa hun til en av sønnene: «Rekk meg et kar til!» «Det er ikke flere», svarte han. Da sluttetoljen årenne.


text:
Hun gikk og fortalte dette til gudsmannen. Han sa: «Gåog selg oljen, og betal gjelden din!så kan du og sønnene dine leve av det som blir igjen.» 


text:
En dag gikk Elisja over til Sjunem. Der var det en velstående kvinne som inntrengende ba ham om å spise hos henne. Og siden ble det slik at han tok inn der og fikk mat hver gang han dro forbi.


text:
En gang sa hun til mannen sin: «Hør her! Jeg vet at han som stadig kommer innom oss, er en hellig gudsmann.


text:
La oss lage et lite takkammer til ham og sette inn en seng, et bord, en stol og en lysestake. Så kan han ta inn der når han kommer til oss.» 


text:
Så sa han til Gehasi, tjeneren sin: «Rop på denne Sjunem-kvinnen!» Tjeneren ropte på henne, og hun kom bort til ham.


text:
Elisja sa til ham: «Si til henne: Hør, du har hatt mye bry for vår skyld. Hva kan vi gjøre for deg? Kan vi tale din sak for kongen eller hærføreren?» Men hun svarte: «Jeg bor jo midt iblant mitt eget folk.» 


text:
«Hva kan jeg da gjøre for henne?» spurte profeten. Gehasi svarte: «Hun har jo ingen sønn, og mannen hennes er gammel.» 


text:
Profeten sa: «Når tiden er inne, skal du ha en sønn i armene.» Men hun svarte: «Nei, herre, du som er en gudsmann, må ikke lyve for din tjenestekvinne!» 


text:
Da sa han til faren: «Hodet mitt, hodet mitt!» «Bær ham hjem til hans mor!» sa faren til tjenestegutten.


text:
Kvinnen ropte på mannen sin og sa: «Send meg straks en av tjenesteguttene og et av eslene! Jeg må skynde meg til gudsmannen, og så kommer jeg tilbake.» 


text:
Han spurte: «Hvorfor vil du dra til ham i dag? Det er jo verken nymånedag eller sabbat.» Hun sa: «Vær ikke urolig!» 


text:
Så salte hun eselet og sa til tjenestegutten: «Driv det av gårde, og stans meg ikke mens jeg rir, uten at jeg ber deg om det.» 


text:
Så dro kvinnen av sted og kom til gudsmannen på Karmel-fjellet. Da han så henne langt borte, sa han til Gehasi, tjeneren sin: «Se, der kommer kvinnen fra Sjunem!


text:
Løp henne straks i møte og si: Står det bra til med deg og mannen din og gutten?» «Ja, det står bra til», svarte hun.


text:
Men da hun kom opp på fjellet til gudsmannen, slo hun armene om føttene hans. Gehasi gikk fram for åskyve henne bort. Men gudsmannen sa: «La henne være! Hun bærer på bitter sorg, men Herren har skjult det for meg og har ikke fortalt meg det.» 


text:
Kvinnen sa: «Herre, har jeg bedt deg om en sønn? Sa jeg deg ikke at du ikke måtte vekke forhåpninger hos meg?» 


text:
Da sa Elisja til Gehasi: «Bind kjortelen om livet, ta staven min i hånden og gåav sted! Møter du noen på veien, så hils ikke på ham. Og hilser noen på deg, så svar ham ikke! Du skal legge staven min over gutten s ansikt.» 


text:
Guttens mor sa: «Så sant Herren lever, og så sant du selv lever: Jeg forlater deg ikke!» Da sto profeten opp og fulgtehenne.


text:
Gehasi gikk i forveien for dem og la staven over gutten s ansikt. Men det kom ikke en lyd, og det var ikke noe tegn til liv. Så vendte han tilbake, og da han møtte Elisja, fortalte han at gutten ikke hadde våknet.


text:
og så steg han opp i sengen og la seg over gutten med munnenmot hans munn, øynene mot hans øyne og hendene mot hans hender. Da Elisja bøyde seg ned over ham, ble gutten s kropp varm.


text:
Elisja reiste seg opp igjen og gikk en gang fram og tilbake i rommet. Så steg han opp i sengen igjen og bøyde seg over gutten. Da nøs gutten sju ganger og slo øynene opp.


text:
Elisja ropte på Gehasi og sa: «Rop på denne kvinnen fra Sjunem!» Han ropte på henne, og hun kom inn til ham. Da sa profeten: «Ta gutten din!» 


text:
Hun kom og falt ned for føttene hans og bøyde seg med ansiktet mot jorden. Så tok hun gutten og gikk ut.


text:
Elisja vendte tilbake til Gilgal. På den tiden var det hungersnød i landet. En gang mens profetdisiplene satt hos ham, sa han til tjeneren sin: «Sett over den store gryta og kok mat til profetdisiplene!» 


text:
En av dem gikk da ut på marken for åplukkeurter. Han fant noen villranker og plukketkappen full av det som vokste på dem. Da han kom tilbake, skar han dem opp og hadde dem i gryta, uten at noen visste om det.


text:
De øste opp, så mennene kunne få spise. Men da de smakte på maten, skrek de opp og ropte: «Det er død i gryta, gudsmann!» Og de kunne ikke spise det.


text:
Da sa Elisja: «Hent litt mel!» Det hadde han opp i gryta og sa: «Øs nåopp for folkene, så de får spise.» Nåvar det ikke lenger noe skadelig i gryta.


text:
En gang kom det en mann fra Baal-Sjalisja. Han hadde med seg brød til gudsmannen, tjue byggbrød som var bakt av førstegrøden. Nyhøstet korn hadde han også i sekken. Da sa Elisja: «Gi det til folkene så de får spise.» 


text:
Men tjeneren hans sa: «Hvordan kan jeg sette dette fram for hundremann?» «Gi det til folkene så de får spise», gjentok Elisja. «For så sier Herren: De skal spise, og det skal bli mat til overs.» 


text:
Naaman, arameer kongens hærfører, hadde stor innflytelse hos sin herre og var vel ansett, for ved hans hjelp hadde Herren gitt arameerne seier. Mannen var en stor kriger, men han hadde en hudsykdom.


text:
På et herjetokt hadde arameerne en gang ført bort en ung jente fra Israel som fange. Nåtjente hun hos Naamans kone.


text:
En dag sa jenta til sin matmor: «Om bare husbonden min kunne komme til profeten som bor i Samaria, skulle nok han fri ham fra hudsykdommen.» 


text:
Da sa arameerkongen: «Dra du! Jeg vil sende med deg et brev til kongen i Israel.» Så dro han og tok med seg ti talenter sølv, seks tusen sjekel gull og ti festdrakter.


text:
Naaman leverte brevet til kongen i Israel. Der sto: «Når du mottar dette brevet, vil du se at jeg har sendt min tjener Naaman til deg for at du skal fri ham fra den hudsykdommen han lider av.» 


text:
Da Israels konge hadde lest brevet, flerret han klærne sine og sa: «Er jeg Gud så jeg rår over liv og død, siden han sender bud til meg for at jeg skal fri en mann fra hans hudsykdom? Nåkan dere se og skjønne at han vil yppe strid mot meg.» 


text:
Men da gudsmannen Elisja fikk høre at kongen hadde flerret klærne sine, sendte han bud til ham og sa: «Hvorfor har du flerret klærne dine? La mannen komme til meg, så skal han få kjenne at det er en profet i Israel.» 


text:
Elisja sendte et bud ut til ham og sa: «Gåog vask deg sju ganger i Jordan! Så skal kroppen din bli frisk og du bli ren.» 


text:
Da ble Naaman sint og dro bort. Han sa: «Jeg trodde han selv ville komme ut til meg, stå fram og på kalle Herren sin Guds navn, føre hånden fram og tilbake over det syke stedet og fri meg fra sykdommen.


text:
Er ikke Abana og Parpar, elvene ved Damaskus, like gode som alle vassdragene i Israel? Kunne jeg ikke vaske meg i dem og bli ren?» Så snudde han og dro bort i fullt sinne.


text:
Men Naamans tjenere kom til ham, snakket med ham og sa: «Far, hadde profeten på lagt deg noe vanskelig, ville du ikke da ha gjort det? Hvor mye mer nå når han bare sier til deg at du skal vaske deg og bli ren!» 


text:
Så dro Naaman ned til Jordan og dukketseg sju ganger i elven, slik gudsmannen hadde sagt. Da ble kroppen hans frisk igjen som kroppen til en liten gutt, og han ble ren.


text:
Så vendte han tilbake til gudsmannen med hele sitt følge. Da han kom dit, gikk han fram for profeten og sa: «Nåvet jeg at det ikke finnes noen Gud på hele jorden uten i Israel. Ta nåimot en gave fra din tjener!» 


text:
Men Elisja svarte: «Så sant Herren lever, han som jeg tjener: Jeg tar ikke imot noe.» Naaman ba ham inntrengende om å ta imot, men han ville ikke.


text:
Da sa Naaman: «Når du ikke vil, så la din tjener få såmye jord som et par muldyrkan bære. For jeg vil aldri mer bære fram brennoffer og slaktoffer til andre guder, bare til Herren.


text:
Men én ting må Herren tilgi meg: Når min herre, kongen, går inn i Rimmons tempel for å kaste seg ned og tilbe der og han støtter seg på min hånd, så jeg også måkaste meg ned der i Rimmons tempel, da må Herren tilgi meg dette.» 


text:
sa Gehasi, som var tjenestegutt hos gudsmannen Elisja, til seg selv: «Nå har min herre latt denne arameeren Naaman slippe billig og ikke tatt imot det han hadde med seg. Så sant Herren lever, jeg vil løpe etter ham og få noe av ham.» 


text:
Dermed satte Gehasi av sted etter Naaman. Da Naaman så at noen kom løpende etter ham, hoppet han ned av vognen, gikk imot ham og spurte: «Er alt vel?» 


text:
«Alt er vel», svarte Gehasi, «men min herre har sendt meg med dette bud: To unge profetdisipler fra Efraim-fjellene er nettopp kommet til meg. La dem få en talent sølv og et par festdrakter!» 


text:
Naaman svarte: «Vær så snill å ta to talenter!» Han ba ham inntrengende og knyttet to talenter sølv inn i to punger. Så rakte han to festdrakter til to av tjenesteguttene sine, som bar dem for Gehasi.


text:
Men da de kom opp til byhøyden, tok han det fra dem og gjemte det i huset. Så lot han mennene fare, og de dro.


text:
Da Gehasi kom inn og gikk bort til sin herre, sa Elisja til ham: «Hvor kommer du fra, Gehasi?» «Jeg har ikke vært noe sted», svarte han.


text:
Men profeten sa til ham: «Tror du ikke jeg var der i ånden da en mann snudde seg fra vognen og gikk imot deg? Er dette en tid til åmotta penger og klær, oliventrær og vinmarker, småfe og storfe, slaver og slavekvinner?


text:
Naamans hudsykdom skal for alltid henge ved deg og din ætt.» Da Gehasi gikk bort fra ham, var han syk, huden hans var hvit som snø.


text:
La oss få gåned til Jordan og hente hver sin stokk. Så lager vi oss et sted hvor vi kan være.» «Ja, bare gå!» sa Elisja.


text:
Men da en av dem felte sitt tre, falt øksen i vannet. Da ropte han høyt: «Å, min herre! Den var til og med lånt!» 


text:
«Hvor falt den?» spurte gudsmannen. Han viste ham stedet. Da hogg Elisja av et stykke tre og kastet det i vannet. Slik fikk han øksen til åflyte opp.


text:
Arameerkongen lå i krig med Israel. En gang han rådførte seg med mennene sine, sa han: «Jeg vil slåleir på det og det sted.» 


text:
Da sendte gudsmannen bud til Israels konge og sa: «Vokt deg for å dra forbi dette stedet, for arameerne har slått leir der.» 


text:
Så sendte Israels konge bud til det stedet gudsmannen hadde nevnt. Han advarte kongen, og han tok seg i vare. Dette skjedde flere ganger.


text:
Arameerkongen ble opprørt over dette. Han kalte mennene sine sammen og sa til dem: «Fortell meg! Hvem av våre folk holder med Israels konge?» 


text:
Da sa en av hans menn: «Ingen av oss, herre konge. Det er Elisja, profeten i Israel, som lar Israels konge vite hvert ord du sier i ditt soverom.» 


text:
Da sa kongen: «Gåog finn ut hvor han er, så jeg kan sende folk og gripe ham.» Han fikk melding om at profeten var i Dotan,


text:
Tidlig neste morgen, da gudsmannens tjener sto opp og gikk ut, fikk han øye på en hær med hester og vogner som omringet byen. «Å, min herre, hva skal vi gjøre nå?» sa gutten til Elisja.


text:
Så ba Elisja og sa: «Å, Herre, lukk opp gutten s øyne så han kan se!» Herren åpnet hans øyne, og han fikk se at fjellet var fullt av ildhester og ildvogner rundt omkring Elisja.


text:
Da arameerne kom ned mot Elisja, ba han til Herren: «Slådette folket med blindhet!» Og på Elisjas bønn slo Herren dem med blindhet.


text:
Da sa Elisja til dem: «Det er ikke denne veien eller denne byen. Følg meg, så skal jeg føre dere til den mannen dere leter etter.» Og han førte dem til Samaria.


text:
Da de kom dit, ba Elisja: «Herre, lukk opp øynene deres, så de kan se!» Herren åpnet deres øyne, og de så at de var midt i Samaria.


text:
Han svarte: «Du skal ikke hugge dem ned! Har du tatt dem til fange med sverd og bue for åhugge dem ned? Sett brød og vann fram for dem, la dem spise og drikke og vende hjem til sin herre.» 


text:
Kongen gjorde i stand et stort festmåltid for dem, og de spiste og drakk. Så lot han dem gå, og de vendte tilbake til sin herre. Siden kom det ikke flere flokker av arameere og herjet i Israel.


text:
En tid etter hendte det at arameerkongen Ben-Hadad samlet hele sin hær og dro opp og beleiret Samaria.


text:
Det ble stor hungersnød i Samaria. Beleiringen varte så lenge at et eselhode kostet åtti sjekel sølv, og en kvart kab duemøkk kostet fem sjekel.


text:
En dag Israels konge gikk fram og tilbake oppe på bymuren, ropte en kvinne til ham: «Hjelp, herre konge!» 


text:
Han svarte: «Om ikke Herren hjelper deg, hvor skulle jeg hente hjelp til deg? Fra treskeplassen eller fra vinpressen?» 


text:
Og kongen spurte: «Hva er i veien med deg?» Hun svarte: «Denne kvinnen sa til meg: Kom hit med sønnen din, så spiser vi ham i dag, og så spiser vi sønnen min i morgen.


text:
Vi kokte sønnen min og spiste ham. Neste dag sa jeg til henne: Kom nå med sønnen din, så spiser vi ham. Men da gjemte hun gutten sin.» 


text:
Da kongen hørte kvinnens ord, flerret han klærne sine. Og siden han gikk oppe på bymuren, kunne folket se at han bar sekkestrie innerst på kroppen.


text:
«Måtte Gud la det gå meg ille både nå og siden», sa han, «hvis hodet til Elisja, Sjafats sønn, skal bli sittende på ham dagen ut.» 


text:
Elisja satt i huset sitt, og de eldste var hos ham, da kongen sendte en mann i forveien for seg. Men før sendebudet kom fram, sa Elisja til de eldste: «Vet dere at denne mordersønnen har sendt en mann hit for åhugge hodet av meg? Hold vakt! Lukk døren når han kommer, og hold døren stengt for ham. Hører dere ikke allerede lyden av kongens fottrinn bak ham?» 


text:
Mens Elisja ennå snakket med dem, kom kongen til ham. Han sa: «Se, denneulykken kommer fra Herren. Hvorfor skal jeg da vente på Herren lenger?» 


text:
Da sa Elisja: «Hør Herrens ord!så sier Herren: I morgen på denne tiden skal en sea fint mel selges for en sjekel ved byporten i Samaria, og to sea byggmel selges for en sjekel.» 


text:
Kongens våpenbærer og beste støtte tok til orde og sa til gudsmannen: «Om så Herren laget luker i himmelen, kunne ikke dette skje!» Elisja svarte: «Du skal få se det med egne øyne, men du får ikke spise av melet.» 


text:
Nåsatt det ved byporten fire menn som led av en hudsykdom. De sa til hverandre: «Hvorfor skal vi bli sittende her til vi dør?


text:
Sier vi at vi vil gå inn i byen, kommer vi til å dø, for der er det hungersnød. Blir vi sittende her, vil vi også dø. Kom, någår vi over til arameernes leir! Lar de oss leve, berger vi livet. Dreper de oss, dør vi.» 


text:
I skumringen brøt de opp for å dra til arameernes leir. Men da de kom tilutkanten av leiren, var det ingen der.


text:
Herren hadde latt arameerne få høre larmen av vogner og hester, larmen av en stor hær. Da sa de til hverandre: «Nå har Israels konge leid inn hetittkongene og egypterkongene for å overfalle oss!» 


text:
Så brøt de opp og flyktet i skumringen. De forlot teltene, hestene og eslene sine, hele leiren slik den lå, og flyktet for å berge livet.


text:
Da disse mennene med hudsykdom kom tilutkanten av leiren, gikk de inn i et telt, hvor de spiste og drakk. De tok med seg sølv, gull og klær og gikk bort og gjemte det. Så kom de tilbake og gikk inn i et annet telt. De tok med seg det som var der også, og gikk bort og gjemte det.


text:
Men så sa de til hverandre: «Det er ikke rett, det vi gjør nå. Dette er dagen for gode nyheter. Tier vi og venter til morgenen gryr, fører vi skyld over oss. Kom, la oss gå og fortelle dette i kongens slott!» 


text:
Så gikk de og ropte på vakten i byporten. «Vi kom til arameernes leir», fortalte de, «og der var det ingen å se og ingen å høre. Men hestene og eslene sto bundet, og teltene var som de pleier å være.» 


text:
Kongen sto opp midt på natten og sa til mennene sine: «Jeg vil fortelle dere hva arameerne har gjort mot oss. De vet at vi sulter. Derfor har de forlatt leiren og gjemt seg ute på marken. De tenker som så: Når folk drar ut av byen, griper vi dem levende, og så kan vi trenge inn i byen.» 


text:
Men en av kongens menn svarte: «La noen ta fem av de hestene som ennå er igjen i byen. Vi sender dem av sted, så får vi se. Det kan jo ikke gådem verre enn alle israelittene som er igjen i byen, eller alle de israelittene som allerede er omkommet.» 


text:
Så hentet de to ryttere, som kongen sendte ut etter arameerhæren. «Ri av gårde og se etter!» sa han.


text:
De fulgteetter arameerne helt til Jordan, og hele veien lå det fullt av klær og annetutstyr som arameerne hadde kastet fra seg da de flyktet. Sendebudenekom tilbake og meldte dette til kongen.


text:
Da dro folket ut og plyndret arameernes leir. Og det gikk som Herren hadde sagt: En sea fint mel ble solgt for en sjekel og to sea byggmel for en sjekel.


text:
Kongen hadde satt sin våpenbærer og beste støtte til å ha oppsyn med byporten. Men folkemengden trampet ham i hjel i porten. Det gikk som gudsmannen hadde sagt den gangen kongen kom til ham.


text:
Da sa han jo til kongen: «I morgen på denne tiden skal to sea byggmel selges for en sjekel ved byporten i Samaria og en sea fint mel selges for en sjekel.» 


text:
Da tok kongens våpenbærer til orde og sa til gudsmannen: «Om så Herren laget luker i himmelen, kunne ikke slikt skje!» Men gudsmannen svarte: «Du skal få se det med egne øyne, men du får ikke spise av melet.» 


text:
En dag sa Elisja til kvinnen som var mor til den gutten han hadde vakt til live: «Bryt opp og dra bort, du og ditt hus! slå deg ned hvor du kan. For Herren har kalt på hungersnøden. Nå kommer den over landet i sju år.» 


text:
Kvinnen brøt opp og gjorde som gudsmannen hadde sagt. Hun dro av sted med hele sitt hus, og i sju år bodde hun i filisternes land.


text:
Da sju år var gått, kom kvinnen tilbake fra filisternes land. Hun gikk til kongen og tryglet om å få igjen sitt hus og sin jord.


text:
Kongen snakket nettopp med Gehasi, gudsmannens tjener, og ba ham fortelle om alt det store Elisja hadde gjort.


text:
Og mens han fortalte kongen hvordan profeten hadde vakt den døde til live, kom denne gutten s mor. Hun tryglet kongen om å få igjen sitt hus og sin jord. Da sa Gehasi: «Herre konge, dette er kvinnen, og dette er sønnen hennes som Elisja vekket til live.» 


text:
Kongen spurte kvinnen ut, og hun fortalte. Så sendte han henne en av sine hoffmenn og sa: «Sørg for at hun får tilbake alt som hører henne til, og alt som er høstet på hennes jord fra den dagen hun forlot landet og helt til nå.» 


text:
En gang kom Elisja til Damaskus mens arameerkongen Ben-Hadad låsyk. Da det ble meldt kongen at gudsmannen var kommet,


text:
sa han til Hasael: «Ta med deg en gave og gå og møt gudsmannen! Gjennom ham skal du spørre Herren om jeg kommer til å overleve denne sykdommen!» 


text:
Hasael gikk i møte med Elisja og hadde med seg en gave av det beste som fantes i Damaskus, så mye som førti kameler kunne bære. Da han trådte fram for profeten, sa han: «Din sønn Ben-Hadad, arameernes konge, har sendt meg til deg for å spørre om han vil komme til å overleve den sykdommen han har.» 


text:
«Hvorfor gråter du, min herre?» spurte Hasael. Elisja svarte: «Fordi jeg vet at du kommer til å gjøre ondt mot israelittene. Du vil sette ild på deres befestede byer, drepe deres unge menn med sverd, knuse deres småbarn og skjære opp kvinner som er med barn.» 


text:
Hasael sa: «Hvordan skulle din tjener, en hund som jeg, gjøre så store ting?» Elisja svarte: «Herren har latt meg se deg som konge over arameerne.» 


text:
Da forlot Hasael Elisja og gikk hjem til sin herre. «Hva sa Elisja til deg?» spurte kongen. Hasael svarte: «Han sa at du kommer til å overleve.» 


text:
Men dagen etter tok Hasael et klede, dyppet det i vann og presset det mot kongens ansikt, og han døde. Og Hasael ble konge etter ham.


text:
I det femte året Joram, Ahabs sønn, var konge i Israel, ble Joram, sønn av Josjafat, konge i Juda mens faren ennå regjerte der.


text:
I sin ferd var han som de andre kongene i Israel. Han levde slik som Ahabs hus hadde gjort, for han var gift med en datter av Ahab. Og han gjorde det som var ondt i Herrens øyne.


text:
Men for sin tjener Davids skyld ville Herren ikke ødelegge Juda, for han hadde lovet David at en lampe alltid skulle lyse for hans etterkommere.


text:
Da rykket Joram ut mot Sa'ir med alle sine stridsvogner. Han brøt opp om natten og slo edomittene, som hadde omringet ham og kommandantene for stridsvognene. Men folket flyktet til teltene sine.


text:
Joram gikk til hvile hos sine fedre. Han ble gravlagt hos dem i Davidsbyen, og hans sønn Ahasja ble konge etter ham.


text:
Ahasja var tjueto år gammel da han ble konge, og han regjerte i Jerusalem i ett år. Hans mor het Atalja og var datter av Israels konge Omri.


text:
I sin ferd var Ahasja som kongene av Ahabs hus. Som de gjorde han det som var ondt i Herrens øyne, for han hadde giftet seg inn i Ahabs hus.


text:
Sammen med Joram, Ahabs sønn, gikk Ahasja til krig mot arameerkongen Hasael ved Ramot i Gilead. Men arameerne såret Joram.


text:
Da vendte kong Joram tilbake til Jisreel for å få leget så rene som arameerne hadde gitt ham ved Ramaunderkampen med kong Hasael. Og Juda-kongen Ahasja, Jorams sønn, dro ned til Jisreel for å se til Joram, Ahabs sønn, mens han låsyk.


text:
Profeten Elisja kalte til seg en av profetdisiplene og sa: «Bind kjortelen om livet, ta med deg denne oljekrukkenog gå til Ramot i Gilead!


text:
Når du kommer dit, skal du finne Jehu, sønn av Josjafat, sønn av Nimsji. gå inn, få ham bort fra kameratene hans og før ham inn i det innerste rommet.


text:
Ta så oljekrukken, hell oljen over hodet hans og si: så sier Herren: Jeg har salvet deg til konge over Israel. Dermed skal du åpne døren og komme deg unna så fort du kan.» 


text:
Da han kom dit, så han hærførerne sitte sammen. «Jeg har noe å si deg, hærfører», sa han. «Hvem av oss gjelder det?» spurte Jehu. «Deg, hærfører», svarte han.


text:
Da sto Jehu opp og gikk inn i huset. Profetdisippelen helte oljen over hodet hans og sa til ham: «Så sier Herren, Israels Gud: Jeg har salvet deg til konge over Herrens folk, over Israel.


text:
Du skal gjøre ende på din herre Ahabs hus. Jeg vil ta hevn over Jesabel for drapet på mine tjenere profetene, alle Herrens tjenere som led døden.


text:
Hele Ahabs hus skal gå til grunne. Jeg vilutrydde alle mannfolk, både fange og fri, av Ahabs hus i Israel.


text:
Jeg vil gjøre med Ahabs hus som jeg gjorde med Jeroboams hus, sønn av Nebat, og med Basjas hus, sønn av Ahia.


text:
Jesabel skal hundene ete opp på Jisreel-sletten; ingen skal gravlegge henne.» Så åpnet profetdisippelen døren og flyktet.


text:
Da Jehu kom ut til de andre som tjente hans herre, spurte de ham: «Er alt vel? Hvorfor kom han til deg, denne galningen?» Han svarte: «Dere kjenner jo denne mannen og pratet hans!» 


text:
Men de sa: «Det er løgn! Fortell oss hva han sa!» Da sa han: «Ord for ord sa han til meg: så sier Herren: Jeg har salvet deg til konge over Israel.» 


text:
Da skyndte de seg, tok kappene sine og la demunderham på trappetrinnene. Så blåste de i horn og ropte: «Jehu er konge!» 


text:
Slik fikk Jehu, sønn av Josjafat, sønn av Nimsji, i stand en sammensvergelse mot Joram. Kong Joram og hele Israel hadde forsvart Ramot i Gilead mot arameerkongen Hasael.


text:
Nåhadde Joram vendt tilbake til Jisreel for å få leget så rene arameerne hadde gitt ham da han kjempet mot Hasael, Arams konge. Jehu sa: «Vil dere som jeg, så la ingen slippe ut av byen slik at han kan komme til Jisreel og fortelle om dette.» 


text:
Så steg Jehu opp i vognen sin og kjørte til Jisreel, hvor Joram låsyk. Kongen i Juda, Ahasja, var kommet dit ned for å se til ham.


text:
Da vaktmannen som sto oppe i tårnet i Jisreel, fikk se Jehu komme med sin flokk, ropte han: «Jeg ser en hel flokk!» Joram svarte: «Fåtak i en rytter og send ham for å møte dem; han skal spørre om de kommer i fredelig ærend.» 


text:
Rytteren red i møte med dem og ropte: «Kongen spør: Kommer dere i fredelig ærend?» Jehu svarte: «Hva angår det deg om vi kommer i fredelig ærend? Snu om og følg etter meg!» Da meldte vaktmannen: «Budbæreren har nådd fram til dem, men han kommer ikke tilbake.» 


text:
Så sendte kongen en annen rytter. Da han kom fram til dem, ropte han: «Kongen spør: Kommer dere i fredelig ærend?» Jehu svarte igjen: «Hva angår det deg om vi kommer i fredelig ærend? Snu om og følg etter meg!» 


text:
Vaktmannen meldte: «Han har nådd fram til dem, men kommer ikke tilbake. Og de kjører som Jehu, sønn av Nimsji. Han kjører jo som en gal!» 


text:
Da sa Joram: «Spenn for!» Og de spente for vognen hans. Så kjørte de ut i hver sin vogn, Joram, kongen i Israel, og Ahasja, kongen i Juda. De kjørte mot Jehu og møtte ham på den marken som hadde tilhørt Nabot fra Jisreel.


text:
Da Joram fikk øye på Jehu, ropte han: «Kommer du i fredelig ærend, Jehu?» Han svarte: «Hvordan kan jeg komme i fredelig ærend så lenge moren din, Jesabel, fortsatt driver hor med av gudeneog med alle trolldomskunstene sine?» 


text:
Men Jehu spente buen, og han traff Joram mellom armene, så pilen gikk gjennom hjertet, og han sank sammen i vognen.


