# verses

text:
Se dette folket som er gått ut av Egypt. De dekker landet så langt øyet rekker. Du må komme og forbanne dem for meg! Da kan jeg kanskje kjempe mot dem og drive dem ut.» 


text:
Bileam sto opp om morgenen og sa til Balaks høvdinger: «gå tilbake til landet deres!Herren gir meg ikke lov til å følge med dere.» 


text:
De kom til Bileam og sa: «Så sier Balak, sønn av Sippor: Jeg ber deg, la ikke noe hindre deg i å komme til meg!


text:
For jeg skal vise deg stor ære, og alt det du ber meg om, skal jeg gjøre. Kom nå og forbann dette folket for meg!» 


text:
Bileam svarte Balaks tjenere: «Om Balak ga meg alt sølv og gull han har i huset, kunne jeg ikke gåimot det Herren min Gud sier, verken i stort eller smått.


text:
Nåber jeg om at også dere må bli her natten over, så får jeg vite hva mer det er Herren vil si meg.» 


text:
Om natten kom Gud til Bileam og sa til ham: «Er disse mennene kommet for å hen deg, så stå opp og gå med dem! Men gjør ikke noe annet enn det jeg sier til deg.» 


text:
Da flammet Guds vrede opp fordi han dro, og Herrens engel stilte seg foran ham på veien som en motstander. Selv kom han ridende på eselet sitt sammen med de to tjenerne sine.


text:
Da fikk eselet øye på Herrens engel som sto der på veien med løftet sverd i hånden. Eselet tok av fra veien og gikk ut på marken. Men Bileam slo eselet for å få det inn på veien igjen.


text:
Siden stilte Herrens engel seg på en smal vei mellom vinmarkene. Det var steingjerde på begge sider.


text:
Da eselet så Herrens engel, presset det seg inn til muren og klemte foten til Bileam mot steinene. Da slo han det en gang til.


text:
Enda en gang gikk Herrens engel forbi og stilte seg på et trangt sted, der det ikke var plass til åvike unna, verken til høyre eller venstre.


text:
Da eselet fikk øye på Herrens engel, la det seg ned under Bileam. Raseriet flammet opp i Bileam, og han slo eselet med kjeppen sin.


text:
Da lot Herren eselet få munn og mæle, og det sa til Bileam: «Hva har jeg gjort deg? Nå er det tredje gangen du slår meg.» 


text:
Bileam svarte eselet: «Du har holdt meg for narr. Hadde jeg bare et sverd i hånden, skulle jeg drepe deg nå!» 


text:
Men eselet sa til Bileam: «Er ikke jeg eselet ditt, som du alltid har ridd på, helt til denne dag? Har jeg noen gang hatt for vane å gjøre slikt mot deg?» «Nei», svarte han.


text:
Da åpnet Herren Bileams øyne, og han fikk se Herrens engel som sto på veien med løftet sverd i hånden. Straks bøyde han seg og falt ned med ansiktet mot jorden.


text:
Herrens engel sa til ham: «Hvorfor har du nå tre ganger slått eselet ditt? Se, jeg har gått ut for åstådeg imot. For jeg ser at dette er en farlig ferd.


text:
Eselet så meg og har veket av for meg alle de tre gangene. Hadde det ikke gjort det, ville jeg nåha drept deg, men latt eselet leve.» 


text:
Da sa Bileam til Herrens engel: «Jeg har syndet! Jeg skjønte ikke at du sto foran meg på veien. Hvis dette er galt i dine øyne, skal jeg vende tilbake.» 


text:
Herrens engel sa til Bileam: «Følg med disse mennene! Men du må ikke si noe annet enn det jeg byr deg.» Så fulgte Bileam med Balaks høvdinger.


text:
Da Balak fikk høre at Bileam kom, dro han ut for å møte ham i Ir-Moab, som ligger ved Arnon, iutkanten av landet.


text:
Balak sa til Bileam: «Sendte jeg ikke bud etter deg gang på gang? Hvorfor kom du ikke? Skulle ikke jeg kunne vise deg ære?» 


text:
Bileam svarte: «Se, Nå er jeg kommet til deg. Og nå, kan jeg si hva som helst? De ordene som Gud legger i munnen på meg, de må jeg tale.» 


text:
Da det ble morgen, tok Balak med seg Bileam og førte ham opp til Bamot Baal. Derfra kunne han se den ytterste delen av folkemengden.


text:
Da sa Bileam til Balak: «Bygg sju altere for meg her, og gjør klar sju okser og sju værer til meg!» 


text:
Så sa Bileam til Balak: «Still deg her ved brennofrene dine mens jeg går av sted. Kanskje Herren kommer meg i møte. Og det han lar meg se, skal jeg kunngjøre deg.» Så gikk han opp på en snau høyde.


text:
Gud kom Bileam i møte, og Bileam sa til ham: «Jeg har gjort i stand de sju altrene, og på hvert alter har jeg ofret en okse og en vær.» 


text:
Da bar han fram sin visdomstale: Fra Aram ble jeg hentet av Balak, fra fjellene i øst av Moabs konge: «Kom! Forbann Jakob for meg! Kom! Kall vrede ned over Israel!» 


text:
Fra toppen av klippene ser jeg ham, fra høydene skuer jeg ham: Her er et folk som bor for seg selv, det blir ikke regnet blant andre folkeslag.


text:
Hvem kan telle Jakobs støvkorn, hvem kjenner tallet på Israels støvgrann? måtte jeg få døsom den rettskafne dør, og livet mitt ende som hans!


text:
Da sa Balak til Bileam: «Hva er det du gjør mot meg? Jeg ga deg i oppdrag å forbanne mine fiender, og se, nå har du velsignet dem rikt!» 


text:
Men Balak sa til ham: «Kom og bli med meg til et annet sted der du også kan se folket. Men derfra kan du bare seutkanten av dem, og ikke alle. Derfra kan du forbanne dem for meg.» 


text:
Så tok han Bileam med seg til vakthaugen på toppen av Pisga-fjellet. Der bygde han sju altere, og på hvert alter ofret han en okse og en vær.


text:
Herren kom Bileam i møte og la ord i munnenhans. Han sa: «gå tilbake til Balak og si det jeg har sagt deg.» 


text:
Da Bileam kom tilbake, så han Balak ståved brennofrene sine. Moabs høvdinger sto sammen med ham. Balak spurte ham: «Hva sa Herren?» 


text:
Gud er ikke et menneske, så han lyver, et menneskebarn, så han skifter sinn. Gjør han ikke det han sier, holder han ikke det han lover?


text:
Det er ingen ondskap i sikte for Jakob, ingenulykke å se for Israel. Herren deres Gud er med dem, med jubelrop hylles kongen hos dem.


text:
For det er ingen som tar varsler i Jakob, det finnes ingen spådom i Israel. I rette tid blir det sagt til Jakob og Israel hva Gud har gjort.


text:
Se, folket reiser seg som en løvinne, som en løve farer det opp! Det legger seg ikke til ro før det har mettet seg med rov og drukketblodet av de drepte.


text:
Da sa Balak til Bileam: «Kom, så skal jeg ta deg med til et annet sted. Kanskje Gud synes det er rett at du forbanner folket for meg derfra.» 


text:
Bileam så at det var godt i Herrens øyne at Israel ble velsignet. Derfor gikk han ikke for åsøke varsler denne gangen, slik han hadde gjort de andre gangene. I stedet vendte han ansiktet mot ørkenen.


text:
Duggendrypper fra greinene, frøet får rikelig med fuktighet. Større enn Agag skal kongen hans være, hans kongevelde skal løftes høyt.


text:
Gud, som førte ham ut av Egypt, har styrke som en villokse. Han sluker fiendefolk, knuser knoklene deres og så rer med sine piler.


text:
Han har lagt seg til ro, han hviler som løven, som løvinnen –hvem vekker dem? Velsignet er den som velsigner deg, forbannet den som forbanner deg.


text:
Da flammet Balaks vrede opp mot Bileam. Han slo hendene sammen og sa til ham: «Jeg kalte deg hit for å forbanne mine fiender, og se, nå har du velsignet dem rikt tre ganger!


text:
Kom deg nåhjem igjen! Jeg sa jeg skulle vise deg stor ære. Men se, den æren har Herren nektet deg.» 


text:
Om Balak ga meg alt sølv og gull han har i huset, kunne jeg ikke gåimot det Herren sier og gjøre noe etter mitt eget hjerte, verken godt eller ondt. Det Herren har sagt, må jeg si.


text:
Se, nådrar jeg tilbake til mitt eget folk. Men først vil jeg varsle deg om hva dette folket skal gjøre mot ditt folk i dager som kommer.» 


text:
ord fra ham som hører Gudsutsagn, som får kjenne kunnskapen fra Den høyeste og se syn fra Den veldige, som synker sammen, men med åpnede øyne:


text:
Jeg ser ham, men ikke nå, jeg skuer ham, men ikke nær. En stjerne stiger opp fra Jakob, en kongs stav løfter seg fra Israel. Han skal knuse Moabs tinninger og skallen på alle sønner av Set.


text:
Så fikk Bileam se amalekittene. Da bar han fram sin visdomstale: Det fremste av folkeslag er Amalek, men til sist skal han gåunder.


text:
Da han så kenittene, bar han fram sin visdomstale: Varig er din bolig, ditt reir er lagt på klippen.


text:
Han sa til Moses: «Ta alle lederne i folket og heng dem opp for Herrenunderåpen himmel!så vil Herrens brennende vrede vende seg bort fra Israel.» 


text:
Moses sa til dommerne i Israel: «Hver av dere skal drepe dem av mennene deres som har holdt seg til Baal-Peor.» 


text:
Men se, da kom en mann, en av israelittene, med en midjanittisk kvinne. Han førte henne inn blant sine egne landsmenn, rett foran øynene på Moses og hele Israels menighet, der de satt og gråt ved åpningen til telthelligdommen.


text:
Da Pinhas, som var sønn av Elasar, presten Arons sønn, så det, reiste han seg, gikk fram fra flokken og grep et spyd.


text:
Så fulgtehan etter israelitten inn i soverommet og stakk det tvers gjennom både israelitten og kvinnen, så det gikk inn i livet på henne. Da stanset pesten som herjet blant israelittene.


text:
«Pinhas, sønn av Elasar, presten Arons sønn, har vendt min harme bort fra israelittene fordi han viste brennende iver for meg iblant dem. Derfor gjorde jeg ikke ende på dem i min egen brennende iver.


text:
Med ham og etterkommerne hans skal det inngås en pakt om prestetjeneste for all fremtid, fordi han viste brennende iver for sin Gud og gjorde soning for israelittene.» 


text:
Navnet på israelitten som ble drept, han som ble stukketned sammen med den midjanittiske kvinnen, var Simri, sønn av Salu, en av lederne i Simons stamme.


text:
Den midjanittiske kvinnen som ble drept, het Kosbi. Hun var datter av Sur, som var overhode for en av slektene i Midjan.


text:
For de angrep dere og la en listig felle for dere. Det var det som skjedde i saken med Peor og med Kosbi, hun som var datter av en midjanittleder, og en av deres egne, og som ble drept da pesten herjet etter saken med Peor.» 


text:
«Tell opp hele Israels menighet, familie for familie, alle stridsdyktige menn i Israel som er tjue år eller mer!» 


text:
«–alle som er tjue år eller mer, slik Herren har på lagt Moses!» Dette er etterkommerne av de israelittene som dro ut av Egypt:


text:
Ruben, Israels førstefødte, og Rubensetterkommere: Fra Henok kommer Henoks slekt, fra Pallu Pallus slekt,


text:
Eliabs sønner var Nemuel, Datan og Abiram. Det var Datan og Abiram, menn som varutvalgt fra menigheten, som gjorde oppstand mot Moses og Aron den gangen Korahs menighet satte seg opp mot Herren.


text:
Jorden åpnet gapet og slukte både dem og Korah da menigheten hans omkom, den gangen ilden fortærte to hundreog femti mann. De ble et tegn til advarsel.


text:
Dette er Simons etterkommere, slekt for slekt: Fra Nemuel kommer Nemuels slekt, fra Jamin Jamins slekt, fra Jakin Jakins slekt,


text:
Dette er Gads etterkommere, slekt for slekt: Fra Sefon kommer Sefons slekt, fra Haggi Haggis slekt, fra Sjuni Sjunis slekt,


text:
Dette er Judas etterkommere, slekt for slekt: Fra Sjela kommer Sjelas slekt, fra Peres Peres' slekt og fra Serah Serahs slekt.


text:
Sebulonsetterkommere, slekt for slekt: Fra Sered kommer Sereds slekt, fra Elon Elons slekt og fra Jahleel Jahleels slekt.


text:
Dette er Manasses etterkommere: Fra Makir kommer Makirs slekt og fra Gilead Gileads slekt. Makir var far til Gilead.


text:
Selofhad, sønn av Hefer, hadde ingen sønner, bare døtre. Navnene på Selofhads døtre var Mahla, Noa, Hogla, Milka og Tirsa.


text:
Dette er Efraims etterkommere, slekt for slekt: Fra Sjutelah kommer Sjutelahs slekt, fra Beker Bekers slekt og fra Tahan Tahans slekt.


text:
Det var Efraim-sønnenes slekter, og tallet på dem som ble mønstret, var 32 500. Det var Josefs etterkommere, slekt for slekt.


text:
Dette er Benjamins etterkommere, slekt for slekt: Fra Bela kommer Belas slekt, fra Asjbel Asjbels slekt, fra Ahiram Ahirams slekt,


text:
Dette er Dans etterkommere, slekt for slekt: Fra Sjuham kommer Sjuhamsslekt. Dette var Dans slekter, slekt for slekt.


text:
Dette er Asjers etterkommere, slekt for slekt: Fra Jimna kommer Jimnas slekt, fra Jisjvi Jisjvis slekt, fra Beria Berias slekt.


text:
Dette er Naftalis etterkommere, slekt for slekt: Fra Jahseel kommer Jahseels slekt, fra Guni Gunis slekt,


text:
Til de tallrike skal du gi en stor eiendom og til de få tallige en mindre. Hver stamme skal få eiendom etter hvor mange som ble mønstret.


text:
Dette er de levittene som ble mønstret, slekt for slekt: fra Gersjon Gersjons slekt, fra Kehat Kehats slekt og fra Merari Meraris slekt.


text:
Dette er levittenes slekter: Libnis slekt, Hebrons slekt, Maklis slekt, Musjisslekt og Korahs slekt. Kehat fikk sønnen Amram;


text:
Amrams kone het Jokebed. Hun var datter av Levi og var født i Egypt. Hun fødte Amram sønnene Aron og Moses og deres søster Mirjam.


text:
Tallet på levittene var 23 000 når alle menn og alle guttersom var mer enn en må ned gamle, ble regnet med. Levittene ble ikke mønstret sammen med de andre israelittene, fordi de ikke fikk noen eiendom som de andre israelittene.


text:
Dette er de som ble mønstret da Moses og presten Elasar mønstret israelittene på slettene i Moab, ved Jordan, midt imot Jeriko.


text:
Blant disse var det ingen igjen av dem som ble mønstret da Moses og presten Aron mønstret israelittene i Sinai-ørkenen.


text:
For Herren hadde sagt til dem at de skulle døi ørkenen. Av dem var ingen igjen, bortsett fra Kaleb, sønn av Jefunne, og Josva, sønn av Nun.


text:
Nåkom døtrene til Selofhad fram. Selofhad var sønn av Hefer, sønn av Gilead, sønn av Makir, sønn av Manasse, Josefs sønn. Døtrene het Mahla, Noa, Hogla, Milka og Tirsa.


text:
De stilte seg opp foran Moses og presten Elasar og lederne og hele menigheten ved åpningen til telthelligdommen og sa:


text:
«Vår far døde i ørkenen, men han hørte ikke til den menigheten som satte seg opp mot Herren, Korahs menighet. Han døde på grunn av sin egen synd. Og han hadde ingen sønner.


text:
Skal vår fars navn gå ut av slekten fordi han ikke hadde noen sønn? La oss få eiendom sammen med vår fars brødre!» 


text:
«Selofhads døtre har rett i det de sier. Gi dem eiendom til arv sammen med farens brødre, og la farsarven gå over til dem.


text:
Til israelittene skal du si: Når en mann dør sønneløs, skal dere la arven etter ham gå over til datteren.


text:
Men hvis hans far ikke hadde noen brødre, skal dere gi arven etter ham til den nærmeste slektningen hans. Da er den hans eiendom.» Dette skal være lov og rett for israelittene, slik Herren på la Moses.


text:
Når du har sett det, skal du bli forent med ditt folk, du også, på samme må te som din bror Aron før deg.


text:
For dere satte dere opp mot mitt ord i Sin-ørkenen den gangen menigheten gjorde opprør. Da skulle dere ha helliget meg for øynene på dem ved hjelp av vannet.» –Det er Meriba-kilden ved Kadesj i Sin-ørkenen.


text:
«Måtte Herren, som er Gud over livsånden i alt som er av kjøtt og blod, sette en mann over menigheten,


text:
en som kan gå foran dem når de drar ut og når de vender hjem, en som kan føre dem ut og føre dem tilbake, så Herrens menighet ikke skal være som sauer uten gjeter.» 


text:
Da sa Herren til Moses: «Ta Josva, sønn av Nun, en mann som det er ånd i, og legg hånden din på ham!


text:
Men han skal tre fram for presten Elasar, som skal bruke urim og søke avgjørelser for ham for Herrens ansikt. På hans ord skal de dra ut, og på hans ord skal de vende tilbake, han og alle israelittene sammen med ham, hele menigheten.» 


text:
Moses gjorde som Herren på la ham. Han tok Josva og førte ham fram for presten Elasar og for hele menigheten.


text:
Legg dette på israelittene og si til dem: Mine offer av mat, gaveoffer til en duft som er behagelig for meg, må dere passe på å bære fram for meg til fastsatt tid.


text:
Du skal si til dem: Dette er gaveofferet dere skal bære fram for Herren: hver dag to årsgamle lam uten feil. Det er det daglige brennofferet.


text:
Som grødeoffer skal du bære fram en tiendedels efa hvetemel blandet med en kvart hin olje av knust oliven.


text:
Dette er det daglige brennofferet, som først ble båret fram ved Sinai-fjellet, et gaveoffer til en duft som er behagelig for Herren.


text:
Drikkofferet som hører til det første lammet, skal være en kvart hin, et offer sterk drikk som du heller ut for Herren i helligdommen.


text:
Det andre lammet skal du ofre i skumringen, og du skal ofre samme grødeoffer og drikkoffer som om morgenen. Det skal være et gaveoffer til en duft som er behagelig for Herren.


text:
På sabbatsdagen skal du ofre to årsgamle lam uten feil, og som grødeoffer to tiendedels efa hvetemel blandet med olje og drikkofferet som hører til.


text:
Dette er sabbats-brennofferet, et brennoffer for hver sabbat, i tillegg til det daglige brennoffer og drikkofferet som hører til.


text:
På nymånedagene skal dere bære fram brennoffer for Herren: to unge okser, en vær og sju årsgamle lam uten feil.


text:
For hver okse skal dere som grødeoffer bære fram tre tiendedels efa hvetemel blandet med olje, for den ene væren to tiendedels efa hvetemel blandet med olje


text:
og for hvert lam en tiendedels efa hvetemel blandet med olje. Det skal være brennoffer til en duft som er behagelig, et gaveoffer for Herren.


text:
Drikkofrene som hører til, skal være en halv hin vin for hver okse, en tredjedels hin for væren og en fjerdedels hin for hvert lam. Dette er nymåne-brennofferet, som skal bæres fram hver nymånedag i året.


text:
En geitebukk skal dere også ofre som syndoffer til Herren, i tillegg til det daglige brennofferet og drikkofferet som hører til.


text:
Som gaveoffer, brennoffer for Herren, skal dere bære fram to unge okser, en vær og sju årsgamle lam, og de må være uten feil.


text:
Grødeofferet som hører til, skal være hvetemel blandet med olje, tre tiendedels efa for hver okse, to tiendedels efa for væren


text:
Dette skal dere ofre i tillegg til den delen av det daglige brennofferet som bæres fram om morgenen.


text:
Slik skal dere bære fram offer daglig i sju dager, som mat, som gaveoffer til en duft som er behagelig for Herren. Det skal ofres i tillegg til det daglige brennofferet, med drikkofferet som hører til.


text:
På førstegrødens dag, når dere feirerukefesten og bærer fram for Herren offer av den nye grøden, skal det være hellig samling. Da må dere ikke gjøre noe tungt arbeid.


text:
Dere skal bære fram et brennoffer til en duft som er behagelig for Herren: to unge okser, en vær og sju årsgamle lam.


text:
Dette skal dere ofre i tillegg til det daglige brennofferet med grødeofferet og drikkofferet som hører til. Dyrene må være uten feil.


text:
Den første dagen i den sjuendemåneden skal dere holde en hellig samling. Da skal dere ikke gjøre noe tungt arbeid. Det skal være en dag da hornet skal lyde hos dere.


text:
Dere skal bære fram brennoffer til en duft som er behagelig for Herren: en ung okse, en vær og sju årsgamle lam uten feil.


text:
Grødeofferet som hører til, skal være hvetemel blandet med olje, tre tiendedels efa for oksen, to tiendedels efa for væren


text:
Dette skal dere ofre i tillegg til nymåne-brennofferet og det daglige brennofferet, med grødeofferet og drikkofferet som hører til, slik regelen sier. Det skal være et gaveoffer til en duft som er behagelig for Herren.


text:
Den tiende dagen i denne måneden, den sjuende, skal dere holde en hellig samling. Dere skal vise må tehold og ikke gjøre noe arbeid.


text:
Dere skal ofre brennoffer til en duft som er behagelig for Herren: en okse, en vær og sju årsgamle lam, og de må være uten feil.


text:
En geitebukk skal dere bære fram som syndoffer, i tillegg til det sonende syndofferet og det daglige brennofferet med grødeofferet og drikkofrene som hører til.


text:
Den femtende dagen i den sjuendemåneden skal dere holde en hellig samling. Da skal dere ikke gjøre noe slags arbeid. I sju dager skal dere feire høytid for Herren.


text:
Dere skal ofre brennoffer, et gaveoffer til en duft som er behagelig for Herren: tretten unge okser, to værer og fjorten årsgamle lam. De skal være uten feil.


text:
Grødeofferet som hører til, skal være hvetemel blandet med olje, tre tiendedels efa for hver av de tretten oksene, to tiendedels efa for hver av de to værene


text:
En geitebukk skal dere ofre som syndoffer, i tillegg til det daglige brennofferet med grødeofferet og drikkofferet som hører til.


text:
Grødeofferet og drikkofrene som hører til, skal svare til tallet på okser, værer og lam, slik regelen sier.


text:
En geitebukk skal dere bære fram som syndoffer, i tillegg til det daglige brennofferet med grødeofferet og drikkofrene som hører til.


text:
En geitebukk skal dere bære fram som syndoffer, i tillegg til det daglige brennofferet med grødeofferet og drikkofferet som hører til.


text:
Dere skal bære fram brennoffer, gaveoffer til en duft som er behagelig for Herren: en okse, en vær og sju årsgamle lam uten feil.


text:
Disse ofrene skal dere bære fram for Herren til fastsatte tider, i tillegg til løfteofrene og de frivillige ofrene, enten det er brennoffer, grødeoffer, drikkoffer eller måltidsoffer.


text:
Den som avgir et løfte til Herren eller med ed forplikter seg til å avståfra noe, må ikke bryte sitt ord, men gjøre alt han har lovet.


text:
Når en ung kvinne som ennå bor hjemme hos sin far, avgir et løfte til Herren og forplikter seg til å avståfra noe,


text:
og hennes far får høre om løftet og hva hun har forpliktet seg til, men ikke sier noe til henne om det, da skal alle løfter og alt hun har forpliktet seg til, ståved lag.


text:
Men hvis faren samme dag som han hører om det, sier nei til henne, skal ingen av løftene og forpliktelsene hennes ståved lag. Herren vil tilgi henne, for faren sa nei til henne.


text:
Det kan hende at hun, når hun blir gitt til en mann, fortsatt er bundetav et løfte eller av et tankeløst ord som kom over leppene hennes.


text:
Dersom mannen hennes får høre om det, men ikke sier noe til henne samme dag som han hører om det, da skal løftene og det hun har forpliktet seg til, ståved lag.


text:
Men hvis mannen samme dag som han hører om det, sier nei til henne, da opphever han løftet hun har tatt på seg, og det tankeløse ordet hun har bundetseg ved. Herren skal tilgi henne.


text:
Når en enke eller en fraskilt kvinne avlegger et løfte, skal alt hun har forpliktet seg til, ståved lag.


text:
og hennes mann får høre om det, men tier og ikke sier nei til henne, da skal alle løftene hennes og alt hun har forpliktet seg til, ståved lag.


text:
Men hvis hennes mann opphever dem samme dag som han hører om dem, da skal ikke noe løfte eller noen forpliktelse som er kommet over leppene hennes, ståved lag. Mannen hennes har opphevet dem, og Herren skal tilgi henne.


text:
Alle løfter hun har gitt, og enhver ed som forplikter henne til å avståfra noe fordi hun vil vise må tehold, kan mannen hennes stadfeste eller oppheve.


text:
Hvis han tier og ikke sier noe til henne fra den ene dagen til den andre, da stadfester han alt det hun har lovet, eller alt det hun har forpliktet seg til. Han stadfester det når han ikke sier noe til henne samme dag som han hørte om det.


text:
Dette er forskriftene som Herren på la Moses om forholdet mellom mann og kvinne, og mellom far og datter så lenge hun er ung og bor i sin fars hus.


text:
Da sa Moses til folket: «Noen av dere må væpne dere til strid. De skal gåmot Midjan og fullføre Herrens hevn over dem.


text:
Så ble tusen mann fra hver stamme valgt ut fra Israels tusener, i alt tolv tusen mann væpnet til strid.


text:
Dem sendte Moses ut i strid, tusen mann fra hver stamme. Sammen med dem i striden gikk Pinhas, sønn av presten Elasar. Han hadde med segutstyret fra helligdommen og signaltrompetene.


text:
I tillegg til de andre som falt, drepte de Midjans konger Evi, Rekem, Sur, Hur og Reba. Det var de fem kongene i Midjan. også Bileam, Beors sønn, drepte de med sverd.


text:
Israelittene førte kvinnene i Midjan og småbarna deres bort som fanger. Alle husdyrene, hele buskapen og all rikdommen deres tok de som krigsbytte.


text:
Fangene, krigsbyttet og det de hadde tatt, førte de til Moses og presten Elasar og til hele Israels menighet, som lå i leir på slettene i Moab, ved Jordan, rett imot Jeriko.


text:
Moses var sint på befalingsmennene som kom tilbake fra striden, både førerne for tusen og førerne for hundremann.


text:
Husk at det var disse som på Bileams ord lokket israelittene til å være troløse mot Herren den gangen ved Peor, så det brøt ut pest i Herrens menighet.


text:
Så mådere holde dereutenfor leiren i sju dager. Alle som har drept noen, og alle som har rørt ved noen av de falne, skal rense seg den tredje og den sjuendedagen. Det gjelder både dere og fangene deres.


text:
Alle klesplagg, altutstyr av skinn, alt som er laget av geiteragg, og altutstyr av tre skal dere rense.» 


text:
Presten Elasar sa til stridsmennene som hadde vært med på felttoget: «Dette er en forskrift i loven som Herren på la Moses:


text:
alt som tåler ild, skal dere la gå gjennom ild, så det blir rent. Så skal det renses med renselsesvann. Men alt som ikke tåler ild, skal dere la gå gjennom vann.


text:
Den sjuendedagen skal dere vaske klærne deres, så dere blir rene. Etterpåkan dere komme inn i leiren.» 


text:
«Du og presten Elasar og de som er overhoder for familiene i menigheten, skal telle opp krigsbyttet dere har tatt, både av mennesker og av dyr.


text:
Fra krigerne som gikk ut i strid, skal du kreve avgift til Herren: én for hver fem hundre, både av mennesker og av storfe, esler og småfe.


text:
Dette skal du ta fra deres halvpart, og du skal gi det til presten Elasar. Det skal være en gave til Herren.


text:
Av israelittenes halvpart skal du ta én av femti, både av mennesker og av storfe, esler og småfe, av hele buskapen, og gi til levittene som tar seg av tjenesten i Herrens bolig.» 


text:
Av den halvparten som israelittene fikk, tok Moses én av femti, både av folk og av husdyr. Han ga dem til levittene, som tok seg av tjenesten i Herrens bolig, slik Herren hadde på lagt Moses.


text:
Så kom befalingsmennene over hæravdelingene fram for Moses, både tusenmannsførerne og hundre manns førerne.


text:
De sa til ham: «Dine tjenere har talt opp de krigerne vi hadde hånd om, og det manglet ikke en mann.


text:
Nå kommer vi med et offer til Herren. Hver av oss har med det han har funnet av gullgjenstander: armringer, armbånd, fingerringer, øreringer og halskjeder. Det skal være til soning for oss hos Herren.» 


text:
Gulletsom tusenmannsførerne og hundre manns førerne bar fram som offergave til Herren, var i alt 16 750 sjekel.


text:
Da Moses og presten Elasar hadde tatt imot gulletfra tusenmannsførerne og hundre manns førerne, bar de det inn i telthelligdommen. Det skulle være en på minnelse om israelittene for Herrens ansikt.


text:
Ruben-sønnene og Gad-sønnene hadde en stor mengde fe. Da de så de gode beitemarkene i Jaser og Gilead-landet,


text:
disse landområdene som Herren har erobret for Israels menighet, er vel egnet for fedrift, og vi, dine tjenere, har fe.


text:
Om du ser på oss med velvilje», sa de, «så la dine tjenere få dette landet til eiendom. La oss slippe åkrysse Jordan!» 


text:
Hvorfor må dere gjøre hjertet vrangvillig på israelittene så de ikke vil dra over til det landet Herren har gitt dem?


text:
Da de hadde vært i Esjkol-dalen og sett på landet, gjorde de israelittene motløse, så de ikke ville gå inn i landet Herren hadde gitt dem.


text:
Ingen av de mennene som dro opp fra Egypt, og som er tjue år eller mer, skal se landet jeg sverget å gi til Abraham, Isak og Jakob, for de har ikke fulgt meg trofast


text:
–ingenunntatt Kaleb, sønn av Jefunne av Kenas' slekt, og Josva, sønn av Nun. For de har fulgt Herren trofast.


text:
Og Herrens vrede flammet opp mot Israel, så han lot dem flakke omkring i ørkenen i førti år, helt til det døde ut, hele det slektsleddet som hadde gjort det som var ondt i Herrens øyne.


text:
Se, nå står dere her akkurat som fedrene deres, dere avkom av syndere, og gjør Herrens brennende vrede mot Israel enda større!


text:
For hvis dere vender dere bort fra ham, vil han la Israel bli enda lenger i ørkenen, og dere førerulykke over hele dette folket.» 


text:
Selv skal vi være raske med åvæpne oss til strid, og gå foran israelittene til vi har ført dem dit de skal. Men barna våre skal være igjen i de befestede byene, så de kan være trygge for dem som bor i landet.


text:
For vi vil ikke ta land sammen med dem på andre siden av Jordan og innover når vi får vår eiendom her på østsiden av Jordan.» 


text:
og alle stridsklare menn blant dere drar over Jordan for Herren helt til han har drevet fiendene sine bort,


text:
og ingen av dere vender tilbake før landet er blittunderlagt Herren, da skal dere være uten skyld både for Herren og for Israel, og dette landet skal være deres eiendom for Herrens ansikt.


text:
Bygg byer for barna deres og lag kveer for småfeet, men det som munnenhar lovet, må dere også gjøre!» 


text:
Men vi, dine tjenere, alle som er væpnet til strid for Herren, skal dra over i krigen slik du har sagt, herre.» 


text:
Moses ga befaling om dem til presten Elasar, til Josva, Nuns sønn, og til familieoverhodene i Israels stammer.


text:
Moses sa til dem: «Dersom Gad-sønnene og Ruben-sønnene krysser Jordan sammen med dere, alle som er væpnet til krig for Herren, og dere legger landetunderdere, da skal dere gi dem Gilead-landet til eiendom.


text:
Men dersom krigerne ikke drar over sammen med dere, da skal de få eiendom blant dere i Kanaan-landet.» 


text:
Vi skal dra over til Kanaan-landet, væpnet til strid for Herren. Da får vi vår eiendom på denne siden av Jordan.» 


text:
Så lot Moses Gad-sønnene, Ruben-sønnene og halvparten av stammen til Manasse, Josefs sønn, få riket til amorittkongen Sihon og riket til Og, kongen i Basan. De fikk landet med byene der og de landområdene som grenset opp til byene, landet omkring.


text:
Etterkommerne av Makir, sønn av Manasse, dro til Gilead, inntok landet og drev bort amorittene som bodde der.


text:
Dette er israelittenes dagsmarsjer fra de dro ut av Egypt, hæravdeling for hæravdeling, ledet av Moses og Aron.


text:
På Herrens ord skrev Moses ned stedene de dro ut fra på dagsmarsjene sine. Og dette er dagsmarsjene, regnet fra de stedene de dro fra:


text:
Fra Ramses brøt de opp på den femtende dagen i den første måneden. Dagen etter påske feiringen dro israelittene med løftet hånd, rett foran øynene på alle egypterne.


text:
Egypterne holdt da på med å gravlegge alle sine førstefødte, som Herren hadde slått i hjel blant dem. Herren hadde også holdt dom over gudene deres.


text:
Fra Etam brøt de opp og tok av mot Pi-Hahirot, som ligger midt imot Baal-Safon, og de slo leir foran Migdol.


text:
Fra Pi-Hahirot brøt de opp og dro gjennom sjøen ut i ørkenen. Så gikk de tre dagsreiser i Etam-ørkenen og slo leir i Mara.


text:
Fra Mara brøt de opp og kom til Elim. I Elim var det tolv vannkilder og sytti palmetrær, og de slo leir der.


text:
Aron, presten, gikk på Herrens ord opp på fjellet Hor, og der døde han. Det var i det førtiende året etter at israelittene hadde gått ut av Egypt, på den første dagen i den femte måneden.


text:
skal dere drive ut alle som bor i landet, og ødelegge alle gudebildene deres. Dere skal ødelegge alle de støpte bildene deres ogutslette offerhaugene.


text:
Dere skal innta landet og bosette dere der. For jeg har gitt landet til dere så dere kan ta det i eie.


text:
Dere skal fordele landet mellom dere ved loddkasting, slekt for slekt. En stor slekt skal få større eiendom og en liten slekt mindre eiendom til arv. Hver slekt skal ha det som loddkastingen gir den. Dere skal få arv innenfor den stammen dere tilhører.


text:
Men dersom dere ikke driver ut innbyggerne i landet, da skal de dere sparer, bli torner i øynene og brodder i siden på dere. De kommer til å gå til angrep på dere inne i landet der dere har slått dere ned.


text:
Dette skal du på legge israelittene, dette skal du si til dem: Når dere kommer inn i Kanaan-landet, så er dette det landet dere får til eiendom, landet Kanaan fra grense til grense.


text:
På sørsiden skal dere ha fra Sin-ørkenen langsmed Edom. Dere skal ha grense mot sør fra enden av Saltsjøen mot øst.


text:
Grensen skal svinge sør for Akrabbim-skaret og gå fram til Sin. Så skal den gåsør for Kadesj-Barnea til Hasar-Addar og derfra over til Asmon.


text:
Fra Sjefam skal grensen gåned til Ribla, øst for Ajin, og videre ned til den når åsryggen på østsiden av Kinneret-sjøen.


text:
Deretter skal den følge Jordan og ende ved Saltsjøen. Dette skal være landet deres, med disse grensene omkring.


text:
Moses sa til israelittene: Dette er landet dere skal få til eiendom ved loddkasting, det Herren har gitt på bud om at de ni stammene og den ene halve stammen skal få.


text:
For Rubensstamme med sine familier, Gads stamme med sine familier og halvparten av Manasses stamme har allerede tatt sine eiendommer.


text:
Disse to stammene og den ene halve stammen har tatt sin eiendom på andre siden av Jordan, rett imot Jeriko, på østsiden, mot soloppgangen.


text:
Her er navnet på de mennene som skal fordele landet mellom dere: presten Elasar og Josva, sønn av Nun,


text:
Du skal på legge israelittene å gi levittene noe av sin eiendom til arv. Dere skal gi levittene byer å bo i og beitemarker omkring disse byene.


text:
I byene skal de bo, og markene som hører til, skal være til beite for buskapen deres, alle dyrene de eier.


text:
Markene ved byene som dere gir levittene, skal strekke seg tusen alenutover fra bymuren på alle kanter.


text:
Utenfor byen skal dere må le opp to tusen alen på østsiden, to tusen alen på sørsiden, to tusen alen på vestsiden og to tusen alen på nordsiden, med byen i midten. Dette skal være bymarkene deres.


text:
Byene dere gir levittene, skal være de seks tilfluktsbyene dere peker ut så drapsmenn kan flykte dit; i tillegg skal dere gi dem førtito andre byer.