text:
Da ropte Jehu til sin våpenbærer Bidkar: «Ta og kast ham inn på den marken som tilhørte Nabot fra Jisreel. Husk hvordan jeg og du red side om side etter Ahab, faren hans, den gang Herren talte dette domsordet mot ham:


text:
Sannelig, i går så jeg Nabots og hans sønners blod, lyder ordet fra Herren. Og det vil jeg gjengjelde deg på denne marken, sier Herren. Ta nå og kast ham inn på marken, slik som Herren har sagt.» 


text:
Da Ahasja, kongen i Juda, så dette, flyktet han i retning Bet-ha-Gan. Men Jehu fulgteetter ham og ropte: «Ham også!» Og de slo ham ned mens han satt i vognen sin, i Gur-passet ved Jibleam. Han flyktet til Megiddo, og der døde han.


text:
Nåkom Jehu til Jisreel. Da Jesabel hørte det, sminket hun øynene, pyntet seg på hodet og kikket ut av vinduet.


text:
Da Jehu kom inn gjennom byporten, ropte hun: «Kommer du i fredelig ærend, du Simri som har drept din herre?» 


text:
Jehu så opp mot vinduet og sa: «Er det noen her som holder med meg?» Da to–tre hoffmenn så ut av vinduet,


text:
ropte han: «Kast henne ned!» Og de kastet henne ned, så blodet sprutet opp etter veggen og på hestene, som tråkket henne ned.


text:
Så gikk Jehu inn. Da han hadde spist og drukket, sa han: «Se til å få denne forbannede kvinnen gravlagt! Hun var da en kongs datter.» 


text:
De vendte tilbake og fortalte dette til Jehu. Da sa han: «Nå er det oppfylt, det ordet som Herren talte gjennom sin tjener Elia fra Tisjbe da han sa: på Jisreels mark skal hundene ete opp Jesabels kjøtt.


text:
Ahab hadde sytti sønner i Samaria. Jehu skrev brev og sendte dem til Samaria, til stormennene fra Jisreel, de eldste og formynderne for Ahabs sønner. Han skrev:


text:
«Til dere som har kongens sønner hos dere, og som rår over vognene og hestene, festningsbyene og våpnene. Når dette brevet kommer til dere,


text:
såvelg den beste og mest skikkede av sønnene til deres herre. Sett ham på tronen etter hans far og kjemp for kongens hus!» 


text:
Da ble de svært redde og sa: «Hør, de to kongene kunne ikke ståseg mot ham. Hvordan skal vi greie det?» 


text:
Så sendte borgherren, bykommandanten, de eldste og formynderne bud til Jehu og sa: «Vi er dine tjenere, og alt det du befaler oss, vil vi gjøre. Vi vil ikke velge noen konge. Gjør det som er best i dine øyne!» 


text:
Så skrev Jehu enda et brev til dem. Det sto: «Er dere på min side og adlyder meg, så hugg hodet av sønnene til deres herre og kom til meg i Jisreel i morgen på denne tiden.» Kongens sønner, alle sytti, var hos byens stormenn, som oppfostret dem.


text:
Da stormennene fikk brevet, tok de kongens sønner og drepte alle sytti. Hodene deres la de i noen kurverog sendte dem til Jehu i Jisreel.


text:
Da han fikk melding om at de hadde brakt kongs sønnenes hoder til ham, sa han: «Legg dem i to hauger foran byporten til i morgen!» 


text:
Om morgenen gikk Jehu ut, stilte seg opp der og talte til folkemengden: «Dere er uten skyld. Det var jeg som fikk i stand en sammensvergelse mot min herre og drepte ham. Men hvem har slått i hjel alle disse?


text:
Vit da at ikke ett ord av det Herren har talt mot Ahabs hus, faller maktesløst til jorden. Herren har gjort det han forkynte gjennom sin tjener Elia.» 


text:
Så slo Jehu i hjel alle som var igjen av Ahabs hus i Jisreel, og alle kongens stormenn, kjenninger og prester. Han lot ikke en eneste bli igjen.


text:
Der møtte han brødrene til Juda-kongen Ahasja, og han spurte: «Hvem er dere?» «Vi er Ahasjas brødre», svarte de. «Vi skal ned og se hvordan kongens og dronningens sønner har det.» 


text:
Da sa Jehu: «Grip dem levende!» Det gjorde de og slo dem i hjel ved brønnen i Bet-Eked, førtito mann i alt. Han lot ikke en eneste bli igjen.


text:
Da han dro videre derfra, traff han Jonadab, sønn av Rekab, som kom imot ham. Jehu hilste på ham og sa: «Er du med meg av hele ditt hjerte slik jeg er med deg?» «Ja», svarte Jonadab. «Er det så, da gi meg hånden på det», sa Jehu. Han ga ham hånden, og Jehu lot ham stige opp til seg i vognen.


text:
«Følg med meg», sa han, «så skal du få se min store glød for Herren.» Og han lot ham kjøre med i vognen.


text:
Da Jehu kom til Samaria, slo han i hjel alle som var igjen av Ahabs hus der i byen. Hanutryddet hver eneste en, slik Herren hadde sagt til Elia.


text:
Kall nåalle Baals profeter hit til meg, alle som dyrker ham, og alle hans prester! Ingen må utebli, for nå skal jeg holde en stor offerfest for Baal. Hver den som ikke møter fram, skal miste livet.» Dette var en list som Jehu fant på for å utrydde alle som dyrket Baal.


text:
Jehu sendte bud rundt om i hele Israel, og alle Baal-dyrkerne kom. Det var ingen somunnlot å komme. Da de gikk inn i Baals tempel, ble huset fullt fra ende til annen.


text:
Så sa han til mannen som hadde tilsyn med kleskammeret: «Ta fram klær til alle Baal-dyrkerne!» Og han hentet drakter til dem.


text:
Da Jehu, sammen med Jonadab, sønn av Rekab, kom inn i Baal-tempelet, sa han til Baal-dyrkerne: «Se nøye etter at det bare er Baal-dyrkere blant dere, ikke en eneste som dyrker Herren.» 


text:
Så gikk de inn for å bære fram slaktoffer og brennoffer. Men Jehu satte åtti mannutenfor tempelet og sa: «Den som lar noen slippe unna av de menn jeg gir i deres hender, skal selv bøte med livet.» 


text:
Da de var ferdige med å bære fram brennofferet, sa Jehu til livvakten og våpenbærerne: «gå inn og hugg dem ned! Ikke én mann må slippe ut!» Livvakten og våpenbærerne hogg dem ned med sverd og lot likene ligge. Så gikk de inn i det indre av Baal-tempelet,


text:
De knuste Baals steinstøtte, rev ned Baal-tempelet og gjorde det om til latriner, som det er den dag i dag.


text:
Men selv holdt han ikke opp med de synder som Jeroboam, sønn av Nebat, hadde fått israelittene til å gjøre: å dyrke gullkalvene i Betel og Dan.


text:
Herren sa til Jehu: «Du har handlet vel, gjort det som er rett i mine øyne, og alt det jeg ønsket mot Ahabs hus. Derfor skal dine sønner sitte på Israels trone i fire slektsledd.» 


text:
Men Jehu fulgte ikke helhjertet den loven som Herren, Israels Gud, hadde gitt. Han vendte seg ikke bort fra de synder som Jeroboam hadde fått israelittene til å gjøre.


text:
På denne tiden begynte Herren årive løs stykker av Israel. Hasael slo israelittene langs hele grensen.


text:
På østsiden av Jordan tok han hele Gilead, landet hvor Gads, Rubensog Manasses stamme bodde, helt fra Aroer ved Arnon-elven og nordover, både Gilead og Basan.


text:
Det som ellers er å fortelle om Jehu og alt hanutrettet, alle hans storverk, står skrevet i Israels-kongenes krønike.


text:
Da Atalja, mor til Ahasja, fikk vite at sønnen hennes var død, begynte hun straks å utrydde hele kongeætten.


text:
Men Ahasjas søster Josjeba, datter av kong Joram, tok i hemmelighet Ahasjas sønn Joasj bort fra de kongs sønnene som skulle drepes. Hun førte ham og fostermoren hans inn på en sovesal. Der gjemte de ham for Atalja, så han ikke ble drept.


text:
Men i det sjuendeåret sendte presten Jojada bud etter hundre manns førerne for livvakten og for vaktmennene og lot dem komme til seg i Herrens hus. Han slutteten pakt med dem og tok dem i ed i Herrens hus. Så viste han dem kongs sønnen


text:
og ga dem ordre om hva de skulle gjøre: «Den tredjedelen av dere som gjør tjeneste ved kongens slott på sabbatsdagen,


text:
den tredjedelen som er ved Sur-porten, og den tredjedelen som er ved porten bak vaktmennene, dere skal skiftevis holde vakt ved tempelet.


text:
Og de to avdelingene av alle dere som skal ha avløsning på sabbaten, skal holde vakt over kongen i Herrens hus.


text:
Dere skal stille dere i en ring omkring kongen, hver mann med våpen i hånd. Om noen trenger seg inn i rekkene, skal han dø. Dere må følge kongen hvor han går og står.» 


text:
Hundremannsførerne gjorde i ett og alt som presten Jojada bød dem. Hver tok sine menn; de tok både dem som gikk på vakt på sabbaten, og dem som skulle ha avløsning, og kom til presten Jojada.


text:
Presten ga hundre manns førerne de spydene og skjoldene som hadde tilhørt kong David, og som var i Herrens hus.


text:
Og vaktmennene stilte seg opp, hver mann med våpen i hånd, fra sørsiden til nordsiden av tempelet, nær ved alteret og selve tempelhuset, i en ring omkring kongen.


text:
Så førte Jojada kongs sønnen ut, satte kronen på ham og ga ham kongesymbolene. Deutropte ham til konge og salvet ham, klappet i hendene og ropte: «Leve kongen!» 


text:
Der fikk hun se kongen ståved søylen, slik skikken var, og høvdingene og hornblåserne ved siden av ham, mens hele folket jubletog blåste i trompeter. Da flerret Atalja klærne sine og ropte: «Forræderi, forræderi!» 


text:
Men presten Jojada ga hundre manns førerne, de som sto i spissen for hæren, denne ordren: «Før henne ut mellom rekkene! Følger noen etter henne, så drep ham med sverd.» For presten hadde sagt: «Hun må ikke drepes i Herrens hus.» 


text:
Siden sluttet Jojada en pakt mellom Herren og kongen og folket: De skulle være Herrens folk. Han sluttetogsåen pakt mellom kongen og folket.


text:
Så gikk hele folkemengden til Baal-tempelet og rev det ned. Altrene og gudebildene knuste de, og Baal-presten Mattan drepte de foran altrene. Presten Jojada satte ut vaktposter ved Herrens hus.


text:
Så tok han med seg hundre manns førerne, livvakten, vaktmennene og hele folkemengden. De førte kongen ned fra Herrens hus og fulgteham inn i slottet gjennom Vaktporten. Der satte han seg på kongetronen.


text:
Det var i Jehus sjuenderegjeringsår at Joasj ble konge, og han regjerte i Jerusalem i førti år. Hans mor het Sibja og var fra Beer-Sjeba.


text:
Så lenge han levde, gjorde Joasj det som var rett i Herrens øyne, slik presten Jojada hadde lært ham.


text:
Joasj sa til prestene: «Alle pengene som blir helliget og brakt til Herrens hus –enten det er penger i gangbar mynt, det som hver enkelt er lignet i skatt eller gir av eget ønske –alt skal bringes til Herrens hus,


text:
og prestene skal ta imot dem, hver fra sineunderordnede. Så skal de sette tempelet i stand, alle steder hvor det er skadet.» 


text:
Da kalte kong Joasj presten Jojada og de andre prestene til seg og sa: «Hvorforutbedrer dere ikke skadene på tempelet? Nå skal dere ikke lenger ta imot penger fra deresunderordnede, men gi dem fra dere så skadene på tempelet kanutbedres.» 


text:
Prestene gikk med på at de ikke lenger skulle ta imot penger fra folket. Men så skulle de heller ikke sette i stand tempelet.


text:
Presten Jojada tok en kiste, boret hull i lokket og satte den på høyre side av alteret. Når folket kom til tempelet, la prestene som holdt vakt ved inngangen, alle pengene som kom inn til Herrens hus, i kisten.


text:
Når de så at det var mange penger i kisten, kom kongens skriver og overpresten; de samlet og talte opp pengene som fantes i Herrens hus.


text:
Siden veide de opp pengene og ga dem til arbeidslederne som hadde tilsyn med Herrens hus. Og de ga dem videre til tømmermennene og bygningsfolkene som arbeidet på tempelet,


text:
til murerne og steinhoggerne. De brukte dem også til å kjøpe tre og tilhuggetstein så de kunneutbedre skadene på Herrens hus. Slik dekket de alleutgiftene med å holde tempelet i stand.


text:
Men de pengene som kom inn til tempelet, ble ikke brukt til å lage sølvboller, lysesakser, offerskåler eller trompeter eller noen annen gjenstand av gull eller sølv.


text:
På den tiden gikk arameerkongen Hasael til angrep på Gat og erobret byen. Så satte han seg fore å dra opp mot Jerusalem.


text:
Da tok Juda-kongen Joasj alle de hellige tingene som forfedrene hans, Juda-kongene Josjafat, Joram og Ahasja, hadde helliget til tempelet, og det han selv hadde helliget. Sammen med alt gulletsom fantes i skattkamrene, både i Herrens hus og i kongens slott, sendte han det til arameerkongen Hasael. Han dro da bort fra Jerusalem.


text:
Kongens menn reiste seg mot ham og fikk i stand en sammensvergelse. De drepte Joasj i Millo-huset da han var på vei ned mot Silla.


text:
De kongs mennene som slo ham i hjel, var Josakar, sønn av Sjimat, og Josabad, sønn av Sjomer. De gravla ham hos hans fedre i Davidsbyen, og hans sønn Amasja ble konge etter ham.


text:
I det tjuetredje året Joasj, sønn av Ahasja, var konge i Juda, ble Joahas, sønn av Jehu, konge i Israel. Han regjerte i Samaria i sytten år.


text:
Joahas gjorde det som var ondt i Herrens øyne, og fortsatte med de syndene som Jeroboam, sønn av Nebat, hadde fått israelittene med på. Han holdt ikke opp med dem.


text:
Da flammet Herrens vrede opp mot Israel. Gang på gang ga han dem over i hendene på arameerkongen Hasael og hans sønn Ben-Hadad.


text:
Men Joahas ba om velvilje for Herrens ansikt, og Herren hørte hans bønn, for han så hvordan arameerkongenundertrykte israelittene.


text:
Herren ga dem en redningsmann, så de slapp fri fra arameernes makt. Nåkunne israelittene bo i fred som før.


text:
Likevel holdt de ikke opp med de syndene som Jeroboams hus hadde fått israelittene med på. De fortsatte med dem. Til og med Asjera-stolpen ble stående i Samaria.


text:
Joahas hadde ikke mer igjen enn femti ryttere, ti vogner og ti tusen fotfolk. Resten hadde arameerkongen ødelagt og trampet ned som støv.


text:
Det som ellers er å fortelle om Joahas, om alt hanutrettet, og om hans storverk, står skrevet i Israels-kongenes krønike.


text:
Joahas gikk til hvile hos sine fedre. Han ble gravlagt i Samaria, og hans sønn Joasj ble konge etter ham.


text:
I det trettisjuendeåret Joasj var konge i Juda, ble Joasj, sønn av Joahas, konge i Israel. Han regjerte i Samaria i seksten år.


text:
Joasj gjorde det som var ondt i Herrens øyne. Han holdt ikke opp med alle de syndene som Jeroboam, sønn av Nebat, hadde fått israelittene med på, men fortsatte med dem.


text:
Det som ellers er å fortelle om Joasj, om alt hanutrettet, og om hans storverk i krigen mot Amasja, kongen i Juda, står skrevet i Israels-kongenes krønike.


text:
Da Joasj gikk til hvile hos sine fedre, satte Jeroboam seg på hans trone. Joasj ble gravlagt i Samaria blant Israels konger.


text:
Da Elisja ble rammet av den sykdommen han skulle dø av, kom Joasj, Israels konge, til ham. Gråtende bøyde han seg ned over ham og sa: «Min far, min far! Israels vogner og hester!» 


text:
Elisja sa til kongen: «Legg hånden din på buen!» Han la hånden på buen, og Elisja la sine hender over kongens.


text:
Så sa han: «Lukk vinduet opp mot øst!» Han åpnet det, og Elisja sa: «Skyt!» Og kongen skjøt. Da sa profeten: «Det er Herrens seierspil, en seierspil mot Aram! Du skal slåarameerne i Afek og gjøre ende på dem.» 


text:
Så sa han: «Ta pilene!» Kongen tok dem, og profeten sa til ham: «Slåpåjorden!» Han slo tre ganger, men så holdt han opp.


text:
Da ble gudsmannen sint på ham og sa: «Du skulle ha slått fem eller seks ganger! Da ville du ha slått arameerne og gjort ende på dem. Nå kommer du bare til å slå dem tre ganger.» 


text:
Så døde Elisja og ble gravlagt. På den tiden kom det hvert år flokker av moabitter som herjet i landet.


text:
En gang fikk noen som skulle gravlegge en mann, se at det kom en slik herjeflokk. Da kastet de mannen ned i graven til Elisja. Med det samme mannen kom nær Elisjas knokler, ble han levende igjen og reiste seg opp.


text:
Men Herren var nådig og barmhjertig mot dem. Han vendte seg til dem på grunn av sin pakt med Abraham, Isak og Jakob. Han ville ikke utslette dem og har til nå ikke støtt dem fra sitt ansikt.


text:
Joasj, sønn av Joahas, vant da tilbake fra Ben-Hadad, sønn av Hasael, de byene som Hasael hadde tatt fra hans far Joahas i krigen. Tre ganger slo Joasj ham og tok igjen de byene som hadde tilhørt Israel.


text:
I det andre året Joasj, sønn av Joahas, var konge i Israel, ble Amasja, sønn av Joasj, konge i Juda.


text:
Han var tjuefemår gammel da han ble konge, og regjerte i Jerusalem i tjueni år. Hans mor het Joaddan og var fra Jerusalem.


text:
Amasja gjorde det som var rett i Herrens øyne, men ikke helt som sin stamfar David. Han gjorde alt slik som Joasj, hans far, hadde gjort.


text:
Så snart Amasja hadde kongedømmet trygt i sin hånd, slo han i hjel de mennene som hadde drept hans far, kongen.


text:
Men drapsmennenes barn slo han ikke i hjel. Han fulgtedet som står skrevet i lovboken til Moses, hvor Herren befaler: Fedre skal ikke lide døden for det barna har gjort, og ikke barn for det fedrene har gjort. Enhver skal dø for sin egen synd.


text:
Amasja slo edomittene i Saltdalen, ti tusen mann. I den krigen inntok han Sela. Han ga byen navnet Jokteel, som den heter den dag i dag.


text:
På den tiden sendte Amasja bud til Israels-kongen Joasj, sønn av Joahas, sønn av Jehu. «Kom, la oss kjempe ansikt til ansikt!» sa han.


text:
Men Joasj, kongen i Israel, sendte dette bud tilbake til Juda-kongen Amasja: «Tistelen i Libanon sendte en gang bud til sedertreet i Libanon og sa: La min sønn få din datter til kone! Men et av villdyrene i Libanon kom forbi og trampet tistelen ned.


text:
Du har slått edomittene, og derfor er du blitt overmodig. Nøy deg nå med den æren du har, og hold deg hjemme! Hvorfor vil du styrte deg iulykke så du går til grunne, og Juda med deg?» 


text:
Men Amasja ville ikke høre på ham. Da rykket Israels-kongen Joasj ut mot Amasja, kongen i Juda. De kjempet ansikt til ansikt i Bet-Sjemesj, som ligger i Juda.


text:
Juda-kongen Amasja, sønn av Joasj, sønn av Ahasja, ble tatt til fange i Bet-Sjemesj av Joasj, Israels konge. Da de kom til Jerusalem, rev han ned fire hundrealen av bymuren, fra Efraim-porten til Hjørneporten.


text:
Så tok han alt gulletog sølvet og altutstyret som fantes i Herrens hus og i skattkamrene i kongens slott, og dessuten gislene. Så vendte han tilbake til Samaria.


text:
Det som ellers er å fortelle om Joasj og alt hanutrettet, om hans storverk i krigen mot Juda-kongen Amasja, står skrevet i Israels-kongenes krønike.


text:
Joasj gikk til hvile hos sine fedre. Han ble gravlagt i Samaria hos Israels konger. Hans sønn Jeroboam ble konge etter ham.


text:
Juda-kongen Amasja, sønn av Joasj, levde femten år etter at Israels konge Joasj, sønn av Joahas, var død.


text:
De fikk i stand en sammensvergelse mot ham i Jerusalem. Da flyktet han til Lakisj. Men de sendte folk etter ham og drepte ham der.


text:
Det var han som vant byen Eilat tilbake til Juda og befestet den, etter at kongen var gått til hvile hos sine fedre.


text:
I det femtende året Amasja, sønn av Joasj, var konge i Juda, ble Jeroboam, sønn av Joasj, konge i Israel. Han regjerte i Samaria i førtien år.


text:
Jeroboam gjorde det som var ondt i Herrens øyne, og holdt ikke opp med de syndene som Jeroboam, Nebats sønn, hadde fått israelittene med på.


text:
Han vant tilbake landområder som hadde tilhørt Israel, fra Lebo-Hamat til Araba-sjøen. Det gikk som Herren, Israels Gud, hadde sagt gjennom sin tjener Jona, sønn av Amittai, profeten fra Gat-Hefer.


text:
For Herren hadde sett israelittenes bitre nød. Det var ute med alle som en, og de hadde ingen til å hjelpe seg.


text:
Men Herren hadde ikke sagt at han villeutslette Israels navn under himmelen. Derfor berget han dem gjennom Jeroboam, sønn av Joasj.


text:
Det som ellers er å fortelle om Jeroboam og alt hanutrettet, om hans storverk i krigen da han vant Damaskus og Hamat tilbake til Israel, står skrevet i Israels-kongenes krønike.


text:
Han var seksten år da han ble konge, og regjerte i Jerusalem i femtito år. Hans mor het Jekolja og var fra Jerusalem.


text:
Men Herren rørte ved kongen slik at han måtte lide av en hudsykdom helt til sin dødsdag. Han bodde i et hus for seg selv, og Jotam, kongens sønn, styrte slottet og folket i landet.


text:
Asarja gikk til hvile hos sine fedre. Han ble gravlagt hos sine fedre i Davidsbyen, og hans sønn Jotam ble konge etter ham.


text:
I det trettiåttende året Asarja var konge i Juda, ble Sakarja, sønn av Jeroboam, konge i Israel. Han regjerte i Samaria i seks måneder.


text:
Sakarja gjorde det som var ondt i Herrens øyne, slik hans fedre hadde gjort. Han holdt ikke opp med de syndene som Jeroboam, Nebats sønn, hadde fått israelittene med på.


text:
Sjallum, sønn av Jabesj, fikk i stand en sammensvergelse mot Sakarja. Han slo ham i hjel i folkets på syn og ble konge i hans sted.


text:
Det gikk i oppfyllelse, det ordet som Herren hadde talt til Jehu: «I fire ledd skal dine sønner sitte på Israels trone.» Og slik ble det.


text:
Sjallum, sønn av Jabesj, ble konge i det trettiniende året Ussia var konge i Juda. Han regjerte i Samaria en må neds tid.


text:
Da dro Menahem, sønn av Gadi, opp fra Tirsa og kom til Samaria. Der slo han i hjel Sjallum, sønn av Jabesj, og ble konge i hans sted.


text:
Det som ellers er å fortelle om Sjallum og den sammensvergelsen han fikk i stand, står skrevet i Israels-kongenes krønike.


text:
Så ødela Menahem Tappuah og alt som var i byen, og områdene omkring helt til Tirsa. Fordi folket ikke hadde åpnet porten for ham, herjet han byen og skar opp alle kvinnene som var med barn.


text:
Det var i Juda-kongen Asarjas trettiniende regjeringsår at Menahem, sønn av Gadi, ble konge i Israel. Han regjerte i Samaria i ti år.


text:
Menahem gjorde det som var ondt i Herrens øyne. Så lenge han levde, holdt han ikke opp med de syndene som Jeroboam, sønn av Nebat, hadde fått israelittene med på.


text:
Assyrerkongen Pul gikk til angrep på landet. Da ga Menahem ham tusen talenter sølv for at han skulle støtte ham og sikre ham kongs makten.


text:
Sølvet til assyrerkongen krevde Menahem inn fra alle velstående israelitter, femti sjekel fra hver. Da vendte assyrerkongen tilbake og ble ikke lenger der i landet.


text:
Det som ellers er å fortelle om Menahem og alt hanutrettet, står skrevet i Israels-kongenes krønike.


text:
I det femtiende året Asarja var konge i Juda, ble Pekahja, sønn av Menahem, konge i Israel. Han regjerte i Samaria i to år.


text:
Pekahja gjorde det som var ondt i Herrens øyne, og holdt ikke opp med de syndene som Jeroboam, sønn av Nebat, hadde fått israelittene med på.


text:
Hans våpenbærer Pekah, sønn av Remalja, fikk i stand en sammensvergelse mot Pekahja. Han hogg ned både ham og Argob og Arje i Samaria, inne i borgen i kongens slott. Pekah hadde med seg femti mann fra Gilead. Da han hadde drept Pekahja, ble han konge i hans sted.


text:
Det som ellers er å fortelle om Pekahja og alt hanutrettet, står skrevet i Israels-kongenes krønike.


text:
Det var i Juda-kongen Asarjas femtiandre regjeringsår at Pekah, sønn av Remalja, ble konge i Israel. Han regjerte i Samaria i tjue år.


text:
Pekah gjorde det som var ondt i Herrens øyne, og holdt ikke opp med de syndene som Jeroboam, sønn av Nebat, hadde fått israelittene med på.


text:
På den tiden Pekah var konge i Israel, kom assyrerkongen Tiglat-Pileser og tok Ijjon, Abel-Bet-Maaka, Janoah, Kedesj, Hasor, Gilead og Galilea, hele Naftali-landet. Og han førte folket bort til Assur.


text:
Da fikk Hosea, sønn av Ela, i stand en sammensvergelse mot Pekah, sønn av Remalja. Hosea slo ham i hjel og ble konge i hans sted. Dette var i det tjuendeåret etter at Jotam, sønn av Ussia, ble konge.


text:
I det andre året Pekah, sønn av Remalja, var konge i Israel, ble Jotam, sønn av Ussia, konge i Juda.


text:
Han var tjuefemår gammel da han ble konge, og regjerte i Jerusalem i seksten år. Hans mor het Jerusja og var datter av Sadok.


text:
Men offerhaugeneble ikke nedlagt. Folket fortsatte åofre og tenne offerild på haugene. Det var Jotam som bygde Øvreporten i Herrens hus.


text:
Jotam gikk til hvile hos sine fedre. Han ble gravlagt hos sine fedre i Davidsbyen, og hans sønn Ahas ble konge etter ham.


text:
Han var tjue år gammel da han ble konge, og han regjerte i Jerusalem i seksten år. Ahas gjorde ikke det som var rett i Herren hans Guds øyne, slik hans stamfar David hadde gjort.


text:
Han fulgtei Israels-kongenes fotspor. Ja, han lot til og med sin sønn gå gjennom ilden, en avskyelig skikk hos de folkeslag som Herren hadde drevet bort foran israelittene.


text:
På den tiden dro arameerkongen Resin og Israels-kongen Pekah, sønn av Remalja, i krig mot Jerusalem. De omringet Ahas, men greide ikke å gå til angrep.


text:
Det var den gangen arameerkongen Resin vant Eilat tilbake til Aram og drev judeerne ut av byen. Så kom det edomitter og bosatte seg i Eilat, og de bor der den dag i dag.


text:
Da sendte Ahas bud til assyrerkongen Tiglat-Pileser og sa: «Jeg er din tjener og din sønn. Kom og berg meg fra arameerkongen og Israels-kongen som har reist seg mot meg.» 


text:
Ahas tok sølvet og gulletsom fantes i Herrens hus og i skattkamrene i kongens slott, og sendte det som gave til kongen av Assur.


text:
Og assyrerkongen gjorde som han ba om. Han dro opp mot Damaskus og inntok byen. Befolkningen førte han bort til Kir, og Resin drepte han.


text:
Kong Ahas dro til Damaskus for å møte assyrerkongen Tiglat-Pileser. Da han fikk se det alteret som var der, sendte han en tegning av alteret og en nøyaktig beskrivelse av det til presten Uria.


text:
Og før kong Ahas kom tilbake fra Damaskus, hadde presten Uria bygd alteret. Han hadde i ett og alt fulgt den tegningen kong Ahas hadde sendt fra Damaskus.