text:
Når dere tar disse byene av israelittenes eiendom og gir dem, skal dere ta mer fra de store og mindre fra de småstammene. Hver stamme skal avgi byer til levittene etter hvor mye land de har fått til eiendom.


text:
skal dere velge ut noen byer som skal være tilfluktsbyer for dere. Dit kan en drapsmann flykte om han har slått noen i hjel av vanvare.


text:
Disse byene skal gi tilflukt til den som flykter fra en blodhevner, så drapsmannen ikke skal døfør han har stått til rette for menigheten og fått sin dom.


text:
Tre av byene skal dere peke ut på andre siden av Jordan og tre i Kanaan-landet. De skal være tilfluktsbyer.


text:
Disse seks byene skal gi tilflukt både for israelitter og for innflyttere og fremmede som bor blant dere, så den som har drept noen av vanvare, kan flykte dit.


text:
Dersom noen tar et jernredskap og slår en annen i hjel, er han en drapsmann, og drapsmannen skal straffes med døden.


text:
Tar noen en stein som er stor nok til ådrepe med, og slår en annen i hjel, da er han en drapsmann, og drapsmannen skal straffes med døden.


text:
Eller om noen tar et dødelig redskap av tre i hånden og slår en annen i hjel, da er han en drapsmann, og drapsmannen skal straffes med døden.


text:
På samme må te skal det være om noen hater en annen og støter til ham eller kaster noe på ham med hensikt så han dør,


text:
eller i fiendskap slår ham med neven så han dør. Da skal den som slo, straffes med døden. Han er en drapsmann, og blodhevneren skal slådrapsmannen i hjel når han treffer på ham.


text:
Så kan det hende at noen plutselig støter til en mann uten fiendskap eller kaster en gjenstand uten ond hensikt.


text:
Eller kanskje han ikke ser den andre og treffer ham med en stein som er stor nok til ådrepe med, så han dør, enda mannen ikke var noen fiende og ikke ville ham noe vondt.


text:
Menigheten skal berge drapsmannen fra blodhevneren og føre ham tilbake til tilfluktsbyen han hadde rømt til. Der skal han være til øverstepresten dør, han som er salvet med hellig olje.


text:
For drapsmannen skal holde seg i tilfluktsbyen til øverstepresten dør. Når øverstepresten er død, kan han vende tilbake til den jorden han eier.


text:
Når noen slår et menneske i hjel, skal drapsmannen drepes så sant det er vitner mot ham. Men på ett vitnesutsagn skal ingen dø.


text:
Dere skal ikke ta imot løsepenger for å berge livet til en drapsmann som er skyldig til å dø. Han skal straffes med døden.


text:
Dere skal ikke ta imot løsepenger for en som har rømt til en tilfluktsby, slik at han kan vende hjem og bo i landet før øverstepresten er død.


text:
Dere skal ikke vanhellige det landet dere bor i, for blod vanhelliger landet. Og landet får ikke soning for blodet som er utøst der, uten ved blodet til den som utøste blod.


text:
Dere skal ikke gjøre landet dere bor i, urent. For der har jeg min bolig. Jeg er Herren, som bor midt blant israelittene.


text:
Familieoverhodene i Gileads slekt kom fram. Gilead var sønn av Makir, Manasses sønn, og tilhørte Josefs slekter. De tok til orde foran Moses og lederne, overhodene for familiene blant israelittene,


text:
og sa: Herren på la deg, herre, å fordele landet mellom israelittene ved loddkasting. Og du, herre, er også blitt på lagt av Herren å gi vår bror Selofhads eiendom til hans døtre.


text:
Men hvis de blir gift med menn fra en annen av stammene i Israel, blir deres arv tatt fra våre fedres eiendom og lagt til den stammen de nå skal tilhøre. Det blir tatt bort fra den eiendommen vi fikk ved loddkasting.


text:
Når frigivelsesåret kommer hos israelittene, blir døtrenes arv lagt til eiendommen i stammen de tilhører, og arven deres blir tatt fra den eiendommen som våre fedres stamme fikk.


text:
Dette er på budet Herren gir Selofhads døtre: De kan gifte seg med den de selv synes om, bare de gifter seg inn i en slekt som er fra stammen til deres egne fedre.


text:
Ingen eiendom hos israelittene skal gå over fra en stamme til en annen. Hver israelitt skal holde fast på arven fra sine fedres stamme.


text:
En datter som arver jord i en av israelittenes stammer, må gifte seg inn i en slekt som kommer fra den stammen som hennes egen far tilhører. Slik skal alle israelitter arve jord etter sine fedre.


text:
Da vil ingen eiendom gå over fra en stamme til en annen. For hver av israelittenes stammer skal holde fast på sin arv.» 


text:
De fikk menn fra slektene etter Manasse, Josefs sønn. Slik forble eiendommen innen den stammen og den slekten som fedrene deres tilhørte.


text:
Dette er de bud og forskrifter som Herren på la israelittene gjennom Moses på slettene i Moab, ved Jordan, rett imot Jeriko.


text:
Dette er de ord som Moses talte til hele Israel øst for Jordan. Det var i ørkenen på Araba-sletten, rett imot Suf, mellom Paran og Tofel, Laban, Haserot og Di-Sahab,


text:
Det var i det førtiende året, den første dagen i den ellevte måneden, at Moses talte til israelittene om alt det Herren hadde på lagt ham å si til dem.


text:
Moses hadde da slått amorittkongen Sihon, som bodde i Hesjbon, og Basan-kongen Og, som bodde i Asjtarot og Edre'i.


text:
Bryt nåopp og dra til amorittenes fjelland og til nabofolkene på Araba-sletten, i fjellandet og i lavlandet, i Negev og ute ved kysten, til kanaaneernes land og til Libanon, helt til den store elven, Eufrat.


text:
Se, jeg har lagt landet åpent for dere. gå og innta landet som Herren med ed lovet å gi deres fedre, Abraham, Isak og Jakob, og etterkommerne deres.» 


text:
Måtte Herren, deres fedres Gud, gjøre dere tusen ganger så tallrike som dere Nå er, og velsigne dere, slik som han har lovet.


text:
Velg ut kloke, forstandige og kyndige menn fra hver stamme, så vil jeg gjøre dem til ledere for dere.» 


text:
Så tok jeg stammehøvdingene deres, kloke og kyndige menn, og gjorde dem til overhoder for dere, til førere for tusen, hundre, femti og ti, og til tilsynsmenn for stammene.


text:
Den gangen ga jeg også dommerne deres dette på budet: «Hør klagemål fra deres landsmenn, og døm rettferdig i saker mellom en mann og en annen, enten det er en landsmann eller en innflytter.


text:
Gjør ikke forskjell på folk når dere dømmer! Dere skal høre på både høy og lav. Vær ikke redde for noen, for dommen hører Gud til. Men dersom en sak er for vanskelig for dere, så bring den fram for meg, så jeg får høre den.» 


text:
Så brøt vi opp fra Horeb og dro gjennom hele den store oguhyggelige ørkenen som dere har sett. Vi fulgteveien til amorittenes fjelland, slik Herren vår Gud hadde befalt oss, og kom til Kadesj-Barnea.


text:
Se, Herren din Gud har lagt landet åpent for deg. Dra opp og innta det, slik Herren, dine fedres Gud, har sagt deg. Vær ikke redd og mist ikke motet!» 


text:
Da kom dere til meg alle sammen og sa: «La oss sende folk i forveien til å utforske landet og gi oss beskjed om veien vi skal ta opp dit, og om byene vi kommer til.» 


text:
De tok med seg noe av frukteni landet og brakte den ned til oss. De kunne fortelle oss at det var et godt land, det landet som Herren vår Gud vil gi oss.


text:
Dere murreti teltene deres og sa: «Fordi Herren hater oss, har han ført oss ut av Egypt og vil overgi oss i amorittenes hender ogutrydde oss.


text:
Hvor er det vi skal dra? Våre brødre har fått hjertet til åsmelte bort i oss, for de sa: Folket er større og høyere enn vi, og byene er store med himmelhøye festningsmurer, og vi så også anakitter der.» 


text:
Herren deres Gud går foran dere, og han vil kjempe for dere, slik dere med egne øyne så at han gjorde i Egypt


text:
og siden i ørkenen. Der så du hvordan Herren din Gud bar deg som en mann bærer sitt barn, hele den veien dere gikk, til dere kom til dette stedet.» 


text:
han som gikk foran dere på veien for å finne leirplass til dere, om natten i en ild og om dagen i en sky, for å vise dere den veien dere skulle gå.


text:
«Ikke en eneste av denne onde slekt skal få se det gode landet som jeg med ed lovet å gi deres fedre,


text:
bare Kaleb, sønn av Jefunne; han skal få se det. Til Kaleb og hans barn vil jeg gi det landet som han har satt sin fot på, fordi han trofast holdt seg til Herren.» 


text:
Men Josva, Nuns sønn, som er din tjener, skal få komme inn. Gjør ham sterk, for han skal gjøre landet til Israels eiendom.


text:
Småbarna som dere trodde ville bli tatt som krigsbytte, og de barna som ennå ikke vet forskjell på godt og ondt, de skal komme inn i landet. Jeg gir det til dem, og de skal innta det.


text:
Da svarte dere meg: «Vi har syndet mot Herren. Nå vil vi dra opp og kjempe, som Herren vår Gud har befalt oss.» Dere spente på dere våpen, alle som en, og gjorde dere klare til å dra opp i fjellandet.


text:
Men Herren sa til meg: Si til dem: «Dere skal ikke dra opp og kjempe, for jeg er ikke midt blant dere. Ellers vil dere bli slått av deres fiender.» 


text:
Jeg talte til dere, men dere ville ikke høre. Dere trosset det Herren hadde sagt, og i overmot dro dere opp i fjellene.


text:
Da rykket amorittene, som bodde der i fjellandet, ut mot dere. De forfulgtedere som en bisverm, slo dere i Se'ir og drev dere helt til Horma.


text:
Da dere kom tilbake, gråt dere for Herrens ansikt, men han ville ikke høre på dere, han ville ikke lytte.


text:
Siden snudde vi og tok veien ut i ørkenen, i retning av Sivsjøen, slik som Herren hadde sagt meg. I lang tid vandret vi omkring i Se'ir-fjellene.


text:
Du skal gi folket denne befalingen: Dere skal nådra gjennom området til brødrene deres, Esaus etterkommere, som bor i Se'ir. De kommer til å bli redde for dere, men vokt dere vel.


text:
Angrip dem ikke! Jeg vil ikke gi dere så mye som en fotsbredd av landet deres, for jeg har gitt Esau Se'ir-fjellene til eiendom.


text:
Herren din Gud har jo velsignet deg i alt du har foretatt deg. Han har fulgt deg på vandringen gjennom den store ørkenen. I førti år har Herren din Gud vært med deg, og du har ikke manglet noe.» 


text:
Så dro vi videre, bort fra våre brødre, Esaus etterkommere, som bor i Se'ir. Vi tok av fra veien over Araba-sletten, fra Eilat og Esjon-Geber, og dro i en annen retning, langs veien til Moab-ørkenen.


text:
Da sa Herren til meg: «Du skal ikke gå til kamp mot moabittene og ikke angripe dem. Jeg vil ikke gi deg noe av deres land, for jeg har gitt Lots etterkommere Ar til eiendom.» 


text:
Før i tiden bodde det horitter i Se'ir. Men Esaus etterkommere drev dem bort. Deutryddet dem og bosatte seg der i deres sted, slik israelittene gjorde i sitt land, det som Herren ga dem til eiendom.


text:
Tiden for vår vandring fra Kadesj-Barnea til overgangen over Sered-bekken var trettiåtte år. Da var en hel generasjon av krigere i leiren dødd ut, slik Herren hadde sverget.


text:
Når du kommer bort imot ammonittenes land, skal du ikke gå til kamp mot dem og ikke utfordre dem. Jeg vil ikke gi deg noe av ammonittenes land, for det har jeg gitt Lots etterkommere til eiendom.» 


text:
Ogsådette regnes som refaitt-land. Refaitter bodde der før i tiden; ammonittene kaller dem samsummitter.


text:
De var et stort og tallrikt folk og høyvokste som anakittene. Men Herrenutryddet dem for ammonittene. De drev dem bort og bosatte seg der i deres sted.


text:
Det samme hadde han gjort for Esaus etterkommere, som bor i Se'ir, da hanutryddet horittene for dem. De drev horittene bort og bosatte seg i deres land, og der har de bodd til denne dag.


text:
Likedan gikk det med avittene, som bodde i landsbyene så langt som til Gaza. Kaftorerne, som kom fra Kaftor, utryddet dem og bosatte seg der i deres sted.


text:
«Bryt nåopp, dra av sted og gå over Arnon-elven! Se, jeg gir amoritten Sihon, kongen i Hesjbon, og landet hans i dine hender! Begynn åinnta landet. gå til kamp mot ham!


text:
Fra i dag av vil jeg la redsel og frykt for deg komme over alle folk under himmelen. Hver den som hører om deg, skal beve og skjelve.» 


text:
«La meg få dra gjennom landet ditt! Jeg skal holde meg på veien og ikke vike av til høyre eller venstre.


text:
Maten jeg skal spise og vannet jeg skal drikke, kan du selge meg for penger. La meg bare gå gjennom landet til fots,


text:
slik Esaus etterkommere som bor i Se'ir, og moabittene i Ar ga meg lov til, til jeg kommer over Jordan og inn i det landet som Herren vår Gud vil gi oss.» 


text:
Men Sihon, kongen i Hesjbon, ville ikke la oss dra gjennom landet sitt. For Herren vår Gud hadde gjort ham stivsinnet og hardhjertet for å overgi ham i dine hender, slik det nå har skjedd.


text:
Herren sa til meg: «Se, nå har jeg begynt å overgi Sihon og hans land til deg. Begynn åinnta landet. Legg detunderdeg!» 


text:
På samme tid inntok vi også alle byene hans, slo hver by med bann ogutryddet alle, både menn, kvinner og barn. Vi lot ingen overleve.


text:
Fra Aroer, som ligger ut mot Arnon-elven, og fra byen nede i elvedalen, helt opp til Gilead, fantes det ikke noen by med murer som var for høye for oss. Herren vår Gud overga dem alle til oss.


text:
Men ammonittenes land nærmet du deg ikke, verken landet langs Jabbok-elven eller byene oppe i fjellet, alt slik Herren vår Gud hadde på budt oss.


text:
Så snudde vi og dro oppover veien til Basan. Kongen i Basan, Og, rykket ut med hele sin hær for å møte oss i kamp ved Edre'i.


text:
Men Herren sa til meg: «Vær ikke redd for ham! Jeg overgir både ham og hele hans hær og hans land i dine hender. Du skal gjøre med ham som du gjorde med amorittkongen Sihon, som styrte i Hesjbon.» 


text:
Så overga Herren vår Gud også Og, kongen i Basan, og hele hans hær i våre hender. Vi slo ham og lot ingen overleve.


text:
Den gangen inntok vi alle byene hans; det fantes ikke noen by som vi ikke tok fra dem. Seksti byer var det, hele Argob-området, Ogs kongerike i Basan.


text:
Alle var befestede byer med høye murer og med porter og bommer. I tillegg tok vi en stor mengde landsbyer.


text:
Vi slo dem med bann ogutslettet dem, slik vi hadde gjort med kong Sihon i Hesjbon. Hver eneste byutslettet vi, både menn, kvinner og barn.


text:
Slik tok vi den gangen landet fra de to amorittkongene på østsiden av Jordan, fra Arnon-elven til Hermon-fjellet.


text:
Vi tok alle byene på sletten, hele Gilead og hele Basan, med Salka og Edre'i, to byer i Ogs rike i Basan.


text:
Kong Og i Basan var den eneste som var tilbake av refaittene. Hans seng, en jernseng, står ennå i ammonittenes Rabba. Den er ni alen lang og fire alen bred etter vanlig alenmål.


text:
Da vi den gangen inntok dette landet, ga jeg området fra Aroer ved Arnon-elven og halvparten av fjellandet i Gilead med byene der til rubenittene og gadittene.


text:
Resten av Gilead og hele Basan, Ogs kongerike, ga jeg til den ene halvparten av Manasses stamme. Hele Argob-området og hele Basan ble kalt refaittenes land.


text:
Ja'ir, Manasses sønn, tok hele Argob-området, like til grensen mot gesjurittene og maakatittene. Han ga Basan navn etter seg selv og kalte det Ja'irs teltbyer, og det heter det den dag i dag.


text:
Til rubenittene og gadittene ga jeg landet fra Gilead til Arnon-elven, slik at grensen gikk midt i elven, og til Jabbok-elven, som danner grensen mot ammonittene;


text:
dessuten Araba-sletten med Jordan som grense fra Kinneret-sjøen til Araba-sjøen, det vil si Saltsjøen, ved foten av Pisga-liene i øst.


text:
Den gangen ga jeg dere dette på budet: «Herren deres Gud har gitt dere dette landet i eie. Krigere! Væpnet til strid skal dere alle krysse elven i spissen for brødrene deres, israelittene.


text:
Bare kvinner og barn og husdyr–for jeg vet dere har stor buskap–skal bli igjen i de byene jeg har gitt dere.


text:
Først når Herren har latt brødrene deres komme til ro slik som dere, og de også har inntatt det landet som Herren deres Gud vil gi dem på den andre siden av Jordan, kan dere vende tilbake, hver til sin eiendom som jeg har gitt dere.» 


text:
På samme tid ga jeg Josva dette på budet: «Med egne øyne har du sett alt det som Herren deres Gud har gjort med disse to kongene. Det samme vil Herren gjøre med alle kongerikene du skal gågjennom.


text:
«Herre vår Gud, du har begynt å vise din storhet og din sterke hånd for din tjener. Hvilken gud i himmelen eller på jorden kan gjøre slike gjerninger og storverk som du?


text:
La meg få komme over og se det gode landet på den andre siden av Jordan, dette vakre fjellandet og Libanon.» 


text:
Men for deres skyld ble Herren harm på meg og hørte ikke på meg. Herren sa til meg: «Det er nok. Snakk ikke mer til meg om dette!


text:
gå opp på toppen av Pisga-fjellet og vend blikket mot vest og nord og sør og øst. Se deg omkring, for du skal aldri komme over Jordan.


text:
Gi oppdraget til Josva, gjør ham modig og sterk, for det er han som skal føre dette folket over Jordan. Det landet du nåser, skal han gi dem til eiendom.» 


text:
Og nå, Israel! Hør de forskrifter og lover som jeg lærer dere å holde, så dere kan få leve og komme inn i det landet som Herren, deres fedres Gud, vil gi dere, og ta det i eie.


text:
Dere skal ikke legge noe til det jeg befaler dere, og ikke trekke noe fra, men holde budenefra Herren deres Gud som jeg gir dere.


text:
Med egne øyne har dere sett hva Herren gjorde ved Baal-Peor. Herren din Gudutryddet enhver som fulgte Baal-Peor hos deg.


text:
Se, jeg har lært dere forskrifter og lover, slik Herren min Gud har på lagt meg, for at dere skal leve etter dem i det landet dere går inn i for åleggeunderdere.


text:
Dere skal holde dem og leve etter dem! For da vil de andre folkene se deres klokskap og forstand. Når de hører om alle disse forskriftene, vil de si: «Så klokt og forstandig det er, dette store folket!» 


text:
Hvilket stort folk har vel en gud som er like nær som Herren vår Gud er nær oss hver gang vi kaller på ham?


text:
Og hvilket stort folk har vel sårettferdige forskrifter og lover som hele denne loven som jeg legger fram for dere i dag?


text:
Ta deg i vare og vokt deg vel så du ikke glemmer det du har sett med egne øyne. Så lenge du lever, skal det aldri forlate ditt hjerte. Du skal fortelle om det til dine barn og barnebarn,


text:
om den dagen da du sto for Herren din Guds ansikt ved Horeb, da Herren sa til meg: «Kall sammen folket for meg! Jeg vil la dem høre mine ord, så de kan lære å frykte meg så lenge de lever i landet, og lære det videre til sine barn.» 


text:
Og dere kom og ble stående ved foten av fjellet, og fjellet brant med flammer som nådde inn i himmelen. Det var mørke, skyer og skodde.


text:
Herren talte til dere ut av ilden. Dere hørte lyden av ordene, men så ingen skikkelse. Det var bare en røst.


text:
Han kunngjorde sin pakt for dere, som han på la dere å holde, de ti bud som han skrev på to steintavler.


text:
Herren på la meg den gangen å lære dere de forskriftene og lovene som dere skal leve etter i det landet dere er på vei til og skal leggeunderdere.


text:
Ta dere vel i akt! Dere så ikke noen skikkelse den dagen Herren talte til dere ut av ilden på Horeb.


text:
Derfor må dere ikke gjøre noe så ødeleggende som å lage dere gudebilder av noen skikkelse, ikke noe bilde med form som en mann eller en kvinne,


text:
Og når du løfter blikket mot himmelen og ser solen og månen og stjernene, hele himmelens hær, må du heller ikke la deg forføre så du tilber dem og dyrker dem, for disse har Herren din Gud gitt til alle folkene under himmelen.


text:
Men dere har Herren tatt og ført ut av smelteovnen, ut av Egypt, for at dere skal være hans eiendomsfolk, slik dere er i dag.


text:
Men Herren ble harm på meg på grunn av dere, og han sverget at jeg ikke skulle få gå over Jordan og ikke komme inn i det gode landet som Herren din Gud vil gi deg til eiendom.


text:
Jeg må døi dette landet og får ikke gå over Jordan. Men dere skal gå over elven og innta det gode landet.


text:
Vokt dere så dere ikke glemmer pakten som Herren deres Gud har sluttetmed dere, og lager dere gudebilder i skikkelse av noe som Herren din Gud har gitt deg forbud mot.


text:
Du skal få barn og barnebarn og bo lenge i landet. Men dersom dere gjør noe så ødeleggende som å lage gudebilder i noen skikkelse, gjør det som er ondt i Herren din Guds øyne og gjør ham rasende,


text:
tar jeg i dag himmel og jord til vitne på at dere snart vil bliutryddet av det landet dere skal leggeunderdere når dere går over Jordan. Dere får ikke leve lenge der, men skal gåhelt til grunne.


text:
Herren vil spre dere blant folkene. En liten rest vil bli igjen blant folkeslagene dit Herren fører dere bort.


text:
Der kommer dere til å dyrke guder som er laget av menneskehender, stokk og stein som verken kan se eller høre, spise eller lukte.


text:
Men dersom dere søker Herren din Gud der, skal du finne ham når du søker ham av hele ditt hjerte og hele din sjel.


text:
I din nød, når alt dette rammer deg i dager som kommer, skal du vende om til Herren din Gud og lytte til hans røst.


text:
For Herren din Gud er en barmhjertig Gud. Han slipper deg ikke og ødelegger deg ikke. Han glemmer ikke den pakten som han sluttetmed dine fedre, og som han bekreftet med ed.


text:
Spør bare om de svunne dager som var lenge før din tid, helt fra den dagen da Gud skapte menneskene på jorden, og spør fra den ene enden av himmelen til den andre: Har det hendt noe så stort som dette, har noen hørt noe slikt?


text:
Eller har noen gud prøvd å komme og hente seg et folk ut fra et annet folk, ved prøvelser og tegn, vedunderog krig, med sterk hånd ogutstrakt arm og store, skremmende gjerninger? Alt dette så du at Herren deres Gud gjorde for dere i Egypt.


text:
Fra himmelen lot han deg høre sin røst, for årettlede deg; på jorden lot han deg se sin store ild, og du hørte hans ord ut av ilden.


text:
Fordi han elsket dine fedre ogutvalgte deres etterkommere, har han ved sitt nærvær og sin store kraft ført deg ut av Egypt.


text:
For din skyld driver han ut folkeslag som er større og sterkere enn du, og fører deg inn i landet deres og gir deg det til eiendom, slik det er i dag.


text:
Så skal du nåvite og bevare i ditt hjerte at Herren er Gud, både oppe i himmelen og nede på jorden, og det finnes ingen annen.


text:
Du skal holde hans forskrifter og bud som jeg gir deg i dag. Da kan det gågodt for deg og dine barn etter deg, og du kan leve lenge i det landet Herren din Gud gir deg for all fremtid.


text:
Dit kunne en drapsmann rømme når han hadde slått noen i hjel uten forsett og uten tidligere å ha hatet ham. Når han tok sin tilflukt til en av disse byene, kunne han berge livet.


text:
Beser på slettelandet i ørkenen skulle være for rubenittene, Ramot i Gilead for gadittene og Golan i Basan for Manasse.


text:
Dette er de regler, forskrifter og lover som Moses kunngjorde for israelittene da de hadde dratt ut av Egypt.


text:
De var på den andre siden av Jordan, i dalen rett imot Bet-Peor, i landet til amorittkongen Sihon, som bodde i Hesjbon. Det var han som ble slått av Moses og israelittene da de dro ut av Egypt.


text:
Og de inntok både hans land og landet til kong Og i Basan, to amorittkonger som rådde over landet på den andre siden av Jordan, der solen står opp,


text:
og videre hele Araba-sletten på den andre siden av Jordan, mot øst, like til Araba-sjøen nedenfor Pisga-liene.


text:
Moses kalte hele Israel sammen og sa til dem: Hør, Israel, de forskriftene og lovene som jeg kunngjør for dere i dag. Lær dem, og legg vinn på å leve etter dem.


text:
Det var ikke med våre fedre Herren sluttetdenne pakten, men med oss, alle vi som er i live her i dag.


text:
Jeg sto den gangen mellom Herren og dere og kunngjorde Herrens ord for dere. For dere var redde for ilden og gikk ikke opp på fjellet. Han sa:


text:
Du skal ikke lage deg gudebilder av noen skikkelse oppe i himmelen eller nede på jorden eller i vannetunder jorden.


text:
Du skal ikke tilbe dem og ikke la deg forlede til å dyrke dem. For jeg, Herren din Gud, er en nidkjær Gud som straffer barn i tredje og fjerde ledd for fedrenes synd når de hater meg,


text:
men den sjuendedagen er sabbat for Herren din Gud. Da skal du ikke gjøre noe arbeid, verken du eller din sønn eller din datter, verken din slave eller din slavekvinne, verken oksen eller eselet eller noe annet av dyrene dine, eller innflytteren som bor i byene dine, slik at slaven og slavekvinnen skal få hvile, de som du.


text:
Husk at du selv var slave i Egypt da Herren din Gud førte deg ut derfra med sterk hånd ogutstrakt arm. Derfor har Herren din Gud befalt deg å holde sabbatsdagen.


text:
Du skal hedre din far og din mor, slik Herren din Gud har befalt deg, så du kan leve lenge og det kan gådeg vel i det landet Herren din Gud gir deg.


text:
Du skal ikke begjære din nestes kone. Du skal ikke ha lyst på din nestes hus eller jord, hans slave eller slavekvinne, hans okse eller esel eller noe annet som hører din neste til.


text:
Disse ordene talte Herren med høy røst til hele deres forsamling på fjellet, ut av ilden, skyen og skodden. Han la ikke noe til. Han skrev ordene på to steintavler og ga dem til meg.


text:
Da dere hørte røsten ut av mørket mens fjellet sto i flammer, kom dere til meg, alle stammehøvdingene og de eldste blant dere,


text:
og sa: «Se, Herren vår Gud har latt oss se sin herlighet og sin storhet, og vi har hørt hans røst ut av ilden. I dag har vi sett at mennesker kan høre Gud tale og likevel overleve.


text:
Så hvorfor skal vi dønå? Denne store ilden vil fortære oss. Fortsetter vi å høre på Herren vår Guds røst, kommer vi til å dø.


text:
For hvilken skapning har hørt den levende Guds røst tale ut av ilden, slik som vi har gjort, og overlevd?


text:
Gådu bort dit og hør hva Herren vår Gud sier!så kan du fortelle oss alt det Herren vår Gud sier til deg, og vi skal høre det og leve etter det.» 


text:
Da Herren hørte hva dere sa til meg, sa han: «Jeg har hørt hva dette folket sa til deg. De har rett i alt de sier.


text:
Måtte de bare ha et slikt hjerte at de frykter meg og holder alle mine bud så lenge de lever! Da vil det alltid gågodt for dem og barna deres.


text:
Men du skal bli stående her hos meg. Jeg vil legge fram for deg alle budene, forskriftene og reglene som du skal lære dem, for at de skal leve etter dem i det landet jeg gir dem i eie.» 


text:
Følg alltid den veien som Herren deres Gud har på lagt dere å gå ! Da skal dere få leve. Det skal gådere vel, og dere får bo lenge i det landet dere tar til eie.


text:
Dette er de budene, forskriftene og lovene som Herren deres Gud har på lagt meg å lære dere, for at dere skal leve etter dem i det landet dere går inn i og skal leggeunderdere.


text:
Du skal frykte Herren din Gud så lenge du lever, og holde alle hans bud og forskrifter som jeg gir deg, både du og din sønn og din sønnesønn, og du skal få et langt liv.


text:
Hør da, Israel! Legg vinn på å leve etter dem! Da skal det gådeg vel. Dere skal bli tallrike, slik som Herren, dine fedres Gud, har lovet deg, i et land som flyter av melk og honning.


text:
Du skal gjenta dem for dine barn og snakke om dem når du sitter i ditt hus og når du går på veien, når du legger deg og når du står opp.


text:
nå vil Herren din Gud føre deg inn i det landet som han med ed lovet dine fedre, Abraham, Isak og Jakob, å gi deg, med store og vakre byer som du ikke har bygd,


text:
velfylte hus som du ikke har fylt, utgravde brønner som du ikke har gravd, vinmarker og oliventrær som du ikke har plantet. Når du så har spist og er blitt mett,


text:
For Herren din Gud, som er hos deg, er en nidkjær Gud. Hans harme kunne flamme opp mot deg ogutrydde deg fra jorden.


text:
Du skal gjøre det som er rett og godt i Herrens øyne, så det kan gådeg vel. Da skal du få komme og innta det gode landet som Herren med ed lovet dine fedre.


text:
Når din sønn i morgen spør deg: «Hva betyr disse budene, forskriftene og reglene som Herren vår Gud har gitt dere?» 


text:
Herren gjorde store tegn og under for våre øyne og brakteulykke over Egypt og farao og hele hans hus.


text:
Men oss førte han ut derfra slik at han kunne lede oss inn i og gi oss det landet som han med ed hadde lovet våre fedre.


text:
Herren på la oss å holde alle disse forskriftene og frykte Herren vår Gud, slik at det kunne gåoss vel alle dager, og at han kunne la oss leve, som han har gjort til denne dag.


text:
Og det skal være vår rettferdighet, at vi for Herren vår Guds ansikt trofast følger alle disse budene, slik han har befalt oss.» 


text:
Når Herren din Gud fører deg til det landet som du någår inn i og skal leggeunderdeg, vil han drive ut mange folkeslag for deg: hetittene, girgasjittene, amorittene, kanaaneerne, perisittene, hevittene og jebusittene, sju folkeslag som er større og sterkere enn du.


text:
Når Herren din Gud overgir dem til deg og du beseirer dem, skal du slå dem med bann. Du må ikke slutte pakt med dem og ikke vise dem nåde.


text:
Du må ikke knytte slektsbånd med dem, ikke gi din datter til hans sønn og ikke ta hans datter til kone for din sønn.


text:
For de vil få dine barn til å vende seg bort fra meg og dyrke andre guder. Da vil Herrens harme flamme opp mot dere, og han vil snartutrydde deg.


text:
Men slik skal dere gjøre med dem: Riv ned altrene deres, slå i stykker steinstøttene, hugg ned Asjera-stolpene og brenn opp gudebildene.


text:
For du er et hellig folk for Herren din Gud. Blant alle jordens folk har Herren din Gud valgt deg til å være hans folk, hans dyrebare eiendom.


text:
Når Herren hadde godhet for dere og valgte dere ut, var det ikke fordi dere var større enn alle andre folk; for dere er det minste av alle folkene.


text:
Men fordi Herren elsket dere og ville holde eden han hadde sverget for deres fedre, førte Herren dere ut med sterk hånd. Han fridde deg ut fra slavehuset, fra faraos, egypterkongens, hånd.


text:
Så vit da at det er Herren din Gud som er Gud, den trofaste Gud som holder pakten og viser kjærlighet i tusen ledd mot dem som elsker ham og holder hans bud,


text:
men som straks gjengjelder og gjør ende på dem som hater ham. Han er ikke sen med å gjøre gjengjeld mot den som hater ham.


text:
Dersom dere hører disse lovene, holder dem og gjør etter dem, skal Herren din Gud holde fast ved sin pakt og sin kjærlighet som han med ed lovet dine fedre.


text:
Han skal elske deg og velsigne deg og gjøre deg tallrik. Han skal velsigne fruktenav ditt morsliv og fruktenav din åkerjord, korn, ny vin og fin olje, avkommet av ditt storfe og tilveksten til ditt småfe, i det landet som han med ed lovet dine fedre å gi deg.


text:
Velsignet skal du være framfor alle andre folk. Hos deg skal ingen væreufruktbar, verken menn eller kvinner eller noen av dine husdyr.


text:
Herren skal holde all sykdom borte fra deg. På deg skal han ikke legge noen av de onde og smittsomme sykdommene som du kjenner fra Egypt, men han skal legge dem på alle som hater deg.


text:
Du skal utrydde alle de folkene som Herren din Gud overgir til deg, og du skal ikke vise dem medfølelse. Du skal ikke dyrke deres guder, for da blir du fanget i en felle.


text:
Om du sier i ditt hjerte: «Disse folkeslagene er større enn jeg. Hvordan kan jeg greie å drive dem ut?» 


text:
de mektige gjerningene, tegnene ogundrene som øynene dine så da Herren med sterk hånd ogutstrakt arm førte deg ut. Det samme skal Herren din Gud gjøre med alle de folkene du nåfrykter.


text:
Herren din Gud skal også sende en bisverm over dem, helt til alle som er igjen eller har gjemt seg for deg, er gått til grunne.


text:
Herren din Gud vil drive disse folkeslagene ut for deg, litt etter litt. Du kan ikke gjøre ende på dem med en gang, for da kunne villdyrene bli for mange for deg.


text:
Han skal gi kongene deres i dine hender, og du skal utslette navnet deres under himmelen. Ingen skal kunne ståseg mot deg til du harutryddet dem.


text:
Gudebildene deres skal dere brenne opp. Du må ikke fristes til å ta sølvet og gulletpådem og ha det for dere selv. Da blir du fanget i en felle, for det er avskyelig for Herren din Gud.


text:
La ikke dette avskyelige komme inn i ditt hus, så du blir bannlyst slik som det. Du skal holde det for avskyelig og avsky det inderlig, for det er bannlyst.


text:
Alle de budenejeg gir deg i dag, skal dere trofast følge, så dere kan leve og bli tallrike og få komme og innta det landet som Herren med ed lovet deres fedre.


text:
Du skal huske den lange veien som Herren din Gud førte deg disse førti år i ørkenen, fordi han ville ydmyke deg og prøve deg og få vite hva som bodde i ditt hjerte, om du ville holde hans bud eller ikke.


text:
Han ydmyket deg; han lot deg sulte, og han lot deg spise manna, en mat som verken du eller dine fedre kjente til. Slik ville han la deg forstå at mennesket ikke lever bare av brød; mennesket lever av hvert ord som kommer fra Herrens munn.


text:
For Herren din Gud fører deg inn i et godt land, et land med rennende bekker, med kilder og vann fra dypet som strømmer fram i dal og på fjell,


text:
et land med hvete og bygg, med vinstokker, fikentrær og granatepletrær, et land med olivenolje og honning,


text:
et land der du ikke skal spise ditt brød i fattigdom og ikke mangle noen ting, et land der steinene er jern og du kan hugge ut kobber av fjellet.


text:
Vokt deg så du ikke glemmer Herren din Gud og forsømmer å holde budene, lovene og forskriftene hans som jeg på legger deg i dag.


text:
når ditt storfe og småfe øker i tall, når du får mengder av gull og sølv og hele din eiendom vokser,


text:
vokt deg da så du ikke blir hovmodig og glemmer Herren din Gud, han som førte deg ut av Egypt, ut av slavehuset.


text:
Han ledet deg gjennom den store, uhyggelige ørkenen med giftslanger og skorpioner, et tørstende land uten vann. Han lot vannet strømme for deg fra harde fjellet.


text:
Han lot deg spise manna i ørkenen, en mat som dine fedre aldri hadde kjent til. Alt dette gjorde han for åydmyke deg og prøve deg og så gjøre vel mot deg til slutt.


text:
Du kan si i ditt hjerte: «Det er min egen kraft og min sterke hånd som har skaffet meg denne rikdommen.» 


text:
Men husk Herren din Gud, for det er han som gir deg kraft til åvinne rikdom. Slik vil han ståved pakten som han inngikk med dine fedre, slik han gjør også i dag.


text:
Men om du glemmer Herren din Gud og følger andre guder, dyrker dem og tilber dem, skal dere gå til grunne. Det er mitt vitnemål til dere i dag.


text:
Som de folkeslagene Herrenutsletter for dere, skal dere selv bliutslettet fordi dere ikke ville lytte til Herren deres Guds røst.


text:
Hør, Israel! Du går i dag over Jordan og drar inn for å drive bort folkeslag som er større og sterkere enn du, for åinnta store byer med himmelhøye festningsmurer.


text:
Et stort og høyvokst folk er anakittene, som du vet. Du har hørt at det blir sagt: «Hvem kan ståseg mot anakittene?» 


text:
Men i dag skal du vite at Herren din Gud selv går foran deg, som en fortærende ild. Han vilutrydde dem og underkue dem for deg så du raskt kan drive dem bort og gjøre ende på dem, slik Herren har sagt deg.


text:
Når Herren din Gud driver dem ut for deg, så si ikke i ditt hjerte: «Det er på grunn av min rettferdighet at Herren har latt meg komme inn i dette landet og legge detundermeg.» Nei, det er fordi de har gjorturettat Herren tar landet fra disse folkeslagene.


text:
Det er ikke fordi du er rettferdig og rettskaffen at du får gå inn og legge landet deresunderdeg. Nei, fordi de har gjorturetttar Herren din Gud landet fra disse folkeslagene, og fordi Herren vil holde det løftet han med ed ga dine fedre, Abraham, Isak og Jakob.


text:
Så vit da at det ikke er på grunn av din rettferdighet Herren din Gud lar deg innta dette gode landet, for du er et stivnakket folk.


text:
Husk det, og glem aldri hvordan du vakte Herren din Guds harme i ørkenen. Helt fra den dagen du gikk ut av Egypt og til dere kom til dette stedet, har dere stadig gjort opprør mot Herren.


text:
Da jeg gikk opp på fjellet for å ta imot steintavlene, tavlene med pakten Herren hadde sluttetmed dere, ble jeg værende på fjellet i førti dager og førti netter, uten å spise brød og uten å drikke vann.


text:
Herren ga meg de to steintavlene, skrevet med Guds finger. På dem sto alle de ord som Herren hadde talt til dere ut av ilden på fjellet den dagen dere var samlet der.


text:
Og Herren sa til meg: «Ståopp og skynd deg ned herfra! Ditt folk, som du førte ut av Egypt, har gjort noe forferdelig. De har vært snare til åbøye av fra den veien jeg befalte dem å gå. De har støpt seg et gudebilde.» 


text:
gå fra meg, så jeg kanutrydde dem ogutslette deres navn under himmelen. Deg vil jeg gjøre til et sterkere og større folk enn dette.» 


text:
Så snudde jeg og gikk ned fra fjellet, som sto i flammer. I begge hender hadde jeg de to pakttavlene.


text:
Da fikk jeg se at dere hadde syndet mot Herren deres Gud og laget dere en støpt kalv. Dere hadde vært snare til åbøye av fra den veien Herren hadde befalt dere å gå.


text:
Så falt jeg ned for Herrens ansikt som jeg før hadde gjort. I førti dager og førti netter spiste jeg ikke brød og drakk jeg ikke vann på grunn av all den synd dere hadde begått da dere gjorde det som er ondt i Herrens øyne og gjorde ham rasende.


text:
For jeg fryktet at Herren var blitt så brennende harm og vred på dere at han villeutrydde dere. Men Herren hørte min bønn også denne gangen.


text:
Og synden dere hadde gjort, kalven, tok jeg og brente opp. Jeg knuste den og malte den til fint støv. Så kastet jeg støvet i bekken som renner ned fra fjellet.


text:
Og da Herren sendte dere ut fra Kadesj-Barnea og sa at dere skulle dra opp og innta det landet som han hadde gitt dere, da trosset dere det Herren deres Gud hadde sagt. Dere trodde ikke på ham og lyttet ikke til hans røst.


text:
Da falt jeg ned for Herrens ansikt og låder i førti dager og førti netter fordi Herren hadde sagt at han villeutrydde dere.


text:
Og jeg ba til Herren og sa: «Herre, min Gud, ødelegg ikke ditt eget folk som du fridde ut i din storhet og førte ut av Egypt med sterk hånd.


text:
Husk dine tjenere, Abraham, Isak og Jakob, og se ikke på hvor hardt, lovløst og syndig dette folket er!


text:
Ellers kunne de si i det landet du førte oss ut av: Herren maktet ikke å føre dem til det landet han hadde lovet dem. Han hatet dem, og derfor førte han dem ut i ørkenen for å dø.


text:
Men de er jo ditt folk og din eiendom, som du har ført ut med din store kraft og med dinutstrakte arm.» 


text:
På den tid sa Herren til meg: «Hugg to steintavler, lik de første, og kom opp på fjellet til meg. Lag deg også en kiste av tre.


text:
På tavlene vil jeg skrive de samme ordene som på de første tavlene, de du knuste, og du skal legge dem i kisten.» 


text:
Jeg laget da en kiste av akasietre, hogg to steintavler, lik de første, og gikk opp på fjellet med de to tavlene i hånden.


text:
På tavlene skrev han de samme ordene som første gangen, de ti bud som Herren deres Gud hadde forkynt for dere på fjellet, ut av ilden, den dagen dere var samlet. Og Herren ga dem til meg.


text:
Så snudde jeg meg og gikk ned fra fjellet. Jeg la tavlene i kisten jeg hadde laget, og der ble de liggende, slik Herren hadde på lagt meg.


text:
Israelittene dro videre fra Bene-Jaakans kilder til Mosera. Der døde Aron, og der ble han gravlagt. Hans sønn Elasar ble prest etter ham.


text:
På den tid skilte Herren ut Levis stamme til å bære Herrens paktkiste og til åståfor Herrens ansikt og gjøre tjeneste for ham og lyse velsignelse i hans navn, og det har de gjort til denne dag.


text:
Derfor fikk Levi ingen arv og del sammen med sine brødre. Herren er hans arv, slik Herren din Gud har sagt til ham.


text:
Og jeg ble værende på fjellet i førti dager og førti netter, som første gangen. også denne gangen bønnhørte Herren meg. Han ville ikke ødelegge deg.


text:
Så sa Herren til meg: «Reis deg, bryt opp og gå i spissen for folket, så de kan dra inn og ta det landet som jeg med ed lovet deres fedre at jeg ville gi dem.» 


text:
Og nå, Israel, hva er det Herren din Gud krever av deg? Bare dette: at du frykter Herren din Gud, så du alltid går på hans veier og elsker ham og tjener Herren din Gud av hele ditt hjerte og hele din sjel;


text:
Men det var bare dine fedre Herren bandt seg til i kjærlighet, så han valgte ut dere som er deres etterkommere, framfor alle de andre folkene, slik det også er i dag.


text:
For Herren deres Gud er Gud over alle guder og Herre over alle herrer, den store, mektige og skremmende Gud som ikke gjør forskjell og ikke lar seg bestikke.


text:
Herren din Gud skal du frykte, og ham skal du tjene. Ham skal du holde fast ved, og ved hans navn skal du sverge.


text:
Han er din lovsang, og han er din Gud, som har gjort disse store og skremmende gjerninger for deg, som du har sett med egne øyne.


text:
Dine fedre var sytti i tallet da de dro ned til Egypt. Men nå har Herren din Gud gjort deg tallrik som stjernene på himmelen.


text:
Derfor skal du elske Herren din Gud og alltid holde det han har fastsatt, hans forskrifter, lover og bud.


text:
Den dag i dag kjenner dere Herren deres Guds oppdragelse, som barna deres ikke kjenner og ikke har sett: hans storhet, hans sterke hånd ogutstrakte arm,


text:
det som han gjorde mot egypternes hær, hester og vogner, da han lot vannet i Sivsjøen velte inn over dem mens de forfulgtedere, så hanutslettet dem for alltid,


text:
og det han gjorde med Datan og Abiram, sønnene til Eliab, sønn av Ruben, den gangen jorden åpnet sitt gap og slukte dem og deres familier, deres telt og hver levende skapning i følget deres midt blant alle israelittene.


text:
Hold derfor alle de budenejeg gir deg i dag, slik at dere kan bli sterke og kan komme og innta det landet dere er på vei til og skal leggeunderdere.


text:
Da skal dere få leve lenge i det landet som Herren med ed lovet deres fedre at han ville gi til dem og deres etterkommere, et land som flyter av melk og honning.


text:
For det landet du någår inn i og skal leggeunderdeg, ligner ikke Egypt, det landet dere dro ut av, der du sår ditt frøog vanner ved hjelp av føttene, som i en grønnsakhage.


text:
Men landet dere Nå er på vei til for åleggeunderdere, er et land med fjell og daler. Det får vann å drikke av regnet fra himmelen.


text:
Det er et land som Herren din Gud har omsorg for. Alltid hviler Herren din Guds øyne på det, fra året begynner til året slutter.


text:
Om dere adlyder mine bud som jeg gir dere i dag, og elsker Herren deres Gud og tjener ham av hele deres hjerte og hele deres sjel,


text:
vil jeg la landet få regn i rett tid, både høstregn og vårregn, så du kan høste inn korn, ny vin og fin olje.


text:
Men vokt dere så ikke hjertet blir ført på avveier, slik at dere vender dere bort og dyrker andre guder og tilber dem.


text:
For da vil Herrens harme flamme opp mot dere. Han vil lukke himmelen så det ikke faller regn og jorden ikke gir grøde, og dere vil snart gå til grunne i det gode landet som Herren gir dere.


text:
Disse mine ord skal dere bære i hjerte og sinn. Bind dem om hånden som et tegn og ha dem på pannen som et merke.


text:
Lær dem videre til barna deres, snakk om dem når du sitter i ditt hus og når du går på veien, når du legger deg og når du står opp.


text:
Da skal dere og etterkommerne deres få leve lenge på den jorden som Herren med ed lovet å gi fedrene deres, like lenge som det hvelver seg en himmel over jorden.


text:
For dersom dere legger vinn på å holde alle disse budenesom jeg gir dere, og lever etter dem så dere elsker Herren deres Gud, alltid går på hans veier og holder fast ved ham,


text:
da skal Herren drive ut alle disse folkeslagene foran dere, og dere skal ta landet fra folkeslag som er større og sterkere enn dere.


text:
Hvert sted dere setter foten på, skal tilhøre dere. Området deres skal strekke seg fra ørkenen og Libanon, fra den store elven Eufrat, til havet i vest.


text:
Ingen skal kunne ståseg mot dere. Herren deres Gud skal spre skrekk og frykt for dere over alt land dere setter foten på, slik han har lovet dere.


text:
forbannelse dersom dere ikke adlyder budenefra Herren deres Gud, men bøyer av fra den veien jeg i dag byr dere å gå, og følger andre guder som dere ikke kjenner.


text:
Når Herren din Gud har ført deg inn i det landet du Nå er på vei til og skal leggeunderdeg, så skal du lyse velsignelse over Garisim-fjellet og forbannelse over Ebal-fjellet.


text:
Som alle vet, ligger disse fjellene på den andre siden av Jordan, der solen går ned, i landet til kanaaneerne som bor på Araba-sletten rett imot Gilgal, ved More-eika.


text:
Nå skal dere gå over Jordan for å gå inn og ta det landet som Herren deres Gud vil gi dere. Når dere har inntatt det og bosatt dere der,


text:
Dette er de forskriftene og lovene som dere trofast skal følge i det landet som Herren, dine fedres Gud, vil la deg innta, så lenge dere lever i landet.


text:
Dere skal ødelegge alle de stedene der folkeslagene som dere driver bort, dyrker sine guder, på høye fjell og hauger og underhvert frodig tre.


text:
Dere skal rive ned altrene deres og slå i stykker steinstøttene, brenne opp Asjera-stolpene og hugge ned gudebildene, og dere skal utslette deres navn fra disse stedene.


text:
Men dere skal søke til det stedet Herren deres Gud velger ut blant alle stammene deres til bolig for sitt navn. Dit skal du gå.


text:
Og dit skal dere bringe brennofrene og slaktofrene deres, tienden og de gaver dere bærer fram, løfteofrene og de frivillige ofrene og de førstefødte dyr av storfeet og småfeet.


text:
Og der skal dere holde måltid for Herren deres Guds ansikt, dere og deres hus, og glede dere over alt det deres hender har gjort, alt som Herren din Gud har velsignet deg med.


text:
Nå skal dere gå over Jordan og bosette dere i det landet som Herren deres Gud vil gi dere til eiendom. Han skal la dere finne hvile og få fred for alle fiender omkring, slik at dere bor trygt.


text:
Da skal dere komme med alt det jeg på legger dere, til det stedet som Herren deres Gud velger ut, og der han lar sitt navn bo: brennofrene og slaktofrene deres, tienden og gavene dere bærer fram, og alle de offer som dere selv har gitt Herren løfte om.


text:
Dere skal glede dere for Herren deres Guds ansikt, dere og sønnene og døtrene deres, slavene og slavekvinnene deres og levitten som bor i byene deres; han har jo ingen arv og del sammen med dere.


text:
Bare på det stedet Herren velger seg ut i en av dine stammer, skal du ofre dine brennoffer, og der skal du gjøre alt det jeg på legger deg.


text:
Derimot kan du i alle byene dine slakte og spise kjøtt så mye du vil, alt etter den velsignelse som Herren din Gud gir deg. Bådeureneog rene kan spise av det, på samme må te som de spiser kjøttet av gasell og hjort.


text:
Hjemme i byene dine må du ikke spise tienden av korn, ny vin og fin olje, heller ikke de førstefødte dyrene av storfeet og småfeet ditt, de offer du selv har gitt løfte om, de frivillige offer eller de gaver du bærer fram.


text:
Men du skal spise dette for Herren din Guds ansikt, på det stedet Herren vil velge seg ut, både du og din sønn og din datter, din slave og din slavekvinne og levitten som bor i byene dine, og du skal glede deg for Herren din Guds ansikt over alt det dine hender har gjort.


text:
Når Herren din Gudutvider dine grenser slik han har lovet deg, og du sier: «Jeg vil spise kjøtt» fordi du har lyst på kjøtt, da kan du spise kjøtt så mye du vil.


text:
Har du for lang vei til det stedet Herren din Gud vil velge seg ut for sitt navn, skal du gjøre slik jeg har på lagt deg. Du skal slakte av storfeet og småfeet som Herren gir deg, og spise det hjemme i byene dine, så mye du har lyst på.


text:
Pass bare på at du ikke spiser blodet! For blodet er livet, og du skal ikke spise livet sammen med kjøttet.


text:
Du skal ikke spise det! Da skal det gådeg og dine etterkommere vel, for da gjør du det som er rett i Herrens øyne.


text:
Bare løfteofrene dine og det hellige som du vil gi, skal du ta med deg til det stedet Herren vil velge seg ut.


text:
Du skal legge brennofrene, både kjøttet og blodet, på alteret for Herren din Gud. Blodet fra slaktofrene dine skal helles ut på alteret for Herren din Gud, men kjøttet kan du spise.


text:
Legg vinn på å adlyde alt det jeg på legger deg! Da skal det gådeg og etterkommerne dine vel til alle tider, for da gjør du det som er godt og rett i Herren din Guds øyne.


text:
Herren din Gud vilutrydde for deg de folkeslagene som du nå skal gå og ta landet fra. Når du slik har tatt landet fra dem og bosatt deg der,


text:
skal du vokte deg så du ikke blir lokket i en felle og etterligner dem, etter at de erutryddet for deg. Du skal ikke vende deg til gudene deres og si: «Hvordan dyrket disse folkeslagene gudene sine? Slik vil jeg også gjøre det.» 


text:
Du skal ikke dyrke Herren din Gud slik! Alle de avskyelige gjerningene som Herren hater, gjør de for gudene sine. Til og med sønnene og døtrene sine brenner de i ilden for disse gudene.


text:
Alt det jeg på legger dere, skal dere trofast følge. Du skal ikke legge noe til og ikke trekke noe fra.


text:
Det kan hende at det står fram en profet eller en som har drømmesyner, hos deg og lover deg et tegn ellerunder.


text:
Så skjer det tegnet ellerunderet han forutsier, men samtidig sier han: «Kom, la oss følge andre guder» –som du ikke kjenner –«og la oss dyrke dem».


text:
Da skal du ikke høre på det som en slik profet eller drømmeseer sier. For da er det Herren deres Gud som vil sette dere på prøve og se om dere elsker Herren deres Gud av hele deres hjerte og av hele deres sjel.


text:
Herren deres Gud skal dere følge, og ham skal dere frykte. Hans bud skal dere holde, og hans røst skal dere adlyde. Ham skal dere dyrke, og ham skal dere holde fast ved.


text:
Men denne profeten eller drømmeseeren skal straffes med døden fordi han lokket deg bort fra den vei som Herren din Gud har befalt deg å gå, og forledet dere til opprør mot Herren deres Gud, han som førte dere ut av Egypt og fridde deg ut fra slavehuset. Slik skal du rydde ut det onde hos deg.


text:
Det kan hende at din bror, din mors sønn, eller din sønn eller datter eller din kone som du tar i favn, eller din kjæreste venn lokker deg i hemmelighet og sier: «La oss gå bort og dyrke andre guder» –guder som verken du eller dine fedre har kjent,


text:
guder som dyrkes av folkene omkring dere, enten nær eller fjernt, fra den ene enden av jorden til den andre.


text:
Da skal du ikke gi etter og ikke høre på ham. Du må ikke vise ham medfølelse og ikke skåne eller dekke ham.


text:
Nei, du skal ta livet av ham. La din hånd være den første som løftes mot ham for ådrepe, og siden skal hele folket løfte hånden mot ham.


text:
Du skal steine ham i hjel fordi han prøvde ålokke deg bort fra Herren din Gud, som førte deg ut av Egypt, av slavehuset.


text:
Og hele Israel skal høre om det og gripes av frykt, så de aldri mer gjør en slikugjerning blant folket ditt.


text:
at svikefulle mennesker har stått fram hos deg og lokket innbyggerne i byen og sagt: «La oss gå bort og dyrke andre guder» –guder som dere ikke kjenner.


text:
Da skal duundersøke dette nøye, granske det og spørre deg for. Hvis det er sant og blir stadfestet at dette avskyelige er gjort hos deg,


text:
skal du hugge ned innbyggerne i denne byen med sverd. Både byen og alt som er i den, skal du slåmed bann og ødelegge. også buskapen skal du hugge ned med sverd.


text:
Alt byttet som er tatt, skal du samle midt på torget. Så skal du brenne opp byen og hele byttet som et heloffer til Herren din Gud. Den skal ligge som en ruinhaug for alle tider og ikke bygges opp igjen.


text:
Din hånd må ikke bli hengende ved noe av det som er bannlyst. Da vil Herren vende seg bort fra sin brennende harme og gi deg barmhjertighet. Han vil være barmhjertig mot deg og gjøre deg tallrik, slik som han med ed lovet dine fedre.


text:
Du skal adlyde Herren din Guds røst og holde alle hans bud som jeg gir deg i dag, og gjøre det som er rett i Herren din Guds øyne.


text:
Dere er barn av Herren deres Gud. Dere skal ikke skjære dere opp eller rake dere snaue over pannen i sorg over en avdød.


text:
For du er et hellig folk for Herren din Gud. Blant alle jordens folk har Herrenutvalgt deg til å være hans folk, hans dyrebare eiendom.


text:
Alle dyr som både har klover, klover som er kløvd helt igjennom, og som tygger drøv, kan dere spise.


text:
Men av dyr som enten tygger drøv eller har klover som er kløvd helt igjennom, skal dere ikke spise kamelen, haren og fjellgrevlingen, for de tygger nok drøv, men har ikke klover, og dere skal holde dem forurene.


text:
Svinet skal dere også holde forurent, for det har klover, men tygger ikke drøv. Kjøttet av disse dyrene skal dere ikke spise, og skrottene deres skal dere ikke røre.


text:
Dere skal ikke spise noe selvdødt dyr. Du kan gi det til innflytteren i byene dine, så han kan spise det, eller du kan selge det til en fremmed. For du er et hellig folk for Herren din Gud. Du skal ikke koke et kje i morens melk.


text:
For Herren din Guds ansikt, på det stedet han velger ut til bolig for sitt navn, skal du spise tienden av korn, ny vin og fin olje, og de førstefødte dyrene av storfeet og småfeet, for at du kan lære å frykte Herren din Gud alle dine dager.


text:
Men om veien er for lang for deg, så du ikke makter å bære med deg tienden som Herren din Gud velsigner deg med, og stedet som Herren din Gud vil velge seg ut for sitt navn, er langt borte fra deg,


text:
da kan du selge tienden for sølv. Ta sølvpengene i hånden og gå til det stedet som Herren din Gud vil velge seg ut.


text:
Der kan du bruke sølvet til å kjøpe alt du måtte ønske deg, storfe og småfe, vin og sterk drikk og hva du ellers måtte be om. Så skal du holde måltid for Herren din Guds ansikt og glede deg, du og ditt hus.


text:
Hvert tredje år skal du ta all tienden av avlingen du har fått det siste året, og samle den i byene dine.


text:
Så kan de komme og spise seg mette, både levittene, som ikke har noen arv og del med deg, innflytterne, de farløse og enkene i byene dine, og Herren din Gud vil velsigne deg og alt arbeidet du gjør med hendene dine.


text:
Og slik er reglene for ettergivelse: Enhver som har lånt ut noe til sin neste, skal ettergi lånet. Han skal ikke kreve inn noe fra sin neste og sin bror, for det er kunngjort ettergivelse fra Herren.


text:
Det skal ikke finnes noen fattige hos deg, for Herren vil velsigne deg rikt i det landet Herren din Gud gir deg til eiendom for at du skal innta det,


text:
hvis du fullt og helt adlyder Herren din Guds røst og trofast følger alle disse bud som jeg gir deg i dag.


text:
For Herren din Gud vil velsigne deg, slik han har lovet deg. Du skal låne ut til mange folkeslag, men selv skal du ikke låne. Du skal herske over mange folkeslag, men de skal ikke herske over deg.


text:
Om det er en fattig blant dine landsmenn i en av byene i det landet Herren din Gud vil gi deg, da skal du ikke være hardhjertet og ikke lukke hånden for din fattige bror.


text:
Vokt deg så ikke denne onde tanken slipper til i ditt hjerte: «Nånærmer det sjuendeåret seg, ettergivelsesåret», og så ser du meduvilje på din fattige bror og gir ham ikke noe. Han kunne rope til Herren og klage over deg, og du blir skyldig i synd.


text:
Gi ham villig, og ha ingen onde tanker i hjertet når du gir, for når du gjør dette, skal Herren din Gud velsigne deg i alt ditt arbeid og alt du gjør med dine hender.


text:
Det vil alltid være fattige i landet, og derfor på byr jeg deg: Lukk villig opp hånden for din bror, for de nødlidende og fattige i landet ditt!


text:
Når en landsmann, en hebreer, mann eller kvinne, blir solgt til deg, skal han tjene deg i seks år. I det sjuendeåret skal du sette ham fri og la ham gå.


text:
Utstyr ham med rikelig av småfeet ditt og av det som kommer fra treskeplassen og vinpressen; slik Herren din Gud har velsignet deg, skal du også gi ham.


text:
Husk at du selv var slave i Egypt, og at Herren din Gud fridde deg ut. Derfor gir jeg deg dette på budet i dag.


text:
Men sier slaven din at han ikke vil gå fra deg fordi han er blitt glad i deg og dine og har det godt hos deg,


text:
skal du ta en syl og st ikke den gjennom øret hans og inn i døren, og han skal være slaven din all sin tid. Det samme skal du gjøre med slavekvinnen din.


text:
Ta det ikke tungt når du må sette ham fri, for han har tjent deg i seks år og innbrakt deg det dobbelte av hva en dagarbeider ville gjort. Så vil Herren din Gud velsigne alt du gjør med dine hender.


text:
Alle førstefødte hanndyr av storfe og småfe skal du hellige til Herren din Gud. Du skal ikke bruke de førstefødte av storfeet til arbeid, og du skal ikke klippe de førstefødte av småfeet.


text:
År for år skal du og ditt hus spise dem for Herren din Guds ansikt, på det stedet Herren vil velge seg ut.


text:
Men har de en feil, enten de er halte eller blinde eller har noen annen alvorlig feil, skal du ikke ofre dem til Herren din Gud.


text:
Du skal spise dem hjemme i byene dine. Bådeureneog rene kan spise dem, som når en spiser gasell og hjort.


text:
Gi akt på måneden abib. Da skal du holde påske for Herren din Gud. For det var i måneden abib, om natten, at Herren din Gud førte deg ut av Egypt.


text:
Du skal slakte påske offer av både småfe og storfe for Herren din Gud, på det stedet Herren velger ut og der han lar sitt navn bo.


text:
Du skal ikke spise syret brød til offerkjøttet; i sju dager skal du spise usyret brød, trengselens brød, for i hast dro du ut av Egypt. Slik skal du så lenge du lever, huske den dagen du dro ut av Egypt.


text:
I sju dager må det ikke finnes surdeig innenfor grensene dine, og ikke noe av det du slakter om kvelden den første dagen, må være igjen om morgenen.


text:
men bare på det stedet som Herren din Gud velger ut, og der han lar sitt navn bo. Der skal du slakte påske offeret, om kvelden, ved solnedgang, på samme tid som da du dro ut av Egypt.


text:
Du skal koke og spise det på det stedet Herren din Gud velger ut, og om morgenen skal du vende tilbake til teltene dine.


text:
I seks dager skal du spise usyret brød, og på den sjuendedagen skal det være høytidssamling for Herren din Gud; da må du ikke gjøre noe arbeid.


text:
Du skal telle sju uker fram. Fra den dagen du tar sigden for åskjære det fullmodne kornet, skal du telle sju uker.


text:
Da skal du holdeukefesten for Herren din Gud og bære fram de frivillige offer du lover, alt etter som Herren din Gud har velsignet deg.


text:
Du skal glede deg for Herren din Guds ansikt på det stedet Herren din Gud velger ut til bolig for sitt navn, både du og din sønn og din datter, din slave og din slavekvinne, levittene som bor i byene dine, og innflytterne, de farløse og enkene som er hos deg.


text:
Løvhyttefesten skal du feire i sju dager når du har samlet inn det som kommer fra treskeplassen din og vinpressen din.


text:
Du skal glede deg på denne høytiden, både du og din sønn og din datter, din slave og din slavekvinne, levittene og innflytterne, de farløse og enkene som bor i byene dine.


text:
I sju dager skal du feire høytid for Herren din Gud på det stedet Herren vil velge seg ut. For Herren din Gud skal velsigne deg og hele avlingen din og alt det arbeidet du gjør, og du skal bare glede deg.


text:
Tre ganger om året skal alle menn komme fram for Herren din Guds ansikt på det stedet han vil velge seg ut: ved deusyrede brøds høytid, vedukefesten og ved løvhyttefesten. Ingen må vise seg tomhendt for Herrens ansikt.


text:
Enhver skal komme med den gaven han har råd til, alt etter den velsignelsen Herren din Gud har gitt deg.


text:
Du skal innsette dommere og tilsynsmenn for dine stammer i alle byene Herren din Gud gir deg, og de skal dømme folket med rettferdige dommer.


text:
Du skal ikke fordreie retten, du skal ikke gjøre forskjell på folk. Du skal ikke ta imot bestikkelser, for slike gaver gjør vise menn blinde og ødelegger saken for den som har rett.


text:
Rettferdighet, ja, rettferdighet skal du jage etter, for at du skal få leve og innta det landet Herren din Gud gir deg.


text:
Du skal ikke sette ned noen Asjera-stolpe, ikke en trestolpe av noe slag, ved siden av alteret som du bygger for Herren din Gud,


text:
Du skal ikke ofre til Herren din Gud okser eller sauer som har en feil av alvorlig slag, for det er avskyelig for Herren din Gud.


text:
Det kan hende at det finnes en mann eller kvinne hos deg, i en av de byene Herren din Gud gir deg, som gjør det som er ondt i Herren din Guds øyne og bryter hans pakt,


text:
en som går bort og dyrker og tilber andre guder, eller solen eller månen eller hele himmelens hær. Det har jeg forbudt.


text:
Om dette blir kunngjort for deg slik at du får høre om det, da skal duundersøke det nøye. Hvis det er sant og det blir stadfestet at dette avskyelige er gjort i Israel,


text:
da skal du føre den mannen eller den kvinnen som har gjortugjerningen, ut til byporten, og enten det er en mann eller en kvinne, skal du steine dem i hjel.


text:
Den skyldige skal straffes med døden etter to eller tre vitnersutsagn. Ingen skal straffes med døden etter ett vitnesutsagn.


text:
Vitnene skal være de første som løfter hånden for ådrepe, og siden skal hele folket løfte hånden. Slik skal duutrydde det onde hos deg.


text:
Når en sak er så vanskelig at du ikke kan avgjøre den, enten det gjelder drap eller tvistemål eller skade, slikt som det er strid om i dine domstoler, skal du straks gå opp til det stedet Herren din Gud vil velge seg ut.


text:
Der skal du gå til levittprestene og til ham som er dommer på den tiden. Du skal spørre dem til råds, og de vil kunngjøre for deg hva som er rett i denne saken.


text:
Du skal rette deg etter dommen de kunngjør fra dette stedet, det stedet som Herren vil velge seg ut, og trofast følge alt det de på legger deg.


text:
De vilutlegge loven for deg, og den dommen de kunngjør for deg, skal du holde deg til. Du skal ikke vike av fra det de kunngjør, verken til høyre eller venstre.


text:
Hvis en mann er så egenrådig at han ikke hører på presten som står på dette stedet og gjør tjeneste for Herren din Gud, eller ikke hører på dommeren, skal den mannen dø. Slik skal duutrydde det onde fra Israel.


text:
Når du kommer inn i det landet Herren din Gud gir deg, når du inntar det og bosetter deg der, og du så sier: «Jeg vil innsette en konge, slik alle folkeslagene omkring meg har gjort»,


text:
da kan du innsette en konge, en mann som Herren din Gud vil velge seg ut. En av dine landsmenn skal du innsette som konge. Du må ikke ta en fremmed, en som ikke er din landsmann.


text:
Men kongen må ikke skaffe seg mange hester og ikke sende sitt folk til Egypt igjen for å skaffe flere hester, for Herren har sagt: «Dere skal aldri dra tilbake den veien igjen.» 


text:
Kongen skal heller ikke ta seg mange koner slik at han fristes til frafall, og han må ikke samle seg sølv og gull i store mengder.


text:
Når kongen har satt seg på tronen, skal han få laget en bokrull med en kopi av denne loven, skrevet av etter levittprestene.


text:
Han skal ha den hos seg og lese i den så lenge han lever, slik at han kan lære å frykte Herren sin Gud. Og han skal holde fast på hvert ord i denne loven og alle disse forskriftene og leve etter dem,


text:
såhan ikke i sitt hjerte setter seg høyere enn landsmennene sine og ikke viker av fra budet, verken til høyre eller venstre. Da skal han og hans etterkommere ha kongs makten i Israel i lange tider.


text:
Levittprestene, hele Levis stamme, skal ikke ha noen arv og del med Israel. De skal leve av Herrens gaveoffer og hans eiendom.


text:
Dette har prestene rett til åkreve fra folket, fra dem som bærer fram slaktoffer, enten det er okse eller sau: Presten skal ha bogen, kjevene og vommen.


text:
For Herren din Gud harutvalgt Levi blant alle stammene dine, for at han og hans sønner til alle tider skal gjøre tjeneste i Herrens navn.


text:
Om en levitt drar fra en av byene i Israel hvor han holder til, og ønsker å komme til det stedet Herren velger seg ut,


text:
kan han gjøre tjeneste der i Herren sin Guds navn, slik som alle brødrene hans, levittene, de som står for Herrens ansikt.


text:
Når du kommer til det landet Herren din Gud gir deg, skal du ikke ta etter alle avskyelige skikker hos folkeslagene der.


text:
Hos deg må det ikke finnes noen som lar sin sønn eller datter gå gjennom ilden, ikke noen som tar varsler, ingen tegntyder, spåmann eller trollmann,


text:
ingen som utfører besvergelser, spør gjenferd eller spådomsånder til råds eller søker hjelp hos de døde.


text:
For Herren avskyr alle som gjør dette, og det er på grunn av dette avskyelige at Herren din Gud tar landet fra dem og gir det til deg.


text:
De folkeslagene som du tar landet fra, hører på tegntydere og spåmenn; men det kan Herren din Gud ikke tillate at du gjør.


text:
En profet som meg vil Herren din Gud la stå fram hos deg, en av dine landsmenn. Ham skal dere høre på.


text:
Det var dette du ba Herren din Gud om ved Horeb den dagen dere var samlet: «La meg aldri mer høre Herren min Guds røst eller se denne veldige ilden; for da kommer jeg til å dø.» 


text:
Jeg vil la det stå fram en profet som deg, en av deres landsmenn. Jeg vil legge mine ord i hans munn, og han skal forkynne for dem alt det jeg på legger ham.


text:
Men våger en profet å tale i mitt navn, med ord som jeg ikke har på lagt ham, eller taler han i andre gudersnavn, da skal den profeten dø.


text:
Hvis profeten taler i Herrens navn, men det han forkynner, ikke skjer og ordet ikke går i oppfyllelse, da er dette et ord som ikke kommer fra Herren. Profeten har talt det egenrådig. Du skal ikke være redd for ham!


text:
Når Herren din Gud gjør ende på folkeslagene i det landet Herren din Gud vil gi deg, og du tar landet og bosetter deg i deres byer og hus,


text:
skal du skille ut tre byer midt i landet ditt, det som Herren din Gud gir deg for at du skal ta det i eie.


text:
Du skal må le opp avstandene og dele det landet Herren din Gud vil gi deg til eiendom, i tre områder, slik at enhver drapsmann kan rekke åflykte dit.


text:
Dette er reglene om drapsmenn som kan flykte dit og berge livet: Det kan hende at noen dreper sin neste uten forsett og uten å ha båret nag til ham tidligere,


text:
som når en mann går sammen med en annen ut i skogen for åhugge tømmer, og han svinger øksen for åfelle et tre, men øksen farer av skaftet og treffer den andre så han dør. Da kan denne mannen flykte til en av disse byene og berge livet,


text:
så ikke blodhevneren i brennende raseri skal forfølge drapsmannen, nåham igjen fordi veien er lang, og slå ham i hjel enda mannen ikke er skyldig til døden. Han har jo ikke tidligere båret på hat til den drepte.


text:
Og hvis Herren din Gudutvider dine grenser, slik han med ed lovet dine fedre, og gir deg hele det landet han ville gi dine fedre,


text:
såsant du legger vinn på å holde alle budeneog gjør det jeg byr deg i dag, og elsker Herren din Gud og alltid går på hans veier, da skal du føye enda tre byer til de andre tre.


text:
For det må ikke flyteuskyldig blod i det landet Herren din Gud vil gi deg til eiendom, slik at det kommer blodskyld over deg.


text:
Men om en mann bærer nag til sin neste og ligger på lur etter ham, overfaller ham og gir ham et slag så han dør, og han så flykter til en av disse byene,


text:
da skal de eldste i hjembyen hans sende folk for å hen ham tilbake. De skal overgi ham til blodhevneren, og han skal dø.


text:
Du skal ikke vise ham medfølelse. Slik skal du rense Israel for den synd som kommer avuskyldig blod, og da skal det gådeg vel.


text:
Du skal ikke flytte grensesteinene mellom deg og din neste, de som forfedrene reiste på den eiendommen som du blir tildelt i det landet Herren din Gud vil gi deg for at du skal ta det i besittelse.


text:
Ett vitne alene er ikke nok til åfelle en mann i spørsmål om skyld eller lovbrudd, uansett hvilket lovbrudd han anklages for, men etter to eller tre vitnersutsagn skal saken ståfast.


text:
skal de to mennene som saken gjelder, tre fram for Herrens ansikt, for de prestene og dommerne som gjør tjeneste på den tiden,


text:
og dommerne skal granske saken nøye. Og skulle det vise seg å være et falskt vitne, som har kommet med en falsk beskyldning mot en landsmann,


text:
skal dere gjøre det samme med ham som han hadde tenkt å gjøre med den andre. Slik skal duutrydde det onde hos deg.


text:
Resten av folket skal få høre om det og gripes av frykt, så de aldri mer gjør en slikugjerning hos deg.


text:
Når du drar ut i krig mot dine fiender og ser hester og vogner, en hær som er større enn din, skal du ikke være redd for dem. For Herren din Gud er med deg, han som førte deg opp fra Egypt.


text:
Han skal si til dem: «Hør, Israel! I dag går dere til strid mot fiendene deres. Mist ikke motet! Frykt ikke, bli ikke grepet av redsel, la dere ikke skremme av dem!


text:
For det er Herren deres Gud som går med dere; han vil kjempe for dere mot fiendene og gi dere seier.» 


text:
Så skal tilsynsmennene tale til krigsfolket og si: «Er det noen som har bygd seg et nytt hus, men ikke vigslet det ennå, kan han dra hjem igjen, for at ikke en annen skal vigsle det om han faller i krigen.