text:
Han ofret sitt brennoffer og sitt grødeoffer og helte ut drikkofferet, og stenket blodet av sine fredsoffer på alteret.


text:
Men bronsealteret som sto for Herrens ansikt, flyttet han fra den plassen det hadde hatt foran tempelet, mellom det nye alteret og Herrens hus. Han satte det på nordsiden av det nye alteret.


text:
Kong Ahas ga presten Uria dette på bud: «Pådet store alteret skal du brenne brennofferet om morgenen og grødeofferet om kvelden, både kongens brennoffer og grødeoffer og hele folkets brennoffer, grødeoffer og drikkoffer. Du skal stenke alt blodet av brennofferet og slaktofferet på det. Men bronsealteret skal være forbeholdt meg når jeg tar varsler.» 


text:
Kong Ahas skar av tverrlistene på vognstativene og tok vekk vaskefatene. Så tok han havet ned fra bronseoksene som bar det, og satte det på etunderlag av stein.


text:
Av hensyn til assyrerkongen flyttet han den overbygde sabbatsgangen og den ytre kongeinngangen som var i Herrens tempel.


text:
Ahas gikk til hvile hos sine fedre. Han ble gravlagt blant sine fedre i Davidsbyen. Hans sønn Hiskia ble konge etter ham.


text:
I det tolvte året Ahas var konge i Juda, ble Hosea, sønn av Ela, konge i Israel. Han regjerte i Samaria i ni år.


text:
Hosea gjorde det som var ondt i Herrens øyne, men fór ikke så ille fram som Israels-kongene før ham.


text:
Men siden oppdaget assyrerkongen at Hosea var med på en sammensvergelse. Han hadde sendt bud til egypterkongen So og betalte ikke lenger sin årlige skatt til assyrerkongen. Da grep assyrerkongen ham og satte ham i fengsel.


text:
I Hoseas niende regjeringsår inntok assyrerkongen Samaria og førte israelittene bort til Assur. Han lot dem bosette seg i Halah og ved Habor, en elv i Gosan, og i byene i Media.


text:
Slik gikk det fordi israelittene hadde syndet mot Herren sin Gud, han som førte dem opp fra Egypt og fridde dem fra egypterkongen faraos makt. De fryktet andre guder


text:
og fulgteskikkene hos de folkene som Herren hadde drevet ut for israelittene, og de gjorde som kongene deres hadde gjort.


text:
I det skjulte gjorde israelittene det som ikke var rett for Herren deres Gud. De bygde offerhauger i alle byene sine, både i dem med vakttårn og i befestede byer.


text:
På alle disse haugenetente de offerild slik som de folkeslagene Herren hadde drevet bort for dem. De gjorde også mye annet ondt som gjorde Herren rasende.


text:
Herren advarte Israel og Juda gjennom alle sine profeter og seere. Han sa: «Vend om fra deres onde veier! Hold mine bud og forskrifter i samsvar med hele den loven jeg på la deres fedre og sendte dere gjennom mine tjenere profetene.» 


text:
De forkastet hans forskrifter og den pakten han hadde sluttetmed deres fedre, og de advarslene han hadde gitt dem. De fulgtetomhet og endte i tomhet. De gjorde som folkeslagene omkring dem, enda Herren hadde befalt dem: «Dere skal ikke gjøre som de!» 


text:
De forlot alle de budenesom Herren deres Gud hadde gitt dem. De laget seg to støpte kalver og reiste en Asjera-stolpe. De bøyde seg og tilba hele himmelens hær og dyrket Baal.


text:
De lot sønnene og døtrene sine gå gjennom ilden, tok varsler og drev med spådomskunster. De solgte seg selv til å gjøre det som var ondt i Herrens øyne, og dermed gjorde de ham rasende.


text:
Men heller ikke Juda holdt de bud som Herren deres Gud hadde gitt. De fulgtede skikker som israelittene hadde innført.


text:
Derfor forkastet Herren hele Israels ætt. Han ydmyket dem, ga dem i hendene på ransmenn og støtte dem til slutt bort fra sitt ansikt.


text:
For Israel rev seg løs fra Davids hus og tok Jeroboam, Nebats sønn, til konge. Jeroboam ledet israelittene bort fra Herren og fikk dem til åbegåstor synd.


text:
Til slutt viste Herren dem bort fra sitt ansikt, slik han hadde varslet gjennom alle sine tjenere profetene. Israelittene ble ført bort fra sitt land til Assur, der de er den dag i dag.


text:
Assyrerkongen hentet folk fra Babel, Kuta, Avva, Hamat og Sefarvajim og lot dem bosette seg i Samarias byer i stedet for israelittene. De overtok Samaria og slo seg ned i byene der.


text:
Den første tiden de bodde der, fryktet de ikke Herren. Derfor sendte Herren løver iblant dem, og løvene drepte mange av dem.


text:
Da var det noen som sa til assyrerkongen: «De folkene du førte bort og lot bosette seg i Samarias byer, vet ikke hvordan landets gud skal dyrkes. Han har sendt løver inn iblant dem, og løvene dreper dem fordi de ikke vet hvordan landets gud skal dyrkes.» 


text:
Da ga assyrerkongen denne ordren: «Send tilbake en av de prestene dere har ført bort fra landet! La ham dra av sted og bosette seg der, og så skal han lære folket hvordan de skal dyrke landets gud.» 


text:
En av prestene som var bortført fra Samaria, kom da og bosatte seg i Betel. Han lærte folket hvordan de skulle frykte Herren.


text:
Likevel fortsatte hvert folkeslag med å lage seg sine egne guder, og de satte dem i helligdommene som innbyggerne i Samaria hadde reist på offerhaugene. Dette gjorde hvert folkeslag i byene hvor de bodde.


text:
Folket fra Babel laget et bilde av Sukkot-Benot, de fra Kut laget et bilde av Nergal, og de fra Hamat laget et bilde av Asjima.


text:
Folket fra Avva laget bilder av Nibhas og Tartak, og de fra Sefarvajim brente sine sønner i ilden for Adrammelek og Anammelek, Sefarvajims guder.


text:
De fryktet nok Herren, men gjorde også noen av sine egne til prester på offerhaugene, og de ofret for folket i helligdommene der.


text:
Den dag i dag følger de sine opprinnelige skikker. De frykter ikke Herren og følger ikke de forskriftene og reglene, den loven og det budet Herren på la etterkommerne av Jakob, som han ga navnet Israel.


text:
Herren slutteten pakt med dem og ga dem dette budet: «Dere skal ikke frykte andre guder, ikke bøye dere og tilbe dem og ikke dyrke dem eller ofre til dem.


text:
Men Herren som førte dere opp fra Egypt med stor styrke og medutstrakt arm, ham skal dere frykte. Ham skal dere bøye dere for og tilbe, og til ham skal dere ofre.


text:
De forskriftene og reglene, den loven og det budet han skrev opp for dere, skal dere alltid legge vinn på å følge. Og dere må ikke frykte andre guder.


text:
Disse fremmede folkeslagene fryktet nok Herren, men dyrket sine egne gudebilder. Til denne dag har barna og barnebarna deres gjort som sine fedre.


text:
Han var tjuefemår gammel da han ble konge, og han regjerte i Jerusalem i tjueni år. Hans mor het Abi og var datter av Sakarja.


text:
Han nedla offerhaugene, slo i stykker steinstøttene og hogg ned Asjera-stolpene. Kobberslangen som Moses hadde laget, knuste han. Helt til den tid hadde israelittene tent offerild til slangen. De kalte den Nehusjtan.


text:
Hiskia satte sin lit til Herren, Israels Gud. Verken før eller siden har det vært hans like blant alle kongene i Juda.


text:
Herren var med ham, og han hadde lykken med seg i alt han tok seg fore. Han gjorde opprør mot assyrerkongen og ville ikke tjene ham lenger.


text:
I kong Hiskias fjerde regjeringsår, det sjuendeåret Hosea, sønn av Ela, var konge i Israel, dro assyrerkongen Salmanassar opp mot Samaria og omringet byen.


text:
Da tre år var gått, inntok han den. Det var i Hiskias sjette regjeringsår Samaria ble erobret, det niende året Hosea var konge i Israel.


text:
Assyrerkongen bortførte israelittene til Assur og lot dem slåseg ned i Halah og ved Habor, en elv i Gosan, og i byene i Media.


text:
Dette skjedde fordi de ikke ville høre på Herren sin Gud, men brøt hans pakt –alt det Moses, Herrens tjener, hadde på lagt dem. De verken hørte eller gjorde etter det.


text:
I det fjortende året Hiskia var konge, dro assyrerkongen Sanherib opp mot alle de befestede byene i Juda og tok dem.


text:
Da sendte Juda-kongen Hiskia bud til assyrerkongen i Lakisj og sa: «Jeg har forbrutt meg. Dra bort fra meg! Hva du legger på meg, skal jeg bære.» Assyrerkongen på la Juda-kongen Hiskia å betale tre hundretalenter sølv og tretti talenter gull.


text:
På samme tid brøt kong Hiskia gulletav dørene i Herrens tempel og av dørkarmene, som kongen selv hadde overtrukketmed gull, og ga det til assyrerkongen.


text:
Men assyrerkongen sendte hærføreren, hoffsjefen og kommandanten med en stor hær fra Lakisj mot kong Hiskia i Jerusalem. De rykket fram, og da de kom til Jerusalem, stilte de seg opp ved vannledningen fra Øvredammen, ved veien til vaskeplassen.


text:
Der begynte de å rope på kongen. Da gikk borgherren Eljakim, sønn av Hilkia, ut til dem sammen med riksskriveren Sjebna og kansleren Joah, sønn av Asaf.


text:
Kommandanten ropte til dem: Si til Hiskia: så sier storkongen, kongen av Assur: Hva er det du stoler på, siden du kjenner deg så trygg?


text:
Mener du at tomme ord alene gir råd og styrke i krig? Hvem er det du stoler på, siden du har gjort opprør mot meg?


text:
Jo, du stoler på Egypt, den brukne rørstaven! Om noen støtter seg på den, trenger den inn i hånden hans og gjennomborer den. Slik er farao, kongen i Egypt, mot alle som stoler på ham.


text:
Men hvis du svarer meg: «Det er Herren vår Gud vi stoler på», da spør jeg deg: Var det ikke hans offerhauger og altere Hiskia tok bort da han sa til folket i Juda og Jerusalem: «Bare foran dette alteret i Jerusalem skal dere bøye dere og tilbe»?


text:
Inngånået veddemål med min herre, kongen av Assur: Jeg gir deg to tusen hester hvis du kan skaffe ryttere til dem.


text:
Hvordan kan du da drive tilbake en eneste stattholder, en av min herres minste tjenere, du som stoler på vogner og ryttere fra Egypt?


text:
Tror du at jeg har dratt opp mot dette stedet for åødelegge det mot Herrens vilje? Det var Herren som sa til meg: Dra opp mot dette landet og ødelegg det!


text:
Da sa Eljakim, sønn av Hilkia, Sjebna og Joah til kommandanten: «Snakk til dine tjenere på arameisk, for vi skjønner det. Snakk ikke judeisk til oss så folket på muren hører det!» 


text:
Men kommandanten svarte: «Tror du min herre har sendt meg for å si dette bare til din herre og til deg? Nei, det er like mye til mennene som sitter på muren, de som snart må ete sin egen skitt og drikke sitt eget piss, slik som dere.» 


text:
Og kommandanten ble stående og ropte med høy stemme på judeisk: Hør hva storkongen, kongen av Assur, sier!


text:
La ikke Hiskia få dere til å stole på Herren når han sier: «Herren vil sikkert berge oss. Denne byen skal ikke overgis i assyrer kongens hender.» 


text:
Hør ikke på Hiskia! For så sier kongen av Assur: Slutt fred med meg og overgi dere til meg! Så skal dere få spise, hver av sin vinstokk og sitt fikentre, og drikke vann, hver av sin brønn,


text:
inntil jeg kommer og tar dere med til et land som ligner deres eget, et land med korn og ny vin, et land med brød og vingårder, et land med olivenolje og honning. Da skal dere leve og ikke dø. Hør ikke på Hiskia når han villeder dere og sier: «Herren vil berge oss.» 


text:
Hvor er Hamats og Arpads guder? Hvor er Sefarvajims, Henas og Ivvas guder? Og hvor er Samarias guder? Har de reddet landet ut av min hånd?


text:
Hvem er det av gudenei alle disse landene som har reddet sitt land ut av min hånd? Og så skulle Herren kunne berge Jerusalem!


text:
Så kom borgherren Eljakim, sønn av Hilkia, riksskriveren Sjebna og kansleren Joah, sønn av Asaf, med flerrede klær til Hiskia, og de meldte ham hva kommandanten hadde sagt.


text:
Da kong Hiskia hørte dette, flerret han klærne sine, kledde seg i sekkestrie og gikk inn i Herrens hus.


text:
Så sendte han borgherren Eljakim, riksskriveren Sjebna og de eldste av prestene, kledd i sekkestrie, til profeten Jesaja, sønn av Amos.


text:
De sa til ham: «Så sier Hiskia: Dette er en dag med trengsel, straff og vanære; for barna er kommet til livmorens munning, men det er ingen kraft til åføde.


text:
Kanskje Herren din Gud har hørt alle de ordene kommandanten har talt, han som er sendt av sin herre, assyrerkongen, for åhåne den levende Gud. Kanskje Herren din Gud vil straffe ham for de ordene han har hørt. Send nåopp en bønn for den rest som ennå er igjen!» 


text:
sa han til dem: «Si til deres herre: så sier Herren: Vær ikke redd for de ordene du har hørt, de hånsordene assyrer kongens menn har talt mot meg.


text:
Nå skal jeg sette ham på en tanke. Han skal høre et rykte og vende tilbake til sitt eget land, og der vil jeg la ham falle for sverd.» 


text:
Da kommandanten fikk høre at assyrerkongen hadde brutt opp fra Lakisj, dro han bort og fant kongen i kamp mot Libna.


text:
Kongen fikk nåmelding om at Tirhaka, kongen i Kusj, var dratt ut for å kjempe mot ham. Da sendte han igjen bud til Hiskia og sa:


text:
«Så skal dere si til Juda-kongen Hiskia: La deg ikke lure av din Gud som du stoler på, når han sier: Jerusalem skal ikke falle i hendene på assyrerkongen.


text:
Du har selv hørt hva assyrerkongene har gjort med alle landene de har slått med bann og ødelagt. Og du skulle bli berget?


text:
Er de blitt berget av gudene sine, de folkene som mine fedre gjorde ende på: folkene i Gosan, Harran og Resef eller innbyggerne fra Eden, som er i Telassar?


text:
Da Hiskia hadde mottatt og lest brevet som sendemennene hadde med seg, gikk han opp til Herrens hus og bredte det ut for Herrens ansikt.


text:
Hiskia ba til Herren og sa: «Herre, Israels Gud, du som troner over kjerubene. Du alene er Gud over alle kongeriker på jorden, du som skapte himmelen og jorden.


text:
Herre, vend øret til og hør!Herre, lukk øynene opp og se! Hør de ordene som Sanherib har sendt for åhåne den levende Gud.


text:
De har kastet gudene deres på ilden. For de er ikke guder, men et verk av menneskehender, laget av tre og stein. De har ødelagt dem.


text:
Men nå, Herre, vår Gud, frels oss fra hans hånd, så alle riker på jorden kan forstå at du alene, Herre, er Gud.» 


text:
Da sendte Jesaja, sønn av Amos, dette budet til Hiskia: så sier Herren, Israels Gud: Jeg har hørt den bønnen du ba til meg om Sanherib, kongen av Assur.


text:
Dette er ordet Herren taler mot ham: Jomfruen håner deg, datter Sion spotter deg, datter Jerusalem rister på hodet.


text:
Hvem er det du krenker og vanærer? Hvem roper du opp imot? Høyt løfter du dine øyne mot Israels Hellige.


text:
Du lot dine sendemenn spotte Herren og sa: «Med mine mange vogner dro jeg opp til de høyeste fjell, til Libanons fjerneste trakter. Der hogg jeg ned høyvokste sedertrær og de fineste sypresser. Jeg nådde det fjerneste hvilested der skogen sto tettest.


text:
Har du ikke hørt det? Jeg gjorde det for lenge siden, jeg formet det i eldgammel tid, og nå lar jeg det skje. Så kunne du ødelegge festningsbyer og gjøre dem til ruinhauger.


text:
De som bodde der, sto med kraftløse hender, fylt av skrekk og skam. De ble som gresset på marken, grønne vekster og gress på tak, som svis av før det vokser til.


text:
Men fordi du raser mot meg og ditt overmot har nådd mine ører, setter jeg ring i nesen på deg og legger bissel i munnenpå deg. Så fører jeg deg tilbake den veien du kom.


text:
Dette skal du ha til tegn: Første året skal dere spise korn som vokser av seg selv, andre året kornet som vokser av det igjen, men tredje året skal dere så og høste, plante vinmarker og spise frukten!


text:
For fra Jerusalem kommer en rest, fra Sion-fjellet en flokk som er berget. Herren skal gjøre dette i sin brennende iver.


text:
Derfor sier Herren om assyrerkongen: Han skal ikke komme inn i denne byen og ikke skyte en pil dit inn. Han skal ikke gåimot den med skjold og ikke kaste opp en voll mot den.


text:
Den natten gikk Herrens engel ut og slo i hjel et hundreog åttifem tusen mann i assyrernes leir. Da folk sto opp om morgenen, fikk de se alle de døde kroppene som låder.


text:
En gang mens han bøyde seg i bønn for guden Nisrok i hans tempel, hogg sønnene Adrammelek og Sareser ham ned med sverd. De flyktet til Ararat-landet. Og Sanheribs sønn Asar-Haddon ble konge etter ham.


text:
På den tiden ble kong Hiskia dødssyk. Da kom profeten Jesaja, sønn av Amos, til ham og sa: «Så sier Herren: få orden på ditt hus, for du skal døog ikke leve lenger.» 


text:
«Å, Herre», sa han, «husk at jeg har vandret trofast og helhjertet for ditt ansikt og har gjort det som er godt i dine øyne.» Og Hiskia gråt høyt.


text:
«gå tilbake og si til Hiskia, fyrsten over mitt folk: så sier Herren, din stamfar Davids Gud: Jeg har hørt din bønn og sett tårene dine. Någjør jeg deg frisk igjen. Om to dager kan du gå opp til Herrens hus.


text:
Jeg legger enda femten år til dine levedager. Jeg skal berge deg og denne byen fra assyrer kongens hånd. Og jeg vil forsvare denne byen for min egen skyld og for min tjener Davids skyld.» 


text:
Så sa Jesaja: «Hent en fikenkake!» De gjorde det, og da de la fikenkaken på såret, frisknet kongen til.


text:
Hiskia spurte Jesaja: «Hva skal jeg ha til tegn på at Herren vil gjøre meg frisk igjen, så jeg om to dager kan gå opp til Herrens hus?» 


text:
Jesaja svarte: «Dette skal du ha til tegn fra Herren på at han vil gjøre det han har sagt: Skal skyggen på soluret gåti streker fram eller ti streker tilbake?» 


text:
Da ropte profeten Jesaja til Herren, og han lot skyggen på soluret til Ahas gåti streker tilbake, like langt som den før hadde gått fram.


text:
På den tiden sendte Babel-kongen Merodak Baladan, sønn av Baladan, brev og gaver til Hiskia. For han hadde hørt at kongen hadde vært syk.


text:
Hiskia ble glad da sendebudenekom. Han viste dem hele huset der han hadde skattene sine, sølvet og gullet, parfymen og den fineste oljen, våpenhuset og alt som fantes i skattkamrene hans. Det var ikke den ting i hele hans slott og rike som Hiskia ikke viste dem.


text:
Da kom profeten Jesaja til kong Hiskia og spurte ham: «Hva sa disse mennene, og hvor kom de fra?» «De kom fra et land langt borte», svarte Hiskia, «fra Babel.» 


text:
«Hva fikk de se i slottet ditt?» spurte profeten. Hiskia svarte: «Alt det som finnes i mitt slott, fikk de se. Det var ikke den ting i skattkamrene mine som jeg ikke viste dem.» 


text:
Se, dager skal komme da alt som er i ditt slott, det som fedrene dine har samlet til denne dag, skal føres bort til Babel. Ingen ting skal bli tilbake, sier Herren.


text:
De skal ta noen av sønnene dine, av dem som stammer fra deg, og som du er opphav til, og gjøre dem til hoffmenn i slottet til kongen av Babel.» 


text:
Da sa Hiskia til Jesaja: «Godt er det ordet fra Herren som du har talt.» Men han sa til seg selv: «Det vil vel være fred og trygghet så lenge jeg lever.» 


text:
Det som ellers er å fortelle om Hiskia og alle de storverk han utførte, hvordan han anla dammen og tunnelen og ledet vannet inn i byen, står skrevet i Juda-kongenes krønike.


text:
Manasse var tolv år gammel da han ble konge, og han regjerte i Jerusalem i femtifem år. Hans mor het Hefsiba.


text:
Manasse gjorde det som var ondt i Herrens øyne, og tok etter all styggedommen de drev med hos de folkeslagene Herren hadde drevet bort for israelittene.


text:
Han bygde opp igjen de offerhaugenesom hans far Hiskia hadde ødelagt. Han reiste altere for Baal og laget en Asjera-stolpe, slik Ahab, kongen i Israel, hadde gjort. Og han tilba og dyrket hele himmelens hær.


text:
Selv i Herrens tempel bygde han slike altere, enda Herren hadde sagt: «I Jerusalem vil jeg la navnet mitt bo.» 


text:
Manasse lot sin sønn gå gjennom ilden. Han drev med tegntyding og spådomskunster og rådførte seg med åndemanere og spåmenn. Han gjorde mye som var ondt i Herrens øyne, og gjorde ham rasende.


text:
Asjera-skulpturen som Manasse fikk laget, plasserte han i tempelet, enda Herren hadde sagt til David og hans sønn Salomo: «I dette tempelet og i Jerusalem, som jeg harutvalgt blant alle Israels stammer, vil jeg la navnet mitt bo til evig tid.


text:
Jeg vil aldri mer la Israel vandre hjemløs, langt bort fra landet jeg ga deres fedre, så sant de legger vinn på å gjøre alt det jeg har befalt dem, og lever etter hele den loven som min tjener Moses ga dem.» 


text:
Men de ville ikke høre, og Manasse forledet dem til å gjøre enda mer ondt enn de folkeslagene som Herren haddeutryddet for israelittene.


text:
Fordi Juda-kongen Manasse har gjort disse avskyelige handlingene, har han overgått alt det amorittene før ham gjorde. Med sin avgudsdyrkelse forledet han også judeerne til synd.


text:
Derfor sier Herren, Israels Gud: Nåfører jeg enulykke over Jerusalem og Juda som skal få det til åringe for ørene på alle som hører om det.


text:
Jeg vil strekke ut samme må lesnor over Jerusalem som over Samaria og bruke samme vektlodd som mot Ahabs hus. Jeg vil tørke Jerusalem bort som når en tørker av et fat og snur det opp ned.


text:
Jeg forkaster den siste rest av mitt eget folk. Jeg gir dem over i hendene på fiendene deres, så de alle kan røve og plyndre dem.


text:
Dette skal skje fordi de har gjort det som er ondt i mine øyne. De har gjort meg rasende fra den dag deres fedre gikk ut av Egypt, og til denne dag.


text:
Manasse lot så myeuskyldig blod renne i Jerusalem at hele byen ble fylt med blod. Han fikk også judeerne med på sin synd, og de gjorde det som var ondt i Herrens øyne.


text:
Det som ellers er å fortelle om Manasse og alt hanutrettet, om den synd han gjorde, står skrevet i Juda-kongenes krønike.


text:
Manasse gikk til hvile hos sine fedre. Han ble gravlagt i Ussa-hagen, som lålike ved hans slott, og hans sønn Amon ble konge etter ham.


text:
Amon var tjueto år gammel da han ble konge, og han regjerte i Jerusalem i to år. Hans mor het Mesjullemet og var datter av Harus fra Jotba.


text:
Han fulgtei sin fars fotspor i ett og alt. Han dyrket de samme av guder som faren og bøyde seg og tilba dem.


text:
Men folket i landet slo i hjel alle dem som hadde sammensverget seg mot kong Amon, og så tok de hans sønn Josjia til konge etter ham.


text:
Josjia var åtte år gammel da han ble konge, og han regjerte i Jerusalem i trettien år. Hans mor het Jedida og var datter av Adaja fra Boskat.


text:
Josjia gjorde det som var rett i Herrens øyne. Han fulgtei sin stamfar Davids fotspor i ett og alt, uten åvike av til høyre eller venstre.


text:
I sitt attende regjeringsår sendte kong Josjia riksskriveren Sjafan, sønn av Asalja, sønn av Mesjullam, til Herrens tempel. Han sa:


text:
«gå til øverstepresten Hilkia og be ham telle opp pengene som er kommet inn til Herrens tempel, de som dørvokterne har samlet inn hos folket.


text:
Han skal gi pengene til arbeidslederne som har tilsyn med Herrens tempel. Og de skal gi dem videre til håndverkerne som arbeider i Herrens tempel for åreparere skadene der,


text:
til snekkerne, bygningsfolkene og murerne. Pengene skal også brukes til å kjøpe inn tømmer og huggetstein, så tempelet kan settes i stand.


text:
Da sa øverstepresten Hilkia til riksskriveren Sjafan: «Jeg har funnet en bokrull med loven i Herrens tempel.» Hilkia ga rullentil Sjafan, og han leste den.


text:
Riksskriveren Sjafan gikk tilbake til kongen og meldte: «Dine tjenere har samlet de pengene som fantes i tempelet, og gitt dem til arbeidslederne som har tilsyn med Herrens hus.» 


text:
Så fortalte han kongen at presten Hilkia hadde gitt ham en bokrull. Og han leste opp fra den for kongen.


text:
Så ga han denne befalingen til presten Hilkia og til Ahikam, sønn av Sjafan, Akbor, sønn av Mika, riksskriveren Sjafan og kongs mannen Asaja:


text:
«Gåog søk råd hos Herren for meg og for folket, og for hele Juda, om innholdet i denne bokrullensom er funnet. For stor er Herrens harme som har flammet opp mot oss fordi våre fedre ikke hørte på det som står i denne bokrullen, og ikke gjorde alt det som er foreskrevet oss.» 


text:
Da gikk presten Hilkia sammen med Ahikam, Akbor, Sjafan og Asaja til profetkvinnen Hulda, som var gift med Sjallum, sønn av Tikva, sønn av Harhas, han som hadde tilsyn med kleskammeret. Hulda bodde i den nye bydelen i Jerusalem. De la saken fram for henne,


text:
Så sier Herren: Se, jeg førerulykke over dette stedet og over dem som bor der, alt det som er nevnt i den bokrullen Juda-kongen har lest.


text:
For de har forlatt meg og tent offerild for andre guder. Slik har de gjort meg rasende med sine handlinger. Harmen flammer mot dette stedet, og den skal ikke slukne.


text:
Men til Juda-kongen som sendte dere for åsøke råd hos Herren, skal dere si: så sier Herren, Israels Gud: Du har nåhørt disse ordene.


text:
De rørte ved ditt hjerte, og du ydmyket deg for Herrens ansikt da du hørte hva jeg talte mot dette stedet og mot dem som bor her: at de skal bli til skrekk og forbannelse. Fordi du flerret klærne dine og gråt for mitt ansikt, så har jeg nåogsåhørt, lyder ordet fra Herren.


text:
Derfor vil jeg la deg komme til dine fedre. I fred skal du bli forent med dem i graven. Dine øyne skal slippe å se all denulykken jeg fører over dette stedet. Dette svaret brakte de tilbake til kongen.


text:
Så gikk han opp til Herrens tempel, og sammen med ham gikk alle judeerne og alle innbyggerne i Jerusalem –prestene og profetene, hele folket, både små og store. Han leste opp for dem alt det som sto i paktsboken som var funnet i Herrens hus.


text:
Kongen stilte seg opp ved søylen og slutteten pakt for Herrens ansikt: Folket skulle følge Herren og holde hans bud, regler og forskrifter av hele sitt hjerte og hele sin sjel. Alle paktens ord som var skrevet ned i denne bokrullen, skulle de holde. Og hele folket gikk inn i pakten.


text:
Siden befalte kongen øverstepresten Hilkia, og presteneunderham, og dørvokterne at de skulle fjerne fra Herrens tempel alle de gjenstandene som var laget for Baal og Asjera og hele himmelens hær. Han brente dem opputenfor Jerusalem, på avsatsene i Kedron-dalen, og asken førte han til Betel.