text:
Er det noen som har plantet en vinmark, men ennå ikke tatt den i bruk, kan han dra hjem igjen, for at ikke en annen skal ta vinmarken i bruk om han faller i krigen.


text:
Og er det noen som har bundetseg til en kvinne, men ennå ikke tatt henne til ekte, kan han dra hjem igjen, for at ikke en annen skal ta henne til ekte om han faller i krigen.» 


text:
Tilsynsmennene skal fortsette og si til krigsfolket: «Er det noen som er redd og motløs, kan han dra hjem igjen, så ikke også hans våpenbrødres hjerte skal smelte bort.» 


text:
Dersom byen svarer med fred og åpner portene for deg, skal alt folket som finnes i byen, være slaver og tjene deg.


text:
Men kvinnene, småbarna og husdyrene og alt annet i byen kan du ta som bytte. Du kan ta for deg av dette byttet fra dine fiender som Herren din Gud gir deg.


text:
Slik skal du gå fram mot alle byene som ligger langt borte fra deg og ikke tilhører folkeslagene her.


text:
Men i de byene som tilhører disse folkene, og som Herren din Gud vil gi deg til eiendom, skal du ikke la en eneste skapning få leve.


text:
Du skal slå dem alle med bann ogutrydde dem, både hetittene, amorittene, kanaaneerne, perisittene, hevittene og jebusittene, slik Herren din Gud har befalt deg.


text:
Ellers kunne de lære dere å ta etter alt det avskyelige som de har gjort for sine guder, slik at dere synder mot Herren deres Gud.


text:
Når du er i krig med en by og må beleire den i lang tid før du kan innta den, skal du ikke ødelegge trærne der ved åbruke øks på dem. Du kan spise av dem, men du må ikke hugge dem ned. Er trærne på marken mennesker, så du må beleire dem også?


text:
Bare når du er sikker på at trærne ikke bærer spiselig frukt, kan du ødelegge dem. Du kan hugge dem ned og bruke dem til å bygge stillinger for åbeleire den byen som er i krig med deg, helt til den faller.


text:
Når noen finner en mann som ligger drept på åpen mark i det landet Herren din Gud gir deg i eie, og ingen vet hvem som har slått ham i hjel,


text:
Det skal slås fast hvilken by som er nærmest den drepte. De eldste fra denne byen skal ta en kvige som ikke har vært brukt til arbeid og aldri har hatt åk på seg.


text:
De eldste skal leie kvigen ned til en bekk som aldri tørker ut, på et sted der marken ikke blir pløyd og ikke blir sådd. De skal brekke nakken på kvigen der ved bekken.


text:
Så skal levittprestene komme. For dem har Herren din Gud valgt ut til å tjene ham og velsigne i Herrens navn, og til å dømme i alle saker som gjelder tvistemål eller vold.


text:
Alle de eldste i den byen som er nærmest den drepte, skal vaske hendene sine i bekken, over kvigen med brukketnakke.


text:
Og så skal de stå fram og si: «Våre hender har ikke utøst dette blodet, og våre øyne har ikke sett det som skjedde.


text:
Herre, gi forsoning til ditt folk Israel, som du har befridd! La ikke uskyldig blod henge ved ditt folk Israel!» Da får de soning for blodskylden.


text:
Det kan hende at du drar i krig mot dine fiender og Herren din Gud overgir dem i dine hender så du tar noen av dem til fange.


text:
og ta av seg de klærne hun hadde på da hun ble tatt til fange. Så skal hun bli i ditt hus og gråte over sin far og sin mor en hel må ned. Siden kan du gå inn til henne. Du skal være hennes mann, og hun skal være din kone.


text:
Men dersom du ikke liker henne lenger, skal du la henne dra hvor hun vil. Du må aldri selge henne for penger eller behandle henne som en slave, siden du har fått din vilje med henne.


text:
Det kan hende at en mann har to koner, en som han elsker, og en som han misliker. Han får sønner med begge to, men den førstefødte er sønn av den han misliker.


text:
Når den dagen kommer at han skal fordele arven mellom sønnene sine, må han ikke behandle sønnen til den han elsker, som om han var den førstefødte, til skade for den eldste, som er sønn av den han misliker.


text:
Han må godta den førstefødte, som er sønn av den han misliker, og gi ham dobbel andel av alt han eier. For han var den første fruktenav hans manndom, og førstefødselsretten tilhører ham.


text:
Det kan hende at en mann har en trassig og opprørsk sønn som ikke vil høre på sin far og mor og ikke adlyder dem, selv om de straffer ham.


text:
og si til de eldste i byen: «Denne sønnen vår er trassig og opprørsk og vil ikke høre på det vi sier. Han er en fråtser og en dranker!» 


text:
Da skal alle mennene i byen steine ham i hjel. Du skal utrydde det onde hos deg. Hele Israel skal høre om det og gripes av frykt.


text:
skal du ikke la den døde kroppen hans bli hengende på treet, men gravlegge ham samme dag. For den som blir hengt opp, er forbannet av Gud. Du skal ikke gjøre urentdet landet som Herren din Gud vil gi deg i eie.


text:
Om du ser at din landsmanns okse eller sau har sprungetvekk, skal du ikke vende ryggen til, du skal bringe dyret tilbake til din landsmann.


text:
Dersom han ikke bor i nærheten av deg eller du ikke vet hvem han er, skal du ta dyret hjem til deg og ha det hos deg til din landsmann kommer og spør etter det. Da skal du la ham få det tilbake.


text:
Det samme skal du gjøre med hans esel, og det samme skal du gjøre med hans klær, og det samme skal du gjøre med enhver ting som din landsmann har mistet, og som du finner. Du skal ikke vende ryggen til.


text:
Om du ser at din landsmanns esel eller okse faller over ende på veien, skal du ikke vende ryggen til, men du skal hjelpe ham med åreise dyret opp.


text:
En kvinne skal ikke bære mannsklær, og en mann skal ikke kle seg i kvinneklær. For Herren din Gud har avsky for hver den som gjør dette.


text:
Når du på din vei tilfeldigvis kommer over et fuglerede i et tre eller på bakken, og det erungereller egg i det, og moren ligger på ungene eller eggene, da skal du ikke ta moren sammen medungene.


text:
Når du bygger et nytt hus, skal du lage rekkverk på taket, slik at du ikke fører blodskyld over huset om noen faller ned fra det.


text:
Du skal ikke så noe mellom vinstokkene dine. Ellers vil det hele tilfalle helligdommen, både avlingen av det du har sådd, og fruktenav vingården.


text:
Det kan hende at en mann gifter seg med en kvinne og går inn til henne, men siden få ruvilje mot henne.


text:
Han kommer med beskyldninger og setter ut et dårlig rykte om henne og sier: «Jeg giftet meg med denne kvinnen, men da jeg kom nær henne, oppdaget jeg at hun ikke var jomfru.» 


text:
Jentas far skal si til de eldste: «Jeg lot denne mannen få min datter til kone, men nå har han fåttuvilje mot henne.


text:
Og nå kommer han med beskyldninger mot henne og sier at han ikke fant noe tegn på at hun var jomfru. Men her er min datters jomfrutegn!» Så skal de bre kledet ut for de eldste i byen.


text:
og ilegge ham en bot på hundresjekel sølv og gi dem til jentas far fordi mannen har satt ut et ondt rykte om en jomfru i Israel. Hun skal være hans kone, og han får ikke skille seg fra henne så lenge han lever.


text:
da skal de føre henne ut foran døren til farens hus, og mennene i byen skal steine henne i hjel. For hun har gjort en skammelig gjerning i Israel ved å drive hor i sin fars hus. Slik skal du rydde ut det onde hos deg.


text:
Om en mann blir oppdaget mens han ligger med en gift kvinne, skal de døbegge to, både mannen som hadde ligget med henne, og kvinnen selv. Slik skal du rydde det onde ut av Israel.


text:
Om en mann treffer en ung jente i byen, en jomfru som er lovet bort til en annen mann, og han ligger med henne,


text:
da skal dere føre begge to til byporten og steine dem i hjel, jenta fordi hun ikke ropte om hjelp enda hun var i en by, og mannen fordi han krenket en annen manns kvinne. Slik skal du rydde ut det onde hos deg.


text:
Men er det ute på marken at en mann treffer en jente som er lovet bort, og tar henne med makt og ligger med henne, da skal bare mannen som lå med henne, dø.


text:
Jenta skal du ikke gjøre noe; hun har ikke gjort noen dødssynd. For dette er en lignende sak som når en mann overfaller en annen mann og slår ham i hjel.


text:
Om en mann treffer en jente som er jomfru og ikke er lovet bort, og han forgriper seg på henne og ligger med henne, og de blir oppdaget,


text:
da skal mannen som lå med jenta, betale hennes far femti sjekel sølv. Hun skal være hans kone fordi han krenket henne, og han får ikke skille seg fra henne så lenge han lever.


text:
Ingen som er født i forbudt ekteskap, skal ha adgang til Herrens forsamling. Selv ikke etterkommerne hans i tiende ledd skal ha adgang til Herrens forsamling.


text:
Ingen ammonitt eller moabitt skal ha adgang til Herrens forsamling. Selv ikke etterkommerne deres i tiende ledd skal ha adgang til Herrens forsamling. Slik skal det være for all fremtid.


text:
For de møtte dere ikke på veien med brød og vann den gangen dere kom fra Egypt, men de leide Bileam, Beors sønn, fra Petor i arameerlandet mellom elvene, til å forbanne deg.


text:
Men Herren din Gud ville ikke høre på Bileam. Herren din Gud vendte forbannelsen til velsignelse for deg fordi han elsket deg.


text:
Men edomitten skal du ikke holde for avskyelig, for han er din bror. Du skal heller ikke holde egypteren for avskyelig, for du har vært en innflytter i hans land.


text:
Om en av dere er blitt uren etter sæduttømming om natten, skal han gåutenfor leiren og ikke komme inn igjen


text:
Blant redskapene dine skal du ha en spiss stokk. Med den skal du grave en grop når du setter deg der ute, og dekke over avføringen etterpå.


text:
For Herren din Gud vandrer omkring i leiren din for å berge deg og overgi fiendene til deg. Derfor skal leiren være hellig. Han må ikke se noe usømmelig hos deg, for da vender han seg bort fra deg.


text:
Du skal ikke utlevere en slave til herren hans når han har rømt fra sin herre og søkt tilflukt hos deg.


text:
La ham være hos deg og bo på det stedet han velger ut blant dine byer, et sted som er bra for ham. Du skal ikke behandle ham dårlig.


text:
Når du skal innfri et løfte, skal du ikke komme til Herren din Guds hus med lønn fra en hore eller penger fra en hund, for begge deler er avskyelige for Herren din Gud.


text:
Du skal ikke kreve renter av din landsmann, verken av penger eller av mat eller av noe annet som kan lånes ut mot rente.


text:
Av en fremmed kan du kreve renter, men ikke av din landsmann. Da vil Herren din Gud velsigne deg i alt dine hender gjør, i det landet du går inn i og skal leggeunderdeg.


text:
Når du gir et løfte til Herren din Gud, skal du ikke være sen med åinnfri det. Ellers vil Herren din Gud kreve det av deg, og du på drar deg skyld.


text:
Det som kommer over dine lepper, må du holde og gjøre. For av fri vilje har du gitt Herren din Gud løftet som du haruttalt med din egen munn.


text:
Når du kommer inn i en annen manns vinmark, kan du spise så mye druer du vil, til du blir mett. Men du må ikke sanke i spann.


text:
Når du kommer inn på en annen manns kornåker, kan du plukke aks med hånden. Men sigd må du ikke bruke på annen manns korn.


text:
Det kan hende at en mann har tatt en kvinne til ekte, men ikke lenger ser på henne med velvilje fordi han har funnet noe usømmelig hos henne. Han skriver et skilsmissebrev, gir henne det og sender henne bort fra sitt hus.


text:
Om også den andre mannen få ruvilje mot henne, skriver skilsmissebrev, gir henne det og sender henne bort fra sitt hus, eller om han dør,


text:
da kan ikke den første mannen som skilte seg fra henne, igjen ta henne til kone, etter at hun er gjort uren. For det er avskyelig for Herren. Du må ikke føre synd over det landet Herren din Gud gir deg til eiendom.


text:
Om en mann er nygift, skal han ikke dra ut i krig og ikke bli på lagt andre plikter. I ett år skal han være fri til å være hjemme og være til glede for kvinnen som han har giftet seg med.


text:
Om det oppdages at en mann har bortført en av sine landsmenn, en israelitt, og han behandler ham som en slave eller selger ham, da skal tyven dø. Slik skal du rydde ut det onde hos deg.


text:
Vedutbrudd av hudsykdom, pass på at dere nøye følger levittprestenes rettledning. Det som jeg har befalt dem, skal dere trofast følge.


text:
Når du gir et lån av noe slag til din neste, skal du ikke gå inn i huset hans for å ta pant hos ham.


text:
Nei, du skal la ham få pantet tilbake ved solnedgang, så han kan ligge i kappen sin. Da vil han velsigne deg, og det vil være en rettferdig gjerning for Herren din Gud.


text:
Du skal ikke gjøre urettmot en fattig og nødlidende dagarbeider, enten det er en landsmann eller en innflytter som bor i en av byene i landet ditt.


text:
Du skal gi ham lønn samme dagen, før solen går ned, for han er fattig og lengter etter den. Ellers kan han rope til Herren og klage på deg, og du blir skyldig i synd.


text:
Husk at du selv har vært slave i Egypt, og at Herren din Gud fridde deg ut derfra. Derfor befaler jeg deg å gjøre dette.


text:
Når du høster inn kornet på åkeren din og glemmer et kornbånd der, skal du ikke gå tilbake og hente det. Innflytteren, den farløse og enken skal få det. Da vil Herren din Gud velsigne deg i alt ditt arbeid.


text:
Når du slår ned oliven, skal du ikke plukke greinene rene etterpå. La innflytteren, den farløse og enken få det som er igjen.


text:
Når du høster vinmarken din, skal du ikke sanke de druene som blir igjen. La innflytteren, den farløse og enken få det.


text:
Om det kommer til en tvist mellom to menn, skal de møtes for retten, som skal ta saken opp til dom. De skal frikjenne den som har rett, og dømme den som er skyldig.


text:
Hvis den skyldige skal straffes med slag, skal dommeren la ham legge seg ned, og i hans nærvær skal de gi ham så mange slag som skylden hans tilsier.


text:
Om brødre bor sammen og en av dem dør uten å ha fått en sønn, skal hans enke ikke gifte seg med enutenfor slekten, med en fremmed. Hennes svoger skal gå inn til henne og gjøre sin plikt som svoger gjennom å ta henne til kone.


text:
Den første sønnen hun føder, skal bære videre den avdøde brorens navn, så navnet ikke blirutslettet i Israel.


text:
Men dersom mannen ikke har lyst til å ta sin svigerinne til ekte, skal hun gå til de eldste i byporten og si: «Min svoger nekter å oppfylle svogerplikten og videreføre sin brors navn i Israel. Han er ikke villig til å ta meg til kone.» 


text:
Da skal de eldste i byen kalle mannen til seg og tale ham til rette. Står han på sitt og sier at han ikke vil ta henne til kone,


text:
skal svigerinnen gå bort til ham i nærvær av de eldste, dra skoen av foten hans, spytte ham i ansiktet og svare ham: «Slik gjør en med den mann som ikke vil bygge sin brors hus.» 


text:
Det kan hende at en mann og hans landsmann kommer i slagsmål. Kona til den ene kommer til for åredde mannen sin fra den som slår. Hun rekker hånden ut og griper ham i kjønnsdelene.


text:
Du skal ha riktige vektlodd og et riktig efa-mål. Da skal du leve lenge i det landet Herren din Gud gir deg.


text:
De overrasket deg på veien da du varutsultetogutmattet. Uten frykt for Gud hogg de ned baktroppen, alle som var blitt liggende etter.


text:
Når Herren din Gud lar deg få fred for alle fiender omkring i det landet Herren din Gud gir deg til eiendom og lar deg innta, da skal duutslette minnet om amalekittene under himmelen. Glem det ikke!


text:
Når du kommer inn i det landet Herren din Gud vil gi deg til eiendom, og du legger detunderdeg og bosetter deg der,


text:
skal du ta noe av førstegrøden av alt du høster inn fra jorden i landet ditt, det landet Herren din Gud vil gi deg. Du skal legge det i en kurv og gå til det stedet Herren din Gud velger ut til bolig for sitt navn.


text:
Du skal gå til presten som gjør tjeneste på den tiden, og si: «Jeg vitner i dag for Herren din Gud at jeg er kommet inn i det landet som Herren med ed lovet våre fedre at han ville gi oss.» 


text:
For Herren din Guds ansikt skal du ta til orde og si: «Min far var en omflakkende arameer. Han dro ned til Egypt med en liten flokk og bodde der som innflytter. Der ble han til et stort og sterkt og tallrikt folk.


text:
Da ropte vi til Herren, våre fedres Gud, og Herren hørte våre rop og så hvor mishandlet, plaget og undertrykt vi var.


text:
Og Herren førte oss ut av Egypt med sterk hånd, utstrakt arm og skremmende kraft, med tegn og under.


text:
Og se, jeg bringer førstegrøden av det som er høstet inn på den jorden du har gitt meg, Herre.» Du skal sette den ned for Herren din Guds ansikt, og du skal tilbe Herren din Gud.


text:
Så skal du glede deg over alt det gode som Herren din Gud har gitt deg og ditt hus, både du og levitten og innflytteren som bor hos deg.


text:
Når du det tredje året, tiendeåret, har samlet inn hele tienden av avlingen din og gitt den til levittene, innflytterne, de farløse og enkene, og de så har spist seg mette i byene dine,


text:
da skal du si for Herren din Guds ansikt: «Jeg har tatt det hellige ut av huset og gitt det til levitten, innflytteren, den farløse og enken, nøyaktig slik du har på budt meg. Jeg har ikke overtrådt eller glemt noen av dine bud.


text:
Jeg har ikke spist av tienden mens jeg hadde sorg. Jeg har ikke båret bort noe av den mens jeg var uren, og ikke gitt noe av den til de døde. Jeg har vært lydig mot Herren min Gud og gjort alt det du har på lagt meg.


text:
Se nåned fra din hellige bolig, fra himmelen, og velsign ditt folk, Israel, og den jord du har gitt oss, slik du med ed lovet våre fedre, et land som flyter av melk og honning.» 


text:
Denne dagen på legger Herren din Gud deg å holde disse forskriftene og lovene. Du skal holde dem av hele ditt hjerte og hele din sjel og leve etter dem!


text:
Du har i dag gitt Herren ditt ord på at han skal være din Gud, og at du vil gåpåhans veier, holde hans forskrifter, bud og dommer og adlyde ham.


text:
Og Herren har i dag gitt deg sitt ord på at du skal være hans dyrebare eiendom, slik som han har sagt deg, når du holder alle hans bud.


text:
Da skal han sette deg høyt over alle folkeslag han har skapt, til pris og ære og pryd, og du skal være et hellig folk for Herren din Gud, slik han har sagt.


text:
Moses og de eldste i Israel ga folket dette på budet: Dere skal holde alle de budenejeg gir dere i dag.


text:
Den dagen dere går over Jordan og til det landet Herren din Gud gir deg, skal du reise noen store steiner og stryke kalk på dem.


text:
Når du har gått over, skal du skrive alle ordene i denne loven på dem. Da skal du få komme inn i det landet Herren din Gud vil gi deg, et land som flyter av melk og honning, slik som Herren, dine fedres Gud, lovet deg.


text:
Når dere kommer over Jordan, skal dere på Ebal-fjellet reise disse steinene slik jeg på legger deg i dag, og du skal stryke kalk på dem.


text:
Alteret for Herren din Gud skal du bygge av steiner som ikke er huggettil. På det skal du bære fram brennoffer for Herren din Gud.


text:
Moses og levittprestene talte til hele Israel: «Vær stille! Hør, Israel! Denne dagen er du blitt Herren din Guds folk.


text:
Når dere har gått over Jordan, skal disse stå på Garisim-fjellet og lyse velsignelse over folket: Simon, Levi, Juda, Jissakar, Josef og Benjamin.


text:
Forbannet er den som lager et utskåret eller støpt gudebilde, avskyelig for Herren, formet av en håndverker, og stiller det opp i hemmelighet! Og hele folket skal svare: Amen.


text:
Forbannet er den som fordreier retten for innflyttere, farløse og enker! Og hele folket skal si: Amen.


text:
Forbannet er den som ligger med sin fars kone, for han har tatt sin fars kappeflik bort fra henne! Og hele folket skal si: Amen.


text:
Forbannet er den som ligger med sin søster, sin fars eller mors datter! Og hele folket skal si: Amen.


text:
Forbannet er den som tar imot bestikkelser for å slåi hjel enuskyldig! Og hele folket skal si: Amen.


text:
Forbannet er den som ikke holder ordene i denne loven i hevd og ikke lever etter dem! Og hele folket skal si: Amen.


text:
Hvis du nå vil adlyde Herren din Guds røst og trofast følge alle hans bud som jeg gir deg i dag, da skal Herren din Gud sette deg høyt over alle folkeslag på jorden,


text:
Velsignet er fruktenav ditt morsliv, fruktenav din åkerjord og fruktenav din buskap, avkommet av ditt storfe og tilveksten til ditt småfe!


text:
Når fiender angriper deg, skal Herren gjøre det slik at du beseirer dem. Om de kommer mot deg på én vei, skal de flykte for deg på sju.


text:
Herren skal befale velsignelse over deg, over din matbod og i alt ditt arbeid. Ja, Herren din Gud skal velsigne deg i det landet som han gir deg.


text:
Dersom du holder budenefra Herren din Gud og går på hans veier, vil Herren gjøre deg til sitt hellige folk, slik han med ed har lovet deg.


text:
Herren skal gi deg rikelig av det som godt er, både frukt av ditt morsliv og frukt av din buskapog frukt av din åkerjord, på den jorden Herren med ed lovet dine fedre at han ville gi deg.


text:
Herren skal åpne sitt velfylte forrådskammer, himmelen, for deg. Han skal gi landet regn i rett tid og velsigne alt dine hender gjør. Du skal låne ut til mange folkeslag, men selv trenger du ikke ålåne.


text:
Herren vil gjøre deg til hode og ikke til hale. Du skal alltid komme høyere, aldri lavere, så sant du lyder budenefra Herren din Gud som jeg gir deg i dag, så du holder dem og gjør etter dem.


text:
Du skal ikke vike av fra noen av de budenejeg gir deg i dag, verken til høyre eller venstre, ikke følge andre guder og ikke dyrke dem.


text:
Men hvis du ikke adlyder Herren din Guds røst, ikke holder alle hans bud og forskrifter som jeg gir deg i dag, og ikke gjør etter dem, da skal alle disse forbannelsene komme over deg og nådeg:


text:
Forbannet er fruktenav ditt morsliv og fruktenav din åkerjord, avkommet av ditt storfe og tilveksten til ditt småfe!


text:
Herren skal sende forbannelse, forvirring og plage over deg og over alt dine hender gjør, til du blirutryddet og brått går til grunne, fordi du gjorde det onde og forlot meg.


text:
Herren skal la pesten bli hengende ved deg til den gjør ende på deg i det landet du någår inn i for å legge detunderdeg.


text:
Herren skal slå deg med tæring og betennelse, med frysninger og feber, med tørke, kornsot og svartrust, og det skal forfølge deg til du går til grunne.


text:
Herren skal forvandle regnet over landet ditt til sand og støv. Fra himmelen skal det falle ned over deg til du blirutryddet.


text:
Herren skal gjøre det slik at du beseires av dine fiender. Drar du ut mot dem på én vei, skal du flykte for dem på sju. Du skal bli til skrekk for alle riker på jorden.


text:
Likene av dere skal bli til føde for alle fugler under himmelen og for dyrene på marken, og ingen skal skremme dem bort.


text:
Midt på dagen skal du famle deg fram som den blinde famler i mørke. Du skal ikke lykkes på din vei. Du blirundertrykt ogutplyndret dag etter dag, og det er ingen som hjelper.


text:
Binder du deg til en kvinne, skal en annen mann voldta henne. Bygger du et hus, får du ikke bo i det. Planter du en vinmark, får du ikke ta den i bruk.


text:
Oksen din skal slaktes mens du ser på, og du får ikke spise kjøttet. Eselet ditt skal røves rett for øynene på deg og kommer aldri tilbake til deg. Småfeet ditt skal fiendene få, og det er ingen som hjelper deg.


text:
Sønnene og døtrene dine skal overgis til et fremmed folk. Du skal se og lengte etter dem hele tiden, men forgjeves, for du er maktesløs.


text:
Et folk du ikke kjenner, skal ete opp grøden av jorden din og det du har vunnetmed alt ditt strev. Du blirundertrykt og tråkket på, dag etter dag.


text:
Herren skal slå deg på knærne og på lårene med ondartede verkebyller som ikke kan helbredes; de skal bre seg fra hode til hæl.


text:
Herren skal føre deg og den kongen du setter over deg, bort til et folkeslag som verken du eller dine fedre har kjent, og der skal du dyrke andre guder, stokk og stein.


text:
Vinmarker skal du plante og dyrke, men du får verken drikke eller lagre vin, for marken eter dem opp.


text:
Oliventrær skal du ha overalt i landet ditt, men du får ikke salve deg med olje, for olivenfruktenfaller ned.


text:
Innflytteren som bor hos deg, skal komme høyere og høyere over deg, men du skal komme lavere og lavere.


text:
Alle disse forbannelsene skal komme over deg. De skal forfølge deg og nådeg igjen til du blirutryddet, fordi du ikke adlød Herren din Gud og ikke holdt de budeneog forskriftene som han har gitt deg.


text:
mådu tjene de fiendene Herren sender mot deg, og være sulten, tørst og naken og mangle alt. Han skal legge et jernåk på nakken din, helt til han harutryddet deg.


text:
Herren skal sende over deg et folkeslag fra det fjerne, fra jordens ende, som en stupende ørn, et folk med et språk som du ikke forstår,


text:
De skal ete opp fruktenav buskapen din og fruktenav åkerjorden, til du blirutryddet. De lar verken korn, ny vin eller fin olje være igjen til deg, verken avkommet av storfeet ditt eller tilveksten til småfeet. De fortsetter til de harutryddet deg.


text:
De skal omringe deg i alle byene dine, helt til de styrter ned, de høye festningsmurenesom du stolte på overalt i landet ditt. De skal omringe deg i alle byene i hele landet som Herren din Gud gir deg.


text:
Og i den trengsel og nød som fienden fører over deg, skal du spise dine egne barn, kjøttet av sønnene og døtrene som Herren din Gud har gitt deg.


text:
Den fineste og mest bortskjemte mann hos deg vil være så ond mot sin bror og sin egen kone og mot de barna han ennå har tilbake,


text:
at han ikke unneren eneste av dem å få kjøtt av barna han spiser. For han har ikke noe annet igjen i den trengsel og nød som fienden fører over deg i alle byene dine.


text:
Og den fineste og mest bortskjemte kvinne, som aldri har prøvd å sette foten på jorden, så fin og bortskjemt som hun var, skal ikke unne sin egen mann og sin sønn og datter


text:
etterbyrden som kommer ut mellom beina hennes, eller barna hun har født. Fordi hun mangler alt, spiser hun dem i hemmelighet, i den trengsel og nød som fienden fører over deg i byene dine.


text:
Dersom du ikke trofast følger hvert ord i denne loven som er skrevet i denne boken, og ikke frykter dette ærerike og skremmende navnet, Herren din Gud,


text:
da skal Herren sendeufattelige plager over deg og dine etterkommere, store plager og onde sykdommer som ingen ende vil ta.


text:
Han skal igjen sende over deg alle Egypts smittsomme sykdommer som du gruer for, og de skal bli hengende ved deg.


text:
Ogsåalle de sykdommer og plager som ikke er nevnt i denne lovboken, skal Herren sende over deg, helt til du blirutryddet.


text:
Bare en liten flokk skal bli igjen av dere som før var tallrike som stjernene på himmelen. For du adlød ikke Herren din Gud.


text:
Slik Herren før gledet seg over å gjøre godt mot dere og gjøre dere tallrike, skal han någlede seg over å gjøre ende på dere ogutrydde dere. Dere skal rykkes opp av det landet du någår inn i og skal leggeunderdeg.


text:
Herren skal spre deg blant alle folkene fra den ene enden av jorden til den andre, og der skal du dyrke andre guder som verken du eller dine fedre har kjent: stokk og stein.


text:
Blant disse folkeslagene skal du aldri få ro og aldri finne hvile for din fot. Der skal Herren gi deg eturolig hjerte, et sviktende syn og et motløst sinn.


text:
Om morgenen skal du si: «Bare det var kveld!» og om kvelden: «Bare det var morgen!» Slik frykt skal du kjenne i ditt hjerte, og så redselsfullt er det du får se.


text:
Herren skal føre deg på skip tilbake til Egypt, den veien jeg sa at du aldri mer skulle se. Der skal dere by dere fram til å bli solgt til fiendene som slaver og slavekvinner, men ingen vil kjøpe.


text:
Dette er ordene i pakten som Herren befalte Moses å slutte med israelittene i landet Moab, i tillegg til den pakten han hadde sluttetmed dem ved Horeb.


text:
Moses kalte hele Israel sammen og sa til dem: Dere har sett alt det Herren gjorde like for øynene på dere i Egypt, med farao og alle hans tjenere og hele hans land.


text:
Men til denne dag har Herren ikke gitt dere et hjerte til å forstå, øyne til å se og ører til å høre.


text:
Jeg førte dere i ørkenen i førti år. Klærne dere hadde på, ble ikke utslitt, heller ikke skoene du hadde på føttene.


text:
Dere spiste ikke brød og drakk ikke vin eller sterk drikk, for at dere skulle kjenne at jeg er Herren deres Gud.


text:
Så kom dere til dette stedet. Sihon, kongen i Hesjbon, dro ut til kamp mot oss sammen med Og, kongen i Basan, men vi slo dem.


text:
Vi tok landet deres og lot rubenittene og gadittene og halvparten av Manasses stamme få det til eiendom.


text:
Dere står i dag, alle sammen, for Herren deres Guds ansikt, stammehøvdingene, de eldste og tilsynsmennene, hver mann i Israel,


text:
småbarna og kvinnene deres og innflytteren som holder til i leiren din, både den som huggerved og den som bærer vann for deg.


text:
Du skal nå tre inn i pakten med Herren din Gud, den som Herren din Gud sluttermed deg i dag, med de forbannelser som hører pakten til.


text:
Ved dette skal han i dag gjøre deg til sitt folk, og han selv vil være din Gud, som han har sagt deg, og slik han med ed lovet dine fedre, Abraham, Isak og Jakob.


text:
men også med dem som står her sammen med oss i dag for Herren vår Guds ansikt, og med dem som ennå ikke er her sammen med oss.


text:
Dere vet selv at vi bodde i Egypt, og at vi dro fram gjennom landene til de folkeslagene dere måtte dra forbi.


text:
Det må ikke finnes blant dere noen mann eller kvinne, noen familie eller stamme som i dag vender sitt hjerte bort fra Herren vår Gud for å gå og dyrke disse folkeslagenes guder. Det må ikke finnes blant dere noen rot som det skyter giftplanter og malurt opp fra,


text:
ingen som når han hører forbannelsesordene, velsigner seg selv i sitt hjerte og sier: «Fred skal være med meg, selv om jeg følger mitt egenrådige hjerte.» Da ødelegger han både det vannrike og det tørre landet.


text:
Herren vil ikke tilgi en slik mann;Herrens harme og sjalusi skal flamme opp mot ham. Alle de forbannelser som er skrevet ned i denne boken, skal hvile over ham, og Herren skal utslette navnet hans under himmelen.


text:
Herren skal skille ham ut fra alle Israels stammer og la ham rammes avulykke, etter alle paktens forbannelser som er skrevet ned i denne lovboken.


text:
Kommende slekter, barna som vokser opp etter dere, og fremmede som kommer fra fjerne land, skal se plagene som har rammet dette landet, og sykdommene som Herren har sendt over det:


text:
svovel og salt, hele landet avsvidd så det ikke kan så s, bli grønt eller noe stråkan vokse der, slik det også var da Sodoma og Gomorra, Adma og Sebojim ble ødelagt, de som Herren i sin vrede og harme ødela.


text:
Da skal de si og alle folkeslag spørre: «Hvorfor har Herren handlet slik med dette landet? Hvorfor er hans harme så stor?» 


text:
Og de skal få til svar: Fordi de sviktet den pakten som Herren, deres fedres Gud, sluttetmed dem da han førte dem ut av Egypt.


text:
De gikk bort og dyrket andre guder og tilba dem, guder som de ikke kjente, og som han ikke hadde gitt dem.


text:
Derfor flammet Herrens harme opp mot dette landet, så han førte over det all den forbannelse som er skrevet ned i denne boken.


text:
I harme, raseri og stor vrede rykket Herren dem opp av jorden deres og kastet dem bort til et annet land, og der har de vært til denne dag.


text:
Det som er skjult, hører Herren vår Gud til, men det som er åpenbart, tilhører oss og våre barn til evig tid, så vi skal holde hvert ord i denne loven.


text:
Når alt dette kommer over deg, velsignelsen og forbannelsen som jeg har lagt fram for deg, og du tar det til deg i ditt hjerte ute blant alle folkeslagene som Herren din Gud har drevet deg bort til,


text:
og du så vender om til Herren din Gud av hele ditt hjerte og av hele din sjel og lyder hans røst i alt det jeg på legger deg i dag, både du og dine barn,


text:
da skal Herren din Gud vende din skjebne og være barmhjertig mot deg. Herren din Gud vil igjen samle deg fra alle de folk han har spredt deg ut blant.


text:
Om du så er drevet bort til himmelens grense, skal Herren din Gud samle deg derfra, og derfra skal han hente deg.


text:
Herren din Gud vil føre deg til det landet som dine fedre inntok, og du skal innta det igjen. Han skal gjøre vel mot deg og gjøre deg mer tallrik enn fedrene dine.


text:
Herren din Gud skal omskjære ditt hjerte og dine etterkommeres hjerte, så du elsker Herren din Gud av hele ditt hjerte og av hele din sjel, slik at du skal få leve.


text:
Herren din Gud vil legge alle disse forbannelsene på dine fiender og på dem som hater og forfølger deg.


text:
Herren din Gud vil skjenke deg alt godt i overflod gjennom alt du gjør, gjennom fruktenav ditt morsliv og fruktenav din buskapog fruktenav din åkerjord. For Herren vil igjen glede seg over deg til ditt beste, slik som han gledet seg over dine fedre,


text:
såsant du lyder Herren din Guds røst og holder hans bud og forskrifter som er skrevet i denne lovboken, og så sant du vender om til Herren din Gud av hele ditt hjerte og hele din sjel.


text:
De er ikke i himmelen, så du må si: «Hvem vil fare opp til himmelen for oss og hente dem ned, så vi kan få høre dem og leve etter dem?» 


text:
De er heller ikke på den andre siden av havet, så du må si: «Hvem vil dra over havet for oss og hente dem, så vi kan høre dem og leve etter dem?» 


text:
Gjør du som jeg på legger deg i dag, så du elsker Herren din Gud og går på hans veier og holder hans bud, forskrifter og dommer, da skal du leve og bli tallrik. Herren din Gud skal velsigne deg i landet du går inn i og leggerunderdeg.


text:
Men om ditt hjerte vender seg bort og du ikke er lydig, men lar deg rive med så du bøyer deg og tilber andre guder og dyrker dem,


text:
da kunngjør jeg dere i dag at dere skal gåfullstendig til grunne. Dere skal ikke få leve lenge i det landet du går over Jordan for åinnta.


text:
I dag tar jeg himmel og jord til vitne mot dere. Jeg har lagt fram for deg liv og død, velsignelse og forbannelse. Velg da livet, så du og dine etterkommere kan få leve.


text:
Du skal elske Herren din Gud, lyde hans røst og holde fast ved ham! Da skal du få leve og bo lenge i det landet som Herren med ed lovet å gi dine fedre, Abraham, Isak og Jakob.


text:
Han sa til dem: Jeg er nåhundreog tjue år gammel og makter ikke lenger å gå ut og inn som før. Og Herren har sagt til meg: «Du skal ikke komme over denne elven, over Jordan.» 


text:
Herren din Gud skal selv gå over foran deg. Han vilutrydde disse folkeslagene for deg, så du kan ta landet fra dem. Josva skal gå over foran deg, slik som Herren har sagt.


text:
så vil Herren gjøre med dem som han gjorde med amorittkongene Og og Sihon og landet deres da hanutryddet dem.


text:
Vær modige og sterke! Vær ikke redde og la dere ikke skremme av dem! For Herren din Gud går selv med deg. Han svikter deg ikke og forlater deg ikke.


text:
Så kalte Moses Josva til seg mens alle israelittene så på, og sa til ham: Vær modig og sterk! For du skal føre folket inn i det landet som Herren med ed lovet å gi deres fedre, og du skal la dem få det til eiendom.