text:
Josjia avsatte de avgudsprestene som Juda-kongene hadde satt til åtenne offerild på haugenei Judas byer og omkring Jerusalem, og de som tente offerild til Baal, til solen og må nen, til stjernebildene og hele himmelens hær.


text:
Asjera-stolpen tok han fra Herrens tempel og førte den ut av Jerusalem, til Kedron-dalen. Der brente han den til aske, som han så strødde ut på folkets gravplass.


text:
Han rev ned kamrene til de mannlige tempelprostituertesom var i Herrens hus, og stedet hvor kvinnene vevde klær til Asjera.


text:
Så flyttet Josjia alle prestene inn fra byene i Juda. Og offerhaugenefra Geba til Beer-Sjeba, hvor prestene tente offerild, erklærte han forurene. Han rev også ned helligstedene ved byporten, som låved byhøvdingen Josvas port, til venstre når en går inn gjennom hovedporten.


text:
De som hadde vært prester på offerhaugene, fikk ikke bære fram offer på Herrens alter i Jerusalem. Men de fikk spise usyret brød sammen med sine brødre.


text:
Også Tofet i Hinnom-dalen erklærte Josjia forurent. Ingen skulle la sin sønn eller datter gå gjennom ilden for Molok.


text:
Han tok bort de hestene som Juda-kongene hadde vigslet til solen; de sto ved inngangen til Herrens tempel, i nærheten av hoffmannen Natan-Meleks kammer i forgården. Solvognene brente han også opp.


text:
Kongen rev ned altrene på taket, Ahas' takhelligdom, som Juda-kongene hadde reist, og de altrene Manasse hadde bygd i begge forgårdene til Herrens tempel. Han brøt dem i stykker på stedet og kastet støvet av dem ut i Kedron-dalen.


text:
Ogsåofferhaugenesom vendte mot Jerusalem, på sørsiden av Ødeleggelsens berg, erklærte kongen forurene. Det var Salomo, Israels konge, som hadde bygd dem for Astarte, Sidon-folkets motbydelige gudinne, for Kemosj, Moabs motbydelige gud, og for Milkom, ammonittenes avskyelige gud.


text:
Josjia knuste steinstøttene og hogg ned Asjera-stolpene. Stedet der de hadde stått, fylte han med menneskeknokler.


text:
I Betel rev han også ned alteret og offerhaugen som Jeroboam, Nebats sønn, hadde bygd, han som fikk Israel til å synde. Både alteret og haugen ble jevnet med jorden. Så knuste han steinene til støv og brente opp Asjera-stolpen.


text:
Da Josjia snudde seg, fikk han øye på gravene som var der i fjellet. Han sendte folk av sted for å ta alle knoklene ut av gravene. Så brente han dem på alteret, og slik gjorde han altereturent. Slik ble det oppfylt, det ordet fra Herren som gudsmannen ropte ut over alteret da han kunngjorde dette.


text:
Så spurte kongen: «Hva er det for en gravstein jeg ser der borte?» Mennene i byen svarte: «Det er graven til den gudsmannen som kom fra Juda og forutsa dette som du nå har gjort med alteret her i Betel.» 


text:
Da sa kongen: «La ham hvile i fred! Ingen må flytte på knoklene.» Så lot de knoklene hans og knoklene til profeten som var kommet fra Samaria, ligge urørt.


text:
Ogsåi Samarias byer fjernet Josjia alle helligdommene på offerhaugene, som kongene i Israel hadde bygd og slik gjort Herren rasende. Han gjorde med dem i ett og alt som han hadde gjort i Betel.


text:
Alle offerhaug-prestene som fantes der, drepte han ved altrene, og han brente menneskeknoklene der. Så vendte han tilbake til Jerusalem.


text:
Siden ga kongen hele folket denne befalingen: «Hold påske for Herren deres Gud slik det står skrevet i denne paktsboken.» 


text:
En slik påske var det ikke blitt holdt siden den gangen dommerne styrte i Israel, ikke så lenge det hadde vært konger i Israel og Juda.


text:
Josjiautryddet åndemanerne og spåmennene, terafene og av gudeneog alle avskyelige gudebilder som var å se i Juda og Jerusalem. Slik ville han oppfylle lovens forskrifter som sto skrevet i den bokrullenpresten Hilkia hadde funnet i Herrens tempel.


text:
Det hadde aldri før vært noen konge som Josjia. Ingen hadde på den må ten vendt om til Herren av hele sitt hjerte og av hele sin sjel og av all sin makt, helt som Moseloven krever. Og heller ikke siden kom det noen konge som han.


text:
Likevel sluknet ikke Herrens glødende vrede, som hadde flammet opp mot Juda fordi Manasse gjorde Gud rasende gang på gang.


text:
Derfor sa Herren: «Også Juda vil jeg drive bort fra mitt ansikt, slik jeg drev Israel bort. Jeg forkaster Jerusalem, den byen jeg harutvalgt, og tempelet, hvor jeg har sagt at navnet mitt skal bo.» 


text:
I Josjias dager dro farao Neko, kongen i Egypt, opp mot assyrerkongen og rykket fram til elven Eufrat. Kong Josjia dro ut imot ham, men farao Neko drepte ham ved Megiddo med det samme han fikk se ham.


text:
Kongens menn kjørte den døde bort fra Megiddo. De førte ham til Jerusalem og gravla ham der. Så tok folket i landet og salvet Joahas, Josjias sønn, og gjorde ham til konge etter faren.


text:
Joahas var tjuetreår gammel da han ble konge, og han regjerte i Jerusalem i tre måneder. Hans mor het Hamutal og var datter av Jeremia fra Libna.


text:
Farao Neko tok ham til fange i Ribla i Hamat-landet så han ikke lenger kunne regjere i Jerusalem. Og av landet krevde han en bot på hundretalenter sølv og en talent gull.


text:
Så gjorde farao Neko Eljakim, Josjias sønn, til konge i farens sted og forandret hans navn til Jojakim. Joahas tok han med seg til Egypt, og der døde han.


text:
Jojakim betalte sølvet og gullettil farao. Men han måtte legge en skatt på landet for åkunne betale den summenfarao krevde. Han inndrev sølvet og gullethos folket i landet etter som enhver var lignet, og ga det så til farao Neko.


text:
Jojakim var tjuefemår gammel da han ble konge, og han regjerte i Jerusalem i elleve år. Hans mor het Sebuda og var datter av Pedaja fra Ruma.


text:
I Jojakims dager dro kong Nebukadnesar av Babel i krig, og Jojakim må tteunderkaste seg ham i tre år. Men så gjorde han opprør mot ham.


text:
Da sendte Herren imot ham herjende flokker av kaldeere, arameere, moabitter og ammonitter. Han sendte dem mot Juda for å gjøre ende på folket, slik Herren hadde forkynt gjennom sine tjenere profetene.


text:
Det som skjedde med Juda, var helt etter Herrens ord. Slik ville han støte dem bort fra sitt ansikt på grunn av alle de syndene Manasse hadde gjort.


text:
Han lot så myeuskyldig blod flyte at hele Jerusalem ble fylt med blod. Og det ville Herren ikke tilgi.


text:
Kongen i Egypt dro nå ikke mer ut fra sitt land, for kongen av Babel hadde tatt alt land som tilhørte ham, fra Egypterbekken til elven Eufrat.


text:
Jojakin var atten år gammel da han ble konge, og han regjerte i Jerusalem i tre måneder. Hans mor het Nehusjtaog var datter av Elnatan fra Jerusalem.


text:
Da overga Juda-kongen Jojakin seg til kongen av Babel, sammen med sin mor og sine menn, høvdinger og hoffmenn. Og kongen av Babel tok ham til fange i sitt åttende regjeringsår.


text:
Nebukadnesar førte bort alle skattene i Herrens tempel og i kongens slott og brøt gulletav alle de gjenstandene som Israels konge Salomo hadde fått laget til Herrens tempel. Det gikk som Herren hadde sagt.


text:
Han førte bort alt folket i Jerusalem, alle høvdingene og rikmennene, ti tusen fanger i alt, og alle håndverkerne og smedene. Bare de fattigste i landet ble tilbake.


text:
Han førte Jojakin i eksil til Babel. Kongens mor og hans koner, hoffmennene og de mektigste menn i landet ble også ført bort fra Jerusalem til Babel.


text:
Sju tusen rikmenn og ett tusen håndverkere og smeder, som alle var øvede krigere, ble ført i eksil til Babel av kongen der.


text:
Så gjorde kongen av Babel Mattanja, Jojakins onkel, til konge etter ham og forandret hans navn til Sidkia.


text:
Sidkia var tjueen år gammel da han ble konge, og han regjerte i Jerusalem i elleve år. Hans mor het Hamutal og var datter av Jeremia fra Libna.


text:
Fordi Herren var vred på Jerusalem og Juda, gikk det som det gjorde, og til sist kastet han dem bort fra sitt ansikt. Sidkia gjorde opprør mot kongen av Babel.


text:
Da dro Nebukadnesar med hele sin hær mot Jerusalem. Det var i Sidkias niende regjeringsår, på den tiende dagen i den tiende måneden. De slo leir ved byen og bygde en voll omkring den.


text:
brøt fienden gjennom bymuren. Om natten flyktet alle krigerne gjennom porten mellom de to murene, ved kongens hage, enda kaldeerne hadde omringet byen. Og de tok veien mot Araba-sletten.


text:
Men kaldeernes hær satte etter kongen og nådde ham igjen på slettene ved Jeriko. Da hadde hele hæren flyktet fra ham og var spredt.


text:
Han drepte Sidkias sønner rett for øynene på ham. Så stakk han ut øynene på Sidkia, bandt ham med bronselenker og førte ham til Babel.


text:
Den sjuendedagen i den femte måneden –det var i Nebukadnesars nittende regjeringsår –kom en av Babel-kongens menn til Jerusalem. Han het Nebusaradan og var sjef for livvakten.


text:
Nebusaradan satte Herrens tempel og kongens slott i brann. Alle husene og palassene i Jerusalem brente han opp.


text:
Så førte Nebusaradan bort dem som var igjen i byen, og overløperne som hadde gått over til Babel-kongen, og resten av folket.


text:
Kaldeerne slo i stykker bronsesøylene i Herrens hus, vognstativene og bronsehavet som sto der. All bronsen førte de til Babel.


text:
De tok askefatene og ildskuffene, lysesaksene og røkelsesskålene og altutstyr av bronse som hadde vært brukt i gudstjenesten.


text:
De to søylene, det ene havet og vognstativene som Salomo hadde laget til Herrens hus –alle disse gjenstandene inneholdt så mye bronse at de ikke kunne veies.


text:
Begge søylene var atten alen høye og hadde et søylehode av bronse som var tre alen høyt. Rundt om på søylehodet var det slyngornamenter med granatepler, alt sammen av bronse.


text:
Sjefen for livvakten tok med seg øverstepresten Seraja og Sefanja, prestenunderham, og de tre dørvokterne.


text:
Fra byen tok han med seg en hoffmann som hadde tilsyn med krigerne, fem av kongens fremste tjenestemenn som ennå var i byen, dessuten hærførerens skriver, han som skrev ut folk i landet til krigstjeneste, og seksti mann av folket som ellers fantes i byen.


text:
Kong Nebukadnesar av Babel satte Gedalja, sønn av Ahikam, sønn av Sjafan, til å styre over den delen av folket som var tilbake i Juda, dem som kongen hadde latt bli igjen.


text:
Da alle hærførerne og deres menn fikk høre at kongen hadde innsatt Gedalja, kom de til ham i Mispa: Ismael, sønn av Netanja, Johanan, sønn av Kareah, Seraja, sønn av Tanhumet fra Netofa, og Jaasanja, sønn av en mann fra Maaka. Alle kom de med sine menn.


text:
Gedalja avla ed til dem og deres menn og sa: «Vær ikke redde for kaldeerne! Bli i landet og tjen kongen av Babel, så skal det gådere godt.» 


text:
Men i den sjuendemåneden kom Ismael, sønn av Netanja, sønn av Elisjama, som tilhørte kongeætten, og han hadde med seg ti mann. De slo i hjel Gedalja og de judeerne og kaldeerne som var hos ham i Mispa.


text:
Da brøt hele folket opp, både små og store, og hærførerne med dem. De dro til Egypt, for de fryktet for kaldeerne.


text:
I det trettisjuendeåret etter at Juda-kongen Jojakin var bortført, den tjuesjuendedagen i den tolvte måneden i det året han selv ble konge, tok Babel-kongen Evil-Merodak Juda-kongen Jojakin til nåde og satte ham fri fra fengselet.


text:
Jojakin fikk legge av seg fangedrakten, og siden spiste han alltid ved kongens bord så lenge han levde.


text:
Dette er deres slektshistorie: Nebajot var Ismaels førstefødte sønn. Han hadde også sønnene Kedar, Adbeel, Mibsam,


text:
Ketura, Abrahams medhustru, fødte Simran, Joksjan, Medan, Midjan, Jisjbak og Sjuah. Joksjans sønner var Saba og Dedan.


text:
Dette er de kongene som regjerte i landet Edom før det var noen konge som regjerte over israelittene: Bela, sønn av Beor; hans by het Dinhaba.


text:
Da Husjamdøde, ble Hadad, sønn av Bedad, konge i hans sted. Det var han som slo midjanittene på slettelandet i Moab. Hans by het Avit.


text:
Da Baal-Hanan døde, ble Hadad konge i hans sted. Hans by het Pa'i, og hans kone het Mehetabel. Hun var datter av Matred, som var datter av Mesahab.


text:
Judas sønner var Er, Onan og Sjela. Disse tre fikk han med Batsjua, en kanaaneisk kvinne. Er, Judas førstefødte sønn, gjorde det som var ondt i Herrens øyne, og derfor lot han ham dø.


text:
Karmis sønn var Akar; det var han som førte Israel iulykke da han var troløs og tok for seg av det som var bannlyst.


text:
Kaleb, sønn av Hesron, fikk sønner med sin kone Asuba og med Jeriot. Disse var Jesjer, Sjobab og Ardon.


text:
Siden gikk Hesron inn til en datter av Makir, Gileads far. Han var seksti år gammel da han tok henne til kone, og hun fødte ham Segub.


text:
Men Gesjur og Aram tok fra dem Ja'irs teltbyer og Kenat med småbyene omkring, i alt seksti byer. Alle disse stammet fra Makir, Gileads far.


text:
Jerahmeels bror Kaleb fikk først sønnen Mesja, far til Sif, og siden sønnen Maresja, far til Hebron.


text:
Hun fødte også Sjaaf, som ble far til Madmanna, og Sjeva, som ble far til Makbena og Gibea. Kalebs datter het Aksa.


text:
Kirjat-Jearims slekter var Jeter-sønnene, Put-sønnene, Sjuma-sønnene og Misjra-sønnene. Fra demutgikk folket i Sora og Esjtaol.


text:
Etterkommerne av Salma var Betlehem, Netofa-slekten, Atrot-Bet-Joab, den andre halvparten av Manahat-slekten og Sora-slekten.


text:
De skriftlærdes slekter som bodde i Jabes, var Tira-sønnene, Sjima-sønnene og Suka-sønnene. Disse er kinittene som kom fra Hammat, som var stamfar til Rekabs hus.


text:
Dette er de sønnene som David fikk i Hebron: Den førstefødte var Amnon, som han fikk med Ahinoam fra Jisreel. Den andre var Daniel, som han fikk med Abigajil fra Karmel.


text:
Den tredje var Absalom, sønn av Maaka, som var datter av kong Talmai i Gesjur. Den fjerde var Adonja, sønn av Haggit.


text:
Disse seks sønnene fikk han i Hebron, hvor han regjerte i sju år og seks måneder. I trettitre år regjerte han i Jerusalem.


text:
Dette er de sønnene han fikk i Jerusalem: Sjima, Sjobab, Natan og Salomo –disse fire fikk han med Batseba, datter av Ammiel –


text:
Alle disse var Davids sønner. Dessuten hadde han sønner med sine medhustruer. Og Tamar var deres søster.


text:
Josjias sønner var Johanan, den førstefødte, den andre var Jojakim, den tredje var Sidkia, og den fjerde var Sjallum.


text:
Pedajas sønner var Serubabel og Sjimi. Og Serubabels sønner var Mesjullamog Hananja –Sjelomit var deres søster –


text:
Hananjas etterkommere var Pelatja og Jesaja, dessuten etterkommerne av Refaja, Arnan, Obadja og Sjekanja.


text:
Sjekanjas sønn var Sjemaja, og Sjemajas sønner var Hattusj, Jigal, Bariah, Nearja og Sjafat, seks i alt.


text:
Reaja, sønn av Sjobal, fikk sønnen Jahat, og Jahat fikk sønnene Ahumai og Lahad. Dette var Sora-slektene.


text:
Penuel, far til Gedor, og Eser, far til Husja. Dette var sønnene til Hur, som var Efrats førstefødte og far til Betlehem.


text:
Jabes var mer ansett enn brødrene sine. Hans mor ga ham navnet Jabes. «For jeg har født ham med smerte», sa hun.


text:
Jabes på kalte Israels Gud og sa: «Å, om du ville velsigne meg, utvide mitt landområde og støtte meg med din hånd, befri meg fraulykke og bevare meg fra smerte!» Og Gud lot ham få det han hadde bedt om.


text:
Og Esjton fikk sønnene Bet-Rafa, Paseah og Tehinna, han som ble far til Ir-Nahasj. Dette var mennene fra Reka.


text:
Meonotai fikk sønnen Ofra, og Seraja fikk sønnen Joab, som ble stamfar til slekten i Håndverkerdalen. De var håndverkere.


text:
Sønnene til Esra var Jeter, Mered, Efer og Jalon. Jeter ble far til Mirjam, Sjammai og Jisjbah, far til Esjtemoa.


text:
Hans judeiske kone fødte Jered, som ble far til Gedor, Heber, far til Soko, og Jekutiel, far til Sanoah. Dette er sønnene til Bitja, faraos datter, som Mered hadde giftet seg med.


text:
Hodias kone, som var søster av Naham, hadde disse sønnene: Ke'ilas far fra Garem og Esjtemoa fra Maaka.


text:
Sjela, sønn av Juda, hadde etterkommerne Er, far til Leka, Lada, far til Maresja, og de slektene som hørte til linvevernes laug i Bet-Asjbea,


text:
Jokim og mennene i Koseba, Joasj og Saraf, som hadde hersket i Moab, men som var vendt tilbake til Lehem –ifølge gamle overleveringer.


text:
Det var de pottemakerne som bodde i Neta'im og Gedera. Der holdt de til hos kongen og var i tjeneste hos ham.


text:
Sjimi hadde seksten sønner og seks døtre. Men brødrene hans hadde ikke mange barn. Derfor økte ikke slekten deres så mye som Juda-sønnene.


text:
og i alle de landsbyene som lårundt disse byene, helt til Baal. Dette var deres bosteder, og de var innskrevet der.


text:
og Sisa, sønn av Sjifi, som var sønn av Allon, sønn av Jedaja, som var sønn av Sjimri, Sjemajas sønn


text:
–alle de som her er nevnt med navn, var overhoder i sine slekter, og deres familier bredte seg vidt.


text:
Og de fant et beite som var rikt og godt. Landet var vidstrakt, det var stille og fredfylt. De som bodde der før, var av Hams ætt.


text:
På den tiden Hiskia var konge i Juda, kom de som her er skrevet opp med navn, og angrep teltene og boligene deres der. De slo dem med bann ogutryddet dem. Slik har det vært helt til denne dag. Så bosatte de seg der i stedet for dem, for der var det beite for sauene deres.


text:
Noen av disse Simon-sønnene dro til Se'ir-fjellene. Det var fem hundremannunderledelse av Pelatja, Nearja, Refaja og Ussiel, Jisjis sønner.


text:
De slo i hjel resten av de amalekittene som hadde sluppetunna. Så bosatte de seg der og har bodd der til denne dag.


text:
Sønnene til Ruben, Israels førstefødte sønn. –Han var den førstefødte, men fordi han vanæret sin fars leie, ble førstefødselsretten hans gitt til etterkommerne av Josef, Israels sønn. Og Ruben ble ikke ført opp med førstefødselsretten i slektsregisteret.


text:
Juda ble den mektigste blant brødrene, og fra ham skulle fyrsten komme. Men Josef hadde førstefødselsretten. –


text:
Hans sønn var Beera, som kong Tiglat-Pileser av Assur førte i eksil. Han var leder for Rubensstamme.


text:
og Bela, sønn av Asas, som var sønn av Sjema, Joels sønn. De bodde i Aroer og helt bort til Nebo og Baal-Meon.


text:
Østover bosatte de seg helt til ørkenen som strekker seg fra elven Eufrat; for buskapen deres hadde økt mye i Gilead-landet.


text:
I Sauls dager førte de krig mot hagrittene og beseiret dem. De bosatte seg i teltene deres i hele området østenfor Gilead.


text:
og deres brødre, familie for familie: Mikael, Mesjullam, Sjeba, Jorai, Jakan, Sia og Eber, sju i alt.


text:
Disse var sønnene til Abihajil, som var sønn av Huri, sønn av Jaroah, sønn av Gilead, sønn av Mikael, sønn av Jesjisjai, sønn av Jahdo, som var sønn av Bus.


text:
De bodde i Gilead og Basan og i småbyene der omkring og på alle beitemarkene i Saron, så langt de strekker seg.


text:
Alle ble ført inn i slektsregisteret i de dager da Jotam var konge i Juda og Jeroboam var konge i Israel.


text:
Rubensstamme, Gads stamme og halvparten av Manasses stamme hadde djerve menn som bar skjold og sverd og spente buen, og som var opplært til krig. De hadde 44 760 stridsdyktige menn.


text:
De fikk hjelp imot dem, og hagrittene og alle som var med dem, ble overgitt i deres hender. For de ropte til Gudunderkampen, og de ble bønnhørt fordi de satte sin lit til ham.


text:
De tok med seg fiendens buskap: 50 000 kameler, 250 000 småfe, 2000 esler og dessuten 100 000 mennesker.


text:
Det var mange drepte og falne, for denne krigen var fra Gud. Siden bodde de der i stedet for hagrittene helt til eksilet.


text:
Den ene halvparten av Manasses stamme bodde i landet fra Basan og til Baal-Hermon, Senir og Hermon-fjellet. Og de ble tallrike.


text:
Overhodene for deres familier var: Efer, Jisji, Eliel, Asriel, Jeremia, Hodavja og Jahdiel. De var tapre krigere og berømte menn, overhoder for sine familier.


text:
Men de var troløse mot sine fedres Gud. De drev hor med de gudenesom andre folk i landet dyrket, de som Gud haddeutryddet for dem.


text:
Da oppildnet Israels Gud Tiglat-Pileser mot dem, kongen av Assur, han som de også kalte Pul. Han førte dem i eksil, både rubenittene, gadittene og halvparten av Manasses stamme. Han førte dem til Halah, Habor, Hara og Gosan-elven, der de er den dag i dag.


text:
Johanan fikk sønnen Asarja; det var han som gjorde prestetjeneste i det tempelet Salomo hadde bygd i Jerusalem.


text:
Josadak måtte gå i fangenskap den gang Herren drev Juda og Jerusalem i eksil ved Nebukadnesars hånd.


text:
Dette er de mennene som David innsatte til ålede sangen i Herrens hus da paktkisten hadde fått sitt hvilested der.


text:
Før Salomo hadde bygd tempelet i Jerusalem, gjorde de tjeneste som sangere foran telthelligdommen, Guds bolig. Der sto de og utførte sin tjeneste etter forskriftene.


text:
Dette er tempelsangerne og sønnene deres: av Kehats slekt: sangeren Heman, sønn av Joel, sønn av Samuel,


text:
Brødrene deres, Merari-sønnene, sto på den venstre siden: Etan, sønn av Kisji, sønn av Abdi, sønn av Malluk,


text:
Deres brødre, de andre levittene, var satt til å gjøre all slags tjeneste i huset som er Guds bolig.


text:
Aron og sønnene hans bar fram offer på brennofferalteret og røkelsesalteret. De skulle utføre all tjeneste i Det aller helligste og gjøre soning for Israel, nøyaktig slik som Moses, Guds tjener, hadde på budt.


text:
Dette er levittenes bosteder, teltleirer som de hadde innenfor sitt landområde: Loddet falt først på Arons etterkommere av Kehat-slekten,


text:
Aronittene fikk altsåtilfluktsbyene Hebron og Libna med beitemarker, Jattir og Esjtemoa med beitemarker,


text:
og fra Benjamins stamme Geba med beitemarker, Alemet med beitemarker og Anatot med beitemarker. I alt hadde de tretten byer for slektene sine.


text:
De andre etterkommerne av Kehat, slekt for slekt, fikk ved loddkasting ti byer fra halvparten av Manasses stamme.


text:
Gersjoms etterkommere, slekt for slekt, fikk tretten byer fra Jissakars stamme, Asjers stamme, Naftalis stamme og Manasses stamme i Basan.


text:
Meraris etterkommere, slekt for slekt, fikk ved loddkasting tolv byer fra Rubensstamme, Gads stamme og Sebulonsstamme.


text:
Ved loddkasting fikk de disse byene som er nevnt her, fra Judas stamme, Simons stamme og Benjamins stamme.


text:
og fra den ene halvparten av Manasses stamme Aner med beitemarker og Bileam med beitemarker. Dette fikk de andre etterkommerne av Kehat, slekt for slekt.


text:
Gersjoms etterkommere, slekt for slekt, fikk fra den andre halvparten av Manasses stamme Golan i Basan med beitemarker og Asjtarot med beitemarker;


text:
og fra Naftalis stamme Kedesj i Galilea med beitemarker, Hammon med beitemarker og Kirjatajim med beitemarker.


text:
De øvrige etterkommerne av Merari fikk fra Sebulonsstamme Rimmon med beitemarker og Tabor med beitemarker;


text:
På den andre siden av Jordan ved Jeriko, øst for Jordan, fikk de fra Rubensstamme Beser i ørkenen med beitemarker og Jahsa med beitemarker,


text:
Tolas sønner var Ussi, Refaja, Jeriel, Jahmai, Jibsam og Samuel. De var overhoder for Tolas familier og tapre krigere, sier slektshistorien deres. De talte 22 600 mann på Davids tid.


text:
Ussis sønn var Jisrahja. Og Jisrahja hadde sønnene Mikael, Obadja, Joel og Jisjia, alt i alt fem overhoder.


text:
Til hver familie hørte, ifølge slektshistorien deres, flokker av krigere, 36 000 mann; for de hadde mange koner og barn.


text:
Brødrene deres i alle Jissakar-slektene var også tapre krigere. I alt var det i deres slektsregister 87 000 mann.


text:
Belas sønner var Esbon, Ussi, Ussiel, Jerimot og Iri, fem i alt. De var familieoverhoder og tapre krigere. I deres slektsregister var det 22 034 mann.


text:
Bekers sønner var Semira, Joasj, Elieser, Eljoenai, Omri, Jeremot, Abia, Anatot og Alemet. Alle disse var Bekers sønner.


text:
Ifølge deres slektshistorie var det i deres slektsregister 20 200 mann, familieoverhoder og tapre krigere.


text:
Jediael hadde sønnen Bilhan, og Bilhans sønner var Je'usj, Benjamin, Ehud, Kenaana, Setan, Tarsis og Ahisjahar.


text:
Makir tok koner til Huppimog Sjuppim. Hans søster het Maaka. Den andre het Selofhad, og Selofhad hadde bare døtre.


text:
Makirs kone Maaka fødte en sønn og kalte ham Peres. Hans bror het Sjeresj, og hans sønner var Ulam og Rekem.


text:
Efraims etterkommere var: Sjutelah, hans sønn Bered, hans sønn Tahat, hans sønn Elada, hans sønn Taham,


text:
hans sønn Sabad og hans sønn Sjutelah, dessuten Eser og Elad. De ble drept av noen menn fra Gat som var født der i landet, fordi de hadde dratt ned for årøve buskapen deres.


text:
Siden gikk han inn til sin kone, og hun ble med barn. Hun fødte en sønn og ga ham navnet Beria, fordi enulykke hadde rammet deres hus.


text:
Deres eiendommer og bosetninger var Betel med landsbyene som hørte til, og mot øst Naaran og mot vest Geser med landsbyer og Sikem med landsbyer, helt til Ajja med landsbyene som hørte til.


text:
Manasses etterkommere rådde i Bet-Sjean med landsbyene som hørte til, i Taanak med landsbyer, Megiddo med landsbyer og Dor med landsbyer. I disse byene bodde etterkommerne til Josef, Israels sønn.


text:
Alle disse var Asjers etterkommere, familieoverhoder, utvalgte og tapre krigere, ledende høvdinger. De som var registrert til krigstjeneste, utgjorde 26 000 mann.