text:
Herren selv skal gå foran deg. Han skal være med deg. Han svikter deg ikke og forlater deg ikke. Vær ikke redd og mist ikke motet!


text:
Moses skrev ned denne loven og ga den til prestene, Levi-sønnene, som bar Herrens paktkiste, og til alle de eldste i Israel.


text:
når hele Israel kommer og trer fram for Herren sin Guds ansikt på det stedet han velger seg ut, skal du lese opp denne loven foran hele Israel, slik at de hører det.


text:
Kall folket sammen, menn, kvinner og barn, og innflytterne som bor i byene dine, slik at de hører og kan lære å frykte Herren deres Gud og trofast følge hvert ord i denne loven.


text:
Ogsåbarna deres, som ennå ikke kjenner den, skal høre den, så de lærer å frykte Herren deres Gud så lenge dere får leve i det landet dere skal leggeunderdere når dere går over Jordan.


text:
Herren sa til Moses: «Se, tiden da du skal dø, nærmer seg. Kall Josva hit, og still dere opp i telthelligdommen, så jeg kan gi ham oppdraget hans.» Moses og Josva gikk og stilte seg i telthelligdommen.


text:
Herren sa til Moses: Se, du skal snart gå til hvile hos dine fedre. Da kommer dette folket til å drive hor med fremmede guder i det landet de er kommet inn i. De kommer til å forlate meg og bryte den pakten jeg har sluttetmed dem.


text:
Da, når det skjer, skal min harme flamme opp mot dem. Jeg vil forlate dem og skjule ansiktet for dem, og de skal bli fortært. Mangeulykker og stor nød skal ramme dem. Den dagen skal de si: «Når disseulykkene rammer meg, er det vel fordi min Gud ikke er med meg.» 


text:
Men fordi de har gjort så mye ondt, vil jeg på den dagen fullstendig skjule ansiktet for dem; for de har vendt seg til andre guder.


text:
Skriv nåned denne sangen, og la israelittene lære den! Legg sangen i deres munn, og la den være mitt vitne mot israelittene.


text:
Nåfører jeg dem inn i det landet som jeg med ed lovet deres fedre, et land som flyter av melk og honning. Men når de har spist seg mette og er blitt fete, vil de vende seg til andre guder og dyrke dem. De vil forakte meg og bryte min pakt.


text:
Når da mangeulykker og stor nød rammer dem, skal denne sangen stå som vitne foran dem, for deres etterkommere skal ha den på leppene og ikke glemme den. For jeg vet hvilke tanker som rører seg i dem allerede nå, før jeg fører dem inn i det landet som jeg lovet dem med ed.


text:
Herren ga Josva, Nuns sønn, dette på budet: «Vær modig og sterk! Det er du som skal føre israelittene inn i det landet jeg med ed har lovet dem. Jeg skal være med deg.» 


text:
Ta denne lovboken og legg den ned ved siden av paktkisten til Herren deres Gud. Der skal den ligge som et vitne mot deg.


text:
For jeg vet at du er trassig og stivnakket. Allerede nåmens jeg lever blant dere, har dere vist trass mot Herren. Hvor mye mer når jeg er død!


text:
Kall nåsammen alle de eldste i stammene deres og tilsynsmennene, så vil jeg la dem høre disse ordene og ta himmel og jord til vitne mot dem.


text:
For jeg vet at når jeg er død, kommer dere til åhandle ille og bøye av fra den veien jeg har på budt dere å gå. I dager som kommer, skalulykken ramme dere fordi dere gjør det som er ondt i Herrens øyne og gjør ham rasende med handlingene deres.


text:
La min lære risle som regn, min tale dryppe som dugg, som regnskurer på grønne enger, som regndråper over alt som gror.


text:
Klippen, fullkomment er hans verk, for hans veier er alltid de rette. En trofast Gud, uten svik, rettferdig og rettskaffen er han.


text:
Er det slik dere lønner Herren, du dumme, uforstandige folk? Er han ikke din far som skapte deg? Han formet deg og holder deg oppe.


text:
Husk de eldgamle dager, gi akt på årene fra slekt til slekt! Spør din far, la ham fortelle deg, spør de gamle, la dem gi deg svar.


text:
Da Den høyeste ga folkeslagene land og skilte menneskene fra hverandre, satte han grenser mellom folkene etter tallet på Israels sønner.


text:
Herren fant ham i ørkenlandet, i den øde og hylende ørkenen. Han vernet ham, tok hånd om ham og voktet ham som sin øyensten.


text:
Lik en ørn som få rungene til åfly fra redet og svever over dem, slik bredte han ut sine vinger, tok ham og bar ham på vingene.


text:
Han lot ham ri fram over landets høyder og lot ham spise av åkerens grøde, suge honning av berget og olje av den harde klippen,


text:
ga ham rømme fra buskapen, melk av småfe og fett av lam, av Basan-værer og bukker, og nyrefettet av hveten. Drueblod drakk du, skummende vin.


text:
Jesjurun ble fet og spente bakut; du ble fet og tykk og stinn. Han forkastet Gud, som hadde skapt ham, og viste forakt for sin frelsende klippe.


text:
De ofret til ånder som ikke er guder, til guddommer som de ikke kjente, nye guder som nylig var kommet, guder som fedrene ikke visste om.


text:
Han sa: Jeg vil skjule ansiktet for dem og se hvordan det går dem til slutt; for de er en vrangsnudd slekt, barn uten troskap.


text:
De gjorde meg sjalu med guder som ikke er guder, med av guder gjorde de meg rasende. Så vil jeg gjøre dem sjalu med et folk som ikke er et folk, med etuforstandig folkeslag gjør jeg dem rasende.


text:
For i min harme har jeg tent en ild, den brenner helt til dødsrikets dyp. Den fortærer jorden og dens grøde og setter fjellenes grunnvoll i brann.


text:
Kraftløse blir de av sult, de tæres av pest og farlig sott. Så sender jeg mot dem villdyr med skarpe tenner og giftige ormer som kryper i støvet.


text:
Men jeg fryktet at fiendene skulle krenke meg, at motstanderne deres ville misforstådet og si: «Vår egen hånd er løftet, det var ikke Herren som gjorde alt dette.» 


text:
Hvordan kan en mann forfølge tusen og to slåti tusen på flukt, hvis ikke deres klippe har solgt dem, hvis ikke Herren har oppgitt dem?


text:
For deres vinstokk stammer fra Sodoma og fra terrassene i Gomorra. Deres druer er giftige, drueklasene beske.


text:
til dagen som kommer med hevn og gjengjeld, den tid da de blir ustøpåfoten. Ja, ulykkesdagen nærmer seg, det som venter dem, kommer snart.


text:
Men Herren vil skaffe sitt folk rett og ha medfølelse med sine tjenere, for han ser at deres makt er borte, det er ute med både fange og fri.


text:
de som spiste fettet av deres slaktoffer og drakk vinen fra drikkofferet? La dem reise seg og hjelpe dere, la dem gi dere ly og vern!


text:
Se nå, jeg er Han! Det finnes ingen annen gud enn jeg. Jeg tar liv og gir liv, jeg så rer og jeg helbreder, og ingen kan berge noe ut av min hånd.


text:
når jeg kvesser mitt lynende sverd og rekker hånden ut til dom, tar jeg hevn over motstanderne mine og gjengjelder dem som hater meg.


text:
Jeg gjør mine piler drukne av blod, blodet av falne og fanger, og lar mitt sverd fortære kjøtt, hoder av fiendens høvdinger.


text:
Pris hans folk, dere folkeslag, for han hevner sine tjeneres blod. Han tar hevn over fiendene og gjør soning for sitt land og folk.


text:
sa han: «Legg dere nåpåhjertet alle de ord som jeg i dag har talt til advarsel for dere. Og gi barna på bud om at de skal holde hvert ord i denne loven og leve etter dem.


text:
For dette er ikke tomme ord for dere, men selve livet. Ved disse ordene skal dere leve lenge i det landet dere skal innta når dere går over Jordan.» 


text:
«Gåopp på Abarim-fjellet, på fjellet Nebo som ligger i Moab, rett imot Jeriko. Se ut over Kanaan, det landet jeg vil gi israelittene til eie.


text:
Og du skal dø på fjellet der du går opp, og bli forent med ditt folk, slik som din bror Aron døde på fjellet Hor og ble forent med sitt folk.


text:
Dette skjer fordi dere var troløse mot meg blant israelittene ved Meriba-kilden ved Kadesj i Sin-ørkenen og ikke helliget meg blant dem.


text:
Du skal få se landet foran deg, men du får ikke komme inn i det, inn i landet som jeg vil gi israelittene.» 


text:
Herren kom fra Sinai, fra Se'ir strålte han fram for dem. I lysglans kom han fra Paran-fjellet med titusener av hellige, som strømmet fram på hans høyre side.


text:
Ja, han elsker sitt folk. Alle hans hellige er i hans hånd. De setter seg ved dine føtter og tar imot av dine ord.


text:
Dette sa han om Juda: Herre, hør på Judas rop og la ham komme til folket sitt! Med hendene kjemper han for det. Vær hans hjelp mot fiendene!


text:
Om Levi sa han: Dine tummimog urim skal være hos din trofaste mann, han som du satte på prøve ved Massa og kjempet mot ved Meriba-kilden.


text:
Han sa om sin far og mor: «Jeg har aldri sett dem.» Han kjentes ikke ved sine brødre og ville ikke vite av sine barn. For de tok vare på ditt ord og vernet om din pakt.


text:
De skal lære Jakob dine bud og Israel din lov. De skal bære fram røkelse til din nese og heloffer på ditt alter.


text:
Herre, velsign hans kraft og ta vel imot hans henders verk! Knus hoftene på hans motstandere og fiender, så de aldri reiser seg mer!


text:
Om Benjamin sa han: Herrens kjære venn bor trygt og sikkert. Herren verner ham hele dagen, mellom skuldrene hans får han bo.


text:
Om Josef sa han: måtte Herren velsigne hans land med det beste fra himmelen, med dugg, og fra havdypet som ligger der nede,


text:
med alt godt som fyller jorden, og med velvilje fra ham som bodde i tornebusken. La dette komme over Josefs hode, over issen på ham som er fyrste blant sine brødre.


text:
Staselig er hans førstefødte okse, han har horn som en villokse; med dem kan han stange folkene ned like til jordens ender. Dette er Efraims titusener, Manasses tusener av menn.


text:
De ber folkene komme til fjellet, der bærer de fram rette offer. De suger til seg fra havets overflod og skatter skjult i sanden.


text:
Om Gad sa han: Velsignet er han som lar Gad få rom! Som en løvinne er Gad der han bor. Han river i stykker både arm og hode.


text:
Han valgte den beste del for seg selv, der fikk han lodd som en æret hersker. Når folkets høvdinger kom sammen, satte han i verk Herrens rettferdighet og hans dommer i Israel.


text:
Om Naftali sa han: Naftali er mettet med Herrens velvilje og fylt av hans velsignelse. Han tar land i vest og sør.


text:
Om Asjer sa han: Mest velsignet blant sønner er Asjer. Han skal være elsket av brødrene sine og dyppe sin fot i olje.


text:
Ingen er som Jesjuruns Gud. Han rir fram over himmelen for å komme deg til hjelp, rir på skyene i sin velde.


text:
En bolig er den eldgamle Gud, her nede er hans evige armer. Han drev fienden bort for deg og sa: «Rydd ut!» 


text:
Siden bor Israel trygt, Jakobs kilde har fred i et land med korn og ny vin, hvor duggendrypper fra himmelen.


text:
Salig er du, Israel. Hvem er som du? Du er et folk som er frelst av Herren, ditt vernende skjold og ditt seirende sverd. Dine fiender skal krype for deg mens du går fram over deres høyder.


text:
Moses gikk fra slettene i Moab opp på Nebo, toppen av Pisga-fjellet, som ligger rett imot Jeriko. Og Herren lot ham se hele landet: Gilead like til Dan,


text:
Herren sa til ham: «Dette er det landet som jeg med ed lovet Abraham, Isak og Jakob at jeg ville gi deres etterkommere. Nå har jeg latt deg se det med egne øyne, men du får ikke komme over dit.» 


text:
Han gravla ham nede i dalen i Moab, rett imot Bet-Peor. Men til denne dag har ingen visst hvor graven er.


text:
Moses var hundreog tjue år da han døde. Enda var hans øyne ikke matte og hans livskraft ikke svekket.


text:
Josva, sønn av Nun, var fylt av visdoms ånd fordi Moses hadde lagt hendene på ham. Israelittene var lydige mot ham og gjorde som Herren hadde befalt Moses.


text:
Aldri igjen sto det fram i Israel en profet som Moses, som Herren ga seg til kjenne for, ansikt til ansikt.


text:
Husk alle de tegn og under Herren sendte ham for å gjøre i Egypt, med farao og alle hans tjenere og hele hans land.


text:
Og husk den sterke hånden og alle de store og skremmende gjerningene som Moses gjorde for øynene på hele Israel.


text:
«Min tjener Moses er død. Gjør deg nåklar til å gå over Jordan, du og hele dette folket, inn i det landet som jeg vil gi til dem, til israelittene.


text:
Området deres skal strekke seg fra ørkenen og Libanon til den store elven Eufrat, hele hetittlandet, og helt ut til Storhavet, der solen går ned.


text:
Så lenge du lever, skal ingen kunne holde stand mot deg. Jeg vil være med deg slik jeg var med Moses. Jeg svikter deg ikke og forlater deg ikke.


text:
Vær modig og sterk! For du skal gjøre dette folket til eiere av landet som jeg med ed lovet deres fedre å gi dem.


text:
Vær bare modig og sterk, så du trofast følger hele den loven som Moses, min tjener, på la deg å holde. Vik ikke av fra den, verken til høyre eller venstre, så skal du lykkes overalt hvor du går.


text:
Denne loven skal du alltid ha på dine lepper. Les fra lovboken dag og natt, så du trofast følger alt det som er skrevet i den. Da skal du ha fremgang der du ferdes, og alt skal lykkes for deg.


text:
Jeg har jo sagt deg: Vær modig og sterk! La deg ikke skremme, og mist ikke motet! For Herren din Gud er med deg overalt hvor du går.» 


text:
«Gå gjennom leiren og si til folket: Gjør i stand forsyninger til reisen! For om tre dager skal dere gå over Jordan og innta det landet Herren deres Gud gir dere i eie.» 


text:
«Husk hva Moses, Herrens tjener, på la dere da han sa: Herren deres Gud gir dere dette landet og lar dere finne hvile.


text:
Kvinnene og barna og buskapen skal bli igjen i det landet Moses har gitt dere på østsiden av Jordan. Men alle dere tapre krigere skal krysse Jordan fullt rustetog gå i spissen for brødrene deres og hjelpe dem.


text:
Først når Herren lar dem finne hvile slik som dere, og de har lagtunderseg det landet Herren deres Gud vil gi dem, kan dere vende tilbake og innta deres eget land, det som Moses, Herrens tjener, har gitt dere på østsiden av Jordan, der solen står opp.» 


text:
Da svarte de Josva: «Alt det du har befalt oss, skal vi gjøre, og hvor du enn sender oss, vil vi gå.


text:
Slik vi adlød Moses, vil vi adlyde deg. måtte bare Herren din Gud være med deg slik han var med Moses.


text:
Hver den som trosser deg og ikke hører på det du sier, hva du enn befaler ham, han skal dø. Vær bare modig og sterk!» 


text:
Josva, Nuns sønn, sendte i hemmelighet to spioner ut fra Sjittim. Han sa: «Gåog se nærmere på landet og Jeriko!» De gikk da av sted og tok inn i huset til en prostituert kvinne som het Rahab. Der fikk de overnatte.


text:
Da sendte han bud til Rahab og sa: «Før ut de mennene som er kommet til deg og har tatt inn i huset ditt! For de er kommet for å utforske hele landet.» 


text:
Kvinnen skjulte de to mennene og svarte: «Ja, mennene kom til meg, men jeg visste ikke hvor de var fra.


text:
Ved mørkets frembrudd, da byporten skulle stenges, gikk de ut, og jeg vet ikke hvor de gikk. Skynd dere etter dem, så kan dere ta dem igjen.» 


text:
Kongens menn satte etter dem på veien mot Jordan, ned til vadestedene. Og så snart forfølgerne var kommet ut, ble porten stengt.


text:
og sa til dem: «Jeg vet at Herren har gitt dere dette landet, og at frykten for dere har falt over oss. Alle som bor i landet, skjelver for dere.


text:
For vi har hørt hvordan Herren tørket ut vannet i Sivsjøen foran dere da dere dro ut av Egypt, og hva dere gjorde med de to amorittkongene på den andre siden av Jordan, Sihon og Og, som dere slo med bann ogutslettet.


text:
Da vi hørte om det, smeltet hjertet vårt bort, og vi mistet motet på grunn av dere. For Herren deres Gud er Gud både i himmelen der oppe og på jorden her nede.


text:
Sverg nåved Herren at dere vil vise godhet mot min familie, siden jeg har gjort godt mot dere. Gi meg et troskapstegn på


text:
at dere vil la min far og mor, mine brødre og søstre og alle i deres hus få leve, og berge livet vårt fra døden.» 


text:
Da svarte mennene: «Med vårt eget liv skal vi ståinne for deres liv, så sant du ikke røper planene våre. Når Herren gir oss landet, skal vi vise godhet og troskap mot deg.» 


text:
Så firte hun dem ned fra vinduet med et reip, for huset hennes gikk i ett med bymuren, og hun bodde i muren.


text:
Hun sa til dem: «Dra opp i fjellet så dere ikke møter forfølgerne deres. Hold dere skjult der i tre dager, til forfølgerne har vendt tilbake. Etterpåkan dere gådit dere skal.» 


text:
Når vi går inn i landet, skal du binde denne røde snoren i vinduet som du firte oss ned fra, og så skal du samle din far og mor, dine brødre og hele familien din her i huset hos deg.


text:
Hvis noen går ut av døren i huset ditt, skal blodet hans komme over hans eget hode, og vi er skyldfri. Men blir det lagt hånd på noen som er med deg i huset, skal blodet hans komme over vårt hode.


text:
Hun svarte: «Det skal bli som dere sier.» Så lot hun dem gå. De dro av sted, og hun bandt den røde snoren i vinduet.


text:
Mennene gikk til de kom opp i fjellet. Der ble de i tre dager, til forfølgerne var kommet tilbake. De hadde lett hele veien uten å finne dem.


text:
Så ga de to mennene seg på hjemveien. De gikk ned fra fjellet, krysset elven og kom til Josva, Nuns sønn. De fortalte ham alt som hadde skjedd dem,


text:
og sa til Josva: «Herren har gitt hele landet i våre hender, og alle som bor i landet, skjelver for oss.» 


text:
Tidlig neste morgen brøt Josva og alle israelittene opp fra Sjittim, og de kom til Jordan. Der slo de leir før de krysset elven.


text:
og befalte folket: «Når dere ser at levittprestene løfter opp Herren deres Guds paktkiste, skal dere bryte opp og følge etter den.


text:
Men hold en avstand på omtrent to tusen alen. Kom den ikke for nær! Slik kan dere vite hvilken vei dere skal gå, for dere har aldri gått den veien før.» 


text:
Og til prestene sa han: «Løft opp paktkisten og gå over elven foran folket!» Da løftet de paktkisten opp og gikk foran folket.


text:
Herren sa til Josva: «Fra i dag av vil jeg gjøre deg stor i hele Israels øyne, så de forstår at jeg er med deg slik jeg var med Moses.


text:
Josva sa: «Av dette skal dere skjønne at den levende Gud er midt iblant dere, og at han for deres skyld vil ta landet fra kanaaneerne og hetittene, hevittene, perisittene, girgasjittene, amorittene og jebusittene:


text:
Når prestene som bærer kisten for Herren, hele jordens herre, setter føttene ned i Jordans vann, da skal vannet i Jordan renne bort, og det som strømmer til ovenfra, skal stå som en voll.» 


text:
Folket brøt opp fra teltene sine for å gå over Jordan, og prestene som bar paktkisten, gikk foran folket.


text:
Jordan flommer over sine bredder i hele innhøstingstiden. Men da prestene som bar kisten, kom fram til Jordan og føttene deres brøt vannflaten,


text:
stanset vannet som strømmet til ovenfra, og reiste seg som en voll langt oppe, ved Adam, den byen som ligger i nærheten av Saretan, mens det vannet som rant ned i Araba-sjøen, som kalles Saltsjøen, ble helt borte. Folket krysset elven rett imot Jeriko.


text:
Prestene som bar Herrens paktkiste, ble stående trygt på den tørre bunnenmidt i Jordan mens alle israelittene gikk tørrskodd over, helt til alt folket var kommet over Jordan.


text:
og befal dem: Ta opp tolv steiner fra det stedet midt i Jordan hvor prestene står, bær dem med dere over, og legg dem ned der dere slår leir i natt.» 


text:
og sa til dem: «Gåmidt ut i Jordan, foran paktkisten til Herren deres Gud! Ta så opp en stein hver og legg den på skulderen, like mange steiner som det er stammer i Israel.


text:
skal dere svare: Vannet i Jordan ble borte foran Herrens paktkiste. Da den kom ut i elven, ble vannet i Jordan borte, og disse steinene skal israelittene ha som et minne om det for all fremtid.» 


text:
Israelittene gjorde som Josva hadde befalt dem. Midt ute i Jordan tok de tolv steiner, like mange som Israels stammer, slik som Herren hadde sagt til Josva. De bar dem med seg til leiren og la dem ned der.


text:
Og midt ute i Jordan, på det stedet hvor prestene med paktkisten hadde stått, reiste Josva tolv steiner. De er der den dag i dag.


text:
Prestene som bar kisten, ble stående midt ute i Jordan til alt det var utført som Herren hadde befalt Josva å si til folket, slik også Moses hadde befalt Josva. Folket skyndte seg over elven.


text:
Rubenittene og gadittene og halvparten av Manasses stamme gikk fullt rusteti spissen for israelittene, slik som Moses hadde sagt dem.


text:
Omtrent førti tusen mann, væpnet til strid, gikk for Herrens ansikt over elven mot slettene ved Jeriko for å kjempe.


text:
Den dagen gjorde Herren Josva stor i israelittenes øyne, og så lenge han levde, fryktet de ham slik de hadde fryktet Moses.


text:
Med det samme prestene som bar Herrens paktkiste, steg opp av Jordan og satte foten på tørt land, vendte vannet i Jordan tilbake igjen og flommet over sine bredder som før.


text:
Det var den tiende dagen i den første måneden at folket steg opp av Jordan. De slo leir i Gilgal, ved Jerikos østgrense.


text:
Herren deres Gud tørket ut vannet i Jordan for dere til dere hadde gått over, slik Herren deres Gud gjorde med Sivsjøen, som han tørket ut for oss til vi hadde gått over.


text:
Dette gjorde han for at alle jordens folk skal skjønne at Herrens hånd er sterk, og for at dere alle dager skal frykte Herren deres Gud.» 


text:
Da alle amorittkongene på vestsiden av Jordan og alle kanaaneerkongene ute ved havet hørte at Herren hadde tørket ut vannet i Jordan for israelittene til de hadde kommet over, smeltet hjertet deres bort, og de mistet motet på grunn av israelittene.


text:
Dette er grunnentil at Josva omskar dem: Hele folket som dro ut av Egypt, det vil si mennene, alle krigerne, var døde i ørkenen på vei ut av Egypt.


text:
Alle som dro ut, var omskåret, men ingen av dem som var født på ferden gjennom ørkenen etter at de dro ut av Egypt, var blitt omskåret.


text:
I førti år vandret israelittene omkring i ørkenen, til alle krigerne som hadde dratt ut av Egypt, var døde. De ville ikke adlyde Herrens ord. Derfor sverget Herren at han ikke ville la dem få se det landet han med ed hadde lovet fedrene deres å gi oss, et land som flyter av melk og honning.


text:
Det var sønnene deres, som Herren hadde latt vokse opp i deres sted, Josva omskar. De hadde jo forhud, siden de ikke var blitt omskåretunderferden.


text:
Herren sa til Josva: «I dag har jeg veltet Egypts vanære vekk fra dere.» Derfor ble stedet kalt Gilgal, og det heter det den dag i dag.


text:
Mens israelittene lå i leir ved Gilgal, holdt de påske der på Jeriko-slettene, om kvelden den fjortende dagen i måneden.


text:
Fra den dagen ble det slutt på mannaen. Siden israelittene nåkunne spise av landets grøde, fikk de ikke mer manna. Det året spiste de av avlingen fra Kanaans land.


text:
En gang Josva var ved Jeriko, så han opp og fikk øye på en mann som sto framfor ham med løftet sverd i hånden. Josva gikk bort til ham og sa: «Er du med oss eller med fiendene våre?» 


text:
Mannen sa: «Nei, jeg er føreren for Herrens hær. Nå er jeg kommet.» Da falt Josva ned med ansiktet mot jorden og sa: «Hva har min herre å si til sin tjener?» 


text:
Føreren for Herrens hær svarte Josva: «Ta skoene av føttene, for stedet du står på, er hellig.» Det gjorde Josva.


text:
Sju prester skal bære sju bukkehorn foran paktkisten. På den sjuendedagen skal dere gåsju ganger rundt byen, og prestene skal blåse i bukkehornene.


text:
Når hornet lyder, når dere hører støtet fra bukkehornene, skal hele folket sette i et høyt rop. Da skal bymuren styrte sammen, så hver og en kan gårett inn i byen.» 


text:
Josva, Nuns sønn, kalte prestene til seg og sa til dem: «Løft opp paktkisten. Sju prester skal bære sju bukkehorn foran Herrens kiste.» 


text:
Da Josva hadde talt til folket, gikk de sju prestene som bar de sju bukkehornene, foran Herren og blåste i hornene, mens Herrens paktkiste fulgteetter dem.


text:
Krigerne gikk foran prestene som blåste i hornene, og baktroppen fulgteetter kisten. De gikk, og hornene ljomet.


text:
Josva hadde befalt folket: «La det ikke høres krigsrop, gi ikke lyd fra dere og la ikke et ord komme fra munnenderes før den dagen jeg sier at dere skal rope! Da skal dere rope.» 


text:
Så lot han Herrens paktkiste bli ført én gang rundt byen. Siden gikk de tilbake til leiren og overnattet der.


text:
De sju prestene som bar de sju bukkehornene, gikk foran Herrens kiste og blåste hele tiden i hornene. Krigerne gikk foran dem, baktroppen fulgteetter Herrens kiste, og hornene ljomet hele tiden.


text:
De gikk én gang rundt byen denne andre dagen og vendte så tilbake til leiren. Dette gjorde de i seks dager.


text:
Den sjuendedagen sto de opp ved daggry og gikk på samme må ten rundt byen, sju ganger. Det var bare den dagen de gikk sju ganger rundt byen.


text:
Den sjuendegangen prestene blåste i hornene, sa Josva til folket: «Rop! For Herren har gitt dere byen.


text:
Byen og alt som er i den, skal være bannlyst og tilfalle Herren. Bare den prostituerte Rahab skal få leve, hun og alle som er i huset hos henne, fordi hun skjulte mennene vi sendte ut.


text:
Pass dere for det som er bannlyst, så dere ikke fristes til å ta av det. For da blir også Israels leir bannlyst, og dere førerulykke over den.


text:
Alt sølv og gull og alle gjenstander av kobber og jern skal gjøre s hellig for Herren og bringes til Herrens skattkammer.» 


text:
Folket ropte mens prestene blåste i bukkehornene. Så snart folket hørte lyden av hornene, satte de i et høyt rop. Muren styrtet sammen, og hver og en gikk rett inn i byen. Så inntok de byen.


text:
Alt som var i byen, både menn og kvinner, unge og gamle, storfe, småfe og esler, slo de med bann og hogg ned med sverd.


text:
Til de to mennene som hadde spionert i landet, sa Josva: «gå inn i huset til den prostituertekvinnen. Før henne ut sammen med alle som hører henne til, slik dere har lovet henne med ed.» 


text:
Da gikk de unge spionene og førte ut Rahab og hennes far og mor og brødre og alle som hørte henne til. Alle slektningene hennes førte de ut og lot dem få slåseg nedutenfor Israels leir.


text:
Men byen og alt som var i den, brente de opp. Bare sølvet og gulletog gjenstandene av kobber og jern la de i skattkammeret i Herrens hus.


text:
Den prostituerte Rahab, hennes familie og alle som hørte henne til, lot Josva leve. Hennes familie bor blant israelittene den dag i dag fordi hun skjulte mennene som Josva hadde sendt for åspionere i Jeriko.


text:
Den gangen lot Josva folket avlegge denne eden: «Forbannet for Herrens ansikt er den som forsøker å bygge opp igjen denne byen, Jeriko. Når han legger grunnvollen, skal det koste ham den førstefødte, og når han reiser porten, skal han miste den yngste.» 


text:
Men israelittene var troløse og forgrep seg på det bannlyste godset: Akan, sønn av Karmi, sønn av Sabdi, sønn av Serah av Judas stamme, tok av det. Da flammet Herrens vrede opp mot israelittene.


text:
Josva sendte noen menn fra Jeriko til Ai, som ligger ved Bet-Aven, øst for Betel. Han sa til dem at de skulle dra opp og spionere i landet. Og mennene dro opp og spionerte i Ai.


text:
Da de kom tilbake til Josva, sa de til ham: «Ikke send hele hæren! La to eller tre tusen mann dra opp og ta Ai. Ikke slit ut hele hæren, for det bor så få der.» 


text:
som drepte omkring trettiseks av dem. De forfulgtedem fra byporten helt til steinbruddene og drepte dem på veien nedover. Da smeltet folkets hjerte bort og ble som vann.


text:
Josva flerret klærne sine og kastet seg ned med ansiktet mot jorden foran Herrens paktkiste og ble liggende helt til kvelden, sammen med Israels eldste. De strødde jord på hodet.


text:
Josva sa: «ÅGud, min Herre! Hvorfor førte du dette folket over Jordan? Var det for å overgi oss i amorittenes hender ogutslette oss? Om vi bare hadde blitt på den andre siden av Jordan!


text:
Når kanaaneerne og alle de andre som bor her i landet, får høre om dette, kommer de til åomringe oss ogutslette våre navn fra jorden. Hva vil du da gjøre for ditt store navn?» 


text:
Israel har syndet! De har brutt den pakten jeg på la dem å holde, de har tatt av det bannlyste godset, de har stjålet det og gjemt det bort blant sine egne ting.


text:
Derfor kan ikke israelittene holde stand mot fiendene. De må snu ryggen til dem og rømme fordi de selv er blitt slått med bann. Jeg vil ikke være med dere hvis dere ikke ødelegger det bannlyste godset som finnes hos dere.


text:
Reis deg og gjør folket rent og hellig! Du skal si: Gjør dere hellige til i morgen! For så sier Herren, Israels Gud: Du har bannlyst gods hos deg, Israel. Du kan ikke holde stand mot fiendene før dere har fjernet det bannlyste godset som finnes hos dere.


text:
I morgen tidlig skal dere stige fram, stamme for stamme. Den stammen som Herren tar ut, skal stige fram, slekt for slekt. Den slekten som Herren tar ut, skal stige fram, familie for familie. Og den familien Herren tar ut, skal stige fram, mann for mann.


text:
Den som blir tatt med bannlyst gods, skal brennes i ilden, han og alt som er hans. For han har brutt Herrens pakt og gjort en skammelig gjerning i Israel.» 


text:
Neste morgen sto Josva tidlig opp og lot Israel stige fram, stamme for stamme. Og Judas stamme ble tatt ut.


text:
Han lot da slektene i Juda stige fram, og Serah-slekten ble tatt ut. Så lot han Serah-slekten stige fram, familie for familie, og Sabdis familie ble tatt ut.


text:
Til slutt lot han Sabdis familie stige fram, mann for mann, og Akan ble tatt ut. Han var sønn av Karmi, sønn av Sabdi, sønn av Serah av Judas stamme.


text:
Da sa Josva til Akan: «Min sønn, gi Herren, Israels Gud, ære, og takk ham! Fortell meg hva du har gjort, og skjul ikke noe for meg.» 


text:
Blant byttet så jeg en kostbar kappe fra Sjinar, to hundresjekel sølv og en gullbarre på femti sjekel. Jeg fikk lyst på dette og tok det. Nåligger det gjemtunder jorden inne i teltet mitt, med sølvet nederst.» 


text:
Da sendte Josva noen menn av sted, og de løp bort til teltet. Byttet var gjemt i teltet, med sølvet nederst.


text:
De tok det med seg fra teltet og brakte det til Josva og alle israelittene og tømte det ut foran Herrens ansikt.


text:
Josva og hele Israel tok Akan, Serahs sønn, sammen med sølvet, kappen og gullbarren, med sønner og døtre, storfe, esler og småfe, teltet og alt han eide, og de førte det opp til Akor-dalen.


text:
Josva sa: «For enulykke du har ført over oss! I dag skal Herren føreulykke over deg.» Og hele Israel steinet ham. De brente og steinet alt og alle.


text:
Så kastet de en stor steinhaug over ham, og den ligger der den dag i dag. Da vendte Herren om fra sin brennende vrede. Derfor kalles dette stedet Akor-dalen den dag i dag.


text:
Herren sa til Josva: «Vær ikke redd og mist ikke motet! Ta med deg hele hæren og gjør deg klar til å dra opp mot Ai. Se, jeg gir kongen i Ai og hans folk og by og land i dine hender.


text:
Gjør det samme med Ai og kongen der som du gjorde med Jeriko og kongen der, men dere kan beholde det byttet og den buskapen dere tar. Legg deg nåi bakhold på den andre siden av byen!» 


text:
Josva og hele hæren gjorde seg da klar til å dra opp mot Ai. Han valgte ut tretti tusen mann, tapre krigere, og sendte dem av sted om natten.


text:
Han ga dem denne ordren: «Legg dere i bakhold på den andre siden av byen, ikke så langt fra den, og hold dere beredt, alle sammen.


text:
Så skal jeg og hele folket som er med meg, nærme oss byen. Når de rykker ut mot oss, slik de gjorde første gangen, skal vi flykte for dem.


text:
Da vil de komme etter oss slik at vi får lokket dem bort fra byen. For de tenker vel at vi flykter for dem som vi gjorde første gangen. Og mens vi flykter,


text:
Når dere har tatt byen, skal dere sette den i brann. Gjør som Herren har sagt. Se, dette er min ordre til dere.» 


text:
Så sendte Josva dem av sted, og de gikk og la seg i bakhold vest for Ai, mellom Betel og Ai. Den natten tilbrakte Josva hos hæren.


text:
Neste morgen sto Josva tidlig opp og mønstret hæren. Så dro han og de eldste i Israel i spissen for hæren opp mot Ai.


text:
Hele hæren som var med ham, rykket fram til de kom så nær at de hadde byen rett foran seg. De slo leir nord for Ai, med en dal mellom seg og byen.


text:
Hæren tok oppstilling, en avdeling nord for byen og en i bakhold vest for byen. Den natten gikk Josva ned i dalen.


text:
Da kongen i Ai så dette, rykket mennene i byen raskt ut for å møte israelittene i strid tidlig om morgenen. Kongen og hele hans hær dro ut til samlingsplassen rett mot Araba-sletten. Han visste ikke at det låfolk i bakhold på den andre siden av byen.


text:
Alt mannskap i byen varutkalt for å forfølge dem. De forfulgte Josva, og de ble lokket bort fra byen.


text:
Ikke én mann ble igjen i Ai; alle dro ut etter israelittene. De lot byen ligge åpen og forfulgte Israel.


text:
Da sa Herren til Josva: «Rekk sabelen du har i hånden, ut mot Ai! For nå vil jeg gi byen i dine hender.» Josva rakte sabelen han hadde i hånden, ut mot byen.


text:
I det samme han rakte hånden ut, reiste de som lå i bakhold seg hurtigfra skjulestedet sitt og stormet inn i byen. De inntok den og satte den straks i brann.


text:
Da mennene fra Ai snudde seg, fikk de se røyken fra byen stige opp mot himmelen. Men de hadde ikke noe sted åflykte, verken hit eller dit, for den hæren som hadde flyktet ut i ørkenen, vendte seg nåmot forfølgerne.


text:
Da Josva og alle israelittene så at de som lå i bakhold, hadde inntatt byen, og at det steg røyk opp fra den, snudde de og angrep mennene fra Ai.


text:
De andre rykket ut mot dem fra byen. De var omringet av israelitter, både fra den ene og fra den andre kanten. De hogg dem ned slik at ingen overlevde eller slapp unna.


text:
Da israelittene hadde drept alle innbyggerne i Ai ute på sletten i ørkenen, dit de hadde fulgt etter dem, og alle som en hadde falt for sverd, vendte israelittene tilbake til Ai og hogg de gjenværende ned med sverd.


text:
Josva trakk ikke denutstrakte hånden med sabelen tilbake før han hadde slått alle innbyggerne i Ai med bann.


text:
Men buskapen og det de plyndret i byen, tok israelittene med som krigsbytte, etter den befaling Herren hadde gitt Josva.


text:
Josva brente Ai og lot den ligge som en ruinhaug for alltid, et øde sted, slik det er den dag i dag.