text:
Dette er Ehuds sønner; de var familieoverhoder blant innbyggerne i Geba, som senere ble drevet i eksil til Manahat:


text:
Elpaals sønner var Eber, Misjam og Sjemer. Det var han som bygde Ono og Lod med landsbyene som hørte til.


text:
Beria og Sjema var familieoverhoder for dem som bodde i Ajjalon. De drev innbyggerne i Gat på flukt.


text:
Asel hadde seks sønner, og dette er navnene deres: Asrikam, Bokeru, Ismael, Sjearja, Obadja og Hanan. Alle disse var sønner av Asel.


text:
Sønnene til Esjek, hans bror, var Ulam, den førstefødte, den andre var Je'usj, og den tredje var Elifelet.


text:
Ulams sønner var tapre krigere, dyktige bueskyttere. De hadde mange sønner og sønnesønner, hundreog femti i alt. Alle disse var etterkommere av Benjamin.


text:
Hele Israel ble ført inn i slektsregistrene, og se, de er skrevet inn i boken om Israels konger. Men fiendene førte Juda i eksil til Babel fordi de hadde vært troløse.


text:
De første som bosatte seg på eiendommene og i byene deres, var vanlige israelitter, prester, levitter og tempeltjenere.


text:
Utai, sønn av Ammihud, sønn av Omri, sønn av Imri, sønn av Bani, en av sønnene til Peres, sønn av Juda.


text:
og Jibneja, sønn av Jeroham, og Ela, sønn av Ussi, Mikris sønn, og Mesjullam, sønn av Sjefatja, sønn av Re'uel, Jibnias sønn,


text:
og slektningene deres ifølge slektshistorien, 956 i alt. Alle disse var overhoder for sine familier.


text:
Asarja, sønn av Hilkia, sønn av Mesjullam, sønn av Sadok, sønn av Merajot, sønn av Ahitub, lederen for Guds hus,


text:
og Adaja, sønn av Jeroham, sønn av Pasjhur, Malkias sønn, og Masai, sønn av Adiel, sønn av Jahsera, sønn av Mesjullam, sønn av Mesjillemot, Immers sønn,


text:
og slektningene deres, overhoder for sine familier, 1760 i alt. De var dyktige menn, vel skikket til å gjøre tjeneste i Guds hus.


text:
Av levittene: Sjemaja, sønn av Hasjub, sønn av Asrikam, sønn av Hasjabja, en av Meraris etterkommere,


text:
og Obadja, sønn av Sjemaja, sønn av Galal, Jedutunssønn, og Berekja, sønn av Asa, Elkanas sønn, som bodde i landsbyene til Netofa-slekten.


text:
Portvaktene: Sjallum, Akkub, Talmon og Ahiman og slektningene deres. Sjallum var den øverste av dem.


text:
Sjallum, sønn av Kore, sønn av Ebjasaf, Korahs sønn, og hans slektninger Korah-sønnene, som hørte til hans familie, hadde som sin tjeneste å være dørvoktere ved teltet; fedrene deres hadde voktet inngangen til Herrens leir.


text:
Disse som varutvalgt til å være dørvoktere, utgjorde til sammen 212 mann. De var innført i slektsregistrene etter landsbyene sine. David og seeren Samuel hadde innsatt dem i tjenesten fordi de var på litelige.


text:
For på grunn av sin troskap hadde disse fire, som var levitter, blitt innsatt som ledere for portvaktene. De voktet også over tempelrommene og skattkamrene i Guds hus.


text:
De tilbrakte natten i nærheten av Guds hus; for det var deres plikt å holde vakt og å åpne portene hver morgen.


text:
Noen av dem hadde tilsyn med de gjenstandene som ble brukt ved gudstjenesten. De skulle telle dem både når de bar dem inn, og når de bar dem ut.


text:
Andre var satt til å passe på det vanligeutstyret og det helligeutstyret, det fine melet, vinen, oljen, røkelsen og den velluktende balsamoljen.


text:
Mattitja, en av levittene, den førstefødte sønnen til Sjallum av Korah-slekten, var betrodd tilsynet med brødbakingen.


text:
Og noen av slektningene deres fra Kehat-slekten var betrodd tilsynet med skuebrødene, som de skulle legge fram hver sabbat.


text:
Så var det tempelsangerne, overhoder for de levittiske familiene. De holdt til i tempelrommene og var fritatt for alle andre forpliktelser, for dag og natt var de på lagt tjeneste.


text:
Dette var overhodene for levittenes familier, høvdinger ifølge sin slektshistorie. De bodde i Jerusalem.


text:
Filisterne gikk til kamp mot Israel. Da flyktet israelittene for dem, og det låmange falne på Gilboa-fjellet.


text:
Da sa Saul til våpenbæreren sin: «Dra sverdet og støt det gjennom meg, så ikke disseuomskårne skal komme og mishandle meg.» Men våpenbæreren ville ikke, for han var helt skrekkslagen. Da tok Saul selv sverdet og styrtet seg mot det.


text:
Da alle israelittene som bodde i dalen, så at soldatene hadde flyktet, og at Saul og sønnene hans var falt, forlot de byene sine og flyktet. Siden kom filisterne og slo seg ned der.


text:
Dagen etter kom filisterne for åplyndre de døde. Da fant de Saul og sønnene hans som låfalne på Gilboa-fjellet.


text:
De plyndret Saul og tok med seg hodet og våpnene hans. Så sendte de bud rundt om i filisternes land for å rope ut seiersbudskapet for gudebildene og for folket.


text:
dro alle våpenføre menn av sted. De tok likene av Saul og sønnene hans og førte dem til Jabesj. Så gravla de knoklene deresundereiketreet i Jabesj og fastet i sju dager.


text:
Slik døde Saul fordi han hadde vært troløs mot Herren og ikke holdt Herrens ord. Han hadde også rådspurt gjenferd,


text:
men ikke søkt råd hos Herren. Derfor lot Herren ham døog lot kongedømmet gå over til David, Isais sønn.


text:
Allerede for lenge siden, da Saul var konge, var det du som førte Israel både ut og hjem igjen. Herren din Gud har sagt til deg: Du skal være hyrde for mitt folk Israel, du skal være fyrste over Israel.» 


text:
Så kom alle Israels eldste til kongen i Hebron. David slutteten pakt med dem i Hebron for Herrens ansikt. Og de salvet David til konge over Israel, slik Herren hadde sagt gjennom Samuel.


text:
Innbyggerne i Jebus sa til David: «Her kommer du aldri inn!» David inntok likevel Sion-borgen, som Nå er Davidsbyen.


text:
David sa: «Den som først feller en jebusitt, skal være høvding og fører.» Joab, sønn av Seruja, kom først opp, og han ble høvding.


text:
Dette er de fremste blant Davids krigshelter. Sammen med hele Israel ga de kongs makten hans sterk støtte. De ville gjøre ham til konge etter Herrens ord om Israel.


text:
Dette er en fortegnelse over Davids krigere: Først Jasjobam, sønn av Hakmoni, som var høvding for de tre. Det var han som svingte spydet over tre hundrefalne på én gang.


text:
Han var med David ved Pas-Dammim da filisterne hadde samlet seg til kamp der. Det var en tett byggåker der, og da folket flyktet for filisterne,


text:
stilte de seg opp midt i åkeren og beskyttet den. De slo ned filisterne, og Herren lot dem vinne en stor seier.


text:
En gang dro tre av de tretti høvdingene ned over klippen til David, som var i hulen ved Adullam. Filisterhæren låda i leir i Refa'im-dalen.


text:
De tre tok seg inn i filisterleiren. De øste opp vann fra brønnen ved byporten i Betlehem og kom til David med det. Men han ville ikke drikke det. Han øste det ut for Herren


text:
og sa: «Måtte min Gud fri meg fra å gjøre noe slikt! Skulle jeg drikke blodet av disse mennene som satte livet på spill for å hen vann?» Og han ville ikke drikke det. –Dette gjorde de tre heltene.


text:
Absjai, bror til Joab, var høvding over de tretti. En gang svingte han spydet over tre hundrefalne, og han fikk et stort navn blant de tretti.


text:
Benaja, sønn av Jojada, fra Kabseel, var en modig mann og gjorde mange heltegjerninger. Han slo i hjel de to sønnene til Ariel fra Moab. En dag det hadde snødd, steg han ned i en brønn og drepte en løve.


text:
Han felte også en svær egypter som var fem alen høy. Egypteren hadde et spyd så tykt som en vevbom i hånden. Men Benaja gikk imot ham med en stav, rev spydet ut av hånden på egypteren og drepte ham med hans eget spyd.


text:
Dette er de som kom til David i Siklag mens han fremdeles måtte holde seg borte fra Saul, sønn av Kisj. De hørte til heltene som hjalp ham i krigen.


text:
De var væpnet med bue, og med både høyre og venstre hånd kunne de slynge steiner og skyte piler med buen. De hørte til Sauls slektninger, av Benjamins stamme.


text:
Det var høvdingen Ahieser, Joasj, sønn av Sjemaa fra Gibea; Jesiel og Pelet, sønner av Asmavet, Berekja og Jehu fra Anatot;


text:
Jisjmaja fra Gibeon, en helt blant de tretti og høvding over de tretti; Jeremia, Jahasiel, Johanan og Josabad fra Gedera;


text:
Noen av gadittene gikk over til David da han var i fjellborgen i ørkenen. De var tapre krigere, væpnet med skjold og spyd, menn som var vant til å kjempe. De så ut som løver og var raske som gaseller på fjellene.


text:
Disse hørte til Gads stamme og var hærførere. Den minste blant dem sto over hundre, den største over tusen.


text:
Det var de som krysset Jordan i den første måneden, da elven gikk over sine bredder. De drev alle som bodde i dalene, på flukt, både mot øst og mot vest.


text:
David gikk ut til dem, tok til orde og sa: «Kommer dere til meg i fredelig ærend for å hjelpe meg, så vil jeg helhjertet gjøre felles sak med dere. Men kommer dere for å forråde meg til mine fiender, enda mine hender ikke har gjort noenurett, måtte da våre fedres Gud se det og straffe dere!» 


text:
Da kom Ånden over Amasai, som var høvding for de tretti, og han sa: Vi tilhører deg, David, vi er med deg, Isais sønn. Fred, fred med deg og fred over dine hjelpere! For din Gud er din hjelper. Da tok David imot dem og gjorde dem til høvdinger i flokken sin.


text:
Ogsånoen fra Manasse gikk over til David. Det var den gang han gikk med filisterne for å kjempe mot Saul. Men David ble ikke til noen hjelp for dem. For filisterhøvdingene rådslo og ble enige om å sende ham bort. «Det kan koste oss hodet», sa de, «om han går over til sin herre, Saul.» 


text:
Da han så dro til Siklag, gikk noen fra Manasse over til ham. Det var Adna, Josabad, Jediael, Mikael, Josabad, Elihu og Silletai. De var førere for de tusener som hørte til Manasse.


text:
Dette er tallet på de våpenføre menn som kom til David i Hebron for å overføre kongedømmet fra Saul til David, slik som Herren hadde sagt:


text:
av Benjamins stamme, Sauls slektninger, 3000 mann; inntil da hadde de fleste av dem vært i tjeneste for Sauls hus;


text:
av den ene halvparten av Manasses stamme 18 000 mann som varutpekt til å dra av sted for å gjøre David til konge;


text:
av Jissakars stamme 200 førere, som hadde innsikt i åtyde tidene, så de visste hva Israel burde gjøre, og alle slektningene som varunderdem;


text:
av Sebulonsstamme 50 000 våpenføre menn. De var rustetmed alle slags våpen, en fylking som helhjertet ville hjelpe;


text:
fra den andre siden av Jordan, av Rubensog Gads stamme og den andre halvparten av Manasses stamme, 120 000 mann. De var alle rustettil kamp med mange slags våpen.


text:
Alle disse krigerne kom i sluttetorden til Hebron, fast bestemt på å gjøre David til konge over hele Israel. også alle de andre israelittene var enige om å gjøre David til konge.


text:
Ogsåfra dem som bodde i nærheten, ja, helt fra Jissakar, Sebulon og Naftali, kom de med mat på esler, kameler, muldyrog okser: mel, fikenkaker, rosinkaker, vin og olje og storfe og småfe i mengde. For nåvar det glede i Israel.


text:
Så sa han til hele Israels forsamling: «Hvis dere synes det er rett, og hvis det er etter Herren vår Guds vilje, så la oss sende bud vidt omkring til våre brødre som er igjen i alle landsdelene av Israel, og samtidig til prestene og til levittene i byene deres med tilhørende beitemarker, og be dem komme sammen hos oss.


text:
Så samlet David hele Israel fra Sjihor i Egypt til Lebo-Hamat for å føre Guds paktkiste opp fra Kirjat-Jearim.


text:
Sammen med alle israelittene dro David til Baala, til Kirjat-Jearim, i Juda. Der ville han hente Guds paktkiste, den som Herrens navn blir ropt ut over, han som troner over kjerubene.


text:
De satte paktkisten på en ny vogn og førte den fra Abinadabs hus. Det var Ussa og Ahjo som kjørte vognen.


text:
David og hele Israel danset og lekte av all kraft for Guds ansikt, og de sang til toner fra lyrer og harper, trommer, symbaler og trompeter.


text:
Men da de kom til Kidons treskeplass, rakte Ussa ut hånden for å ta tak i paktkisten fordi oksene bleustyrlige.


text:
Da ble Herren brennende harm på Ussa. Han slo ham fordi han hadde rakt ut hånden mot paktkisten, og han døde der for Guds ansikt.


text:
Den dagen ble David grepet av frykt for Gud og sa: «Hvordan skal jeg kunne føre Guds paktkiste hjem til meg?» 


text:
Derfor flyttet han ikke paktkisten opp til seg i Davidsbyen, men satte den i stedet i huset til Obed-Edom fra Gat.


text:
Der ble Guds paktkiste stående i tre måneder. Og Herren velsignet Obed-Edoms hus og alt det som hørte ham til.


text:
Hiram, kongen i Tyros, sendte noenutsendinger til David. De kom med sedertre og hadde med seg steinhoggere og tømrere. De skulle bygge et slott for ham.


text:
Da forsto David at Herren hadde stadfestet kongedømmet hans over Israel, og at kongeveldet var blitt stort for hans folk Israels skyld.


text:
Da filisterne fikk høre at David var salvet til konge over hele Israel, dro de alle ut for å få tak i ham. Men David fikk greie på det og dro ut mot dem.


text:
Da ba David Gud om råd: «Skal jeg dra ut mot filisterne? Vil du gi dem i mine hender?» Og Herren svarte: «Dra bare ut; jeg vil gi dem i dine hender.» 


text:
Så dro de opp til Baal-Perasim, og der slo David dem. Da sa han: «Gud har ved min hånd brutt i gjennom fiendenes rekker, slik vann bryter seg vei.» Derfor kalles dette stedet Baal-Perasim.


text:
Da ba David Gud om råd igjen, og han svarte: «Du skal ikke følge like etter dem. Gårundt dem, så kommer du på dem rett foran baka-trærne.


text:
Når du hører lyden av marsjgang over tretoppene, skal du gå til kamp. For da drar Gud ut foran deg for å slåfilisternes hær.» 


text:
Siden bygde kongen seg flere hus i Davidsbyen. Han gjorde i stand et sted for Guds paktkiste og reiste et telt for den.


text:
Den gangen sa David: «Ingen andre enn levittene må bære Guds paktkiste; for dem har Herrenutvalgt til å bære paktkisten og til å tjene ham for alltid.» 


text:
Så samlet David hele Israel i Jerusalem. De skulle være med og føre Herrens paktkiste opp til det stedet han hadde gjort i stand for den.


text:
Så kalte David til seg prestene Sadok og Ebjatar og levittene Uriel, Asaja, Joel, Sjemaja, Eliel og Amminadab


text:
og sa til dem: «Dere er overhoder for levittenes familier. Gjør dere rene og hellige sammen med brødrene deres, slik at dere kan føre paktkisten til Herren, Israels Gud, opp til det stedet jeg har gjort i stand for den.


text:
Det var fordi dere ikke var med forrige gang, at Herren brøt løs mot oss, fordi vi ikke søkte ham på rett vis.» 


text:
Og levittene bar den på skuldrene sine etter bærestengene, slik som Moses hadde på lagt dem etter Herrens ord.


text:
Nåsa David til de øverste blant levittene at de skulle la sine brødre sangerne gjøre tjeneste med musikkinstrumenter, med harper, lyrer og symbaler. De skulle spille og la sangen lyde høyt til glede og fest.


text:
Da lot levittene Heman, sønn av Joel, tre fram, og av hans slektninger Asaf, sønn av Berekja, og av Merari-sønnene, deres slektninger, Etan, sønn av Kusjaja.


text:
Sammen med dem var deres slektninger av annen rang: Sakarja, Jaasiel, Sjemiramot, Jehiel, Unni, Eliab, Benaja, Maaseja, Mattitja, Eliflehu, Mikneja, Obed-Edom og Je'iel, dørvokterne.


text:
Sakarja, Asiel, Sjemiramot, Jehiel, Unni, Eliab, Maaseja og Benaja skulle spille på harpe etter «Alamot».


text:
Og Mattitja, Eliflehu, Mikneja, Obed-Edom, Je'iel og Asasja skulle spille på lyre etter «Sjeminit» for ålede sangen.


text:
Kenanja var leder for levittene som skulle bære paktkisten. Han skulle lede flyttingen, for han var en kyndig mann.


text:
Prestene Sjebanja, Josjafat, Netanel, Amasai, Sakarja, Benaja og Elieser blåste i trompeter foran Guds paktkiste, og Obed-Edom og Jehia var dørvoktere ved kisten.


text:
Så gikk David, tusenmannsførerne og de eldste i Israel av sted. Med jubel skulle de føre Herrens paktkiste opp fra Obed-Edoms hus.


text:
David var kledd i en kappe av fint lin. Det var også alle levittene som bar paktkisten, og sangerne og Kenanja, den øverste for sangerne som skulle bære. David hadde også på seg en prestedrakt av lin.


text:
Slik førte hele Israel Herrens paktkiste opp med jubelrop og støt i bukkehorn, med musikkfra trompeter og symbaler, harper og lyrer.


text:
Slik gikk det til da Herrens paktkiste ble ført inn i Davidsbyen. Men Mikal, Sauls datter, kikket ut av vinduet og fikk øye på kong David som danset og lekte, og hun foraktet ham i sitt hjerte.


text:
De førte Guds paktkiste inn og satte den i det teltet som David hadde reist for den, og de bar fram brennoffer og fredsoffer for Gud.


text:
Da David var ferdig med å bære fram brennofferet og fredsofferet, velsignet han folket i Herrens navn.


text:
Så delte han ut et rundt brød, en daddelkake og en rosinkake til alle israelittene, til hver mann og kvinne.


text:
Han satte noen av levittene til å gjøre tjeneste foran Herrens paktkiste, til åpåkalle, takke og lovsynge Herren, Israels Gud.


text:
Asaf var den øverste; etter ham kom Sakarja, så Asiel, Sjemiramot, Jehiel, Mattitja, Eliab, Benaja, Obed-Edom og Je'iel, alle med harper og lyrer. Asaf skulle slåpåsymbaler,


text:
Gi Herren den ære hans navn skal ha. Kom fram for ham med gaver. Bøy dere for Herren i hellig prakt!


text:
Dere skal si: Frels oss, Gud, vår frelser. Sank oss inn og berg oss fra folkene, så vi kan prise ditt hellige navn oguredde lovsynge deg.


text:
Velsignet er Herren, Israels Gud, fra evighet til evighet! Og hele folket sa «amen» og priste Herren.


text:
David lot Asaf og sangbrødrene hans bli der foran Herrens paktkiste. De skulle ha som fast oppgave å gjøre tjeneste foran kisten, slik det var bestemt for hver dag.


text:
Det skulle også Obed-Edom og brødrene hans, sekstiåtte i alt. Obed-Edom, sønn av Jeditun, og Hosa skulle være dørvoktere.


text:
De skulle ha som fast oppgave å bære fram brennoffer for Herren på brennofferalteret, både morgen og kveld, og ellers gjøre alt som var skrevet i Herrens lov, den som han hadde gitt til Israel.


text:
Sammen med dem skulle Heman og Jedutun og de andreutvalgte som er nevnt med navn, prise Herren og si: «Evig varer hans miskunn!» 


text:
Hos Heman og Jedutun var det trompeter og symbaler til åspille på og andre instrumenter til sangen ved gudstjenesten. Jedutunssønner var dørvoktere.


text:
En dag David satt i huset sitt, sa han til profeten Natan: «Se, her bor jeg i et hus av sedertre, mens Herrens paktkiste står i et telt.» 


text:
Jeg har da ikke bodd i noe hus helt fra den tid jeg førte israelittene hit opp, og fram til denne dag. Jeg har vandret omkring fra telt til telt, fra bolig til bolig.


text:
Jeg vandret omkring med israelittene og dommerne over Israel, som jeg satte til åvokte folket mitt: Sa jeg noen gang til noen av dem: «Hvorfor har ikke dere bygd et hus av sedertre for meg?» 


text:
Jeg vil gjøre i stand et bosted for mitt folk Israel og plante det der. De skal få bo der og aldri bliuroetmer. Ugjerningsmenn skal ikke lenger plage dem som i gamle dager.


text:
Slik har det vært fra den tid jeg satte dommere over mitt folk Israel og tvang alle fiendene dineunderdeg. Nåkunngjør jeg deg at Herren vil bygge et hus for deg.


text:
Det skal skje når dine dager er til ende og du går til dine fedre, at jeg reiser opp din etterkommer, en av sønnene dine, til åetterfølge deg. Jeg vil grunnfeste kongedømmet hans.


text:
Jeg vil være far for ham, og han skal være sønn for meg. Min godhet vil jeg ikke ta fra ham, slik jeg tok den fra ham som var før deg.


text:
Og enda var dette for lite i dine øyne, Gud. Du har gitt løfter til din tjeners hus langt fram i tiden. Og du har sett på meg som en mann av høy rang, Herre Gud.


text:
Herre, for din tjeners skyld og etter ditt eget hjerte har du gjort alt dette store og kunngjort så store ting.


text:
Herre, det er ingen som du, og det finnes ingen Gud foruten deg, etter alt vi har hørt med våre egne ører.


text:
Hvem er som ditt folk Israel? Det er det eneste folk på jorden som Gud kom til og fridde ut for å gjøre til sitt eget folk. Med store og skremmende gjerninger skapte du deg et navn da du drev andre folkeslag bort for ditt folk, som du fridde ut av Egypt.


text:
La nå, Herre, det ordet du har talt om din tjener og hans hus, ståfast til evig tid, og gjør som du har sagt!


text:
Ja, la det ståfast! Da skal ditt navn være stort til evig tid, så folk kommer til å si: Herren over hærskarene, Israels Gud, er Gud for Israel. Og din tjener Davids hus skal ståurokket for ditt ansikt.


text:
For du, min Gud, har åpenbart for din tjener at du vil bygge et hus for ham. Derfor har jeg våget å be til deg.


text:
Måtte du fra nå av velsigne din tjeners hus så det alltid stårurokket for ditt ansikt. For du, Herre, velsigner og er velsignet til evig tid.


text:
En tid etter dette slo David filisterne og tvang demunderseg. Han tok fra dem Gat og småbyene omkring.


text:
Videre slo David Hadadeser, kongen av Soba, ved Hamat, da han dro ut for åvinne herredømme ved Eufrat.


text:
David tok fra ham 1000 vogner, 7000 ryttere og 20 000 fotsoldater. Han skar over hasene på alle vognhestene, men hundrehester sparte han.


text:
David satte vaktposter over arameerne i Damaskus. De ble slaver for David og måtte betale skatt til ham. Slik hjalp Herren ham overalt hvor han dro fram.


text:
Fra Tibhat og Kun, to byer som tilhørte Hadadeser, tok David bronse i store mengder. Av det laget Salomo bronsehavet, søylene og bronsekarene.


text:
sendte han Hadoram, sønnen sin, til kong David. Han skulle hilse ham og ønske ham til lykke med seieren over Hadadeser. For Hadadeser hadde stadig ført krig mot To'u. Hadoram hadde med seg gaver av gull, sølv og bronse.


text:
Alt dette helliget kong David til Herren sammen med det sølvet og gullethan hadde tatt fra alle de andre folkene, fra edomittene, moabittene, ammonittene, filisterne og amalekittene.


text:
Han satte vaktposter i Edom, og alle edomittene ble slaver for David. Slik hjalp Herren David overalt hvor han dro fram.


text:
Benaja, sønn av Jojada, hadde ansvar for kreterne og pleterne, og Davids sønner var de fremste ved kongens side.


text:
Da sa David: «Jeg vil vise godhet mot Hanun, sønn av Nahasj; for hans far viste godhet mot meg.» Så sendte David noenutsendinger for åtrøste ham i sorgen over faren. Men da Davids menn kom til ammonittenes land for åtrøste Hanun,


text:
sa ammonittenes feltherrer til Hanun: «Tror du det er for åhedre din far at David sender folk som skal trøste deg? Nei, mennene hans er nok heller kommet til deg for åspionere ogutforske og endevende landet.» 


text:
Da grep Hanun Davids menn. Han barberte av dem skjegget, klippet klærne deres i to opp til baken og sendte dem fra seg.


text:
Det kom noen til David og fortalte om mennene. Da sendte han folk i møte med dem, for de var grovt vanæret. Kongen sa til dem: «Bli i Jeriko til skjegget er vokst ut igjen. Så kan dere komme tilbake.» 


text:
Da skjønte ammonittene at de hadde på dratt seg Davids hat. Hanun og ammonittene sendte 1000 talenter sølv for åleie vogner og ryttere fra arameerriket mellom elvene og fra arameerriket Maaka og fra Soba.


text:
De leide seg 32 000 vogner og fikk med seg kongen i Maaka og krigsfolket hans. Alle disse kom og slo leirutenfor Medeba. Ammonittene samlet seg også fra byene sine og rykket ut til kamp.


text:
Ammonittene dro ut og stilte seg opp til kamp foran byporten. Men kongene som var kommet dit, sto for seg selv på åpen mark.


text:
Så sa han: «Hvis arameerne blir for sterke for meg, må du komme og hjelpe meg. Og blir ammonittene for sterke for deg, skal jeg hjelpe deg.


text:
Da ammonittene så at arameerne tok flukten, flyktet også de for Absjai, Joabs bror, og kom seg inn i byen. Da dro Joab tilbake til Jerusalem.


text:
Da arameerne så at de var slått av israelittene, sendte de budbærere til de arameerne som bodde på den andre siden av Eufrat, og fikk dem til årykke ut. Sjofak, hærføreren til Hadadeser, ledet dem.


text:
Da David fikk melding om dette, samlet han alle israelittene og satte over Jordan. Han kom mot dem og stilte opp hæren. David stilte opp hæren for å møte arameerne i krig. Og de gikk til angrep på ham.


text:
Men arameerne måtte flykte for israelittene, og David drepte mannskapet på 7000 av arameernes stridsvogner og 40 000 mann av fotfolket. Hærføreren Sjofak drepte han også.


text:
Da Hadadesers menn så at de var slått av israelittene, sluttetde fred med David og ga seg innunderham. Siden ville ikke arameerne hjelpe ammonittene mer.


text:
Året etter, på den tiden kongene pleier å dra i krig, førte Joab ut hærstyrken og herjet i ammonittenes land. Han kom til Rabba og beleiret byen. Selv satt David hjemme i Jerusalem. Men Joab tok Rabba og ødela byen.


text:
David tok kronen av hodet på kongen deres. Han fant ut at den var av gull og edle steiner, og den veide en talent. Nåkom den på Davids hode. Fra byen tok han også med seg et stort bytte.


text:
Folket som bodde der, førte han bort. Han satte dem til å arbeide med sager, jernhakker og økser. Slik gjorde David med alle ammonittenes byer. Så vendte han tilbake til Jerusalem med hele hæren.


text:
Siden brøt det ut krig med filisterne ved Geser. Der felte husjitten Sibbekai en mann som het Sippai, og som hørte til refaittenes etterkommere. Og de bleundertrykt.


text:
Enda en gang kom det til slag med filisterne, og Elhanan, sønn av Ja'ir, felte Lahmi, bror til Goliat fra Gat, som hadde et spydskaft så tykt som en vevbom.


text:
Da sa David til Joab og folkets hærførere: «Gåog tell israelittene fra Beer-Sjeba til Dan, og la meg få melding, så jeg kan vite hvor mange de er.» 


text:
Joab svarte: «Måtte Herren gjøre folket sitt hundreganger så tallrikt som nå! Alle er de dine tjenere, herre konge. Hvorfor krever da min herre dette? Hvorfor skal det komme skyld over Israel?» 


text:
Men kongen holdt fast på sitt ord til Joab. Da gikk Joab ut, og han dro omkring i hele Israel og vendte så tilbake til Jerusalem.


text:
Joab la fram for David det tallet folketellingen hadde gitt. I hele Israel var det 1 100 000 våpenføre menn, og i Juda var det 470 000 våpenføre menn.


text:
Men levittene og benjaminittene hadde han ikke tatt med i tellingen; for Joab syntes det var en avskyelig befaling kongen hadde gitt.


text:
Da sa David til Gud: «Jeg gjorde en stor synd da jeg gjorde dette. Men ta nåbort din tjeners skyld, for jeg har værtuklok.» 


text:
enten hungersnød i tre år, eller tre måneder på flukt for fiendene dine mens sverdet deres har overtaket, eller tre dager med Herrens sverd og pest i landet mens Herrens engel volder ødeleggelse i hele Israel. Tenk nåetter hva jeg skal svare ham som har sendt meg.» 


text:
David sa til Gad: «Jeg er i stor nød. La meg helst falle i Herrens hånd, for hans barmhjertighet er stor. Men i menneskehånd vil jeg ikke falle.» 


text:
Gud sendte en engel til Jerusalem for åødelegge byen. Men da han skulle til åødelegge den, så Herren det, og han angret det onde. Han sa til engelen som herjet: «Det er nok! Trekk nåhånden tilbake!» Herrens engel sto da på treskeplassen til jebusitten Ornan.


text:
Da David så opp, fikk han øye på Herrens engel som sto mellom himmel og jord med løftet sverd i hånden. Det var rettet mot Jerusalem. Da kastet David og de eldste seg til jorden, kledd i sekkestrie.


text:
Og David sa til Gud: «Det var jeg som sa at folket skulle telles! Jeg er den som har syndet og handlet ondt. Men disse, som jeg er gjeter for, hva har de gjort?Herre, min Gud, la din hånd ramme meg og min fars hus, men spar folket ditt for landeplagen!» 


text:
Da sa Herrens engel til Gad at han skulle be David gå opp til jebusitten Ornans treskeplass og reise et alter for Herren der.


text:
Ornan snudde seg og fikk se engelen. De fire sønnene som var med ham, gjemte seg, men Ornan fortsatte åtreske hvete.


text:
Da David kom, så Ornan opp og fikk øye på David. Han gikk bort fra treskeplassen og kastet seg ned for David med ansiktet mot jorden.


text:
David sa til ham: «Gi meg stedet hvor treskeplassen er. Jeg vil bygge et alter for Herren der. La meg få den for full pris, så pesten kan holde opp åherje blant folket.» 


text:
Da sa Ornan til David: «Bare ta den! Min herre kongen må gjøre hva han vil. Se, jeg gir deg oksene til brennoffer, treskesledene til ved og hveten til grødeoffer. Alt dette gir jeg.» 


text:
Men kong David sa til Ornan: «Nei, jeg vil kjøpe det til full pris. Jeg vil ikke ta det som er ditt og gi det til Herren. Jeg vil ikke bære fram brennoffer som jeg ikke har betalt.» 


text:
Der bygde David et alter for Herren og bar fram brennoffer og fredsoffer. Han ropte til Herren, og han svarte med ild fra himmelen over brennofferalteret.


text:
På den tiden, da David forsto at Herren hadde hørt bønnen hans på jebusitten Ornans treskeplass, ofret han der.


text:
Herrens bolig som Moses hadde fått laget i ørkenen, og brennofferalteret sto den gangen på offerhaugen i Gibeon.


text:
Så befalte David at innflytterne som bodde i Israel, skulle samles. Hanutpekte steinhoggere til åhugge ut steinblokker som Guds hus skulle bygges av.


text:
David gjorde klar store mengder med jern til spikrer i portdørene og til bindhaker, bronse i slik mengde at den ikke kunne veies,


text:
David sa: «Sønnen min, Salomo, er ung oguerfaren; men huset som skal bygges for Herren, må gjøre s så storslagent at det blir kjent og hedret i alle land. Jeg vil derfor gjøre forberedelser for ham.» Og David gjorde store forberedelser før han døde.


text:
Men Herrens ord kom til meg: «Mye blod har du øst ut, og store kriger har du ført. Du skal ikke bygge noe hus for mitt navn, for du har øst ut mye blod på jorden for mitt ansikt.


text:
Se, du skal få en sønn som skal være en fredens mann. Jeg vil la ham få fred for alle fiender rundt omkring. Salomo skal han hete, og i hans dager vil jeg gi Israel fred og ro.


text:
Han skal bygge et hus for mitt navn. Han skal være en sønn for meg, og jeg skal være en far for ham. Jeg vil trygge hans kongetrone over Israel til evig tid.» 


text:
Og nå, min sønn, måtte Herren være med deg! måtte du lykkes med å bygge huset til Herren din Gud, slik som han har sagt om deg.


text:
Måtte Herren gi deg forstand og innsikt når han setter deg over Israel, så du holder Herren din Guds lov.


text:
Da skal du lykkes, om du legger vinn på å holde de forskriftene og lovene som Herren på la Israel gjennom Moses. Vær modig og sterk! Vær ikke redd og mist ikke motet!


text:
Se, med strev har jeg skaffet til veie for Herrens hus hundretusen talenter gull og en million talenter sølv, dessuten bronse og jern i så store mengder at det ikke kan veies. Tre og stein har jeg også skaffet, og du kan selv legge til mer.


text:
Til din rådighet har du tallrike arbeidere: steinhoggere, murereog tømrere, dyktige folk til all slags arbeid.


text:
«Herren deres Gud er med dere og har gitt dere fred på alle kanter. Han har gitt dem som bodde i landet, i mine hender, og landet er lagt under Herren og folket hans.


text:
Overgi nåhjerte og sinn til åsøke Herren deres Gud! gå i gang med å bygge helligdommen for Herren Gud. Så kan dere føre Herrens paktkiste og det helligeutstyret inn i det huset som skal bygges for Herrens navn.» 


text:
4000 skulle være dørvoktere, og 4000 skulle lovsynge Herren til toner fra instrumenter som David hadde fått laget til lovsangen.


text:
Jahat var overhode, Sisa den neste. Je'usj og Beria hadde ikke mange sønner. Derfor ble de regnet som én familie, og de ble mønstretunderett.


text:
Amrams sønner var Aron og Moses. Aron ble skilt ut for at han og sønnene hans til alle tider skulle innvie det høyhellige, tenne offerild for Herrens ansikt, tjene ham og lyse velsignelse i hans navn til evig tid.


text:
Av Eliesers sønner var Rehabja overhode. Elieser hadde ikke andre sønner, men Rehabjas sønner var svært tallrike.


text:
Av Hebrons sønner var Jeria overhode; den andre var Amarja, den tredje Jahasiel og den fjerde Jekamam.


text:
Elasar døde; han hadde ingen sønner, bare døtre. Og sønnene til Kisj, slektningene deres, tok dem til koner.


text:
Dette var Levis sønner, familie for familie, med sine overhoder, slik de ble mønstret og nevnt ved navn, én for én. Det var de som utførte tjenesten i Herrens hus, fra tjueårsalderen og oppover.


text:
For David sa: «Herren, Israels Gud, har gitt folket sitt fred, og han vil bo i Jerusalem til evig tid.


text:
Derfor trenger ikke levittene lenger å bære boligen og altutstyret som hører med til tjenesten der.» 


text:
Oppgaven deres var å hjelpe aronittene med tjenesten i Herrens hus, i forgårdene og i siderommene, med renselsen av alt det helligeutstyret og med tjenesten som skulle utføres i Guds hus.


text:
De skulle sørge for skuebrødene, det fine melet til grødeofferet, deusyrede flate brødene, det som blir stekt på helle, og deigen som blir knadd; de skulle også sørge for alle hulmål og lengdemål.


text:
De skulle hjelpe til hver gang det ble båret fram brennoffer for Herren, så mange offer som var bestemt for hver sabbat, nymånedag og høytid, og alltid ståfor Herrens ansikt.


text:
Slik skulle de ha ansvar for telthelligdommen og tempelet og hjelpe brødrene sine, aronittene, når de gjorde tjeneste i Herrens hus.


text:
Men Nadab og Abihu døde før sin far, og de hadde ingen sønner. Derfor ble bare Elasar og Itamar prester.


text:
Sammen med Sadok av Elasars sønner og Ahimelek av Itamars sønner delte David dem inn i grupperetter den tjenesten de skulle ha.


text:
Da det viste seg at Elasars sønner hadde flere overhoder enn Itamars sønner, delte de dem inn slik at Elasars sønner fikk seksten overhoder for sine familier og Itamars sønner åtte for sine familier.


text:
Begge ble delt inn ved loddkasting. For det fantes ledere for helligdommen, ledere for Gud, både blant Elasars sønner og Itamars sønner.


text:
Skriveren Sjemaja, sønn av Netanel, en av levittene, skrev dem opp i nærvær av kongen og lederne, presten Sadok og Ahimelek, sønn av Ebjatar, og overhodene for prestenes og levittenes familier. En familie fra Elasars slekt og en familie fra Itamars slekt ble tatt ut vekselsvis.


text:
Dette er de gruppene de skulle være delt inn i når de kom og gjorde tjeneste i Herrens hus etter den ordningen de hadde fått fra sin stamfar Aron, slik Herren, Israels Gud, ga ham på bud om.


text:
De kastet også lodd, som sine brødre aronittene, i nærvær av kong David, Sadok og Ahimelek og familieoverhodene for prestene og levittene, med samme vilkår for de fremste familiene som for de laveste.


text:
David og hærførerne skilte ut sønnene til Asaf, Heman og Jedutun for tempeltjenesten. De var profeter som spilte på lyre, harpe og symbaler. Dette er listen over de mennene som skulle utføre denne tjenesten:


text:
av Asafs sønner: Sakkur, Josef, Netanja og Asarela, Asafs sønnerunderledelse av Asaf, som profeterte på oppdrag fra kongen;


text:
av Jedutun, det vil si Jedutunssønner: Gedalja, Seri, Jesaja, Hasjabja og Mattitja, seks i alt, underledelse av deres far Jedutun, som profeterte til Herrens lov og pris på lyre;


text:
av Heman, det vil si Hemans sønner: Bukkia, Mattanja, Ussiel, Sjubael, Jerimot, Hananja, Hanani, Eliata, Giddalti, Romamti-Eser, Josjbekasja, Malloti, Hotir og Mahasiot.


text:
Alle disse var sønner av Heman, kongens seer. Ham hadde Gud lovet stor kraft. Derfor ga han Heman fjorten sønner og tre døtre.


text:
Alle disse stounderledelse av sin far når de sang ved gudstjenesten i Herrens hus til tonene av symbaler, harper og lyrer. Asaf, Jedutun og Heman stounder kongens ledelse.


text:
Tallet på dem og brødrene deres som var opplært til åsynge for Herren, var 288, dyktige sangere alle sammen.


text:
Det første loddet falt på Josef av Asafs slekt; det andre på Gedalja, han og brødrene og sønnene hans, tolv i alt;


text:
Mesjelemja fikk sønner. Sakarja var den førstefødte, Jediael den andre, Sebadja den tredje, Jatniel den fjerde,


text:
Obed-Edom fikk sønner. Sjemaja var den førstefødte, Josabad den andre, Joah den tredje, Sakar den fjerde, Netanel den femte,


text:
Sjemajas sønner var: Otni, Refael og Obed, Elsabad og hans brødre Elihu og Semakja, som var dyktige menn.


text:
Alle disse var Obed-Edoms etterkommere. Både de og sønnene og brødrene deres var sterke menn, dyktige til tjenesten. I alt hadde Obed-Edom 62 etterkommere.


text:
Hosa av Meraris slekt hadde sønner: Sjimri var overhode; enda han ikke var den førstefødte, satte faren ham til overhode.


text:
Hilkia var den andre, Tebalja den tredje og Sakarja den fjerde. I alt hadde Hosa tretten sønner og brødre.


text:
Dette var portvaktenes avdelinger, nevnt etter overhodene for mennene, som skulle gjøre vakttjeneste i Herrens hus på samme må te som brødrene sine.


text:
Loddet for østporten falt på Sjelemja. De kastet også lodd for sønnen hans, Sakarja, som var en klok rådgiver, og nordporten tilfalt ham.


text:
Sjuppimog Hosa fikk vestsiden med Sjalleket-porten, der hovedveien går oppover. Slik sto de vakt etter vakt:


text:
På østsiden sto seks levitter, på nordsiden sto fire hver dag, på sørsiden fire hver dag og ved lagerrommene to og to.


text:
Ladans sønner, gersjonittenes etterkommere gjennom Ladan, overhoder for gersjonitten Ladans familier, jehielittene:


text:
Hans slektninger fra Elieser var hans sønn Rehabja, hans sønn Jesaja, hans sønn Joram, hans sønn Sikri og hans sønn Sjelomot.


text:
Denne Sjelomot og brødrene hans hadde ansvaret for skattene som var helliget til Herren, de som kong David og familieoverhodene blant tusenmannsførerne, hundre manns førerne og de andre hærførerne hadde helliget.


text:
Ogsåalt det som seeren Samuel, Saul, sønn av Kisj, Abner, sønn av Ner, og Joab, sønn av Seruja, hadde helliget, alle de hellige gavene hadde Sjelomot og brødrene hans ansvar for.


text:
Kenanja av Jishar-slekten og sønnene hans ble satt til å arbeideutenfor helligdommen, som tilsynsmenn og dommere i Israel.


text:
Hasjabja av Hebron-slekten og brødrene hans, 1700 dyktige menn, hadde tilsyn med Israel på den andre siden av Jordan, i alt som hadde å gjøre med arbeidet for Herren og tjenesten for kongen.


text:
Til Hebron-slekten hørte også Jeria, som ifølge slektshistorien var overhode for hebronittenes familier. Det ble gjort enundersøkelse i Davids førtiende regjeringsår, og det ble funnet tapre krigere blant dem i Jaser i Gilead.


text:
Slektningene hans, 2700 dyktige menn, var overhoder for sine familier. Kong David satte dem over Rubens, Gads og halvparten av Manasses stamme til å ta seg av alle saker som angikk Gud og kongen.


text:
Dette er en fortegnelse over israelittenes familieoverhoder, tusenmannsførerne, hundre manns førerne og tilsynsmennene som tjente kongen i alt som hadde med hæravdelingene å gjøre. De avløste hverandre må ned etter må ned gjennom hele året. Hver avdeling besto av 24 000 mann.


text:
Jasjobam, sønn av Sabdiel, hadde ansvaret for den første avdelingen, som gjorde tjeneste i den første måneden. Avdelingen hans besto av 24 000 mann.


text:
Dodai fra Ahoah hadde ansvaret for avdelingen som gjorde tjeneste i den andre måneden, og Miklot var en av førerne. Avdelingen hans besto av 24 000 mann.


text:
Den tredje hærføreren, som gjorde tjeneste i den tredje måneden, var Benaja, sønn av hovedpresten Jojada. Avdelingen hans besto av 24 000 mann.


text:
Denne Benaja var en helt blant de tretti, og han var leder for dem. I avdelingen hans var også sønnen Ammisabad.


text:
Den fjerde, som gjorde tjeneste i den fjerde måneden, var Asael, bror av Joab, og etter ham hans sønn Sebadja. Avdelingen hans besto av 24 000 mann.


text:
Den femte, som gjorde tjeneste i den femte måneden, var hærføreren Sjamhut, en av Serah-sønnene. Avdelingen hans besto av 24 000 mann.


text:
Den sjette, som gjorde tjeneste i den sjette måneden, var Ira, sønn av ikke sj fra Tekoa. Avdelingen hans besto av 24 000 mann.


text:
Den sjuende, som gjorde tjeneste i den sjuendemåneden, var Heles fra Pelon, av Efraims stamme. Avdelingen hans besto av 24 000 mann.


text:
Den åttende, som gjorde tjeneste i den åttende måneden, var Sibbekai fra Husja, en av Serah-sønnene. Avdelingen hans besto av 24 000 mann.


text:
Den niende, som gjorde tjeneste i den niende måneden, var Abieser fra Anatot, av Benjamins stamme. Avdelingen hans besto av 24 000 mann.


text:
Den tiende, som gjorde tjeneste i den tiende måneden, var Mahrai fra Netofa, av Serah-sønnene. Avdelingen hans besto av 24 000 mann.


text:
Den ellevte, som gjorde tjeneste i den ellevte måneden, var Benaja fra Piraton, av Efraims stamme. Avdelingen hans besto av 24 000 mann.


text:
Den tolvte, som gjorde tjeneste i den tolvte måneden, var Heldai fra Netofa, av Otniels slekt. Avdelingen hans besto av 24 000 mann.


text:
Overhodene for Israels stammer var: for Rubensstamme Elieser, sønn av Sikri; for Simons stamme Sjefatja, sønn av Maaka;


text:
for Efraims etterkommere Hosea, sønn av Asasja; for den ene halvparten av Manasses stamme Joel, sønn av Pedaja;


text:
for den andre halvparten av Manasses stamme, den i Gilead, Jiddo, sønn av Sakarja; for Benjamin Jaasiel, sønn av Abner;


text:
David talte ikke dem som varundertjue år; for Herren hadde sagt at han ville la israelittene bli tallrike som stjernene på himmelen.


text:
Joab, sønn av Seruja, begynte åtelle, men fullførte det ikke; for det kom vrede over Israel på grunn av dette. Tallet ble ikke ført opp i kong Davids krønike.


text:
Asmavet, sønn av Adiel, hadde ansvar for kongens skattkamre, og Jonatan, sønn av Ussia, for skattkamrene ute på landet, i byene, landsbyene og festningstårnene.


text:
Baal-Hanan fra Geder hadde ansvaret for oliventrærne og morbærtrærne i lavlandet og Joasj for oljelagrene.


text:
Sjitrai fra Saron hadde ansvaret for storfeet som beitet i Saron, og Sjafat, sønn av Adlai, for storfeet i dalene.


text:
Jonatan, Davids onkel, var rådgiver. Han var skriver og en forstandig mann. Jehiel, sønn av Hakmoni, tok seg av kongens sønner.


text:
David kalte sammen alle Israels ledere i Jerusalem: lederne for stammene, førerne for avdelingene som var i kongens tjeneste, tusenmannsførerne og hundre manns førerne, og forvalterne som hadde ansvaret for eiendommene og buskapen til kongen og hans sønner, foruten hoffmennene, heltene og alle de tapre krigerne.


text:
Da steg kong David fram og sa: Hør på meg, mine brødre og mitt folk! Av hjertet ønsket jeg å bygge et hus som hvileplass for Herrens paktkiste, for fotskammelen til vår Gud. Jeg begynte å forberede byggingen,


text:
men Gud sa til meg: «Du skal ikke bygge et hus for mitt navn, for du er en kriger som har utøst blod.» 


text:
Av hele min fars hus har Herren, Israels Gud, utvalgt meg til å være konge over Israel for alle tider. Hanutvalgte Juda til fyrste, og innenfor Judas hus valgte han min fars hus. Blant min fars sønner var det meg han ønsket og gjorde til konge over hele Israel.


text:
Og av alle mine sønner –for Herren har gitt meg mange sønner –har hanutvalgt min sønn Salomo til å sitte på Herrens kongetrone over Israel.


text:
Han sa til meg: «Din sønn Salomo er den som skal bygge mitt hus og mine forgårder; for jeg harutvalgt ham til å være en sønn for meg, og jeg skal være en far for ham.


text:
Jeg vil grunnfeste hans kongedømme til evig tid, så sant han av all kraft holder mine bud og lover, slik han gjør i dag.» 


text:
Og nåsier jeg i nærvær av hele Israel, Herrens forsamling, og i vår Guds på hør: Hold og gransk alle budenefra Herren deres Gud, for at dere skal få eie dette gode landet og la det gå i arv til etterkommerne deres for all fremtid.


text:
Og du, min sønn Salomo, lær din fars Gud å kjenne, og tjen ham helhjertet og villig! For Herren ransaker hvert hjerte og kjenner alle tanker og planer. Søker du ham, lar han seg finne. Men vender du deg fra ham, vil han støte deg bort for alltid.


text:
Så ga David sin sønn Salomo en tegning av forhallen med dens bygninger, av skattkamrene, loftsrommene, de indre rommene og rommet for soningsstedet,


text:
og en tegning av alt det han ellers hadde i tankene: forgårdene til Herrens hus og alle siderommene omkring, skattkamrene i Guds hus og skattkamrene for alt som var innviet.


text:
Videre ga han planene for prestenes og levittenes avdelinger, alt arbeidet som hadde å gjøre med tjenesten i Herrens hus, og tegninger for altutstyret til tjenesten i Herrens hus.


text:
David oppga vekten på gullettil altutstyr av gull som skulle brukes ved de forskjellige gudstjenestene, og vekten på sølvet til altutstyret som skulle brukes ved de forskjellige gudstjenestene;


text:
vekten på lysestakene av gull og gull-lampene som hørte til; vekten på hver enkelt stake med tilhørende lamper, og vekten på lysestakene av sølv med lampene som hørte til, etter det hver enkelt stake skulle brukes tilundergudstjenesten;


text:
vekten på gaflene, offerskålene og kannene av rent gull, på gullbegrene og sølvbegrene, hvert beger for seg,


text:
og vekten på røkelsesalteret, som skulle være av renset gull. Han ga også en tegning av vognen, gullkjerubene, som brer ut vingene så de dekker Herrens paktkiste.


text:
Så sa David til sin sønn Salomo: «Vær modig og sterk, gå til verket! Vær ikke redd og mist ikke motet! For Herren Gud, min Gud, er med deg. Han vil ikke slippe deg og ikke forlate deg før du har fullført alt som skal gjøre s for tjenesten i Herrens hus.


text:
Se, her er avdelingene av prester og levitter som skal utføre all tjenesten i Guds hus. Du har folk hos deg som har både vilje og evne til å gjøre all slags arbeid. Dessuten vil lederne og hele folket gjøre alt det du sier.» 


text:
Kong David sa til hele forsamlingen: Min sønn Salomo er den eneste som Gud harutvalgt. Men han er ung oguerfaren, og arbeidet er stort. For tempelborgen skal ikke være for mennesker, men for Herren Gud.


text:
Av all min kraft har jeg gjort forberedelser til min Guds hus. Jeg har skaffet til veie gull til det som skal lages av gull, sølv til det som skal lages av sølv, bronse til det som skal lages av bronse, jern til det som skal lages av jern, og tre til det som skal lages av tre, dessuten onyks-steiner og steiner til innfelling, skinnende og fargesprakende steiner, alle slags edle steiner og alabast i mengde.


text:
I glede over min Guds hus vil jeg også gi det jeg selv eier av gull og sølv, til min Guds hus, foruten alt jeg allerede har skaffet til veie for helligdommen,


text:
Så blir det gull til alt som skal lages av gull, og sølv til alt som skal lages av sølv, til alt det arbeidet som håndverkerne skal gjøre. Hvem er i dag villig til åfylle sine hender med gaver og komme til Herren?


text:
Da kom de villig med gaver, både lederne for familiene og for Israels stammer, tusenmannsførerne og hundre manns førerne og lederne for kongens arbeid.


text:
Til arbeidet på Guds hus ga de: 5000 talenter og 10 000 dareiker gull, 10 000 talenter sølv, 18 000 talenter bronse og 100 000 talenter jern.


text:
Og de som eide kostbare steiner, ga dem til skattkammeret i Herrens hus, som gersjonitten Jehiel hadde ansvaret for.


text:
Folket gledet seg over deres gavmildhet, for av et helt hjerte kom de med sine frivillige gaver til Herren. også kong David gledet seg stort.


text:
I nærvær av hele forsamlingen velsignet David Herren og sa: Velsignet er du, Herre, vår far Israels Gud, fra evighet til evighet!


text:
Deg, Herre, tilhører storhet og makt, herlighet, ære og majestet, alt som er i himmelen og på jorden. Ditt er riket, Herre, og du er opphøyd som overhode over alt.


text:
Rikdom og ære kommer fra deg, og du rår over alle ting. I din hånd er kraft og styrke. Du har i din makt å gjøre alt stort og sterkt.


text:
For hvem er jeg, og hvem er mitt folk? Skulle vi være i stand til å gi slike frivillige gaver? Nei, alt kommer fra deg. Det vi gir, kommer fra din hånd.


text:
For vi er fremmede for ditt ansikt og gjester som alle våre fedre. Som en skygge er våre dager på jorden og uten håp.


text:
Herre, vår Gud, all denne rikdommen vi har samlet for å bygge et hus for ditt hellige navn, den kommer fra din egen hånd, og alt er ditt.


text:
Min Gud, jeg vet at du ransaker hjerter og gleder deg over oppriktighet. Av oppriktig hjerte har jeg frivillig gitt deg alt dette. Og nå har jeg sett med glede at ditt folk som er til stede her, villig gir deg sine gaver.


text:
Herre, våre fedre Abrahams, Isaks og Israels Gud, la alltid ditt folk ha slike tanker og planer i hjertet, og vend deres hjerte til deg!


text:
Gi min sønn Salomo et helt hjerte, så han holder dine bud, lover og forskrifter, fullfører alt som skal gjøre s, og bygger tempelborgen som jeg har forberedt.


text:
Siden sa David til hele forsamlingen: «Velsign Herren deres Gud!» Og hele forsamlingen velsignet Herren, sine fedres Gud. De falt ned og bøyde seg for Herren og kongen.


text:
Neste dag bar de fram slaktoffer og brennoffer for Herren: tusen okser, tusen værer og tusen lam med drikkofrene som hører til, store mengder slaktoffer for hele Israel.


text:
Den dagen spiste og drakk de for Herrens ansikt med stor glede. For annen gang gjorde de Salomo, Davids sønn, til konge. De salvet ham til fyrste for Herren, og Sadok salvet de til prest.


text:
Salomo satte seg på Herrens trone som konge etter David, sin far, og han hadde fremgang. Hele Israel viste lydighet mot ham.


text:
Herren gjorde Salomo stor og mektig for øynene på hele Israel, og han ga ham kongelig makt som ingen konge i Israel hadde hatt før ham.


text:
Det som er å fortelle om David, fra først til sist, er skrevet opp i seeren Samuels krønike, i profeten Natans krønike og i seeren Gads krønike.


text:
Der er det også fortalt om hele hans regjering og hans storverk og om alt det som den gang hendte ham og Israel og alle land og riker.


text:
Salomo, Davids sønn, styrket kongedømmet sitt. Herren hans Gud var med ham og gjorde ham stor og mektig.


text:
Salomo talte til hele Israel –til førerne for tusen mann og hundremann, til dommerne og til alle høvdingene i Israel, overhodene for familiene.


text:
Så dro Salomo og hele forsamlingen med ham til offerhaugen i Gibeon. For der sto Guds telthelligdom, som Herrens tjener Moses hadde laget i ørkenen.


text:
Men Guds paktkiste hadde David ført opp fra Kirjat-Jearim til det stedet han hadde gjort i stand for den. For David hadde reist et telt for den i Jerusalem.


text:
Bronsealteret som Besalel, sønn av Uri, sønn av Hur, hadde laget, sto i Gibeon foran Herrens bolig. Salomo og forsamlingen oppsøkte det.


text:
Og der, på bronsealteret som hørte til telthelligdommen, ofret Salomo til Herren; tusen brennoffer bar han fram på det.


text:
Herre, min Gud, la nåditt ord til min far David bli bekreftet! Du har gjort meg til konge over et folk så tallrikt som støvet på jorden.


text:
Gi meg nåvisdom og forstand så jeg kan være fører og leder for dette folket. For hvem kan ellers styre dette folket ditt, så stort som det er?» 


text:
Da sa Gud til Salomo: «Siden det var dette som lådeg på hjertet, og du ikke ba om rikdom, formue og ære, ikke om død over dine fiender eller om et langt liv, men du ba om visdom og forstand til å styre mitt folk som jeg har satt deg til konge over,


text:
så skal du få visdom og forstand. Men jeg vil også gi deg så mye rikdom, formue og ære som ingen konge før deg har hatt og ingen etter deg kommer til å få.» 


text:
Så dro Salomo fra offerhaugen i Gibeon, bort fra telthelligdommen og hjem til Jerusalem. Og han styrte som konge i Israel.


text:
Kongen gjorde sølv og gull like vanlig i Jerusalem som stein, og sedertre like vanlig som morbærtrær i lavlandet.


text:
Hver vogn som de innførte fra Egypt, kostet seks hundresjekel sølv, og hver hest ett hundreog femti sjekel. Så solgte de hester og vogner videre til hetittkongene og arameerkongene.


text:
Han skrev ut 70 000 mann til bærere, 80 000 mann til steinhoggere i fjellet og 3600 mann til å ha oppsyn med dem.


text:
Så sendte Salomo bud til Hiram, kongen i Tyros: «Gjør nådet samme for meg som du gjorde for min far David da du sendte ham sedertre, så han kunne bygge seg et hus til å bo i.