text:
Kongen i Ai hengte han opp på en trepåle og lot ham henge der til kvelden kom. Da solen gikk ned, ga Josva ordre om at de skulle ta liket ned fra trepålen. De kastet det ved inngangen til byporten, og over liket reiste de en stor steinhaug, som ligger der den dag i dag.


text:
slik Moses, Herrens tjener, hadde befalt israelittene, og som det er skrevet i lovboken til Moses: et alter av hele steiner som det ikke hadde vært brukt jern på. På dette la de brennoffer for Herren og slaktet fredsoffer.


text:
Der på steinene skrev Josva en avskrift av den loven som Moses hadde skrevet i israelittenes på syn.


text:
Hele Israel, både innflyttere og fødte israelitter, sto sammen med folkets eldste, tilsynsmenn og dommere på begge sider av kisten, rett imot levittprestene som bar Herrens paktkiste. Halvparten sto vendt mot Garisim-fjellet og halvparten mot Ebal-fjellet, slik Moses, Herrens tjener, en gang hadde sagt at det skulle være når velsignelsen ble lyst over Israel.


text:
Deretter leste Josva opp alt som sto i loven, både velsignelsen og forbannelsen, nøyaktig slik det var skrevet i lovboken.


text:
Ikke ett ord av alt det Moses hadde på budt, unnlot Josva ålese opp for hele Israels forsamling og for kvinnene, barna og de innflytterne som bodde blant dem.


text:
Da alle kongene som bodde vest for Jordan, i fjellandet, i lavlandet og langs hele kysten av Storhavet opp mot Libanon, hetittene, amorittene, kanaaneerne, perisittene, hevittene og jebusittene, fikk høre hva som hadde hendt,


text:
grep de til list, de også. De gikk av sted og provianterte, og på eslene sine la deutslitte kløvsekker ogutslitte vinsekker som var både sprukketog lappet.


text:
De tokutslitte og lappede sko på føttene ogutslitte klær på kroppen, og alt brød i provianten var tørt og smuldret.


text:
Så dro de til Josva i leiren ved Gilgal og sa til ham og israelittene: «Vi kommer fra et land langt borte. Slutt nå en pakt med oss!» 


text:
Israelittene sa til hevittene: «Dere bor kanskje her midt iblant oss. Hvordan kan vi da slutte pakt med dere?» 


text:
Hevittene svarte: «Dine tjenere er kommet fra et land langt borte fordi det går ord om Herren din Gud. Vi har hørt det som blir sagt om ham, om alt det han gjorde i Egypt,


text:
og alt det han gjorde med de to amorittkongene på den andre siden av Jordan, Sihon, kongen i Hesjbon, og Basan-kongen Og, som bodde i Asjtarot.


text:
Derfor sa våre eldste og alle som bor i landet vårt: Ta med dere mat på veien, gådem i møte og si til dem: Vi er deres tjenere. Slutt nå en pakt med oss!


text:
Her er brødet vårt, som var varmt da vi tok det med hjemmefra den dagen vi dro av sted til dere. Men se nåhvor tørt og smuldret det er blitt!


text:
Her er vinsekkene våre, som var nye da vi fylte dem. Men se, Nå er de sprukne. Og her ser dere klærne og skoene våre, slitt ut på den lange reisen.» 


text:
Josva sluttetfred og inngikk en pakt med dem om at de skulle få leve. Og menighetens ledere bekreftet dette for dem med ed.


text:
Tre dager etter at israelittene hadde sluttetpakt med dem, fikk de høre at de var naboer og bodde midt iblant dem.


text:
Israelittene brøt da opp, og den tredje dagen kom de til byene deres. Byene var Gibeon, Kefira, Beerot og Kirjat-Jearim.


text:
Men israelittene slo dem ikke i hjel, siden menighetens ledere hadde avlagt ed ved Herren, Israels Gud. Da klaget hele menigheten til lederne.


text:
Men lederne sa til menigheten: «Vi har avlagt ed ved Herren, Israels Gud. Nå har vi ikke lov til årøre dem.


text:
Men slik gjør vi med dem: Vi lar dem leve, så vi ikke rammes av vrede på grunn av eden vi har sverget dem.» 


text:
Lederne sa: «De skal få leve.» Og de ble vedhoggere og vannbærere for hele menigheten, slik lederne sa til dem.


text:
Josva kalte mennene fra Gibeon til seg og sa til dem: «Hvorfor narret dere oss og sa at dere bor langt borte, når dere bor iblant oss?


text:
Nå skal dere være forbannet! Ingen av dere skal slippe å være slaver. Dere skal hugge ved og bære vann til min Guds hus.» 


text:
Da svarte de Josva: «Det var blitt kunngjort klart og tydelig for dine tjenere at Herren din Gud hadde på budt sin tjener Moses å gi dere hele landet og for deres skyldutrydde alle som bor der. Da ble vi redde for at dere skulle drepe oss, og derfor gjorde vi som vi gjorde.


text:
Og samme dagen satte Josva dem til åhugge ved og bære vann til menigheten og til Herrens alter, og det gjør de den dag i dag på det stedet Herren har valgt ut.


text:
Adoni-Sedek, kongen i Jerusalem, fikk høre at Josva hadde inntatt Ai og slått byen med bann, at han hadde gjort det samme med Ai og kongen der som han hadde gjort med Jeriko og kongen der, og at innbyggerne i Gibeon hadde sluttetfred med israelittene og bodde midt iblant dem.


text:
Da ble han svært redd. For Gibeon var en stor by, like stor som en av kongebyene, større enn Ai, og alle mennene der var tapre krigere.


text:
Adoni-Sedek, kongen i Jerusalem, sendte derfor bud til Hoham, kongen i Hebron, til Piram, kongen i Jarmut, til Jafia, kongen i Lakisj, og til Debir, kongen i Eglon, og sa:


text:
De fem amorittkongene, kongene i Jerusalem, Hebron, Jarmut, Lakisj og Eglon, samlet seg da og dro dit opp med hærene sine. De beleiret Gibeon og gikk til angrep på byen.


text:
Da sendte mennene i Gibeon bud til Josva i leiren ved Gilgal og sa: «Slå ikke hånden av tjenerne dine! Skynd deg opp, berg oss og hjelp oss! For alle amorittkongene som bor i fjellandet, har slått seg sammen mot oss.» 


text:
Herren sa til Josva: «Vær ikke redd for dem, jeg overgir dem i dine hender! Ikke én av dem skal greie å holde stand mot deg.» 


text:
Herren skapte forvirring i rekkene da israelittene kom, og de på førte fienden et stort nederlag ved Gibeon. Siden forfulgteisraelittene dem på veien oppover mot Bet-Horon, helt til Aseka og Makkeda, og hogg dem ned.


text:
Da de hadde flyktet for israelittene og var kommet til bakken ned fra Bet-Horon, kastet Herren store steiner ned over dem fra himmelen, hele veien til Aseka, så de døde. De som ble drept av haglsteinene, var flere enn de som israelittene drepte med sverd.


text:
På den dagen da Herren ga amorittene i israelittenes hånd, talte Josva til Herren. Han sa i israelittenes nærvær: «Sol, ståstille i Gibeon, må ne, i Ajjalons dal!» 


text:
Da sto solen stille og månen stanset, til folket fikk tatt hevn over sine fiender. Slik står det skrevet i «Den rettskafnes bok». Solen stanset midt på himmelen, og den skyndte seg ikke med å gå ned før en hel dag var til ende.


text:
Aldri har det, verken før eller siden, vært en dag som denne, da Herren bønnhørte en mann slik. For Herren førte krig for Israel.


text:
Men selv må dere ikke bli der. Forfølg fiendene og hugg dem ned. La dem ikke komme inn i byene sine! For Herren deres Gud har overgitt dem i deres hender.» 


text:
Josva og israelittene på førte dem et stort nederlag og gjorde ende på dem; bare noen få overlevde og kom seg inn i de befestede byene.


text:
Så vendte hele hæren i god behold tilbake til Josva i leiren ved Makkeda. Ingen våget åbruke skarpe ord mot israelittene.


text:
De gjorde det og førte de fem kongene ut til ham fra hulen: kongen i Jerusalem, kongen i Hebron, kongen i Jarmut, kongen i Lakisj og kongen i Eglon.


text:
Da de hadde ført kongene ut til Josva, kalte han alle mennene i Israel til seg og sa til hærførerne som hadde fulgt ham: «Kom hit og sett foten på nakken til disse kongene!» Og de kom fram og satte foten på nakken deres.


text:
Josva sa til dem: «Vær ikke redde og mist ikke motet! Vær modige og sterke! For slik vil Herren gjøre med de fiendene dere kommer i strid med.» 


text:
Deretter hogg Josva dem ned. Han drepte dem og hengte dem opp på fem trepåler, og de ble hengende på på lene til kvelden kom.


text:
Ved solnedgang ga Josva ordre om at de skulle tas ned fra på lene og kastes inn i hulen der de hadde gjemt seg. Det ble lagt store steiner foran åpningen til hulen, og steinene ligger der den dag i dag.


text:
Samme dagen inntok Josva også Makkeda og hogg ned kongen og alle i byen med sverd. Han slo byen med bann ogutslettet alt levende i den. Han lot ingen overlevende bli igjen. Med kongen i Makkeda gjorde han likedan som han hadde gjort med kongen i Jeriko.


text:
Herren ga også Libna og kongen der i Israels hender. Josva hogg ned folket og alt levende i byen med sverd. Han lot ingen overlevende bli igjen. Med kongen gjorde han likedan som han hadde gjort med kongen i Jeriko.


text:
Fra Libna dro Josva og hele Israel med ham videre til Lakisj. Han beleiret byen og gikk til angrep på den.


text:
Herren ga Lakisj i hendene på israelittene, og neste dag inntok de byen. De hogg ned folket og alt levende i byen med sverd, som de hadde gjort i Libna.


text:
Da dro Horam, kongen i Geser, opp for å hjelpe Lakisj. Men Josva slo både ham og hæren hans, og ingen overlevende ble igjen.


text:
Fra Lakisj dro Josva og hele Israel med ham videre til Eglon. De beleiret byen og gikk til angrep på den.


text:
Den dagen inntok de byen og hogg alle ned med sverd. På denne dagen slo de alt levende i byen med bann, slik de hadde gjort i Lakisj.


text:
De inntok den og hogg alle ned med sverd. De hogg ned kongen i byen og folket i alle byene som hørte under Hebron, alt levende. De lot ingen overlevende bli igjen. På samme må te som de hadde gjort med Eglon, slo de byen med bann ogutslettet alt levende i den.


text:
og inntok den. Kongen der og folket i alle byene som hørte under Debir, hogg de ned med sverd. De slo alt levende med bann og lot ingen overlevende bli igjen. Slik de hadde gjort med Hebron og med Libna og kongen der, slik gjorde de nå med Debir og kongen der.


text:
Josva tok hele landet, både fjellandet, Negev, lavlandet og liene og alle kongene der. Han lot ingen overlevende bli igjen. Alt levende slo han med bann, slik Herren, Israels Gud, hadde på budt.


text:
I ett og samme felttog slo han alle kongene der og tok deres land. For Herren, Israels Gud, kjempet for Israel.


text:
Da Jabin, kongen i Hasor, fikk høre om dette, sendte han bud til Jobab, kongen i Madon, til kongen i Sjimron og kongen i Aksjaf


text:
og til kongene i fjellandet i nord, på Araba-sletten sør for Kinneret, i lavlandet og i høylandet ved Dor mot vest,


text:
til kanaaneerne i øst og vest, til amorittene, hetittene og perisittene, til jebusittene i fjellandet og hevittene ved foten av Hermon, i Mispa-landet.


text:
De dro ut med troppene sine, en stor hær, tallrik som sanden på havets bredd, og med en stor mengde hester og vogner.


text:
Da sa Herren til Josva: «Vær ikke redd for dem! I morgen på denne tid skal jeg sørge for at de ligger falne foran israelittene. Du skal skjære over hasene på hestene og brenne opp vognene deres.» 


text:
Herren overga dem i Israels hender. Israelittene slo dem og forfulgtedem helt til det store Sidon og Misrefot-Majim og til Mispa-dalen i øst. De knuste sine fiender, slik at ingen overlevende ble igjen.


text:
Og Josva gjorde med dem som Herren hadde sagt. Han skar over hasene på hestene og brente opp vognene deres.


text:
Etterpåsnudde Josva om, inntok Hasor og hogg ned kongen der med sverd. Hasor var før i tiden det fremste av alle disse kongedømmene.


text:
Alt levende der ble huggetned med sverd. De ble slått med bann, ikke et liv ble spart. Byen Hasor satte han i brann.


text:
Josva launderseg alle disse kongebyene og kongene der. Han hogg dem ned med sverd og slo dem med bann, slik Moses, Herrens tjener, hadde på budt.


text:
Men israelittene brente ikke ned noen av de andre byene som låpåhøydene, unntatt Hasor, det var den eneste byen Josva brente.


text:
Alt byttet fra disse byene og all buskapen tok israelittene selv. Men menneskene hogg de ned med sverd til alle varutryddet. De lot ikke én være igjen i live.


text:
Det Herren hadde på lagt sin tjener Moses, hadde Moses på lagt Josva, og Josva gjorde det. Hanunnlot ikke å gjøre noe av alt det Herren hadde på lagt Moses.


text:
Slik tok Josva hele dette landet: fjellandet, hele Negev og Gosen-landet, lavlandet og Araba-sletten, fjellandet i Israel og lavlandet der,


text:
fra snaufjellet som stiger opp mot Se'ir, til Baal-Gad i Libanon-dalen ved foten av Hermon-fjellet. Alle kongene der tok han til fange og slo i hjel.


text:
Det var ingen by som sluttetfred med israelittene, bortsett fra hevittene som bodde i Gibeon. Alle de andre tok de i strid.


text:
Det var Herren som gjorde hjertet deres hardt og fikk dem til åstride mot Israel, for at Israel skulle slå dem med bann så det ikke fantes nåde for dem. For de skulleutryddes slik Herren hadde på budt Moses.


text:
På den tid dro Josva også opp og hogg ned anakittene i fjellandet, i Hebron, Debir, Anab og hele fjellandet i Juda og Israel og slo dem og byene deres med bann.


text:
Det ble ingen anakitter igjen i israelittenes land. Bare i Gaza, Gat og Asjdod ble det noen tilbake.


text:
Så tok Josva hele landet, slik Herren hadde sagt til Moses. Og Josva lot israelittene få det til eiendom, hver stamme sin del. Og så fikk landet hvile fra krigen.


text:
Dette er kongene i landet som israelittene beseiret, de som hersket over landet israelittene tok i eie på den andre siden av Jordan, på østsiden, fra Arnon-elven til Hermon-fjellet, hele østsiden av Araba-sletten:


text:
amorittkongen Sihon, som bodde i Hesjbon og hersket over området fra Aroer, som ligger ut mot Arnon-elven, området fra midt i dalen og over halve Gilead til Jabbok, elven som er grense mot ammonittene,


text:
og over Jordan-dalen, opp til østsiden av Kinneret-sjøen og ned til østsiden av Araba-sjøen –som kalles Saltsjøen –i retning av Bet-Jesjimot, og sørover til nederst i Pisga-skråningene.


text:
Videre området til Og, kongen i Basan, en av dem som var igjen av refaittene. Han hadde sete i Asjtarot og Edre'i


text:
og hersket over Hermon-fjellet, Salka og hele Basan, til grensen mot gesjurittene og maakatittene, og over halve Gilead, til grensen mot Sihon, kongen i Hesjbon.


text:
Moses, Herrens tjener, og israelittene hadde beseiret disse kongene, og Moses, Herrens tjener, hadde gitt landet som eiendom til rubenittene og gadittene og halvparten av Manasses stamme.


text:
Dette er kongene i landet som Josva og israelittene beseiret på vestsiden av Jordan. Landet fra Baal-Gad i Libanon-dalen til snaufjellet som stiger opp mot Se'ir ga Josva til Israels stammer som eiendom. Hver stamme fikk sin del,


text:
i fjellandet, i lavlandet og på Araba-sletten, i skråningene, ørkenen og Negev, i landet til hetittene, amorittene, kanaaneerne, perisittene, hevittene og jebusittene. Kongene var:


text:
Josva var någammel og langt oppe i årene. Herren sa til ham: «Du er någammel og langt oppe i årene, men ennå er det mye land som det gjenstår åinnta.


text:
fra Sjihor ved Egypt til Ekrons grense i nord –dette regnes som kanaaneisk og tilhører filisternes fem byhøvdinger i Gaza, Asjdod, Asjkalon, Gat og Ekron –dessuten avittenes land


text:
i sør, og hele kanaaneerlandet og Meara, som tilhører sidonerne, til Afek, til grensen mot amorittenes land;


text:
videre gebalittenes land og hele Libanon østover fra Baal-Gad ved foten av Hermon-fjellet til Lebo-Hamat.


text:
For israelittenes skyld skal jeg ta landet fra sidonerne, alle de som bor i fjellandet fra Libanon til Misrefot-Majim. La landet tilfalle Israel som arv, slik jeg har befalt deg.


text:
Nå skal du fordele dette landet som arv til de ni stammene og halve Manasses stamme.» Den andre halvdelen av Manasses stamme, sammen med


text:
rubenittene og gadittene, hadde allerede tatt sin eiendom, den som Moses ga dem på østsiden av Jordan. Dette hadde Moses, Herrens tjener, gitt dem:


text:
landet fra Aroer, som ligger ut mot Arnon-elven, byen midt i dalen og hele høysletten fra Medeba til Dibon,


text:
og alle byene som hadde tilhørt amorittkongen Sihon, som regjerte i Hesjbon, helt til grensen mot ammonittene;


text:
hele riket til Basan-kongen Og, som regjerte i Asjtarot og Edre'i. Han var den siste som var igjen av refaittene. Moses hadde slått dem og tatt landet deres.


text:
Levis stamme var den eneste Moses ikke ga noen eiendom. Gaveofrene til Herren, Israels Gud, er deres eiendom, som han hadde sagt dem.


text:
De fikk området fra Aroer, som ligger ut mot Arnon-elven, og byen midt i dalen, hele høysletten til Medeba,


text:
og alle de andre byene på høysletten, hele det riket som tilhørte amorittkongen Sihon, han som regjerte i Hesjbon. Moses hadde slått ham og midjanittfyrstene Evi, Rekem, Sur, Hur og Reba, Sihons vasallfyrster som hadde sete i landet.


text:
Grensen for rubenittenes område var Jordan. Det var rubenittenes eiendom, slekt for slekt, med byer og landsbyer.


text:
De fikk området Jaser, alle Gileads byer og halvparten av ammonittenes land helt til Aroer, som ligger midt imot Rabba,


text:
og i dalen fikk de Bet-Haram, Bet-Nimra, Sukkotog Safon, det som var igjen av riket til Sihon, kongen i Hesjbon. Jordanutgjorde grensen, fra enden av Kinneret-sjøen, øst for Jordan.


text:
Deres område strakte seg fra Mahanajim og omfattet hele Basan, hele riket som hadde tilhørt Og, kongen i Basan, og alle Ja'irs teltbyer i Basan, seksti byer i alt,


text:
og halvparten av Gilead, og Asjtarot og Edre'i, Ogs kongebyer i Basan. Dette fikk etterkommerne av Makir, Manasses sønn, halvparten av makirittene, slekt for slekt.


text:
Dette var den eiendommen Moses fordelte på Moabs sletter, på den andre siden av Jordan, øst for Jeriko.


text:
Men til Levis stamme ga Moses ingen eiendom. Herren, Israels Gud, er deres arv, som han hadde sagt dem.


text:
Dette er landområdene som israelittene fikk til eiendom i Kanaans land, og som presten Elasar og Josva, Nuns sønn, og familieoverhodene i Israels stammer tildelte dem.


text:
Gjennom loddkasting fordelte de området som eiendom til de ni stammene og den ene halve stammen, slik Herren hadde befalt gjennom Moses.


text:
For Moses hadde gitt de to stammene og den halve stammen eiendom på østsiden av Jordan. Men levittene ga han ikke eiendom sammen med dem.


text:
Josefs etterkommereutgjorde to stammer, Manasse og Efraim. Levittene fikk ingen del av landet. Men de fikk byer å bo i, med tilhørende beitemarker for buskapen og feet sitt.


text:
Da kom Judas etterkommere til Josva i Gilgal, og kenasitten Kaleb, Jefunnessønn, sa til ham: Du vet hva Herren sa til gudsmannen Moses om deg og meg da vi var i Kadesj-Barnea.


text:
Jeg var førti år gammel da Moses, Herrens tjener, sendte meg fra Kadesj-Barnea for åspionere i landet, og jeg avga rapport etter beste skjønn.


text:
Mine brødre som fulgtemeg dit opp, tok motet fra folket, men jeg holdt meg trofast til Herren min Gud.


text:
Den dagen sverget Moses: «Sannelig, det landet du setter foten på, skal være din og dine barns eiendom for alltid fordi du holdt deg trofast til Herren min Gud.» 


text:
Se, Herren har nå, slik han lovet, latt meg leve i disse førtifem årene, helt fra han ga Moses dette løftet mens Israel vandret i ørkenen, og fram til denne dag. Og se, jeg er i dag åttifem år.


text:
Jeg er fremdeles like sterk som den dagen Moses sendte meg ut. Min kraft til å kjempe er den samme nåsom da, både til å dra ut og til å komme hjem.


text:
Så la meg nåfådette fjellandet som Herren lovet meg den dagen. Du hørte jo den gang selv at det bor anakitter der, og at de har store, befestede byer. Kanskje Herren vil være med meg, så jeg kan ta landet deres, som han lovet.


text:
Derfor er Hebron hans slekts eiendom den dag i dag, fordi kenasitten Kaleb, Jefunnessønn, holdt seg trofast til Herren, Israels Gud.


text:
Hebron het tidligere Kirjat-Arba, etter den største mannen blant anakittene. Og landet fikk hvile fra krigen.


text:
Ved loddkastingen fikk Judas stamme, slekt for slekt, området fram til Edoms grense ved Sin-ørkenen lengst i sør.


text:
og fortsetter sør for Akrabbim-skaret over til Sin og videre oppover sør for Kadesj-Barnea, forbi Hesron opp til Addar. Der gjør den en sving mot Karka,


text:
Østgrensen er Saltsjøen opp til Jordans utløp. Grensen mot nord begynner ved den viken av Saltsjøen som Jordan renner ut i,


text:
Fra Akor-dalen går grensen videre opp til Debir, svinger nordover til Gilgal, som ligger rett imot Adummim-stigningen, sør for elveleiet, og går så til Sjemesj-kilden og videre ut til Rogel-kilden.


text:
Grensen fortsetter opp gjennom Ben-Hinnom-dalen langs sørsiden av Jebusitt-høyden, som er Jerusalem, opp til toppen av fjellet som ligger rett vest for Hinnom-dalen, ved nordenden av Refa'im-dalen.


text:
Fra toppen av fjellet svinger grensen mot Neftoah-kilden, når fram til byene ved Efron-berget og går så i en bue til Baala, som er Kirjat-Jearim.


text:
Fra Baala vender grensen vestover til Se'ir-fjellet, går på nordsiden av Jearim-fjellet, som er Kesalon, ned til Bet-Sjemesj og videre til Timna.


text:
Så går grensen nordover til Ekron-høyden, bøyer av mot Sjikkeron, går forbi Baala-fjellet til Jabneel og ender ute ved havet.


text:
Grensen mot vest er Storhavet. Dette er grensene rundt området til Judas etterkommere, slekt for slekt.


text:
Josva ga Kaleb, Jefunnessønn, en del av landet blant Judas etterkommere, slik Herren hadde sagt til Josva. Han ga ham Kirjat-Arba, som var oppkalt etter anakittenes stamfar, og som nåheter Hebron.


text:
Kaleb tok landet til de tre anakittene som kom derfra: Sjesjai, Ahiman og Talmai, Anaks etterkommere.


text:
Da hun kom, overtalte hun ham til å be faren om et jordstykke. Hun steg av eselet, og Kaleb spurte henne: «Hva vil du?» 


text:
Hun svarte: «Gi meg en gave! Siden du har gitt meg dette ørkenlandet, må du også gi meg kilder med vann!» Og han ga henne Øvrekilden og Nedrekilden.


text:
byene i ytterkanten av området til Judas stamme, ved grensen til Edom i sør: Kabseel, Eder og Jagur,


text:
og så Asjdod og Gaza med byer og landsbyer, helt til Egypterbekken og Storhavet, som er grensen der.


text:
Men landet til jebusittene, som bodde i Jerusalem, maktet ikke Judas stamme å ta. Det bor jebusitter blant Judas etterkommere i Jerusalem til denne dag.


text:
Josef-stammens område strakte seg fra Jordan ved Jeriko, øst for Jeriko-kilden, gjennom ørkenen som stiger opp fra Jeriko, til fjellet ved Betel.


text:
Der gikk den vestover ned til jafletittenes område, fortsatte til Nedre Bet-Horons område og til Geser og endte ute ved havet.


text:
Dette var området til Efraims stamme, slekt for slekt: Grensen for deres eiendom i øst låved Atrot-Addar fram til øvre Bet-Horon,


text:
derfra gikk den ut til havet. I nord dannet Mikmetat grensen. Så svingte den østover til Taanat-Sjilo og fortsatte mot øst til Janoah.


text:
Fra Tappuah gikk grensen vestover til Kana-bekken og endte ute ved havet. Dette var eiendommen som Efraims stamme fikk, slekt for slekt.


text:
Dertil kom alle byene og omkringliggende landsbyer som ble skilt ut for dem inne på Manasse-stammens eiendom.


text:
Men de tok ikke landet fra kanaaneerne som bodde i Geser, og det bor kanaaneere i Efraim den dag i dag, men de må utføre tvangsarbeid.


text:
Ved loddkastingen fikk Manasses stamme tildelt land, for han var Josefs eldste sønn. Makir, Manasses eldste sønn, far til Gilead, var en stor kriger. Han fikk Gilead og Basan.


text:
Resten av Manasses etterkommere, sønnene til Abieser, Helek, Asriel, Sikem, Hefer og Sjemida, fikk sine områder, slekt for slekt. Dette var de mannlige etterkommerne av Manasse, Josefs sønn, og deres slekter.


text:
Selofhad, sønn av Hefer, sønn av Gilead, sønn av Makir, Manasses sønn, hadde ingen sønner, bare døtre. Døtrene hans het Mahla, Noa, Hogla, Milka og Tirsa.


text:
De trådte fram for presten Elasar og for Josva, Nuns sønn, og høvdingene og sa: «Herren på la Moses å gi oss eiendom sammen med våre brødre.» Og de ga dem land sammen med deres fars brødre, slik Herren hadde sagt.


text:
For Manasses døtre fikk sin del sammen med sønnene hans; den andre halvparten av Manasses stamme hadde fått Gilead.


text:
Manasses grense strakte seg fra Asjer til Mikmetat, midt imot Sikem. Derfra gikk grensen sørover til Jasjub ved Tappuah-kilden.


text:
Manasse fikk landet omkring Tappuah, men selve Tappuah, ved Manasses grense, tilfalt Efraims stamme.


text:
Videre gikk grensen ned til Kana-bekken, på sørsiden av elveleiet. Byene her tilfalt Efraim midt iblant Manasses byer. Grensen for Manasse gikk nord for elveleiet og endte ute ved havet.


text:
Efraim fikk den søndre delen og Manasse den nordre, og begge hadde grense mot havet. I nord støtte de mot Asjer og i øst mot Jissakar.


text:
I Jissakars og Asjers land fikk Manasse Bet-Sjean med landsbyene som hørte til, Jibleam med landsbyer, dessuten innbyggerne i Dor med landsbyer, i En-Dor med landsbyer, i Taanak med landsbyer og i Megiddo med landsbyer, alle de tre høydedragene.


text:
Men Manasses etterkommere klarte ikke åinnta disse byene. Det lyktes kanaaneerne å bli boende i denne delen av landet.


text:
Da israelittene siden ble sterkere, satte de kanaaneerne til å gjøre tvangsarbeid i stedet for å drive dem ut.


text:
Josefs etterkommere sa til Josva: «Hvorfor har du gitt oss bare én lodd og én andel som eiendom? Vi er jo et tallrikt folk fordi Herren hittil har velsignet oss.» 


text:
Josva sa til dem: «Er dere så tallrikt et folk, kan dere gå opp i skogtraktene og rydde jord der, i perisittenes og refaittenes land, siden Efraims fjelland er for trangt for dere.» 


text:
De svarte: «Fjellandet rommer oss ikke, og alle kanaaneerne nede i dalbygdene har stridsvogner av jern, både de som bor i Bet-Sjean og i småbyene omkring, og de som bor på Jisreel-sletten.» 


text:
Da sa Josva til Josefs hus, til Efraim og Manasse: «Du er et stort folk, og du har stor kraft. Du skal ikke ha bare én del,


text:
et helt fjellområde skal du få. Det er skog der, men den skal du hugge. Da blir det ditt, både fjell og dal, og du skal ta landet fra kanaaneerne, selv om de har jernvogner, og selv om de er sterke.» 


text:
Hele Israels menighet samlet seg i Sjilo og satte opp telthelligdommen der. Landet omkring var nåunderlagt dem.


text:
Da sa Josva til israelittene: «Hvor lenge vil dere vente før dere går og inntar det landet som Herren, deres fedres Gud, har gitt dere?


text:
Velg dere tre mann fra hver stamme som jeg kan sende ut. De skal gjøre seg klare og dra omkring i landet og skrive en liste over eiendommene hver stamme skal arve, og så komme tilbake til meg.


text:
De skal dele landet i sju deler. Juda skal bli boende i sitt område i sør, og Josefs ætt kan beholde sitt område i nord.


text:
Dere skal beskrive de sju delene av landet og bringe listen hit til meg. Så skal jeg kaste lodd for dere her, foran Herren vår Guds ansikt.


text:
Levittene skal ikke ha noen andel sammen med dere, for prestetjenesten for Herren er deres arv. Gad og Ruben og halvparten av Manasses stamme har allerede fått sitt land på den andre siden av Jordan, mot øst, det som Moses, Herrens tjener, ga dem.» 


text:
Mennene som skulle gå ut og beskrive landet, gjorde seg klar til å dra, og Josva sa til dem: «Gåomkring i landet og beskriv det! Kom siden tilbake til meg, så skal jeg kaste lodd for dere her, foran Herren vår Gud, i Sjilo.» 


text:
Mennene gikk av sted og dro gjennom hele landet. I en bokrull beskrev de byene i de sju landsdelene. Så gikk de tilbake til Josva, til leiren ved Sjilo.


text:
Og Josva kastet lodd for dem der, foran Herrens ansikt. Der delte Josva landet mellom israelittene, hver stamme fikk sin del.


text:
Det første loddet falt på Benjamins stamme, slekt for slekt. De fikk området mellom Judas og Josefs stamme.


text:
Deres grense mot nord begynte ved Jordan og gikk oppover høydedraget nord for Jeriko og videre vestover fjellet fram til ørkenen ved Bet-Aven.


text:
Derfra gikk grensen sørover mot Lus, til høydedraget ved Lus, det vil si Betel, og så ned til Atrot-Addar, til fjellet sør for Nedre Bet-Horon.


text:
Så svingte grensen og gikk sørover i en bue på vestsiden av fjellet sør for Bet-Horon og nådde fram til Kirjat-Baal, det vil si Kirjat-Jearim, en by som tilhørte Juda. Dette var vestgrensen.


text:
og så gikk den ned til kanten av det fjellet som ligger midt imot Ben-Hinnom-dalen, nord for Refa'im-dalen. Videre gikk den gjennom Hinnom-dalen på sørsiden av Jebusitt-høyden ned til Rogel-kilden.


text:
Der svingte grensen mot nord, gikk fram til Sjemesj-kilden og til Gelilot, som ligger rett imot Adummim-høyden, og så ned mot steinen til Bohan, Rubenssønn.


text:
Der fortsatte grensen til høyden ved Bet-Hogla og nådde fram til den nordligste viken av Saltsjøen, ved utløpet av Jordan. Dette var grensen mot sør.


text:
Jordan dannet grensen mot øst. Dette var eiendommen til Benjamins stamme, slekt for slekt, og grensene omkring den.


text:
Sela, Ha'elef og Jebus, det er Jerusalem, Gibea og Kirjat-Jearim, fjorten byer med omkringliggende landsbyer. Dette var eiendommen til Benjamins etterkommere, slekt for slekt.


text:
Det andre loddet falt på Simon, på Simons stamme, slekt for slekt. Deres eiendom låinne i området til Judas stamme.


text:
og alle landsbyene omkring disse byene helt til Baalat-Beer, Rama i Negev. Dette var eiendommen til Simons stamme, slekt for slekt.


text:
Deres eiendom var en del av Juda. Den delen Judas etterkommere fikk, var for stor for dem. Derfor fikk Simons etterkommere sin arv inne i deres område.


text:
Grensen gikk vestover opp til Marala, videre like forbi Dabbesjet og nådde fram til elveleiet ved Jokneam.


text:
Fra Sarid dreide den østover, mot soloppgangen, mot Kislot-Tabors område, og gikk til Daberat og opp til Jafia.


text:
Derfra fortsatte den østover til Gittat-Hefer og Itta-Kasin, videre til Rimmon og gikk så bort til Hannea.


text:
Dette var eiendommen til Sebulonsetterkommere, slekt for slekt, disse byene med landsbyene som hørte til.


text:
Grensen gikk fram til Tabor, Sjahasima og Bet-Sjemesj og endte ved Jordan, seksten byer med landsbyer.


text:
Dette var eiendommen som Jissakar-stammen fikk, slekt for slekt, disse byene med landsbyene som hørte til.


text:
Der svingte den østover til Bet-Dagon, fram til Sebulon og Jiftah-El-dalen mot nord, til Bet-Ha'emek og Ne'iel og videre nordover til Kabul,


text:
Ved Rama svingte grensen og gikk videre til den befestede byen Tyros, svingte ved Hosa og nådde fram til havet. I tillegg Mehalleb, Aksib,


text:
Deres område strakte seg fra Helef, fra Elon ved Saanannim, forbi Adami-Hannekeb og Jabneel til Lakkum og helt fram til Jordan.


text:
Der dreide grensen mot vest til Asnot-Tabor og gikk derfra til Hukkok. I sør grenset landet til Sebulon, i vest til Asjer og i øst til Jordan.


text:
Dette var eiendommen til Naftalis stamme, slekt for slekt, disse byene med landsbyene som hørte til.


text:
Men området til Dans etterkommere ble tatt fra dem. Derfor dro de opp og angrep Lesjem og inntok byen. De hogg ned innbyggerne med sverd, la byenunderseg og bosatte seg der. Og de kalte Lesjem for Dan, etter Dan, sin stamfar.


text:
Da israelittene hadde fullført fordelingen av arven, område for område, ga de Josva, Nuns sønn, en eiendom midt iblant seg.


text:
Som Herren hadde sagt, ga de ham den byen han ba om: Timnat-Serah i Efraims fjell. Han gjenreiste byen og bosatte seg der.


text:
Dette var eiendommene som presten Elasar, Josva, Nuns sønn, og familieoverhodene fordelte ved loddkasting til israelittenes stammer i Sjilo, for Herrens ansikt, ved inngangen til telthelligdommen. Så avsluttetde fordelingen av landet.


text:
Da kan en drapsmann som i vanvare eller uten forsett slår noen i hjel, flykte dit. Der kan dere søke tilflukt fra blodhevnere.


text:
Den som flykter til en av disse byene, skal stille seg ved inngangen til byporten og legge fram sin sak for de eldste i byen. De skal slippe ham inn i byen og gi ham et sted hos dem der han kan bo.


text:
Dersom blodhevneren forfølger drapsmannen, skal de ikke utlevere ham, for det er jo uten forsett han har slått i hjel sin neste; han har ikke tidligere lagt ham for hat.


text:
Han skal få bo i byen til han kan stilles for menighetens domstol. Når han som på den tiden er øversteprest, dør, kan drapsmannen vende tilbake til sin egen by og sitt eget hus, til den byen han flyktet fra.


text:
De skilte da ut disse byene og helliget dem: Kedesj i Galilea, i Naftalis fjelland, Sikem i Efraims fjelland og Kirjat-Arba, som nåheter Hebron, i Judas fjelland.


text:
På den andre siden av Jordan, øst for Jeriko, valgte de fra Rubensstamme Beser i ørkenen på høysletten, fra Gads stamme Ramot i Gilead og fra Manasses stamme Golan i Basan.


text:
Dette er de byene som bleutpekt for alle israelittene og for innflytterne som holdt til blant dem. Enhver som i vanvare hadde slått noen i hjel, kunne flykte dit. Han skulle ikke dø for blodhevneres hånd uten å være stilt for menighetens domstol.


text:
Levittenes familieoverhoder kom til presten Elasar, til Josva, Nuns sønn, og til familieoverhodene i de andre israelittiske stammene


text:
og talte til dem i Sjilo i Kanaan. De sa: «Herren har gjennom Moses gitt på bud om at vi skulle få byer å bo i, med beitemarker omkring for husdyrene våre.» 