text:
nå vil jeg bygge et hus for Herren min Guds navn og hellige det til ham. Der skal det brennes velluktende røkelse for hans ansikt, og det skal alltid ligge skuebrød framme. Brennoffer skal bæres fram morgen og kveld på sabbatsdagene, nymånedagene og høytidene for Herren vår Gud. I alle tider skal dette gjelde for Israel.


text:
Men hvem er i stand til å bygge et hus for ham når himmelen og himlenes himmel ikke kan romme ham? Og hvem er vel jeg? Kan jeg bygge et hus for ham, annet enn for åtenne offerild for hans ansikt?


text:
Send meg nå en mann som er dyktig til å arbeide med gull og sølv, bronse og jern, med purpurrødt, karmosinrødt og purpurblått stoff, en som også er dyktig i gravering. Han skal arbeide sammen med de dyktige mennene som jeg har her i Juda og Jerusalem, og som min far David forberedte til dette.


text:
Send meg også sedertre, sypresser og sandeltre fra Libanon! Jeg vet at mennene dine er dyktige til åfelle trær i Libanon. Og mine folk skal arbeide sammen med dine.


text:
Tømmerhoggerne, tjenerne dine som feller trærne, vil jeg gi tjue tusen kor hvete, tjue tusen kor bygg, tjue tusen bat vin og tjue tusen bat olje.» 


text:
Hiram, kongen i Tyros, svarte i et brev som han sendte til Salomo: «Fordi Herren elsker sitt folk, har han satt deg til konge over det.» 


text:
Og Hiram fortsatte: «Velsignet er Herren, Israels Gud, han som skapte himmelen og jorden. Han har gitt kong David en vis sønn, som har slik innsikt og forstand at han kan bygge et hus for Herren og en kongebolig til seg selv.


text:
Han er sønn av en kvinne blant Dans døtre, men hans far er fra Tyros. Han er dyktig til å arbeide med gull og sølv, bronse og jern, stein og tre, med purpurrødt og purpurblått, hvitt og karmosinrødt stoff. Han er også dyktig i all slags gravering, han kan tenke ut og lage alt han blir satt til. Han skal arbeide sammen med de kyndige mennene dine og de kyndige mennene som var hos min herre, David, din far.


text:
Så skal vi hugge så mange trær i Libanon som du trenger, og føre dem i flåter sjøveien til Jaffa. Men du må selv få dem opp til Jerusalem.» 


text:
Salomo lot nåalle innflytterne i Israel bli talt, slik hans far David hadde holdt folketelling før ham. Det var i alt 153 600 mann.


text:
Av dem gjorde han 70 000 til bærere, 80 000 til steinhoggere i fjellet og 3600 til oppsynsmenn som skulle sørge for at folk gjorde arbeidet sitt.


text:
Så begynte Salomo å bygge Herrens hus i Jerusalem, på fjellet Moria, der Herren hadde vist seg for hans far David, på det stedet David hadde gjort i stand, på treskeplassen til jebusitten Ornan.


text:
Dette er de må lene som Salomo fastsatte da han skulle bygge Guds hus: Lengden var seksti alen og bredden tjue alen etter gammel må lestokk.


text:
Forhallen som låforan tempelet, var tjue alen lang, svarende til bredden av tempelet, og høyden var hundreog tjue. Han kledde hallen innvendig med rent gull.


text:
Selve tempelbygningen kledde han med sypresstre som han la fint gull over og satte palmer og kjeder på.


text:
Han kledde tempelet med edle steiner for å gjøre det vakkert, og gullethan brukte, var Parvajim-gull.


text:
Han la gull på hele tempelet, både bjelkene, tersklene, veggene og dørene, og på veggene graverte han inn kjeruber.


text:
Så laget han Det aller helligste. Det var tjue alen langt, like langt som bredden av tempelet, og tjue alen bredt. Han kledde det med seks hundretalenter fint gull.


text:
Vingene på kjerubenevar til sammen tjue alen lange. Den ene kjeruben hadde en vinge som var fem alen lang og nådde bort til tempelveggen. Den andre vingen var også fem alen lang og berørte vingen til den andre kjeruben.


text:
Den andre kjeruben hadde også en vinge som var fem alen lang og nådde bort til veggen. Den andre vingen var også fem alen lang og berørte vingen til den første kjeruben.


text:
Deutstrakte vingene på disse kjerubenevar altsåtil sammen tjue alen. Kjerubenesto oppreist på føttene med ansiktene vendt mot tempelhallen.


text:
Så laget han forhenget av purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt stoff og av fint lin, og han satte kjeruber på det.


text:
Han laget lenker som lignet halskjeder, og satte dem øverst på søylene. Så laget han hundregranatepler som han festet til kjedene.


text:
Så reiste han søylene foran tempelet, en på den høyre siden og en på den venstre siden. Den til høyre kalte han Jakin og den til venstre Boas.


text:
Nedenfor kanten var det bilder av okser hele veien rundt. De omkranset hele havet, ti på hver alen. Det var to rader med okser, støpt i ett med havet.


text:
Havet sto på tolv okser; tre av dem vendte mot nord, tre mot vest, tre mot sør og tre mot øst. De sto alle med bakkroppen innover, og havet hvilte på dem.


text:
Det var en håndsbredd tykt, og kanten var laget som kanten på et beger, formet som en lilje. Det rommet tre tusen bat.


text:
Så laget han ti fat og satte fem på den høyre siden og fem på den venstre siden. De skulle brukes til vasking. Det som hørte til brennofferet, ble skylt i dem. Men prestene skulle vaske seg i havet.


text:
Han laget også ti lysestaker av gull ifølge forskriftene og satte dem i tempelet, fem på den høyre siden og fem på den venstre siden.


text:
Han laget ti bord som han stilte opp i tempelet, fem på den høyre siden og fem på den venstre siden. Han laget også hundreofferskåler av gull.


text:
Hiram laget grytene, ildskuffene og offerskålene. Dermed var Hiram ferdig med det håndverksarbeidet han skulle gjøre for kong Salomo i Guds hus:


text:
de fire hundregranateplene til de to slyngornamentene –to rader granatepler til hvert ornament, til å dekke de to skålene på søylehodene øverst på søylene.


text:
grytene, ildskuffene og gaflene. Alt detteutstyret som mester Hiram laget for kong Salomo til Herrens hus, var av polert bronse.


text:
Salomo fikk laget alt detteutstyret i slike mengder at det ikke var mulig å si hvor mye bronsen veide.


text:
Salomo fikk også laget alle de andre gjenstandene som skulle være i Guds hus: gullalteret og bordene som skuebrødene skulle ligge på,


text:
lysestakene med lamper som skulle tennes ifølge forskriftene –de sto foran Det aller helligste og var av rent gull –


text:
lysesaksene, offerskålene, kannene og glopannene av rent gull. Inngangsdørene til tempelet, både de indre dørene til Det aller helligste og dørene inn til selve tempelet, var av gull.


text:
Nåvar alt arbeidet som Salomo hadde gjort på Herrens hus, fullført. Og Salomo flyttet dit alt det som hans far David hadde helliget. Sølvet og gulletog altutstyret la han i skattkamrene i Guds hus.


text:
Så samlet Salomo Israels eldste og alle stammehøvdingene, overhodene for familiene, i Jerusalem. De skulle føre Herrens paktkiste opp fra Davidsbyen, det er Sion.


text:
og de førte paktkisten opp sammen med telthelligdommen og alt det helligeutstyret som var i teltet. Det var levittprestene som bar dem.


text:
Så bar prestene Herrens paktkiste og satte den der den skulle stå, i det innerste tempelrommet, i Det aller helligste, underkjerubenes vinger.


text:
Kjerubenebredte vingene ut over det stedet hvor kisten sto, slik at de dekket både kisten og bærestengene ovenfra.


text:
Stengene var så lange at en kunne se endene av dem fra Det hellige foran Det aller helligste, men de kunne ikke seesutenfra. Der har den vært til denne dag.


text:
I kisten fantes det ikke noe annet enn de to tavlene som Moses hadde lagt der ved Horeb, den gang Herren sluttetpakt med israelittene da de dro ut av Egypt.


text:
Så gikk prestene ut av helligdommen. For alle prestene som var der, hadde helliget seg, uansett hvilken avdeling de hørte til,


text:
og alle levittsangerne, både Asaf, Heman og Jedutun med sønner og brødre sto der på østsiden av alteret, kledd i lin, med symbaler, harper og lyrer, og sammen med dem hundreog tjue prester som blåste i trompeter.


text:
På samme tid stemte trompetblåserne og sangerneunisont i for å takke og love Herren til lyden av trompeter, symbaler og andre musikkinstrumenter. De lovet Herren: «For han er god, evig varer hans miskunn.» Da ble tempelet, Herrens hus, fylt av en sky.


text:
Han sa: Velsignet er Herren, Israels Gud, som med sine hender har fullført det han med sin munn lovet min far David da han sa:


text:
«Fra den dagen jeg førte mitt folk ut av Egypt, har jeg ikke valgt ut noen by i alle Israels stammer for at det skulle bygges et hus der til bolig for mitt navn. Jeg valgte heller ikke ut noen til å være fyrste over mitt folk Israel.


text:
Men så valgte jeg ut Jerusalem til bolig for mitt navn, og jeg valgte David til åherske over mitt folk Israel.» 


text:
Han hadde laget en forhøyning av bronse og satt den midt i tempelgården. Den var fem alen lang, fem alen bred og tre alen høy. På den sto han nå. Så falt han på kne foran hele Israels menighet, bredte hendene ut mot himmelen


text:
og sa: Herre, Israels Gud! Det er ingen Gud som du, verken i himmelen eller på jorden. Du holder pakten og viser troskap mot dine tjenere når de ferdes helhjertet for ditt ansikt.


text:
Så hold nå, Herre, Israels Gud, det løftet du ga din tjener David, min far, da du sa: «Det skal aldri mangle en mann av din ætt til å sitte på Israels trone for mitt ansikt, så sant dine sønner akter på sin ferd og holder seg til min lov, slik som du har gjort.» 


text:
Men bor Gud virkelig på jorden hos menneskene? Se, himmelen og himlers himmel kan ikke romme deg, langt mindre dette huset som jeg har bygd!


text:
Vend deg mot din tjeners bønn og rop om nåde, Herre, min Gud! Hør ropet fra din tjener og den bønnen han ber for ditt ansikt!


text:
La dine øyne våke over dette huset dag og natt, over stedet der du har lovet at navnet ditt skal bo. Hør de bønnene som din tjener bærer fram, vendt mot dette stedet!


text:
Ja, hør bønnen om nåde som din tjener og ditt folk Israel ber, vendt mot dette stedet! Hør dem fra himmelen der du bor, hør og tilgi!


text:
da må du høre det fra himmelen, gripe inn og skifte rett mellom tjenerne dine. La den urettferdige få igjen, la hans fremferd ramme ham selv. Frikjenn den rettferdige og la ham få igjen for sin rettferd.


text:
Når ditt folk Israel blir slått av fienden fordi de har syndet mot deg, men så vender om og priser ditt navn, ber og bønnfaller deg om nåde i dette huset,


text:
da må du høre det fra himmelen og tilgi ditt folk Israel den synden de har gjort. Før dem tilbake til det landet som du ga dem og fedrene deres.


text:
Når himmelen lukkessådet ikke kommer regn fordi de har syndet mot deg, men de så ber til deg, vendt mot dette stedet, priser navnet ditt og vender om fra sin synd fordi du har ydmyket dem,


text:
da må du høre det i himmelen og tilgi den synd som din tjener og ditt folk Israel har gjort. For du lærer dem den gode veien de skal gå. Send da regn over landet ditt, som du har gitt ditt folk som eiendom.


text:
Når det blir hungersnød i landet, når det kommer pest, når det kommer kornsot og svartrust, gresshopper og larver, når fiender omringer landets byer –uansett hva slags plage og sykdom det er –


text:
og så en eller annen eller hele ditt folk Israel bærer fram bønner og rop om nåde fordi hver og en kjenner sin plage og sin smerte, og brer ut sine hender mot dette huset,


text:
da må du høre det fra himmelen der du troner. Tilgi og gi enhver igjen etter hans ferd, du som kjenner hans hjerte. For du er den eneste som kjenner menneskers hjerte.


text:
Det kan også hende at fremmede som ikke hører til ditt folk Israel, kommer fra et land langt borte på grunn av ditt store navn, din sterke hånd og dinutstrakte arm. Når de så kommer og ber, vendt mot dette huset,


text:
da må du høre dem fra himmelen der du troner, og gjøre alt det de roper til deg om! Slik skal alle folk på jorden lære ditt navn å kjenne, og de skal frykte deg slik ditt folk Israel gjør, og vite at ditt navn er nevnt over dette huset som jeg har bygd.


text:
Når ditt folk drar ut i krig mot fienden, hvor du så sender dem, og de ber til deg, vendt mot den byen som du har valgt deg ut, og mot det huset som jeg har bygd for navnet ditt,


text:
Når folket synder mot deg –for det finnes ikke noe menneske som ikke synder –såblir du harm på dem og overgir dem til fienden, som fører dem i fangenskap til et annet land, fjernt eller nær.


text:
Hvis de da vender om til deg av hele sitt hjerte og hele sin sjel i det landet der de er i fangenskap, hos dem som tok dem til fange, og de ber, vendt mot det landet du ga deres fedre, mot byen du har valgt deg ut, og mot huset som jeg har bygd for ditt navn,


text:
da må du fra himmelen der du troner, høre deres bønner og rop om nåde og hjelpe dem til deres rett. Tilgi ditt folk det de har syndet mot deg!


text:
Reis deg nå, Herre, min Gud, og kom til ditt hvilested, du og paktkisten, som er din styrke. Dine prester, Herre, min Gud, skal kle seg i frelse, dine trofaste skal glede seg over det gode.


text:
Da Salomo var ferdig med å be, fór det ild ned fra himmelen. Den fortærte brennofferet og slaktofrene, og Herrens herlighet fylte huset.


text:
Da alle israelittene så ilden og Herrens herlighet komme ned over huset, falt de på kne på steinhellene med ansiktet mot jorden og tilba og lovet Herren: «For han er god, evig varer hans miskunn.» 


text:
Det offeret kong Salomo bar fram, var 22 000 okser og 120 000 sauer. Slik vigslet kongen og hele folket Guds hus.


text:
Prestene sto klar til tjeneste, levittene sto med Herrens musikkinstrumenter i hendene, de som kong David hadde laget for ålovprise Herren med ordene: «Evig varer hans miskunn.» Med dem lovpriste David Herren. Midt imot levittene blåste prestene i trompeter, mens alle israelittene sto.


text:
Så helliget Salomo den midtre delen av forgården foran Herrens hus. Der bar han fram brennofrene og fettstykkene av fredsofferet. For bronsealteret som Salomo hadde laget, kunne ikke romme både brennofferet, grødeofferet og fettstykkene.


text:
I sju dager feiret Salomo høytiden den gangen, og hele Israel med ham. Det var en stor forsamling som var kommet sammen helt fra Lebo-Hamat til Egypterbekken.


text:
Den åttende dagen holdt de en høytidssamling. For de hadde feiret vigslingen av alteret i sju dager og høytiden i sju dager.


text:
På den tjuetredje dagen i den sjuendemåneden lot kongen folket dra hjem igjen. De var vel til mote og glade for det gode Herren hadde gjort mot David og Salomo og mot sitt folk Israel.


text:
Salomo hadde nåfullført både Herrens hus og kongeborgen. Alt det han hadde bestemt seg for å gjøre med Herrens hus og sitt eget, hadde lyktes for ham.


text:
Da viste Herren seg for ham om natten og sa til ham: Jeg har hørt din bønn, og jeg harutvalgt dette stedet til offertempel for meg.


text:
Nåkan det hende at jeg lukker himmelen så det ikke kommer regn, og befaler gresshoppene å fortære landet eller sender pest iblant folket mitt.


text:
Hvis da dette folket som mitt navn er nevnt over, ydmyker seg og ber, søker meg og vender seg bort fra sine onde veier, skal jeg høre dem fra himmelen, tilgi dem syndene og lege landet.


text:
Jeg harutvalgt og helliget dette huset for at mitt navn skal være der til evig tid. Mine øyne og mitt hjerte skal alltid være vendt mot det.


text:
Og du, så sant du vandrer for mitt ansikt slik din far David gjorde, og så sant du gjør alt det jeg har befalt deg, og holder mine forskrifter og lover,


text:
da skal jeg la din kongetrone ståfast, etter den pakten jeg sluttetmed din far David da jeg sa: «Det skal aldri mangle en mann av din ætt til åherske over Israel.» 


text:
Men hvis dere vender dere bort og forlater mine forskrifter og bud som jeg har gitt dere, så dere går og dyrker andre guder og tilber dem,


text:
da skal jeg rykke dere opp fra det landet jeg har gitt dere. Og dette huset som jeg har helliget til mitt navn, vil jeg kaste bort fra mitt ansikt. Jeg gjør det til et ordtak og et spottord blant alle folk.


text:
Om dette huset er aldri så praktfullt, skal alle som går forbi, bli forferdet og spørre: «Hvorfor har Herren handlet slik mot dette landet og dette huset?» 


text:
Og da skal folk svare: «Det er fordi de forlot Herren, sine fedres Gud, han som førte dem ut av Egypt, og holdt seg til andre guder, som de tilba og dyrket. Derfor har han ført all denneulykken over dem.» 


text:
Han bygde også opp igjen Øvre Bet-Horon og Nedre Bet-Horon til befestede byer med murer, porter og bommer,


text:
og Baalat og alle byene hvor Salomo hadde lagerhus, og alle de byene hvor han hadde vognene og hestene sine. Han bygde også alt han ønsket seg både i Jerusalem og i Libanon, i hele det riket han hersket over.


text:
I landet var det fortsatt igjen en befolkning som ikke tilhørte Israel: hetitter, amoritter, perisitter, hevitter og jebusitter.


text:
Salomo la pliktarbeid på etterkommerne av disse folkene, så mange som ennå var igjen i landet fordi israelittene ikke hadde gjort ende på dem. Slik har det vært til denne dag.


text:
Men han satte ingen av israelittene til å gjøre slavearbeid; de var krigere, befalsmenn, vognkommandanter og ryttere.


text:
Tallet på de arbeidslederne kong Salomo hadde, var to hundreog femti. De hadde tilsyn med arbeidsfolkene.


text:
Salomo førte faraos datter fra Davidsbyen opp til det huset han hadde bygd for henne. Han sa: «Det skal ikke bo noen kvinne i huset til David, Israels konge. For det er hellig, siden Herrens paktkiste er kommet dit.» 


text:
Hver dag ofret han så mye som Moses hadde på budt, på sabbatsdagene, nymånedagene og på de tre høytidene i året: deusyrede brøds høytid, ukefesten og løvhyttefesten.


text:
Etter den forskriften hans far David hadde gitt, fastsatte han skiftordningen for prestene i deres tjeneste, og tjenesten for levittene og for dørvokterne ved de enkelte portene, skift for skift. Tjenesten for levittene besto i åsynge lovsanger og å hjelpe prestene i tjenesten, slik det krevdes hver dag. For dette hadde gudsmannen David på budt.


text:
De vek ikke av fra det som kongen hadde befalt når det gjaldt prestene og levittene, verken om skattkamrene eller noe annet.


text:
Nåvar hele Salomos verk fullført, fra den dagen da grunnvollen til Herrens hus ble lagt, inntil det sto ferdig. Herrens hus var fullført.


text:
Hiram fikk noen av mennene sine til å sende ham skip med sjøfolk som var godt kjent på havet. De dro av sted sammen med Salomos menn til Ofir. Der hentet de fire hundreog femti talenter gull, som de førte til kong Salomo.


text:
Da dronningen av Saba fikk høre om Salomo, kom hun for åprøve ham med gåter. Hun kom til Jerusalem med et stort følge og med kameler som bar balsamoljer, mengder av gull og edelstener. Hun trådte fram for Salomo og snakket med ham om alt som låhenne på hjertet.


text:
Og Salomo ga henne svar på alt hun spurte om. Det fantes ikke noe som var skjult for kongen så han ikke kunne gi henne svar.


text:
rettene på bordet hans, hoffmennene der de satt, tjenerne som vartet opp, og klærne deres, munnskjenkene og klærne deres, og prosesjonen når han gikk opp til Herrens hus, mistet hun helt pusten.


text:
Jeg trodde ikke det de fortalte, før jeg kom og fikk se det med egne øyne. Men nåser jeg at de ikke engang har fortalt meg halvparten om din store visdom. Du overgår alt jeg har hørt.


text:
Lykkelige er dine menn, og lykkelige er disse tjenerne, som alltid får ståhos deg og lytte til visdommen din!


text:
Velsignet være Herren din Gud, som hadde slik godvilje for deg at han satte deg på sin trone som konge for Herren din Gud. Fordi din Gud har Israel kjær og vil holde folket oppe til evig tid, har han satt deg til konge over dem, for at du skal fremme rett og rettferd.» 


text:
Så ga hun kongen ett hundreog tjue talenter gull og en stor mengde balsamoljer og edelstener. Det har aldri siden vært slike mengder med balsamoljer i landet som det dronningen av Saba ga kong Salomo.


text:
Mennene til Hiram og Salomo som hentet gull fra Ofir, hadde også med seg sandeltre og edelstener derfra.


text:
Av sandeltreet fikk kongen laget trapper til Herrens hus og kongeborgen og lyrer og harper til sangerne. Noe lignende hadde aldri før vært å se i Juda.


text:
Kong Salomo ga dronningen av Saba alt det hun hadde lyst på og ba om, i tillegg til gaver som takk for det hun hadde hatt med til kongen. Så brøt hun opp og dro hjem til sitt land sammen med tjenerne sine.


text:
I tillegg kom avgiftene fra de handelsreisende og kjøpmennene som innførte varer. også alle araberkongene og stattholderne i landet kom med gull og sølv til Salomo.


text:
Han fikk også laget tre hundresmåskjold av hamret gull; til hvert av dem gikk det med tre hundresjekel gull. Alle disse skjoldene satte kongen i Libanon-skoghuset.


text:
Tronstolen hadde seks trinn og en fotskammel av gull, som var festet til den. Det var armlener på begge sider av setet, og ved hvert av dem sto det en løve.


text:
Alle drikkekarene til kong Salomo var av gull, og altutstyret i Libanon-skoghuset var av rent gull. Sølv ble ikke regnet for noe i Salomos dager.


text:
For kongen hadde skip som gikk til Tarsis med noen av Hirams menn. En gang hvert tredje år kom Tarsis-skipene hjem, lastet med gull og sølv, elfenben, apekatter og på fugler.


text:
Og alle jordens konger søkte til Salomo for å lytte til den visdommen som Gud hadde lagt ned i hjertet hans.


text:
Salomo hadde fire tusen stallplasser for hester og vogner og tolv tusen ryttere. Noen av dem plasserte han i vognbyene og noen hos seg selv i Jerusalem.


text:
Det som ellers er å fortelle om Salomo, fra først til sist, står skrevet i profeten Natans bok, i profetiene av Ahia fra Sjilo og i seeren Iddos syner om Jeroboam, sønn av Nebat.


text:
Så gikk Salomo til hvile hos sine fedre. Han ble gravlagt i sin far Davids by. Hans sønn Rehabeam ble konge etter ham.


text:
Dette fikk Jeroboam, sønn av Nebat, høre. Han var da i Egypt. Dit hadde han flyktet for kong Salomo, men nåvendte han tilbake derfra.


text:
De svarte: «Hvis du vil være god mot dette folket og føyer dem og svarer dem med vennlige ord, da vil de tjene deg alle dine dager.» 


text:
Da svarte de unge som hadde vokst opp sammen med ham: «Folket sa til deg: Din far la et tungt åk på oss. Du må gjøre det lettere for oss! Men slik skal du svare dem: Min lillefinger er tykkere enn min fars midje.


text:
Den tredje dagen kom Jeroboam og hele folket til Rehabeam, slik kongen hadde bedt dem om da han sa: «Kom tilbake til meg om tre dager!» 


text:
Da kongen ikke ville høre på dem, ga hele Israel ham dette svaret: «Hvilken del har vi i David? Vi har ingen lodd i Isais sønn. Hjem til teltene, Israel! David, sørg nåfor ditt eget hus!» Så dro alle israelittene hjem igjen.


text:
Kong Rehabeam sendte Hadoram til dem, han som hadde tilsyn med pliktarbeidet. Men israelittene steinet ham til døde. Rehabeam klarte åredde seg opp i vognen sin og flykte til Jerusalem.


text:
Så snart Rehabeam var kommet til Jerusalem, samlet han Judas og Benjamins hus, hundreog åtti tusenutvalgte krigere. De skulle kjempe mot Israel og vinne kongs makten tilbake for Rehabeam.


text:
Så sier Herren: Dere skal ikke dra opp og kjempe mot brødrene deres. Dra hjem igjen, hver til sitt hus! For det som har hendt, er kommet fra meg.» Da adlød de Herrens ord; de snudde og gikk ikke mot Jeroboam.


text:
Hver enkelt byutstyrte han med skjold og spyd. Slik gjorde han dem svært sterke. Juda og Benjamin tilhørte ham.


text:
Levittene forlot beitemark og eiendom og dro til Juda og Jerusalem fordi Jeroboam og sønnene hans hindret dem i å gjøre prestetjeneste for Herren.


text:
Med prestene og levittene fulgtealle de som hadde lagt seg på hjertet åsøke Israels Gud. Fra alle Israels stammer kom de til Jerusalem for åofre til Herren, sine fedres Gud.


text:
De styrket kongedømmet i Juda og sikret makten for Rehabeam, Salomos sønn, i tre år. For i tre år fulgtede i Davids og Salomos spor.


text:
Rehabeam tok Mahalat til kone. Hun var datter av Jerimot, Davids sønn, og av Abihajil, datter av Eliab, Isais sønn.


text:
Rehabeam elsket Maaka, Absaloms datter, mer enn alle sine andre koner og medhustruer. Til sammen hadde han atten koner og seksti medhustruer. Og han fikk tjueåtte sønner og seksti døtre.


text:
Rehabeam pekte ut Abia, sønn av Maaka, til høvding og leder blant brødrene, for han tenkte å gjøre ham til konge.


text:
Men han var klok nok til åspre sønnene sine over hele Juda og Benjamin, i alle de befestede byene der. Han ga dem rikelig med mat og skaffet dem mange koner.


text:
Da Rehabeams kongedømme var sikret og hans makt var blitt sterk, forlot han Herrens lov, og hele Israel med ham.


text:
I Rehabeams femte regjeringsår dro Sjisjak, kongen i Egypt, opp mot Jerusalem; for folket der hadde vært troløst mot Herren.


text:
Han kom med tolv hundrevogner og seksti tusen ryttere og en talløs hær som fulgteham fra Egypt: libyere, sukkitter og kusjitter.


text:
Da kom profeten Sjemaja til Rehabeam og lederne i Juda, som var samlet i Jerusalem av frykt for Sjisjak. Han sa til dem: «Så sier Herren: Dere har forlatt meg. Nåforlater jeg dere og gir dere i Sjisjaks hånd.» 


text:
Og da Herren så at de ydmyket seg, kom Herrens ord til Sjemaja: «Siden de ydmyker seg, vil jeg ikke utrydde dem. Snart skal jeg fri dem ut. Jeg skal ikke utøse min harme over Jerusalem gjennom Sjisjak.


text:
Men de skal bli tjenere for ham, og da skal de få kjenne forskjellen på å tjene meg og å tjene fremmede kongeriker.» 


text:
Så dro egypterkongen Sjisjak opp mot Jerusalem. Han tok alle skattene både i Herrens hus og i kongeborgen. Han tok også gullskjoldene som Salomo hadde fått laget.


text:
Fordi Rehabeam ydmyket seg, vendte Herrens vrede seg fra ham. Han ville ikke helt gjøre ende på ham. Det fantes tross alt noe godt i Juda.


text:
Kong Rehabeam styrket sin stilling i Jerusalem og fortsatte som konge. Han var førtien år gammel da han ble konge, og i sytten år regjerte han i Jerusalem, den byen Herren hadde valgt ut blant alle Israels stammer og gjort til bolig for sitt navn. Hans mor het Naama og var fra Ammon.


text:
Det som er å fortelle om Rehabeam, fra først til sist, står skrevet i profeten Sjemajas og seeren Iddos krønike, sammen med hans slektsregister. Mellom Rehabeam og Jeroboam var det krig hele tiden.


text:
Så gikk Rehabeam til hvile hos sine fedre. Han ble gravlagt i Davidsbyen, og hans sønn Abia ble konge etter ham.


text:
Han regjerte i Jerusalem i tre år. Hans mor het Mikaja og var datter av Uriel fra Gibea. Mellom Abia og Jeroboam var det krig.