text:
Da ga israelittene disse byene av sin eiendom til levittene, med tilhørende beitemarker, slik Herren hadde befalt:


text:
Først falt loddet på Kehat-slektene. Ved loddkastingen fikk presten Arons etterkommere blant levittene tretten byer fra Judas, Simons og Benjamins stammer.


text:
De andre Kehat-slektene fikk ved loddkastingen ti byer fra slektene i Efraims og Dans stammer og halvparten av Manasses stamme.


text:
Gersjons etterkommere fikk ved loddkastingen tretten byer fra slektene i Jissakar-, Asjer- og Naftali-stammene og fra den halvparten av Manasses stamme som bodde i Basan.


text:
Disse byene med tilhørende beitemarker ga israelittene til levittene ved loddkasting, slik Herren hadde på budt gjennom Moses.


text:
De ble gitt til aronittene, som var av Kehats slekt og stammet fra Levi, for loddet falt først på dem.


text:
De fikk Kirjat-Arba, det er Hebron i Judas fjelland, med beitemarker som hørte til. Arba var anakittenes stamfar.


text:
Arons etterkommere, prestene, fikk disse byene: Hebron, tilfluktsbyen for drapsmenn, med tilhørende beitemarker, og Libna med beitemarker,


text:
De fikk Sikem i Efraims fjelland, som var tilfluktsby for drapsmenn, med beitemarker som hørte til, og Geser med beitemarker,


text:
De levittslektene som stammet fra Gersjon, fikk Golan i Basan, som var tilfluktsby for drapsmenn, og Beesjtera, to byer med beitemarker, fra halvparten av Manasses stamme.


text:
Fra Naftalis stamme fikk de Kedesj i Galilea, som var tilfluktsby for drapsmenn, Hammat-Dor og Kartan med beitemarker, altsåtre byer.


text:
Resten av levittene, som stammet fra Merari, fikk disse byene: fra Sebulonsstamme Jokneam og Karta med beitemarker,


text:
fra Gads stamme Ramot i Gilead, som var tilfluktsby for drapsmenn, med beitemarker, og Mahanajim med beitemarker,


text:
Slik ga Herren Israel hele det landet som han med ed hadde lovet å gi fedrene deres. De inntok landet og bosatte seg der.


text:
Herren lot dem finne hvile og ha fred på alle kanter, slik han hadde lovet fedrene. Ingen fiender kunne ståseg mot dem, for Herren ga alle fiender i deres hender.


text:
og sa til dem: «Dere har utført alt det som Moses, Herrens tjener, befalte dere, og dere har adlydt meg i alt jeg befalte dere.


text:
Dere har ikke sviktet brødrene deres gjennom denne lange tiden, men har til denne dag holdt dere til de budenesom Herren deres Gud ga dere.


text:
Siden Herren deres Gud nå har gitt brødrene deres hvile, slik han lovet dem, kan dere også dra til hjemstedene deres og til landet som er deres eiendom, som Moses, Herrens tjener, ga dere på den andre siden av Jordan.


text:
Men følg nøye og trofast budet og loven som Moses, Herrens tjener, befalte dere: at dere skal elske Herren deres Gud og alltid følge hans veier, så dere holder hans bud, holder fast ved ham og tjener ham av hele deres hjerte og hele deres sjel.» 


text:
Til den ene halvparten av Manasses stamme hadde Moses gitt land i Basan, og av Josva hadde den andre halvparten fått land på vestsiden av Jordan, sammen med brødrene sine. Da Josva sendte dem hjem til teltene, velsignet han dem


text:
og sa til dem: «Dere vender nåhjem igjen med store rikdommer, med mange husdyr, med sølv og gull, kobber og jern og mye klær. Det byttet dere har tatt fra fiendene, skal dere dele med landsmennene deres.» 


text:
Rubenittene, gadittene og halvparten av Manasses stamme vendte hjem og forlot israelittene i Sjilo i Kanaan for å dra til sitt eget land, til Gilead, som tilhørte dem ved det ord Herren hadde talt gjennom Moses.


text:
Da rubenittene, gadittene og halvparten av Manasses stamme kom til Gelilot ved Jordan, i Kanaan, bygde de et alter der ved Jordan, et stort alter.


text:
Men israelittene fikk høre at rubenittene, gadittene og halvparten av Manasses stamme hadde bygd alteret i Gelilot ved Jordan, rett overfor Kanaan, som var israelittenes område.


text:
Så snart israelittene hørte det, kom hele Israels menighet sammen i Sjilo for å gå til krig mot dem.


text:
Men først sendte israelittene Pinhas, presten Elasars sønn, til rubenittene, gadittene og halvparten av Manasses stamme, i Gilead.


text:
Sammen med ham sendte de ti ledere, en leder for hver stamme i Israel. Hver av dem var overhode for sin familie blant Israels tusener.


text:
De kom til rubenittene, gadittene og halvparten av Manasses stamme i Gilead og talte til dem. De sa:


text:
Så sier hele Herrens menighet: Hva er det for troløshet dere har vist mot Israels Gud ved å vende dere bort fra Herren i dag og sette dere opp mot Herren ved å bygge dere et alter?


text:
Var det ikke nok med den synden vi gjorde oss skyldige i ved Bet-Peor? Vi har ennå ikke renset oss for den, og det har førtulykke over Herrens menighet.


text:
Og nå vil dere likevel vende dere bort fra Herren! Hvis dere setter dere opp mot Herren i dag, vil han i morgen vise sin harme mot hele Israels menighet.


text:
Hvis landet dere har tatt til eiendom, erurent, så kom over til Herrens eget land, der Herrens bolig står, og ta dere eiendom blant oss! Men gjør ikke opprør mot Herren og mot oss ved å bygge dere et eget alter i tillegg til alteret for Herren vår Gud.


text:
Ble ikke hele Israels menighet rammet av Herrens harme den gang Akan, Serahs sønn, fór med svik og tok av det som var bannlyst? Og han var ikke den eneste som måtte dø for denugjerningen han hadde gjort.


text:
Da tok rubenittene, gadittene og halvparten av Manasses stamme til orde og sa til overhodene for Israels tusener:


text:
Gud over gudene, Herren, Gud over gudene, Herren, han vet det, og Israel skal vite det: måtte Herrenunnlate å hjelpe oss i dag om det var i opprør og troløshet mot ham


text:
at vi bygde oss et alter for slik å vende oss bort fra Herren! måtte Herren selv straffe oss om det var for åofre brennoffer eller grødeoffer eller bære fram fredsoffer på det. Var det slik, da må Herren straffe oss for det!


text:
Nei, vi har gjort det fordi vi var bekymret for at deres sønner i fremtiden ville si til våre sønner: Hva har dere med Herren, Israels Gud, å gjøre?


text:
Herren har jo satt Jordan til grense mellom oss og dere rubenitter og gaditter. Dere har ingen del i Herren. Slik kunne deres barn få våre barn til å holde opp med å frykte Herren.


text:
men som et vitne mellom oss og dere og de slekter som kommer etter oss, om at vi vil gjøre tjeneste for Herren med våre brennoffer, slaktoffer og fredsoffer. Så skal ikke sønnene deres i morgen si til våre sønner at de ikke har del i Herren.


text:
Hvis de i morgen skulle si noe slikt til oss eller våre etterkommere, da vil vi i sannhet kunne svare: Se på den etterligningen av Herrens alter som forfedrene våre har laget, ikke til brennoffer og slaktoffer, men som et vitne mellom oss og dere.


text:
Gud forby at vi skulle gjøre opprør mot Herren og vende oss bort fra ham i dag ved å bygge et alter til brennoffer, grødeoffer og slaktoffer i tillegg til det alteret for Herren vår Gud som står foran hans bolig.


text:
Da presten Pinhas og menighetens ledere og overhodene for Israels tusener som var med ham, hørte hva Rubens, Gads og Manasses etterkommere sa, syntes de godt om det.


text:
Og Pinhas, sønn av presten Elasar, sa til dem: «Nåskjønner vi at Herren er midt iblant oss, siden dere ikke har satt dere opp mot ham med dette. Dermed har dere berget israelittene fra Herrens hånd.» 


text:
Så forlot presten Pinhas, Elasars sønn, og de andre lederne rubenittene og gadittene og dro hjem fra Gilead til Kanaan og fortalte israelittene hva de hadde hørt.


text:
Israelittene syntes godt om svaret. De priste Gud og tenkte ikke mer på å gå til strid mot rubenittene og gadittene for åødelegge landet de bodde i.


text:
Rubenittene og gadittene kalte alteret «Vitne», for de sa: «Det skal være et vitne for oss om at Herren er Gud.» 


text:
Etter lang tid, da Herren hadde latt Israel finne hvile og få fred for alle sine fiender omkring seg og Josva var gammel og langt oppe i årene,


text:
kalte Josva hele Israel sammen, de eldste, overhodene, dommerne og tilsynsmennene, og sa til dem: Jeg er gammel og langt oppe i årene.


text:
Dere har selv vært vitne til alt det Herren deres Gud har gjort mot disse folkeslagene for deres skyld. For Herren deres Gud har selv kjempet for dere.


text:
Se, jeg har latt stammene deres arve landet til de folkeslagene som er igjen, og landet til alle folkene som jeg harutryddet, fra Jordan til Storhavet, der solen går ned.


text:
Herren deres Gud vil selv drive folkeslagene ut foran dere og ta landet fra dem, og så kan dere ta landet deres i eie, slik Herren deres Gud har lovet dere.


text:
Vær derforurokkelige! Hold alt som står skrevet i lovboken til Moses, og gjør etter det. Vik ikke av til høyre eller venstre!


text:
Bland dere ikke med disse folkene som ennå er igjen hos dere. Nevn ikke navnene på gudene deres! Dere må ikke sverge ved dem og ikke dyrke dem eller bøye dere og tilbe dem.


text:
For deres skyld har Herren tatt landet fra store og mektige folkeslag, men mot dere har ingen til denne dag kunnetståseg.


text:
En eneste av dere kunne jage tusen på flukt. For Herren deres Gud kjempet selv for dere, som han hadde lovet dere.


text:
For om dere holder dere til de folkeslagene som er igjen hos dere, og knytter slektsbånd med dem så dere blander dere med hverandre,


text:
da skal dere kjenne at Herren deres Gud ikke lenger vil drive ut disse folkeslagene for deres skyld. De skal bli en snare og en felle for dere, en pisk over ryggen og torner i øynene, helt til dere blirutryddet fra dette gode landet som Herren deres Gud har gitt dere.


text:
Se, jeg skal gå den veien som alt her på jorden må gå. Men dere skal erfare av hele deres hjerte og hele deres sjel at ingen av løftene som Herren ga dere, slo feil. Alt har gått i oppfyllelse. Ikke ett ord slo feil.


text:
Men på samme må te som dere har fått alt det gode Herren deres Gud lovet dere, skal Herren også la alt det onde han varslet, komme over dere, helt til han få rutryddet dere fra det gode landet som han ga dere.


text:
Dersom dere bryter pakten som Herren deres Gud sluttetmed dere, og begynner å dyrke andre guder og bøyer dere og tilber dem, da vil Herrens vrede flamme opp mot dere, og snart skal dereutryddes fra det gode landet han har gitt dere.


text:
Josva samlet alle Israels stammer i Sikem. Han kalte til seg Israels eldste, overhoder, dommere og tilsynsmenn. De trådte fram for Guds ansikt,


text:
og Josva talte til hele folket: så sier Herren, Israels Gud: Fedrene deres –Tarah, far til Abraham og Nahor –bodde fra gammel tid på den andre siden av Eufrat. De dyrket fremmede guder.


text:
Men jeg hentet Abraham, deres far, fra landet bortenfor elven og førte ham omkring i hele Kanaan. Jeg ga ham mange etterkommere. Jeg ga ham Isak,


text:
og Isak ga jeg Jakob og Esau. Jeg lot Esau få Se'ir-fjellene til eiendom. Men Jakob og hans sønner dro ned til Egypt.


text:
Da jeg hadde ført fedrene deres ut av Egypt, kom de til Sivsjøen. Men egypterne forfulgtedem og kom til sjøen med stridsvogner og ryttere.


text:
Da ropte de til Herren, og han satte mørke mellom dere og egypterne, og han lot sjøen skylle over dem så den dekket dem. Dere så med egne øyne det jeg gjorde med egypterne. Siden holdt dere til i ørkenen i lang tid.


text:
Så førte jeg dere inn i landet til amorittene, som bodde øst for Jordan. De kjempet mot dere, men jeg overga amorittene i deres hender. Dere inntok landet, og jegutryddet dem for dere.


text:
Så gikk kongen i Moab, Balak, Sippors sønn, til strid mot Israel. Han sendte bud på Bileam, Beors sønn, for at han skulle forbanne dere.


text:
Men jeg nektet å høre på Bileam, og han måtte velsigne dere igjen og igjen. Slik berget jeg dere fra hans hånd.


text:
Så gikk dere over Jordan og kom til Jeriko. De som hadde makt i Jeriko, gikk til strid mot dere: amorittene, perisittene, kanaaneerne, hetittene, girgasjittene, hevittene og jebusittene. Men jeg overga dem i deres hender.


text:
Jeg sendte en bisverm foran dere og drev bort de to amorittkongene. Det var ikke du som gjorde det med sverd eller bue.


text:
Jeg ga dere et land som dere ikke hadde hatt noe strev med, byer som dere ikke hadde bygd, men som dere fikk bo i, vinmarker og oliventrær som dere ikke hadde plantet, men får spise av.


text:
Så frykt da Herren og tjen ham helhjertet og trofast! Skill dere av med de gudenesom fedrene deres dyrket på den andre siden av Eufratog i Egypt, og tjen Herren!


text:
Men hvis det byr dere imot å tjene Herren, så velg i dag hvem dere vil tjene, enten de gudenesom fedrene deres dyrket bortenfor elven, eller gudenetil amorittene, i det landet der dere nåbor. Men jeg og mitt hus, vi vil tjene Herren.


text:
For det var Herren vår Gud som førte oss og fedrene våre ut av Egypt, ut av slavehuset, og som gjorde disse store tegnene like for øynene på oss. Han voktet oss på hele den lange ferden vår og blant alle folkeslagene i de land vi reiste gjennom.


text:
Herren drev bort alle folkeslagene for oss, og amorittene som bodde i landet. også vi vil tjene Herren, for han er vår Gud.» 


text:
Josva sa til folket: «Dere makter ikke å tjene Herren, for han er en hellig Gud. Han er en nidkjær Gud, som ikke bærer over med deres lovbrudd og synder.


text:
Hvis dere forlater Herren og dyrker fremmede guder, vil han igjen føreulykke over dere og gjøre ende på dere, hvor mye godt han enn har gjort mot dere før.» 


text:
Da sa Josva til dem: «Så er dere vitner mot dere selv at dere har valgt Herren og vil tjene ham.» De svarte: «Vi er vitner!» 


text:
Da sa Josva: «Skill dere av med de fremmede gudenesom finnes hos dere, og vend deres hjerte mot Herren, Israels Gud!» 


text:
Han skrev disse ordene opp i Guds lovbok. Så tok han en stor stein og reiste den der, undereika som står ved Herrens helligdom.


text:
Og Josva sa til hele folket: «Se, denne steinen skal være et vitne mot oss, for den har hørt hvert ord som Herren har sagt til oss. Den skal vitne mot dere, så dere ikke fornekter deres Gud.» 


text:
De gravla ham på hans egen eiendom, ved Timnat-Serah, som ligger i Efraims fjelland, nord for Gaasj-fjellet.


text:
Israelittene tjente Herren i hele Josvas levetid og så lenge det ennå var noen igjen av de eldste som levde lenger enn Josva, og som kjente til alt det Herren hadde gjort for Israel.


text:
Josefs knokler, som israelittene hadde tatt med fra Egypt, gravla de ved Sikem, på det jordstykket som Jakob hadde kjøpt for hundrekesita av sønnene til Hamor, far til Sikem, og som Josefs stamme hadde fått til sin eiendom.


text:
Da Elasar, Arons sønn, døde, gravla de ham i Gibea, den byen som hans sønn Pinhas hadde fått i Efraim-fjellene.


text:
Da Josva var død, spurte israelittene Herren: «Hvem av oss skal først dra opp og kjempe mot kanaaneerne?» 


text:
Da sa Juda til sin bror Simon: «Kom med meg opp til min del av landet og la oss kjempe mot kanaaneerne! Så skal jeg gå med deg til din del av landet.» Og Simon gikk med ham.


text:
Juda dro opp, og Herren ga kanaaneerne og perisittene i deres hender. De slo dem ved Besek, ti tusen mann.


text:
Da sa Adoni-Besek: «Sytti konger med tommelfingre og stortær huggetav sanket smulerundermitt bord. Gud har gitt meg lønn som fortjent for det jeg har gjort.» Så førte de ham til Jerusalem, og der døde han.


text:
Så gikk Juda mot kanaaneerne som bodde i Hebron. Hebron het før i tiden Kirjat-Arba. Der slo de Sjesjai, Ahiman og Talmai.


text:
Hun svarte: «La meg få en gave! Siden du har gitt meg dette ørkenlandet, må du også gi meg kilder med vann!» Og Kaleb ga henne Øvrekilden og Nedrekilden.


text:
Etterkommerne av kenitten som var svogeren til Moses, dro med judeerne opp fra Palmebyen til Juda-ørkenen ved Negev Arad og bosatte seg blant folket der.


text:
Juda gikk med broren Simon, og de slo kanaaneerne som bodde i Sefat. De slo byen med bann og ødela den; derfor kalte de den Horma.


text:
Herren var med Juda, og de inntok fjellområdene. Men de greide ikke å drive bort dem som bodde på sletten, for de hadde jernvogner.


text:
Men benjaminittene drev ikke bort jebusittene som bodde i Jerusalem, og jebusittene bor sammen med benjaminittene i Jerusalem den dag i dag.


text:
De som var ute og undersøkte, fikk se en mann komme ut fra byen. De sa til ham: «Vis oss nåhvor vi kan ta oss inn i byen, så skal vi spare deg!» 


text:
Han viste dem hvor de kunne komme inn, og de slo byen med sverd. Men mannen og hele familien hans lot de gå.


text:
Mannen dro til hetittenes land. Der bygde han en by som han kalte Lus, og det heter byen den dag i dag.


text:
Manasse drev ikke bort folket i Bet-Sjean og Taanak med tilhørende småbyer, heller ikke innbyggerne i Dor, Jibleam og Megiddo med småbyene deres. Kanaaneerne klarte å holde seg i dette landet.


text:
Sebulon drev ikke bort innbyggerne i Kitron og Nahalol. Kanaaneerne ble boende blant dem, men de måtte gjøre tvangsarbeid.


text:
Asjer drev ikke bort innbyggerne i Akko og Sidon, heller ikke innbyggerne i Ahlab, Aksib, Helba, Afik og Rehob.


text:
Naftali drev ikke bort innbyggerne i Bet-Sjemesj og innbyggerne i Bet-Anat. De bosatte seg blant kanaaneerne som holdt til der i landet. Men innbyggerne i Bet-Sjemesj og Bet-Anat måtte gjøre tvangsarbeid for dem.


text:
Det lyktes amorittene å bli boende i Har-Heres, Ajjalon og Sjaalbim. Men da Josefs hus fikk overtaket, måtte de gjøre tvangsarbeid.


text:
Herrens engel kom fra Gilgal opp til Bokim og sa: Jeg førte dere opp fra Egypt og inn i det landet som jeg med ed hadde lovet fedrene deres. Jeg sa: «Jeg skal aldri bryte min pakt med dere,


text:
og dere skal ikke slutte pakt med innbyggerne i dette landet. Altrene deres skal dere rive ned.» Men dere adlød meg ikke. Hva er det dere har gjort?


text:
Derfor sier jeg nå: Jeg vil ikke drive dem bort for dere. De skal bli til en snare for dere, og gudene deres skal bli en felle for dere.


text:
Folket tjente Herren så lenge Josva levde, og så lenge de gamle ennå var i live, de som hadde levd lenger enn Josva og hadde sett alle de storverk Herren hadde gjort for Israel.


text:
Snart var hele dette slektsleddet forent med sine fedre. Etter dem vokste det opp et nytt slektsledd som verken kjente Herren eller visste hva han hadde gjort for Israel.


text:
og forlot Herren, sine fedres Gud, som hadde ført dem ut av Egypt. De fulgteandre guder, guder fra folkene som bodde omkring, og tilba dem. Slik gjorde de Herren rasende.


text:
Da flammet Herrens vrede opp mot Israel, og han ga dem i hendene på røvere som plyndret dem. Han overlot dem til fiendene omkring, og de kunne ikke ståseg mot dem.


text:
Overalt hvor de dro fram, var Herrens hånd imot dem og rammet dem medulykke, slik Herren hadde sagt, og som Herren hadde sverget. De kom i stor nød.


text:
Men heller ikke dommerne adlød de. De drev hor med andre guder og tilba dem. De var snare til åbøye av fra den veien fedrene deres hadde fulgt da de adlød Herrens bud. De gjorde ikke som fedrene.


text:
Hver gang Herren lot en dommer stå fram hos dem, var Herren med dommeren og reddet dem ut av hendene på fiendene så lenge dommeren levde. For Herren fikk medlidenhet med dem når de sukketunderdem som plaget og undertrykte dem.


text:
Men så snart dommeren var død, falt de fra igjen og brakte mer ødeleggelse enn fedrene hadde gjort. De fulgteandre guder og dyrket og tilba dem. De fortsatte å være trassige og gjøre det onde.


text:
Da flammet Herrens vrede opp mot Israel, og han sa: «Dette folket har brutt den pakten jeg på la fedrene deres, og ikke lyttet til det jeg har sagt.


text:
Derfor vil jeg ikke lenger drive ut for dem et eneste av de folkeslagene som Josva lot bli igjen da han døde.


text:
For gjennom dem skal Israel settes på prøve: Vil de eller vil de ikke holde seg til Herrens vei og gåpåden, slik som fedrene deres har gjort?» 


text:
Derfor lot Herren disse folkeslagene være igjen i stedet for å drive dem bort straks; og han overga dem ikke i Josvas hender.


text:
Dette er de folkeslagene som Herren lot være igjen. –Han ville bruke dem til å sette Israel på prøve, de av Israel som ikke hadde vært med på alle krigene om Kanaan.


text:
Dette gjorde han for at de kommende slektene av israelitter skulle lære å føre krig, men bare de som ikke hadde vært med før. –


text:
Det var høvdingene for de fem filisterbyene, alle kanaaneerne, sidonerne og hevittene som bodde i Libanon-fjellene, fra Baal-Hermon-fjellet til Lebo-Hamat.


text:
Gjennom dem ble Israel satt på prøve, så det kunne vise seg om de ville lyde budenesom Herren hadde gitt fedrene deres gjennom Moses.


text:
Israelittene bodde midt iblant kanaaneerne, hetittene, amorittene, perisittene, hevittene og jebusittene.


text:
Israelittene gjorde det som var ondt i Herrens øyne; de glemte Herren sin Gud og dyrket Baal-gudeneog Asjera-gudinnene.


text:
Da flammet Herrens vrede opp mot israelittene, og han ga dem i hendene på Kusjan-Risjatajim, kongen i Aram-Naharajim. Israelittene måtte tjene Kusjan-Risjatajim i åtte år.


text:
Da ropte israelittene til Herren, og Herren lot en redningsmann stå fram i Israel, og han frelste dem. Det var Otniel, sønn av Kalebs yngste bror Kenas.


text:
Herrens ånd kom over ham, og han ble dommer i Israel. Han dro ut i strid, og Herren overga Arams konge Kusjan-Risjatajim, i hans hender. Han fikk makten over Kusjan-Risjatajim,


text:
Israelittene gjorde igjen det som var ondt i Herrens øyne. Da ga Herren Moab-kongen Eglon makt over dem fordi de hadde gjort det som var ondt i Herrens øyne.


text:
Da ropte israelittene til Herren, og Herren lot en redningsmann stå fram, benjaminitten Ehud, Geras sønn, en venstrehendt mann. Israelittene sendte ham med en gave til Eglon, kongen i Moab.


text:
Ehud laget seg et tveegget sverd som var en gomed langt, og spente det på segunderklærne, ved sin høyre hofte.


text:
Selv snudde han ved Pesilim, som er ved Gilgal, dro tilbake og sa: «Jeg har et hemmelig budskap til deg, konge.» Da sa kongen: «Stille!» Så gikk de ut, alle som sto til tjeneste for ham.


text:
Da Ehud kom inn til kongen, satt han alene i det svale takkammeret sitt. Ehud sa til ham: «Jeg har et budskap fra Gud til deg.» Kongen reiste seg fra stolen.


text:
såskjeftet fulgtemed sverdbladet inn. Fettet lukketseg omkring bladet, for han trakk ikke sverdet ut av magen på ham, og mageinnholdet veltet ut.


text:
Da han hadde gått, kom kongens tjenere. De fikk se at dørene til takkammeret var låst, og tenkte: «Han har vel et nødvendig ærend i det svale kammerset.» 


text:
De ventet lenge. Men da han aldri åpnet dørene, tok de nøkkelen og låste opp. Og der låherren deres døende på gulvet.


text:
Men Ehud slapp unna mens de andre stoubesluttsomme; han var allerede kommet forbi Pesilim og flyktet videre mot Se'ir.


text:
Da han kom fram, blåste han i bukkehornet i Efraim-fjellene. Israelittene dro ned med ham fra fjellet, og han gikk foran dem.


text:
«Følg etter meg», sa han til dem, «for Herren har gitt fienden deres, moabittene, i hendene på dere!» De dro ned etter ham og inntok vadestedene over Jordan til Moab. De lot ikke en eneste slippe over.


text:
Etter Ehud fulgte Sjamgar, Anats sønn. Han felte seks hundremann av filisterne med en piggstav til å drive okser med. også han berget Israel.


text:
Herren ga dem i hendene på kanaaneerkongen Jabin, som regjerte i Hasor. Hærføreren hans var Sisera, som holdt til i Harosjet-Haggojim.


text:
Israelittene ropte til Herren. For Jabin hadde ni hundrejernvogner, og hanundertrykte israelittene med makt i tjue år.


text:
Hun pleide å sitte under Debora-palmen mellom Rama og Betel i Efraim-fjellene. Israelittene dro opp til henne for få dom i rettstvister.


text:
Debora sendte bud etter Barak, Abinoams sønn, fra Kedesj i Naftali-landet og sa til ham: «Hør hva Herren, Israels Gud, befaler deg: Gåav sted og dra opp på Tabor-fjellet! Ta med deg ti tusen mann fra Naftali og Sebulon.


text:
Så skal jeg få Sisera, Jabins hærfører, til å dra ut mot deg med vogner og tropper ved Kisjon-dalen. Jeg gir ham i dine hender.» 


text:
Da sa hun: «Visst skal jeg gå med deg. Men da blir det ikke du som får æren for den ferden du gjør. For Herren skal gi Sisera i hendene på en kvinne.» Så dro Debora med Barak til Kedesj.


text:
Barak kalte Sebulon og Naftali sammen i Kedesj. Så dro han av sted, og bak ham marsjerte ti tusen mann. Debora dro sammen med ham.


text:
Kenitten Heber hadde skilt lag med de andre kenittene, som var etterkommere av Hobab, svogeren til Moses, og hadde slått opp teltene sine ved Elon-Saanannim, ved Kedesj.


text:
Han samlet alle vognene sine, ni hundrejernvogner, og hele den hærstyrken han hadde, og førte dem fra Harosjet-Haggojim til Kisjon-dalen.


text:
Da sa Debora til Barak: «Opp! For dette er dagen da Herren vil gi Sisera i dine hender. Herren går foran deg!» Så dro Barak ned fra Tabor-fjellet, og ti tusen mann fulgteham.


text:
Da Barak gikk til angrep, slo Herren Sisera og alle stridsvognene hans og hele hæren hans med forvirring. Sisera steg ned av vognen og flyktet til fots,


text:
mens Barak satte etter vognene og hæren helt til Harosjet-Haggojim. Hele hæren til Sisera falt for sverdet. Ikke en eneste ble tilbake.


text:
Sisera selv flyktet til fots, til teltet som Jael, kenitten Hebers kone, hadde. For det rådde fred mellom Jabin, kongen i Hasor, og kenitten Hebers slekt.


text:
Jael gikk ut og møtte Sisera. «Kom inn, herre, kom inn til meg», sa hun. «Vær ikke redd!» Han kom inn i teltet til henne, og hun dekket over ham med et teppe.


text:
Han ba henne: «Gi meg litt vann å drikke, jeg er så tørst!» Hun åpnet en skinnflaske med melk, lot ham få drikke og dekket over ham igjen.


text:
Så sa han til henne: «Ståi teltåpningen! Kommer det en og spør om det er noen her, skal du svare nei.» 


text:
Jael, Hebers kone, grep en teltplugg og tok en hammer i hånden. Så gikk hun stille inn til ham og slo pluggen gjennom tinningen på ham så den gikk ned i jorden. Han hadde liggetutmattet og sovet, og slik døde han.


text:
I det samme kom Barak, som forfulgte Sisera. Jael gikk ut og møtte ham. Hun sa: «Kom, så skal jeg vise deg mannen du leter etter!» Han fulgtehenne inn, og se, der lå Sisera død med teltpluggen gjennom tinningen.


text:
Og israelittenes hånd låtyngre og tyngre på kanaaneerkongen Jabin, helt til de gjorde ende på Jabin, kongen i Kanaan.


text:
Hør, dere konger! Lytt, dere fyrster! Jeg vil synge, synge for Herren, spille for Herren, Israels Gud.


text:
Herre, da du dro ut fra Se'ir og steg fram fra markene i Edom, da ristet jorden, dråper falt fra himmelen, vanndråper falt fra skyene.


text:
I Anat-sønnen Sjamgars dager, i Jaels dager, låveiene øde. De som var på reise, gikk på kronglete stier.


text:
Gud valgte ut nye ledere, da var det strid i portene, men skjold eller spyd var ikke å se blant de førti tusen i Israel.


text:
Dere som rir på blakke eselhopper, dere som sitter på tepper, og dere som vandrer langs veien: Syng!


text:
De overdøver lyden av dem som henter vann når de forteller ved vanningsstedene om Herrens rettferdige gjerninger, hans rettferdige gjerninger mot landsbyfolket i Israel. Da dro Herrens folk ned til portene.


text:
Våkn opp, våkn opp, Debora! Våkn opp, våkn opp, bær fram en sang! Reis deg, Barak, fang dine fiender, Abinoams sønn!


text:
Fra Efraim kom de som hadde røtter i Amalek. Etter deg, Benjamin, kommer de med sine folk. Fra Makir dro herskerne ned, fra Sebulon menn med hærførerstav,


text:
Jissakars høvdinger sammen med Debora, Jissakar kom, Barak var med, i dalen fulgtede i hælene på ham. Blant Rubensavdelinger rådslo de lenge.


text:
Hvorfor satt du mellom kløvkurvene og lyttet til fløytetoner fra gjeterne? Blant Rubensavdelinger rådslo de lenge.


text:
Gilead holdt seg i ro på den andre siden av Jordan. Hvorfor drøyde Dan ved skipene? Asjer, som bodde ved havets strender, holdt seg i ro i vikene der.


text:
Konger kom og kjempet, da kjempet de, Kanaans konger, i Taanak ved Megiddos vann, men de tok ikke sølv som bytte.


text:
«Forbann Meros!» sa Herrens engel. «Forbann, forbann dem som bor der! For de kom ikke Herren til hjelp, de kom ikke Herren til hjelp mot krigerne!» 


text:
Hun strakte ut hånden etter teltpluggen, sin høyre hånd mot håndverkerens hammer. Hun slo til Sisera så skallen ble kløvd, drev pluggeni gjennom og knuste tinningen.


text:
Mellom føttene hennes sank han i kne, han stupte og ble liggende. Mellom føttene hennes sank han i kne, han stupte. Der sank han i kne, stupte og var knust.


text:
Gjennom vinduet kikket hun ned, Siseras mor ropte gjennom gitteret: «Hvorfor kommer ikke vognen hans, hvorfor drøyer hovslagene fra stridsvognene?» 


text:
«De deler nok byttet de har tatt! En jente eller to til hver mann, bytte av fargerikt tøy til Sisera, bytte av fargerikt tøy, et håndbrodert klede eller to om halsen på den som tok byttet.» 


text:
Slik skal de gå til grunne, alle dine fiender, Herre. Men de som elsker deg, skal være som solen når den går opp i all sin prakt. Siden hadde landet fred i førti år.


text:
Israelittene gjorde det som var ondt i Herrens øyne. Da ga Herren dem i hendene på midjanittene i sju år.


text:
Midjanittene beholdt makten over Israel. For å komme unna Midjan laget israelittene seg de tilfluktsstedene som er i fjellene, både huler og fjellborger.


text:
Hver gang israelittene hadde sådd, kom midjanittene og amalekittene og folkene fra øst og gikk til angrep på dem.


text:
De slo leir midt imot israelittene og ødela avlingen i landet helt bort til Gaza. De lot det ikke bli noe igjen å leve av i Israel, ikke en sau eller en okse eller et esel.


text:
For de kom med buskapog telt som svermer av gresshopper. Det var ikke tall på dem og kamelene deres. De kom for åødelegge landet.


text:
sendte Herren en profet til dem. Han sa: så sier Herren, Israels Gud: Det var jeg som førte dere opp fra Egypt og hentet dere ut av slavehuset.


text:
Jeg berget dere ut av hendene på egypterne og fra alle somundertrykte dere. Jeg drev dem bort for dere og ga dere landet deres.


text:
Jeg sa til dere: «Jeg er Herren deres Gud. Dere skal ikke frykte gudenetil amorittene, som eide landet dere bor i.» Men dere ville ikke høre på meg.


text:
Da kom Herrens engel og satte segundereiketreet i Ofra, det som tilhørte Joasj av Abieser-slekten. Gideon, sønnen til Joasj, holdt på åtreske hvete i vinpressen for å berge kornet fra midjanittene.


text:
Gideon svarte ham: «Hør på meg, herre! Hvis Herren er med oss, hvorfor har da alt dette hendt oss? Hvor blir det av alle hans under, de som fedrene våre fortalte oss om? De sa at det var Herren som brakte oss opp fra Egypt. Men nå har Herren forlatt oss og gitt oss i hendene på midjanittene.» 


text:
Herren vendte seg til ham og sa: «Gåog bruk den styrken du har, til å berge Israel ut av hendene på midjanittene! Det er jeg som sender deg!» 


text:
Gideon sa til ham: «Hør, Herre! Hvordan kan jeg berge Israel? Min slekt er den svakeste i Manasse, og jeg er den yngste i min fars hus.» 


text:
Og han sa til ham: «Om jeg har funnet nåde for dine øyne, så gi meg et tegn på at det er du som snakker med meg.


text:
Gå ikke herfra før jeg kommer tilbake! Jeg skal hente en offergave og sette den fram for deg.» Han svarte: «Jeg blir her til du kommer tilbake.» 


text:
Gideon gikk og gjorde i stand et geitekje, så tok han en efa mel og bakteusyret brød. Kjøttet la han i en kurv, og suppenhelte han i en krukke. Så bar han det utundereiketreet og satte det fram for ham.


text:
Da sa Guds engel til ham: «Ta kjøttet og deusyrede brødene, legg det på klippen her og hell suppenover!» Han gjorde det.


text:
Så rakte Herrens engel fram spissen av staven som han hadde i hånden, og rørte ved kjøttet og deusyrede brødene. Da slo ild opp fra berget og fortærte kjøttet og brødet. Og Herrens engel ble borte for øynene på ham.


text:
Da forsto Gideon at det var Herrens engel. Gideon ropte: «Ve meg, min Gud og Herre! Jeg har sett Herrens engel ansikt til ansikt!» 


text:
Så bygde Gideon et alter for Herren der og kalte det «Herren er fred». Den dag i dag står det i Ofra, som tilhører Abieser-slekten.


text:
Samme natt sa Herren til Gideon: «Taungoksen som din far eier, og den andre oksen, den som er sju år gammel! Riv ned din fars Baal-alter og hugg ned Asjera-stolpen som står ved siden av.


text:
Så skal du på fastsatt må te bygge et alter for Herren din Gud på toppen av denne festningen. Ta den andre oksen og bær den fram som brennoffer; bruk veden fra Asjera-stolpen som du har huggetned.» 


text:
Gideon tok med seg ti av tjenerne sine og gjorde som Herren hadde sagt. Men han var redd for familien sin og folket i byen; derfor gjorde han det ikke om dagen, men om natten.


text:
Da folk i byen sto opp om morgenen, se, da var Baal-alteret revet og Asjera-stolpen som sto ved siden av, huggetned. På det nybygde alteret var den andre oksen blitt ofret.


text:
Da sa de seg imellom: «Hvem kan ha gjort dette?» Da deundersøkte og spurte seg for, ble det sagt at det var Gideon, sønn av Joasj, som hadde gjort det.