text:
Abia begynte krigen med en hær av tapre krigere, fire hundretusenutvalgte menn. Men Jeroboam stilte opp en hær mot ham på åtte hundretusenutvalgte menn, tapre krigere de også.


text:
Dere vet godt at Herren, Israels Gud, ga kongs makten over Israel til David og etterkommerne hans til evig tid gjennom en saltpakt.


text:
Men Jeroboam, sønn av Nebat, som sto i tjeneste hos Salomo, Davids sønn, reiste seg mot herren sin og gjorde opprør.


text:
Simple og ondsinnede menn sluttetseg til ham. De satte seg opp mot Rehabeam, Salomos sønn. Og Rehabeam var for ung og svak til åkunne ståimot dem.


text:
Nåtror dere at dere kan ståimot Herrens kongs makt, som er i hendene på Davids etterkommere, fordi dere er så mange og har med dere gullkalvene som Jeroboam fikk laget til guder for dere.


text:
Men dere har drevet bort Herrens prester, Arons sønner, og levittene, og dere har satt inn egne prester, slik som folkene i landene omkring. Hvem som helst som kommer med en ung okse og sju værer for å få prestevigsel, han blir prest for disse ikke-gudene.


text:
Men vår Gud er Herren, og vi har ikke forlatt ham. De prestene som tjener Herren, er Arons etterkommere, og levittene gjør sin tjeneste.


text:
Hver morgen og hver kveld bærer de fram brennoffer for Herren og velluktende røkelse, og de legger fram brød på det rene bordet. Og hver kveld tenner de lampene på gull-lysestaken. For vi holder forpliktelsene våre mot Herren vår Gud; men dere har forlatt ham.


text:
Se, Gud er med oss, han går i spissen, og prestene hans blåser i trompetene og gir krigssignalet mot dere. Israelitter, kjemp ikke mot Herren, deres fedres Gud! For dere kommer ikke til å lykkes.


text:
Imens hadde Jeroboam latt en styrke gårundt for åfalle judeerne i ryggen. Slik fikk judeerne hæren foran seg og bakholdsstyrken i ryggen.


text:
Da judeerne snudde seg og fikk se at de ble angrepet både forfra og bakfra, ropte de til Herren, mens prestene blåste i trompetene.


text:
Så satte judeerne i krigsropet. Da judeerne ropte, lot Gud Jeroboam og hele Israel lide nederlag for Abia og judeerne.


text:
Abia og hans hærfolk på førte dem et stort nederlag. Av Israelsutvalgte menn var det fem hundretusen falne.


text:
Slik ble israelittene ydmyket den gangen. Judeerne var de sterkeste, for de stolte på Herren, sine fedres Gud.


text:
Abia forfulgte Jeroboam og inntok noen av byene hans: Betel med landsbyene som hørte til, Jesjana med landsbyer og Efron med landsbyer.


text:
Det som ellers er å fortelle om Abia og alt han sa og gjorde, står skrevet i profeten Iddos kommentarer.


text:
Så gikk Abia til hvile hos sine fedre. De gravla ham i Davidsbyen, og hans sønn Asa ble konge etter ham. I hans dager hadde landet ro i ti år.


text:
Han fjernet altrene for fremmede guder og offerhaugene, slo i stykker steinstøttene og hogg ned Asjera-stolpene.


text:
Asa bygde befestede byer i Juda, for landet hadde ro. Ingen gikk til krig mot ham i disse årene, for Herren ga ham fred.


text:
Asa sa til judeerne: «La oss bygge ut disse byene og reise mur omkring dem, med tårn, porter og bommer, mens landet ennå ligger fritt foran oss. For vi har søkt Herren vår Gud. Vi søkte ham, og han ga oss fred på alle kanter.» Så begynte de å bygge, og de lyktes godt med det.


text:
Asa hadde en hær på tre hundretusen mann fra Juda, væpnet med store skjold og spyd, og to hundreog åtti tusen mann fra Benjamin, som bar småskjold og skjøt med bue. Alle var de tapre krigere.


text:
En gang dro kusjitten Serah ut mot judeerne med en hær på tusen ganger tusen mann og tre hundrestridsvogner. Da han var kommet så langt som til Maresja,


text:
Da ropte Asa til Herren sin Gud og sa: «Herre, bare du kan hjelpe i kampen mellom den som er sterk og den som er svak. Hjelp oss, Herre, vår Gud! For vi stoler på deg, og i ditt navn har vi gått mot denne veldige styrken. Herre, du er vår Gud. Ingen mennesker kan ståseg mot deg!» 


text:
Asa og folket som var med ham, forfulgtedem helt til Gerar, og kusjittene falt til siste mann. De ble knust av Herren og hans hær, og judeerne tok et svært stort bytte.


text:
De inntok alle byene omkring Gerar, for en redsel for Herren var kommet over folket der. De plyndret alle disse byene, for der var det mye åplyndre.


text:
De gikk også til angrep på gjeterteltene og førte bort en mengde sauer og kameler. Så vendte de tilbake til Jerusalem.


text:
Han trådte fram for Asa og sa til ham: «Hør på meg, Asa og hele Juda og Benjamin!Herren er med dere hvis dere er med ham. Søker dere ham, lar han seg finne; men forlater dere ham, vil han forlate dere.


text:
På den tiden var det ikke trygt, verken for den som dro ut eller for den som kom hjem. For det rådde stor uro blant folkene i alle land.


text:
Da Asa hørte disse ordene, den profetien som Oded-profeten hadde båret fram, gjorde han seg sterk og fikk fjernet alle de motbydelige gudenefra hele Juda og Benjamin og fra de byene han hadde inntatt i Efraims fjelland. Og han innviet på nytt Herrens alter, det som sto foran forhallen i Herrens hus.


text:
Så samlet han hele Juda og Benjamin og de innflytterne fra Efraim, Manasse og Simon som bodde blant dem. For det var mange fra Israel som hadde gått over til Asa da de så at Herren hans Gud var med ham.


text:
Den dagen ofret de til Herren sju hundreokser og sju tusen sauer av det byttet de hadde tatt med seg.


text:
De inngikk en pakt om at de skulle søke Herren, sine fedres Gud, av hele sitt hjerte og av hele sin sjel.


text:
Hele Juda gledet seg over eden, for de hadde sverget den av hele sitt hjerte. De hadde søkt Herren av all god vilje, og han lot seg finne. Herren ga dem fred på alle kanter.


text:
Kong Asa tok til og med verdigheten som kongemor fra sin farmor Maaka fordi hun hadde laget et frastøtende bilde for Asjera. Han hogg det i stykker, knuste det og brente det opp i Kedron-dalen.


text:
De hellige offergavene som hans far og han selv hadde gitt, førte han til Guds hus. Det var både sølv og gull og annet tempelutstyr.


text:
I Asas trettisjette regjeringsår dro Israels-kongen Basja opp mot Juda og befestet Rama, for at ingen skulle få komme til eller fra kong Asa i Juda.


text:
Da tok Asa fram sølv og gull fra skattkamrene, både i Herrens hus og i kongeborgen. Han sendte det til arameerkongen Ben-Hadad, som bodde i Damaskus, med disse ordene:


text:
Ben-Hadad lyttet til kong Asa. Han sendte hærførerne sine mot byene i Israel, og de tok forrådsbyene Ijjon, Dan og Abel-Majim og alle i Naftali.


text:
Da tok kong Asa med seg hele folket i Juda, og de førte bort steinene og tømmeret som Basja hadde brukt da han bygde i Rama. Av dette reiste Asa festningsverker i Geba og Mispa.


text:
På den tiden kom seeren Hanani til Juda-kongen Asa og sa til ham: «Fordi du stolte på arameerkongen og ikke på Herren din Gud, har arameer kongens hær sluppetut av hendene dine.


text:
Kusjittene og libyerne hadde også en veldig hær med stridsvogner og ryttere. Men fordi du den gangen stolte på Herren, ga han dem over i dine hender.


text:
For Herrens øyne farer over hele jorden, så han kan styrke dem som helhjertet holder seg til ham. Denne gangen har du værtuklok; fra nå av skal du stadig ha krig.» 


text:
Da ble Asa sint på seeren og satte ham i arrest;så arg var han på ham for dette. også mot andre av folket gikk Asa hardt fram på den tiden.


text:
I sitt trettiniende regjeringsår fikk Asa en sykdom i beina, og den ble verre og verre. Men selv da han var syk, søkte han ikke Herren, men bare legene.


text:
De gravla ham i den graven han hadde fått huggetut for seg i Davidsbyen. De la ham på en seng fylt med krydret balsam ogulikesalveblandinger. Så tente de et veldig bål til ære for ham.


text:
Han plasserte tropper i alle festningsbyene i Juda, og han satte vaktposter rundt om i Juda og i de byene hans far Asa hadde tatt i Efraim.


text:
Herren var med Josjafat, for han fulgtede veier som hans stamfar David tidligere hadde fulgt. Han søkte ikke Baal-gudene,


text:
Derfor sikret Herren kongs makten i hans hånd, og hele Juda kom med gaver til Josjafat, så han fikk stor rikdom og ære.


text:
Med frimodig hjerte fulgtehan Herrens veier, og han fjernet også offerhaugeneog Asjera-stolpene fra Juda.


text:
I sitt tredje regjeringsår sendte Josjafat noen av stormennene sine ut for å undervise i Judas byer. Det var Ben-Hajil, Obadja, Sakarja, Netanel og Mikaja.


text:
Sammen med dem sendte han levittene Sjemaja, Netanja, Sebadja, Asael, Sjemiramot, Jonatan, Adonja, Tobia og Tob-Adonja, alle sammen levitter, dessuten prestene Elisjama og Joram.


text:
Når deunderviste i Juda, hadde de Herrens lovbok med seg. De dro omkring i alle Judas byer og underviste folket.


text:
En redsel for Herren var kommet over alle land og riker som låomkring Juda, så de ikke gikk til krig mot Josjafat.


text:
Noen av filisterne kom til Josjafat med gaver og med sølv som avgift. også araberne kom til ham med småfe, sju tusen sju hundreværer og sju tusen sju hundrebukker.


text:
De var mønstret slik, slekt for slekt: Førerne for tusen i Juda var: Adna, som var leder for 300 000 tapre krigere;


text:
og ved siden av ham Amasja, sønn av Sikri, som frivillig hadde gått i Herrens tjeneste, og sammen med ham 200 000 tapre krigere.


text:
Fra Benjamin var det Eljada, en tapper kriger, og sammen med ham 200 000 mann væpnet med bue og skjold;


text:
Dette var de som sto i kongens tjeneste, foruten dem som kongen hadde plassert i festningsbyene i hele Juda.


text:
Noen år senere dro han ned til Ahab i Samaria. Ahab slaktet en stor mengde småfe og storfe for ham og de mennene han hadde med seg, og overtalte ham til å dra opp mot Ramot i Gilead.


text:
«Vil du gå med meg mot Ramot i Gilead?» sa Israels-kongen Ahab til Juda-kongen Josjafat. Og han svarte: «Jeg som du, mitt folk som ditt folk. Vi går med deg i krigen.» 


text:
Da samlet Israels konge profetene, fire hundremann, og spurte dem: «Skal vi dra i krig mot Ramot i Gilead, eller skal jeg la det være?» De svarte: «Dra opp! Gud vil gi byen i kongens hender.» 


text:
Israels konge svarte: «Det finnes enda en som vi kunne få til å spørre Herren. Men jeg hater ham, for han profeterer aldri noe godt om meg, men alltid vondt. Det er Mika, sønn av Jimla.» Josjafat sa: «Kongen skulle ikke snakke slik!» 


text:
Sidkia, sønn av Kenaana, laget seg horn av jern og sa: «Så sier Herren: Med disse skal du stange arameerne til du får gjort ende på dem.» 


text:
Sendebudet som var gått for å hen Mika, sa til ham: «Hør! Profetene sier med én munn at det skal gåkongen vel. La nåditt ord være som deres og spågodt, du også!» 


text:
Da han kom fram, sa kongen til ham: «Mika, skal vi dra i krig mot Ramot i Gilead, eller skal jeg la det være?» Han svarte: «Dra opp dit, så skal dere ha lykken med dere! De skal overgis i deres hender.» 


text:
Da sa Mika: «Jeg så hele Israel spredtutover fjellene som sauer uten gjeter. Og Herren sa: Disse har ingen herre. La dem dra hjem i fred, hver til sitt!» 


text:
Mika sa: så hør da Herrens ord! Jeg så Herren sitte på sin trone, og hele himmelens hær sto ved hans høyre og hans venstre side.


text:
Da spurte Herren: «Hvem vil forlede Ahab, Israels konge, så han drar opp mot Ramot i Gilead og faller der?» En svarte slik og en annen slik.


text:
Da gikk en ånd fram, stilte seg foran Herren og sa: «Jeg skal forlede ham.» «Hvordan?» spurte Herren.


text:
Den svarte: «Jeg vil dra av sted og være en løgnens ånd i munnen på alle profetene hans.» Da sa Herren: «Ja, du skal lokke ham, og det skal lykkes deg. Dra av sted og gjør det!» 


text:
Så har da Herren lagt en løgnens ånd i munnen på disse profetene dine. Herren har varsletulykke over deg.


text:
Da gikk Sidkia, sønn av Kenaana, bort og slo Mika på kinnet og sa: «Påhvilken må te er Herrens ånd gått over fra meg for å tale gjennom deg?» 


text:
Mika sa: «Kommer duuskadd hjem igjen, så har ikke Herren talt gjennom meg.» Og han la til: «Hør dette, alle folk!» 


text:
Israels konge sa til Josjafat: «Jeg vil forkle meg før jeg drar i krigen. Men du kan ha på deg dine vanlige klær.» Så forkledde Israels konge seg, og de dro ut i krigen.


text:
Arameerkongen hadde gitt denne ordren til sine kommandanter for stridsvognene: «Dere skal ikke kjempe mot høy eller lav, men bare mot Israels konge.» 


text:
Da vognkommandantene fikk øye på Josjafat, sa de: «Det må være kongen i Israel.» Så omringet de ham og gikk til angrep. Da satte Josjafat i å rope høyt, og Herren hjalp ham. Gud lokket dem bort fra ham.


text:
Men en mann spente buen og skjøt på må få. Han traff Israels konge mellom brynjeplatene. Da sa kongen til vognføreren: «Snu og kjør meg vekk fra slaget! Jeg er såret.» 


text:
Kampen ble hardere og hardereutover dagen, og Israels konge ble støttet opp i vognen sinunderstriden mot arameerne til kvelden kom. Men ved solnedgang døde han.


text:
Da trådte seeren Jehu, sønn av Hanani, fram for kong Josjafat og sa: «Hvordan kan du hjelpe den urettferdige og elske dem som hater Herren? Det er derfor Herrens vrede er kommet over deg.


text:
Men noe godt finnes det hos deg. Du har fjernet Asjera-stolpene fra landet og lagt hele ditt hjerte i åsøke Gud.» 


text:
Josjafat bodde nåi Jerusalem. Derfra dro han ut blant folket fra Beer-Sjeba til Efraims fjelland. Han fikk dem til å vende tilbake til Herren, deres fedres Gud.


text:
Og han sa til dommerne: «Vær nøye med hva dere gjør, for dere skal ikke dømme på vegne av mennesker, men for Herren. Han er med dere når dere feller dom.


text:
La nåfrykt for Herren være over dere! Pass på hva dere gjør, for hos Herren vår Gud er det ingenurett. Han gjør ikke forskjell på folk og tar ikke imot bestikkelser.» 


text:
Ogsåi Jerusalem innsatte Josjafat noen av levittene og prestene og noen av Israels familieoverhoder til å dømme på Herrens vegne og til å avgjøre saker mellom Jerusalems innbyggere.


text:
Hver gang deres landsmenn, hvilken by de så bor i, legger fram en sak for dere –enten det gjelder en drapssak eller spørsmål om lov og bud, forskrifter og rettsregler –da skal dere advare dem så de ikke fører skyld over seg for Herren og hans vrede rammer både dere og deres landsmenn. Slik må dere gjøre, ellers fører dere skyld over dere.


text:
Se, i alle saker som hører inn under Herren, skal øverstepresten Amarja være lederen deres, og Sebadja, sønn av Ismael, fyrste for Judas hus, i alle saker som hører innunder kongen. Og levittene skal være deres tilsynsmenn. Vær sterke og gå til verket! må Herren være med den som gjør det gode!» 


text:
En tid etter hendte det at moabittene og ammonittene og sammen med dem noen me'unitter gikk til krig mot Josjafat.


text:
Det kom noen og sa til Josjafat: «Det kommer en stor styrke mot deg fra den andre siden av sjøen, fra Edom. De står allerede i Haseson-Tamar» –det er En-Gedi.


text:
Da ble Josjafat redd, og han vendte seg til Herren for åsøke råd hos ham. Så ropte han ut en faste over hele Juda.


text:
Josjafat sto fram midt i forsamlingen av folk fra Juda og Jerusalem, i Herrens hus, foran den nye forgården,


text:
og sa: Herre, våre fedres Gud! Det er du som er Gud i himmelen, og som hersker over alle folkeslagenes kongeriker. I din hånd er makt og velde, og ingen kan ståseg mot deg.


text:
Du, vår Gud, drev ut dem som bodde i dette landet, for ditt folk Israel, og du ga det til din venn Abrahams ætt til evig tid.


text:
«Hvis noe ondt rammer oss, sverd, straff, pest eller sult, da vil vi stille oss foran dette huset, for ditt ansikt; for i dette huset bor ditt navn. Vi vil rope til deg i vår nød, og du vil høre og frelse.» 


text:
Se nå på ammonittene, moabittene og folket fra fjellandet Se'ir. Du lot ikke israelittene trenge inn blant dem da de kom fra Egypt; de bøyde av ogutryddet dem ikke.


text:
Men se hvordan de lønner oss! Nå kommer de for å drive oss bort fra din eiendom, den du ga oss i eie.


text:
Vår Gud, du skal dømme dem. For vi står maktesløse overfor denne store styrken som kommer mot oss. Vi vet ikke hva vi skal gjøre; men våre øyne er vendt mot deg.


text:
Midt i forsamlingen kom Herrens ånd over levitten Jahasiel, sønn av Sakarja, sønn av Benaja, sønn av Je'iel, Mattanjas sønn, som var av Asafs slekt.


text:
Han sa: «Lytt, alle judeere og dere som bor i Jerusalem, og du, kong Josjafat!så sier Herren til dere: Vær ikke redde og mist ikke motet av denne store styrken; for dette er ikke deres kamp, men Guds.


text:
Dra ned mot dem i morgen når de er på vei oppover Sis-bakken. Dere kommer til å møte dem ved enden av kløften ut mot Jeruel-ørkenen.


text:
Men det er ikke dere som skal kjempe denne gangen. Dere skal bare stille dere opp og bli stående, så skal dere se hvordan Herren frelser dere, Juda og Jerusalem. Vær ikke redde og mist ikke motet! Dra ut mot dem i morgen!Herren skal være med dere.» 


text:
Da bøyde Josjafat seg med ansiktet mot jorden, og hele Juda og alle som bodde i Jerusalem, falt ned for Herren og tilba ham.


text:
De levittene som hørte til Kehat- og Korah-sønnene, reiste seg for å lovsynge Herren, Israels Gud, med høy og kraftig stemme.


text:
Tidlig neste morgen brøt de opp og dro ut til Tekoa-ørkenen. Med det samme de dro ut, trådte Josjafat fram og sa: «Hør på meg, judeere og dere som bor i Jerusalem! Vær tro mot Herren deres Gud, så skal dere stå støtt! Vær tro mot profetene hans, så skal dere ha lykken med dere!» 


text:
Etter å ha rådført seg med folket valgte han ut sangere som skulle lovprise Herren i hellig prakt. De dro ut i spissen for krigerne mens de sang: «Pris Herren, evig varer hans miskunn!» 


text:
Så snart de stemte i med jubelrop og lovsang, lot Herren ammonittene, moabittene og folket fra Se'ir-fjellene, de som rykket fram mot judeerne, falle i bakhold. Slik ble de slått.


text:
Da vendte ammonittene og moabittene seg mot folket fra Se'ir-fjellene for å slå dem med bann ogutrydde dem. Da de hadde gjort ende på folket fra Se'ir, ga de seg til å utrydde hverandre.


text:
Da judeerne kom fram tilutsiktspunktet over ørkenen og så seg om etter hærstyrken, fikk de øye på de falne som lådøde på jorden. Ingen hadde sluppetunna.


text:
Josjafat og hans folk dro da dit for å ta bytte, og de fant en mengde dyr, gods, klær og verdifulle ting. De tok mer enn de kunne bære. Tre dager varte plyndringen, så stort var byttet.


text:
På den fjerde dagen kom de sammen i Beraka-dalen, for der velsignet de Herren. Derfor kalte de dette stedet Beraka-dalen, og det heter det den dag i dag.


text:
Så vendte mennene fra Juda og Jerusalem tilbake, med Josjafat i spissen. Glade vendte de tilbake til Jerusalem, for Herren hadde gitt dem grunn til åglede seg over fiendene.


text:
Slik regjerte Josjafat over Juda. Han var trettifem år gammel da han ble konge, og han regjerte i Jerusalem i tjuefemår. Hans mor het Asuba og var datter av Sjilhi.


text:
Josjafat fulgtei sin far Asas fotspor og vek ikke av fra dem. Han gjorde det som var rett i Herrens øyne.


text:
Det som ellers er å fortelle om Josjafat, fra først til sist, står skrevet i krøniken til Jehu, Hananis sønn. Den er tatt med i boken om Israels konger.


text:
Siden allierte Juda-kongen Josjafat seg med Israels-kongen Ahasja, han som var skyldig i så myeurett.


text:
Da profeterte Elieser, sønn av Dodava fra Maresja, mot Josjafat og sa: «Fordi du har alliert deg med Ahasja, kommer Herren til åødelegge ditt verk.» Skipene forliste og kunne ikke seile til Tarsis.


text:
Så gikk Josjafat til hvile hos sine fedre. Han ble gravlagt i fedregraven i sin stamfar Davids by, og hans sønn Joram ble konge etter ham.


text:
Joram hadde flere brødre, sønner av Josjafat. De het Asarja, Jehiel, Sakarja, Asarjahu, Mikael og Sjefatja. Alle disse var sønner av Israels-kongen Josjafat.


text:
Faren ga dem mange gaver: sølv og gull og kostbare gjenstander, i tillegg til befestede byer i Juda. Men kongedømmet ga han til Joram, for han var den førstefødte.


text:
Da Joram hadde overtatt kongedømmet etter faren og sikret seg makten, drepte han alle brødrene sine med sverd og også noen av lederne i Israel.


text:
Men på grunn av pakten han hadde sluttet med David, ville Herren ikke ødelegge Davids hus; for han hadde lovet at en lampe alltid skulle lyse for ham og hans etterkommere.


text:
Da rykket Joram ut dit med hærførerne sine og alle stridsvognene. Han brøt opp om natten og slo edomittene, som hadde omringet ham og kommandantene for stridsvognene.


text:
Etter opprøret har Edom vært skilt fra Juda til denne dag. På samme tid gjorde Libna opprør mot Joram fordi han hadde forlatt Herren, sine fedres Gud.


text:
Han bygde også offerhauger i Juda-fjellene, han fikk dem som bodde i Jerusalem, til å drive hor, og han førte judeerne på avveier.


text:
Da kom det et brev til Joram fra profeten Elia, og der sto det: så sier Herren, din far Davids Gud: Du følger ikke i fotsporene til din far Josjafat og Juda-kongen Asa.


text:
Men du går på de samme veier som Israels-kongene, og slik får du judeerne og dem som bor i Jerusalem, til å drive hor, slik Ahabs hus gjorde det. Du har til og med drept brødrene dine, sønner av din egen far, enda de var bedre enn du.


text:
Derfor vil Herren slåbåde folket ditt, sønnene dine og konene dine og alt det du eier, med en stor plage.


text:
Selv skal du bli rammet av store lidelser, en sykdom i innvollene som til slutt vil føre til at de faller ut.


text:
Så oppildnet Herren filisterne mot Joram, sammen med de araberne som bodde i nærheten av kusjittene.


text:
De dro opp mot Juda, trengte inn i landet og førte bort alt de fant i kongeborgen, og sønnene hans og konene hans. Han hadde ingen sønner igjen unntatt den yngste, Joahas.


text:
Til sist, da to år var gått, førte sykdommen til at tarmene hans falt ut, og han døde undervoldsomme smerter. Folket tente ikke noe bål til ære for ham, slik de hadde gjort for fedrene hans.


text:
Joram var trettito år gammel da han ble konge, og han regjerte i Jerusalem i åtte år. Han gikk bort uten at noen savnet ham. De gravla ham i Davidsbyen, men ikke i kongegravene.


text:
De som bodde i Jerusalem, gjorde Ahasja, Jorams yngste sønn, til konge etter ham. For alle de eldre sønnene var blitt drept av en røverbande som kom til leiren sammen med araberne. Slik ble Jorams sønn Ahasja konge i Juda.


text:
Ahasja var førtito år gammel da han ble konge, og han regjerte i Jerusalem i ett år. Hans mor het Atalja og var datter av Omri.


text:
Han gjorde det som var ondt i Herrens øyne, slik som Ahabs hus. For de var rådgiverne hans etter farens død, og det ble til ødeleggelse for ham.


text:
Det var etter råd fra dem at han sammen med Israels-kongen Joram, sønn av Ahab, gikk til krig mot arameerkongen Hasael ved Ramot i Gilead. Men arameerne såret Joram.


text:
Da vendte han tilbake til Jisreel for å få leget så rene som han hadde fått ved Ramotunderkampen med arameer kongen Hasael. Og Juda-kongen Ahasja, Jorams sønn, dro ned til Jisreel for å se til Joram, Ahabs sønn, mens han låsyk.


text:
Men Gud ville at Ahasjas besøk hos Joram skulle bli hans undergang. Da han kom dit, dro han ut sammen med Joram mot Jehu, sønn av Nimsji, som Herren hadde salvet til å utrydde Ahabs hus.


text:
Og mens Jehu holdt på å fullføre dommen over Ahabs hus, traff han på lederne fra Juda og Ahasjas brorsønner, som var i tjeneste hos kongen, og han drepte dem.


text:
Deretter lette han etter Ahasja, og han ble grepet mens han holdt seg skjult i Samaria. De førte ham til Jehu og drepte ham. Så gravla de ham; for de sa: «Han er en etterkommer av Josjafat, han som søkte Herren av hele sitt hjerte.» Nåvar det ingen igjen av Ahasjas hus som var i stand til å ta over kongs makten.


text:
Da Atalja, mor til Ahasja, fikk vite at sønnen hennes var død, begynte hun straks å utrydde hele kongeætten i Juda.


text:
Men kongs datteren Josjabat tok i hemmelighet Ahasjas sønn Joasj bort fra de kongs sønnene som skulle drepes. Hun førte ham og fostermoren hans inn på en sovesal. Der gjemte Josjabat gutten for Atalja, så hun ikke kunne drepe ham. Josjabat var datter av Joram og gift med presten Jojada. Hun var altså Ahasjas søster.


text:
Men i det sjuendeåret tok Jojada mot til seg og slutteten pakt med noen av hundre manns førerne. Det var Asarja, sønn av Jeroham, Ismael, sønn av Johanan, Asarja, sønn av Obed, Maaseja, sønn av Adaja, og Elisjafat, sønn av Sikri.


text:
De dro omkring i Juda og samlet levittene fra alle byene i Juda og Israels familieoverhoder. Så kom de til Jerusalem.


text:
Der sluttethele forsamlingen en pakt med kongen i Guds hus. Og Jojada sa til dem: «Denne kongs sønnen skal være konge, slik som Herren har sagt om Davids sønner.


text:
Slik skal dere gjøre: En tredjedel av dere, de prestene og levittene som kommer for å gjøre tjeneste på sabbaten, skal vokte dørene.


text:
Den andre tredjedelen skal være ved kongeborgen, den tredje ved Jesod-porten, og hele folkemengden skal være i forgårdene til Herrens hus.


text:
Men ingen må komme inn i Herrens husunntatt prestene og de levittene som gjør tjeneste. De kan gå inn, for de er helliget. Men hele folkemengden må rette seg etter Herrens forordning.


text:
Levittene skal stille seg i en ring rundt kongen, hver mann med våpen i hånd. Om noen trenger seg inn i tempelet, skal han dø. De må følge kongen hvor han går og står.» 


text:
Levittene og alle judeerne gjorde i ett og alt som presten Jojada bød dem. Hver tok sine menn; de tok både dem som gikk på vakt på sabbaten, og dem som skulle ha avløsning. For presten Jojada hadde ikke latt skiftene dra hjem.