text:
Byens folk sa da til Joasj: «La sønnen din komme ut! Han skal dø! Han har revet ned Baal-alteret og huggetned Asjera-stolpen som sto ved siden av det.» 


text:
Men Joasj sa til alle som sto omkring ham: «Vil dere stride for Baal? Vil dere hjelpe ham? Den som strider for ham, skal døfør morgenen gryr. Dersom han er gud, så la ham stride for seg selv mot den som har revet ned alteret hans.» 


text:
Den dagen fikk Gideon navnet Jerubbaal, for de sa: «La Baal stride mot ham, siden han har revet ned alteret hans!» 


text:
Alle midjanittene, amalekittene og folkene fra øst samlet seg. De satte over Jordan og slo leir på Jisreel-sletten.


text:
Så sendte han budbringere omkring i hele Manasse, og de samlet seg og fulgteham, de også. Han sendte budbringere til Asjer, Sebulon og Naftali, og de kom og sluttetseg til de andre.


text:
såse hit: Nålegger jeg denne nyklipteullenher på treskeplassen. Faller det dugg bare på ullenmens hele marken er tørr, da vet jeg at det er ved min hånd du vil berge Israel, slik som du har sagt.» 


text:
Og slik gikk det. Da Gideon sto opp neste morgen og vred oppullen, presset han så mye dugg ut av den at det ble en skål full av vann.


text:
Da sa han til Gud: «La ikke vreden flamme opp mot meg om jeg taler enda en gang. Jeg ville gjerne gjøre prøven medullenen gang til. La nåullenalene være tørr, mens det faller dugg på hele marken.» 


text:
Jerubbaal, det er Gideon, dro tidlig ut, og hele hæren med ham, og de slo leir ved Harod-kilden. Midjanittenes leir lånord for Gideon, ved More-haugen nede på sletten.


text:
Da sa Herren til Gideon: «Du har for mye folk med deg. Jeg vil ikke gi midjanittene i hendene på dem. For da kunne Israel briske seg mot meg og si: Ved min egen hånd har jeg blitt berget!


text:
Rop nåsåfolket hører det: Den som er redd og engstelig, kan snu og vende hjem fra Gilead-fjellet!» Da var det tjueto tusen mann som dro, og ti tusen ble igjen.


text:
Men Herren sa til Gideon: «Ennåer det for mye folk. La dem gåned til vannet, så skal jeg skille ut noen for deg der. Når jeg sier til deg: Denne skal gå med deg, så skal han bli med. Men sier jeg: Denne skal ikke gå med deg, så skal han ikke være med.» 


text:
Så førte Gideon hæren ned til vannet, og Herren sa til ham: «Alle som lepjer vannet i seg med tungenslik som hundergjør, skal du stille opp for seg, og på samme må te alle som legger seg på kne for å drikke.» 


text:
Da sa Herren til Gideon: «Med de tre hundresom lepjet, skal jeg berge dere, og jeg vil gi midjanittene i dine hender. Resten av hæren kan dra hver til sitt.» 


text:
De overtok matforsyningen og bukkehornene fra resten av hæren. Så sendte Gideon alle de andre israelittene hjem til sine egne telt, men han beholdt tre hundremann. Midjanittenes leir lålenger nede i dalen.


text:
Lytt til det de sier, så får du styrke nok i hendene til å dra ut mot leiren.» Da gikk han og tjeneren Pura ned til leiren, så langt som til forposteneutenfor.


text:
Midjanittene, amalekittene og alle folkene fra øst lånede i dalen så tett som gresshopper. Kamelene deres var det ikke tall på; de var som sandkorn på havets strand.


text:
Med det samme Gideon kom, var det en som fortalte kameraten sin en drøm. Han sa: «Du, jeg har hatt en drøm om at et byggbrød kom trillende ned mot midjanittenes leir. Da det kom fram, støtte det mot teltet så det veltet og ble snudd opp ned, og der ble det liggende.» 


text:
Da svarte kameraten hans: «Det der kan ikke være noe annet enn sverdet til israelitten Gideon, sønn av Joasj. Gud har gitt midjanittene og hele leiren i hans hender.» 


text:
Da Gideon hørte drømmen som ble fortalt, og tydningen, bøyde han seg og tilba. Så vendte han tilbake til israelittenes leir og sa: «Ståopp! For Herren har gitt midjanittleiren i deres hender.» 


text:
Så delte han de tre hundremennene i tre flokker. Han ga alle bukkehorn og tomme krukkeri hendene, og fakler til å ha inni krukken e.


text:
Han sa til dem: «Se på meg og gjør som jeg! Når jeg kommer tilutkanten av leiren, skal dere gjøre det samme som jeg gjør.


text:
Når jeg og alle som er med meg, blåser i bukkehorn, skal dere også blåse i bukkehorn rundt hele leiren og rope: For Herren og for Gideon!» 


text:
Gideon og de hundremennene som fulgtemed ham, kom tilutkanten av leiren da midnattsvakten begynte; vaktpostene var nettopp satt ut. Da blåste de i bukkehornene og knuste krukken e som de hadde med seg.


text:
Alle tre flokkene blåste i bukkehorn og knuste krukken e sine. Faklene holdt de i venstre hånd, og i høyre hadde de bukkehornene som de blåste i. Og de ropte: «Sverd for Herren og for Gideon!» 


text:
Men de ble stående hver mann på sin plass rundt leiren, mens hele leiren løp fram og tilbake og sprang skrikende bort.


text:
Da de tre hundreblåste i bukkehornene, gjorde Herren det slik at alle i leiren løftet sverd mot hverandre. De flyktet til Bet-Hasjitta, i retning Serera, tilutkanten av Abel-Mehola ved Tabbat.


text:
Da samlet israelittene seg til strid, fra Naftali, Asjer og hele Manasse, og satte etter midjanittene.


text:
Over hele Efraim-fjellet sendte Gideon budbærere som skulle si: «Dra ned og møt midjanittene. Avskjær dem fra elven helt ned til Bet-Bara ved Jordan!» Hver eneste mann i Efraim bleutkommandert, og de avskar dem fra elven helt ned til Bet-Bara og Jordan.


text:
De fanget to midjanitthøvdinger, Oreb og Seeb. Oreb drepte de på Oreb-klippen, Seeb drepte de ved Seebs pressekum. Så satte de etter midjanittene. Hodene av Oreb og Seeb brakte de til Gideon på den andre siden av Jordan.


text:
Mennene fra Efraim sa til ham: «Hva er det du har gjort mot oss? Hvorfor kalte du oss ikke inn da du dro ut i strid mot midjanittene?» Og de gikk kraftig i rette med ham.


text:
Men han sa til dem: «Hva har jeg gjort sammenlignet med dere? Er ikke etterhøsten til Efraim mer verdt enn vinhøsten til Abieser?


text:
Det var i deres hender Gud ga midjanitthøvdingene Oreb og Seeb. Har jeg maktet å gjøre som dere?» Da han sa dette, lot de vreden mot ham stilne av.


text:
Gideon kom til Jordan og gikk over, han og de tre hundresom var med ham. De varutmattet etter jakten.


text:
Han sa til mennene i Sukkot: «Kan dere gi noen brød til krigsfolket som følger meg, for de er slitne. Jeg jakter på Sebah og Salmunna, kongene i Midjan.» 


text:
Men høvdingene i Sukkotsvarte: «Har du fått klørne i Sebah og Salmunna allerede, siden vi skal gi hæren din brød?» 


text:
Da sa Gideon: «Fordi du sa det, skal jeg rive opp kjøttet deres med ville tornebuskerog tistler når Herren har gitt Sebah og Salmunna i min hånd.» 


text:
Derfra dro han opp til Penuel og spurte om det samme. Men i Penuel svarte mennene ham på samme må te som mennene i Sukkothadde gjort.


text:
Da sa han til mennene i Penuel også: «Når jeg kommer velberget tilbake, skal jeg rive dette tårnet ned.» 


text:
Sebah og Salmunna lå i Karkor med hærene sine, omtrent femten tusen mann. Det var alt som var igjen av hæren til folkene fra øst. Hundreog tjue tusen våpenføre menn hadde falt.


text:
Gideon dro opp langs teltboernes vei øst for Nobah og Jogbeha, og han slo hæren som låtrygt i leiren.


text:
Sebah og Salmunna flyktet, men han satte etter dem og tok begge Midjan-kongene, Sebah og Salmunna, til fange. Han fikk hele hæren til åskjelve av skrekk.


text:
fikk han tak i en ung gutt, en av mennene i Sukkot, og spurte ham ut. gutten skrev opp for ham navnene på høvdingene i Sukkotog de eldste derfra, syttisju mann.


text:
Da han kom til mennene i Sukkot, sa han: «Se, her er Sebah og Salmunna, som dere spottet meg for da dere sa: Har du fått klørne i Sebah og Salmunna allerede, siden vi skal gi de trette mennene dine brød?» 


text:
Han grep de eldste i byen. Så tok han ville tornebuskerog tistler og lærte mennene i Sukkoten lekse med dem.


text:
Siden sa han til Sebah og Salmunna: «Hvordan så de ut, de mennene dere drepte på Tabor?» De svarte: «De lignet på deg. Begge så ut som kongs sønner.» 


text:
Han sa: «Da var det brødrene mine, sønner av min egen mor!så sant Herren lever, hadde dere spart livet deres, skulle jeg ikke ha drept dere.» 


text:
Så sa han til Jeter, sin eldste sønn: «Gå fram og slå dem i hjel!» Men gutten trakk ikke sverdet. Han var redd, for han var bare en ung gutt ennå.


text:
Da sa Sebah og Salmunna: «Kom selv og hugg oss ned! For som mannen er, slik er også styrken hans.» Så gikk Gideon fram og slo i hjel Sebah og Salmunna, og han tok halvmånene som kamelene deres hadde rundt halsen.


text:
Israelittene sa til Gideon: «Du skal herske over oss, både du og din sønn og sønnesønn, for du har berget oss ut av hendene på midjanittene.» 


text:
Men Gideon svarte: «Jeg skal ikke herske over dere. Sønnen min skal heller ikke herske over dere. Herren skal herske over dere.» 


text:
Så sa Gideon til dem: «Jeg har en bønn til dere: at hver av dere gir meg en ørering fra det han tok som bytte.» For midjanittene gikk med øreringer av gull; de var ismaelitter.


text:
De svarte: «Dem gir vi gjerne.» Så bredte de ut en kappe, og på den kastet hver av dem en ring fra byttet sitt.


text:
Da han veide gullringene han hadde bedt om, var det ett tusen sju hundresjekel gull, i tillegg til halvmånene, øreringene og purpurklærne som Midjan-kongene hadde hatt på seg, og lenkene som kamelene deres hadde båret om halsen.


text:
Av gulletlaget Gideon seg en efod som han satte opp i Ofra, hjembyen sin. Alle israelittene der kom og drev hor med den, og den ble til en snare for Gideon og hans hus.


text:
Slik måtte midjanittene bøye segunderisraelittene, og de løftet aldri hodet igjen. Landet hadde ro i førti år, så lenge Gideon levde.


text:
Gideon, sønn av Joasj, døde i høy alder og ble gravlagt i graven til sin far Joasj i Ofra, byen til Abieser-slekten.


text:
Da Gideon var død, begynte israelittene igjen å drive hor med Baal-gudene. De gjorde Baal-Berit til sin gud.


text:
De viste ingen troskap mot Gideon, mot Jerubbaal og hans hus, på tross av alt det gode han hadde gjort for Israel.


text:
Abimelek, sønn av Jerubbaal, dro til sin mors brødre i Sikem. Han talte med dem og med hele slekten til morfaren og sa:


text:
«gå til alle menn med makt i Sikem og spør: Hva er best for dere? Vil dere ha sytti mann, alle Jerubbaals sønner, til åråde over dere, eller vil dere at én mann skal råde? Husk at jeg er av samme bein og kjøtt som dere.» 


text:
Morens brødre gikk da og sa alt dette til alle menn i Sikem. Og hjertet deres ble vunnetfor Abimelek, for de sa: «Han er jo en av våre.» 


text:
Så ga de ham sytti sjekel sølv fra tempelet til Baal-Berit. For dem leide Abimelek noen simple menn som gikk og drev, og de fulgteham.


text:
Så dro han til farens hus i Ofra. Der drepte han brødrene sine, Jerubbaals sønner, sytti mann på én stein. Bare Jotam, Jerubbaals yngste sønn, var igjen, for han hadde gjemt seg.


text:
Alle menn med makt i Sikem og alle som var i Bet-Millo, samlet seg. De gikk og gjorde Abimelek til konge, ved steinstøtte-eika i Sikem.


text:
Da Jotam fikk høre om dette, gikk han opp og sto på toppen av Garisim-fjellet. Han ropte høyt: Hør på meg, dere Sikems menn, så skal Gud høre på dere!


text:
Men oliventreet svarte: «Skulle jeg gi avkall på oljen min som guder og mennesker æres med, og gi meg til åsvaie over de andre trærne?» 


text:
Fikentreet svarte: «Skulle jeg gi avkall på min søte, gode frukt og gi meg til åsvaie over de andre trærne?» 


text:
Vintreet svarte: «Skulle jeg gi avkall på den nye vinen som gjør guder og mennesker glade, og gi meg til åsvaie over de andre trærne?» 


text:
Tornebuskensvarte: «Er det virkelig slik at dere vil salve meg til konge, så kom og søk ly i min skygge! Ellers går det ild ut fra tornebusken, og den skal fortære sedrene på Libanon.» 


text:
Har dere handlet ærlig og trofast når dere nå har gjort Abimelek til konge? Gjorde dere vel mot Jerubbaal og hans slekt og lot ham få som han fortjente?


text:
Men i dag har dere reist dere mot slekten til min far og drept sønnene hans, sytti mann på én stein. Dere har gjort Abimelek, som er sønn av slavekvinnen hans, til konge over Sikems menn fordi han er en av dere.


text:
Har dere handlet ærlig og trofast mot Jerubbaal og slekten hans i dag, så gled dere over Abimelek og la ham glede seg over dere!


text:
Men har dere ikke det, skal det gåild ut fra Abimelek og fortære mennene i Sikem og Bet-Millo. Og ild skal gå ut fra mennene i Sikem og fra Bet-Millo, og den skal fortære Abimelek.


text:
Så rømte Jotam. Han flyktet og dro til Beer. Der slo han seg ned, utenfor rekkevidde for sin bror Abimelek.


text:
Dette skjedde for at voldsgjerningen som ble gjort mot Jerubbaals sytti sønner, kunne bli hevnet. Deres blod skulle komme både over deres egen bror Abimelek, han som drepte dem, og over mennene i Sikem, som støttet ham så han kunne drepe brødrene sine med egne hender.


text:
Mennene i Sikem la folk i bakhold mot ham på fjelltoppene, og de ranet alle som dro forbi dem på veien. Dette fikk Abimelek vite.


text:
De gikk ut og høstet vinmarkene sine og presset druer. Så holdt de fest. De gikk inn i tempelet til guden sin, spiste og drakk og forbannet Abimelek.


text:
Da sa Gaal, sønn av Ebed: «Hvem er Abimelek, og hvem er Sikem, så vi skulle tjene ham? Er ikke han Jerubbaals sønn, og er ikke Sebul tilsynsmannen hans? Tjen de mennene som stammer fra Hamor, Sikems far! Hvorfor skulle vi tjene denne mannen?


text:
Bare jeg hadde hånd om dette folket, så jeg kunne få Abimelek av veien. Da skulle jeg si: Skaff deg en større hær, Abimelek, og dra ut til strid!» 


text:
Han sendte bud til Abimelek i hemmelighet og sa: «Hør! Gaal, sønn av Ebed, er kommet til Sikem sammen med brødrene sine, og de hisser opp byen mot deg.


text:
I morgen tidlig, når solen står opp, skal du rykke fram og overfalle byen. Da kommer Gaal og hans folk til å dra ut imot deg, og så kan du gjøre med ham som best du makter.» 


text:
Abimelek brøt opp i nattemørket med alt mannskap han hadde, og de la seg i bakhold mot Sikem i fire grupper.


text:
Da Gaal, sønn av Ebed, gikk ut og sto ved inngangen til byporten, kom Abimelek og folkene hans fram fra bakholdet.


text:
Gaal fikk øye på folket og sa til Sebul: «Se, det kommer folk ned fra fjelltoppene!» Sebul sa til ham: «Det er skyggen av fjellene du tar for mennesker.» 


text:
Men Gaal fortsatte: «Jo, det er folk som kommer ned fra verdens navle, og en annen flokk kommer på veien fra Spåmannseika.» 


text:
Da sa Sebul til ham: «Hvor er nåde store ordene dine? Var det ikke du som sa: Hvem er Abimelek, så vi skulle tjene ham? Se, her kommer dette folket som du aktet så lite. Dra nåut og kjemp mot dem!» 


text:
delte han hæren sin i tre flokker og la seg i bakhold ute i åpent lende. Da han så at folket kom ut av byen, gikk han løs på dem og slo dem.


text:
Abimelek og flokken som fulgteham, sprang og stilte seg i byporten, mens de to andre flokkene overfalt alle som var ute på marken, og hogg dem ned.


text:
Abimelek kjempet mot byen hele den dagen. Han inntok byen, og folket som var der, slo han i hjel. Byen rev han ned og sådde den til med salt.


text:
gikk han opp på Salmon-fjellet sammen med alt folket som var med ham. Abimelek grep tak i en øks og hogg greiner av trærne. Han løftet dem opp og la dem på skuldrene. Så sa han til folkene sine: «Dere ser hva jeg har gjort. Skynd dere og gjør som jeg.» 


text:
Alt folket hogg hver sin bør med greiner og fulgteetter Abimelek. De la greinene over kjellerrommet og satte fyr på dem over hodene på alle som var der nede. Slik døde også alle som var i Sikem-borgen, omkring tusen menn og kvinner.


text:
Midt i byen var det et festningstårn. Dit flyktet alle menn og kvinner og alle de mektige i byen. De stengte etter seg og gikk opp på taket av tårnet.


text:
Abimelek rykket fram mot tårnet for å angripe det. Men da han nærmet seg porten i tårnet for å sette ild på den,


text:
Han ropte straks til våpenbæreren sin og sa til ham: «Trekk sverdet og drep meg, så det ikke skal bli sagt at en kvinne slo meg i hjel!» Da stakk tjeneren sverdet gjennom ham, og han døde.


text:
Og alt det onde som mennene i Sikem hadde gjort, lot Gud komme tilbake over deres eget hode. Den forbannelsen som Jotam, sønn av Jerubbaal, hadde lyst, kom over dem.


text:
Etter Abimelek sto Tola fram som Israels redningsmann. Han var sønn av Pua, som var sønn av Dodo av Jissakars stamme og bodde i Sjamir i Efraimfjellene.


text:
Han hadde tretti sønner; de red på tretti esler og hadde tretti byer, som den dag i dag kalles Ja'irs teltbyer. De ligger i Gilead-landet.


text:
Igjen gjorde israelittene det som var ondt i Herrens øyne. De dyrket Baal-gudeneog Astarte-bildene, de dyrket gudenetil folkene i Aram, Sidon og Moab, og de dyrket ammonittenes og filisternes guder. De forlot Herren, de tjente ikke ham.


text:
Da flammet Herrens vrede opp mot israelittene, og han ga dem i hendene på filisterne og ammonittene.


text:
Dette året knuste de israelittene. I atten årundertrykte de alle israelittene som bodde på østsiden av Jordan, i amorittenes land i Gilead.


text:
Ammonittene satte også over Jordan og gikk til krig mot Juda, Benjamin og Efraims hus. Og israelittene kom i stor nød.


text:
Da ropte israelittene til Herren og sa: «Vi har syndet mot deg. Vi har vendt oss bort fra vår Gud og dyrket Baal-gudene.» 


text:
Herren sa til israelittene: «Har jeg ikke frelst dere fra egypterne, amorittene, ammonittene og filisterne?


text:
Da sidonerne, amalekittene og midjanittene plaget dere, ropte dere til meg, og jeg berget dere ut av hendene på dem.


text:
Da sa israelittene til Herren: «Vi har syndet. Gjør med oss som du synes er best, bare du vil hjelpe oss denne gangen!» 


text:
De fjernet de fremmede gudenesom de hadde hos seg, og tjente Herren. Da holdt han ikke ut å se på Israels nød.


text:
Ammonittene samlet seg til strid og slo leir i Gilead. Israelittene marsjerte opp og slo leir i Mispa.


text:
Folket og høvdingene i Gilead sa til hverandre: «Hvem vil gåførst i striden mot ammonittene? Han skal være høvding over alle som bor i Gilead.» 


text:
Jefta fra Gilead var en tapper kriger. Han var sønn av en prostituert kvinne, og Gilead var far til Jefta.


text:
Også Gileads kone fødte ham sønner. Da disse sønnene ble voksne, jaget de Jefta bort og sa til ham: «Du skal ikke få del i farsarven vår, for du er sønn av en annen kvinne.» 


text:
Da flyktet Jefta for brødrene sine og slo seg ned i landet Tob. Noen simple menn som gikk og drev, samlet seg om Jefta og dro ut med ham på toktene hans.


text:
Da ammonittene gikk til angrep på israelittene, dro de eldste i Gilead for å hen Jefta hjem fra Tob.


text:
Men Jefta sa til de eldste i Gilead: «Var det ikke dere som hatet meg og drev meg bort fra min fars hus? Hvorfor kommer dere til meg nå, når dere er i nød?» 


text:
De eldste fra Gilead svarte Jefta: «Det er nettopp derfor vi vender oss til deg igjen. Går du med oss og kjemper mot ammonittene, skal du være høvding over alle som bor i Gilead.» 


text:
Da sa Jefta til de eldste i Gilead: «Om dere henter meg tilbake for å kjempe mot ammonittene og Herren overgir dem til meg, da skal jeg være høvding for dere.» 


text:
Da fulgte Jefta med de eldste i Gilead, og folket gjorde ham til høvding og hærfører. Foran Herren i Mispa gjentok Jefta alt det han hadde sagt.


text:
Jefta sendte bud til ammonittenes konge og sa: «Har vi noeuoppgjort med hverandre siden du kommer imot meg og går til angrep på landet mitt?» 


text:
Ammonittenes konge svarte sendebudenefra Jefta: «Da Israel kom fra Egypt, tok de landet mitt mellom Arnon og Jabbok, helt bort til Jordan. Gi det nåtilbake med det gode!» 


text:
Da sendte Israel bud til kongen i Edom og sa: «La oss få dra gjennom landet ditt!» Men kongen i Edom hørte ikke på dem. De sendte også bud til kongen i Moab, men han avslo. Så ble Israel værende i Kadesj.


text:
Da de siden dro gjennom ørkenen, gikk deutenom Edoms land og Moabs land. De nådde området øst for Moab og slo leir på den andre siden av Arnon. De kom ikke inn på Moabs landområde, for Arnon danner grensen mot Moab.


text:
Så sendte Israel bud til amorittkongen Sihon, kongen i Hesjbon, og sa til ham: «La oss få dra gjennom landet ditt, så vi kommer dit vi skal.» 


text:
Men Sihon hadde ikke så stor tillit til Israel at han lot dem dra gjennom landet sitt. Derfor samlet han hele hæren sin og slo leir ved Jahsa. Så gikk han til krig mot Israel.


text:
Men Herren, Israels Gud, ga Sihon og hele hæren hans i hendene på Israel, og de slo dem. Så inntok Israel hele landet til amorittene som bodde der.


text:
Det er Herren, Israels Gud, som har drevet amorittene bort og gitt landet til sitt folk Israel. Og nå vil du drive dem bort!


text:
Er det ikke slik at det din gud Kemosj lar deg innta, det inntar du, mens alt det Herren vår Gud lar oss innta, det inntar vi?


text:
Er du så mye bedre enn Moab-kongen Balak, Sippors sønn? Gikk han til strid mot Israel? Angrep han dem?


text:
Nå er det tre hundreår siden Israel bosatte seg i Hesjbon og byene der omkring, i Aroer og byene der omkring og i alle byene langs Arnon. Hvorfor har dere ikke tatt dem tilbake i hele denne tiden?


text:
Jeg har ikke syndet mot deg, men du gjør meg storurettnår du någår til krig mot meg. Herren, som er dommeren, skal i dag dømme mellom israelittene og ammonittene.


text:
Da kom Herrens ånd over Jefta, og han dro gjennom Gilead og Manasse. Han dro helt til Mispa i Gilead, og derfra dro han ut mot ammonittene.


text:
skal den første som kommer ut gjennom døren i mitt hus og møter meg når jeg vender velberget tilbake fra krigen mot ammonittene, høre Herren til. Jeg skal bære ham fram som brennoffer.» 


text:
Han slo dem og tok landet fra Aroer og bortover mot Minnit, med tjue byer, og området helt til Abel-Keramim. Det ble et stort mannefall, og ammonittene måtte bøye segunderisraelittene.


text:
Da Jefta kom hjem til huset sitt i Mispa, kom datteren hans ut imot ham med håndtrommer og dans. Hun var det eneste barnet hans, han hadde ingen sønn eller datterutenom henne.


text:
Da han fikk se henne, flerret han klærne sine og ropte: «Å, min datter, for en sorg du volder meg, for enulykke du bringer! Jeg har gitt Herren et løfte, og jeg kan ikke ta det tilbake.» 


text:
Da sa hun til ham: «Far, har du gitt Herren et løfte, så gjør med meg som du har sagt, siden Herren har latt deg få hevn over dine fiender, ammonittene.


text:
Men en ting vil jeg gjerne at du gir meg lov til», sa hun. «La meg få være fri i to måneder, så jeg og venninnene mine kan gå omkring på fjellene og gråte over at jeg må døsom jomfru.» 


text:
«Gådu!» svarte han, og han lot henne være borte i to måneder. Så gikk hun omkring på fjellene sammen med venninnene og gråt over jomfrudommen sin.


text:
Da de to månedene var omme, kom hun tilbake til faren, og han gjorde med henne som han hadde lovet. Hun hadde aldri vært sammen med noen mann. Siden har det vært en skikk i Israel


text:
at israelittiske døtre fire dager i året går ut og synger klagesanger over datteren til Jefta fra Gilead.


text:
Efraims menn samlet seg til strid og dro nordover. De sa til Jefta: «Hvorfor sendte du ikke bud etter oss så vi kunne være med da du dro ut for å kjempe mot ammonittene? Nåsetter vi ild på huset ditt og brenner deg inne.» 


text:
Jefta sa til dem: «Jeg og mitt folk lå i hard strid med ammonittene. Da sendte jeg bud etter dere, men dere berget meg ikke fra deres hånd.


text:
Da jeg så at dere ikke ville hjelpe, våget jeg livet og dro ut mot ammonittene, og Herren ga dem i mine hender. Hvorfor kommer dere nå og vil kjempe mot meg?» 


text:
Så samlet Jefta alle Gileads menn til kamp mot Efraim. Og Gileads menn hogg Efraim ned; for de hadde sagt: «Dere er flyktninger fra Efraim, dere gileaditter, midt blant folk fra Efraim og folk fra Manasse.» 


text:
Gilead stengte vadestedene over Jordan for efraimittene. Hver gang det kom en efraimittisk flyktning og ville over, sa Gileads menn til ham: «Er du fra Efraim?» Svarte han nei,


text:
sa de til ham: «Si sjibbolet!» Sa han da «sibbolet» fordi han ikke kunneuttale ordet rett, grep de ham og drepte ham der ved vadestedene over Jordan. Førtito tusen mann av Efraim falt den gangen.


text:
Jefta fra Gilead var dommer i Israel i seks år. Så døde han og ble gravlagt i hjembyen sin, i Gilead.


text:
Han hadde tretti sønner. Tretti døtre giftet han bort, og tretti svigerdøtre hentet han hjem. Han styrte Israel i sju år.


text:
Så døde Abdon, sønn av Hillel fra Piraton, og ble gravlagt i Piraton i Efraim-landet, på amalekittfjellet.


text:
Igjen gjorde israelittene det som var ondt i Herrens øyne. Da ga Herren dem i hendene på filisterne i førti år.


text:
Det var en mann fra Sora, fra Dan-slekten, han het Manoah. Hans kone var barnløs; hun kunne ikke få barn.


text:
Herrens engel viste seg for henne og sa: «Jeg vet at du er barnløs og ikke kan få barn. Men du skal bli med barn og føde en sønn.


text:
For se, du skal bli med barn og føde en sønn. Det må aldri komme rakekniv på hodet hans, for gutten skal være en Guds nasireer helt fra mors liv. Med ham skal frigjøringen av Israel fra filisterne begynne.» 


text:
Kvinnen gikk til mannen sin og sa: «Det kom en gudsmann til meg. Han så ut slik som Guds engel ser ut, og fylte meg med stor frykt. Jeg spurte ikke hvor han var fra, og han fortalte meg ikke hva han het.


text:
Han sa til meg: Du skalunnfange og føde en sønn. Drikk nå ikke vin eller sterk drikk og spis ikke noeurent! For gutten skal være en Guds nasireer helt fra mors liv til den dagen han dør.» 


text:
Da ba Manoah til Herren. «Hør meg, Herre», sa han. «La den gudsmannen du sendte, komme hit til oss igjen og fortelle oss hva vi skal gjøre med gutten som skal fødes.» 


text:
Gud hørte Manoahs bønn. Guds engel kom igjen til kvinnen en gang hun satt ute på marken. Manoah, mannen hennes, var ikke med henne.


text:
Da skyndte kvinnen seg og løp av sted. Hun sa til mannen sin: «Nå har han vist seg for meg igjen, den mannen som kom til meg her om dagen.» 


text:
Manoah reiste seg og fulgtesin kone. Da han kom ut til mannen, spurte han: «Er du den mannen som talte til min kone?» «Ja», svarte han.


text:
Da sa Manoah: «Når det någår slik som du har sagt, hvordan skal vi da oppføre oss overfor gutten, og hva skal vi gjøre med ham?» 


text:
Hun må ikke spise noe som kommer fra vintreet, ikke drikke vin eller sterk drikk og ikke spise noeurent. Alt det jeg har på lagt henne, må hun rette seg etter.» 


text:
Herrens engel sa til Manoah: «Om du får meg til å bli, spiser jeg likevel ikke av maten din. Men vil du gjøre i stand et brennoffer, skal du ofre det til Herren!» Manoah visste ikke at det var Herrens engel.


text:
Derfor spurte han Herrens engel: «Hva er navnet ditt, så vi kan ære deg når det går som du har sagt?» 


text:
Manoah tok nåkjeet og grødeofferet og ofret det der på berget til Herren, han som gjørunder. Mens Manoah og hans kone sto og så på,


text:
hendte det noe. Da flammen steg opp fra alteret mot himmelen, steg Herrens engel opp i flammen fra alteret. Da Manoah og hans kone så det, kastet de seg ned med ansiktet mot jorden.


text:
Herrens engel viste seg ikke flere ganger for Manoah og hans kone. Da skjønte Manoah at det var Herrens engel,


text:
Men hun svarte: «Om Herren ville drepe oss, hadde han ikke tatt imot brennoffer og grødeoffer av oss. Han hadde ikke latt oss se alt dette og ikke latt oss høre slike ting som vi har hørt.» 


text:
Da han kom hjem igjen, fortalte han det til sin far og mor: «I Timna så jeg en av døtrene til filisterne», sa han. «Henne må dere la meg få til kone.» 


text:
Foreldrene sa til ham: «Finnes det ikke døtre i slekten din eller en eneste kvinne i folket vårt, siden du vil gå og få deg en kone hos deuomskårne filisterne?» Men Samson sa til faren: «Henne må du la meg få, hun er den rette for meg.» 


text:
Foreldrene skjønte ikke at dette kom fra Herren, og at han søkte en anledning til strid mot filisterne. På denne tiden hersket filisterne over Israel.


text:
Så dro Samson og foreldrene hans ned til Timna. Da de nådde vinmarkeneutenfor byen, kom en ung løve brølende imot ham.


text:
Da kom Herrens ånd over ham, og han rev løven i stykker med bare nevene, som om han rev et kje. Men han fortalte ikke til foreldrene hva han hadde gjort.


text:
En tid etter vendte han tilbake for ågifte seg med henne. Han tok av fra veien for å se etter løven han hadde drept. Da fant han en bisverm og honning i løvekroppen.


text:
Han skrapte honningen ut, tok den i hendene og spiste mens han gikk videre. Da han kom til foreldrene sine, ga han dem også, og de spiste. Men han fortalte dem ikke at han hadde tatt honningen fra løvekroppen.


text:
Samson sa da til dem: «La meg gi dere en gåte. Løser dere den og kommer til meg med svaret før de sju festdagene er omme, skal jeg gi dere tretti linskjorter og tretti festdrakter.


text:
Men kan dere ikke løse den, skal dere gi meg tretti linskjorter og tretti festdrakter.» De svarte: «Si fram gåten din, så vi får høre den.» 


text:
Han sa til dem: «Fra en som eter, kom noe åete, fra den sterke kom det søtt.» Så gikk det tre dager, men de hadde ikke svar på gåten.


text:
Den fjerde dagen sa de til Samsons brud: «Lokk mannen din til å gi oss svaret på gåten! Ellers brenner vi opp både deg og familien din. Dere har vel ikke bedt oss hit for åplyndre oss?» 


text:
Da gikk bruden til Samson og gråt og bar seg: «Du elsker meg ikke», sa hun, «du hater meg visst. Du har gitt landsmennene mine en gåte, men du har ikke fortalt svaret til meg.» Han sa til henne: «Jeg har jo ikke engang sagt det til far og mor, og så skulle jeg si det til deg?» 


text:
Men hun gråt og bar seg alle de sju dagene festen varte. Den sjuendedagen fortalte han henne svaret, siden hun plaget ham slik. Så løste hun gåten for landsmennene sine.


text:
Den sjuendedagen før solen gikk ned, kom mennene i byen og sa til ham: «Hva er søtere enn honning, hva er sterkere enn løven?» Samson sa til dem: «Hadde dere ikke pløyd med kvigen min, hadde dere ikke løst gåten min.» 


text:
Herrens ånd kom over ham, og han gikk ned til Asjkalon og slo i hjel tretti mann. Så tok han klærne deres og lot dem som hadde løst gåten, få dem til festdrakter. I fullt sinne dro han hjem igjen til sin far.


text:
En tid senere, en dag i hvetehøsten, ville Samson besøke sin kone. Han hadde med seg et kje. «La meg komme inn i rommet til min kone!» sa han. Men faren hennes lot ham ikke komme inn.


text:
Han sa: «Jeg trodde sikkert at du ikke likte henne lenger, så jeg ga henne til brudesvennen din. Men lillesøsteren hennes er da mye vakrere. Kan du ikke ta henne i stedet?» 


text:
Så gikk Samson av sted og fanget tre hundrerever. Han fikk tak i fakler, bandt revene sammen etter halene, to og to, og festet en fakkel mellom hvert halepar.


text:
Så tente han faklene og slapp revene inn på filisternes åkrer. Slik brente han opp kornet, både det som var skåret og det som sto på rot, ja, til og med vinmarker og olivenhager.


text:
Filisterne spurte hvem som hadde gjort dette, og folk svarte: «Det er Samson, svigersønnen til mannen fra Timna. Han gjorde det fordi svigerfaren tok hans kone og ga til brudesvennen.» Da fór filisterne opp og brente både kvinnen og faren hennes inne.


text:
Men Samson sa til dem: «Er det slik dere gjør, skal jeg ikke unne meg ro før jeg får hevnet meg på dere.» 


text:
Han slo dem sønder og sammen, og det ble et stort mannefall. Siden gikk han ned til Etam-kløften og oppholdt seg der.


text:
Mennene i Juda spurte: «Hvorfor drar dere ut mot oss?» Filisterne svarte: «Vi er kommet for åbinde Samson og gjøre mot ham som han har gjort mot oss.» 


text:
Da dro tre tusen judeere ned til Etam-kløften og sa til Samson: «Vet du ikke at filisterne hersker over oss? Hvorfor har du gjort dette mot oss?» Han svarte dem: «Som de gjorde mot meg, har jeg gjort mot dem.» 


text:
Da sa de: «Vi er kommet hit for åbinde deg og gi deg over i hendene på filisterne.» Samson sa: «Lov meg med ed at dere ikke vil overfalle meg.» 


text:
«Nei», svarte de, «vi vil bare binde deg og gi deg over i deres hender. Vi skal ikke drepe deg.» Så bandt de ham med to nye reip og førte ham opp fra kløften.


text:
Da han kom til Lehi, sprang filisterne mot ham med høye rop. Da kom Herrens ånd over ham. Da var det som reipene om armene hans var brent lintråd, båndene løste seg opp i trevler og falt ned fra hendene hans.


text:
Da sa Samson: «Med kjeven av et esel slo jeg en flokk, ja, to, med kjeven av et esel slo jeg tusen mann.» 


text:
Da han hadde sagt dette, slengte han kjevebeinet fra seg. Siden kalte de dette stedet Kjevebeinhaugen.


text:
Nå ble han brennende tørst, og han ropte til Herren: «Du har gitt din tjener denne store seieren. Skal jeg nådøav tørst og falle i hendene på deuomskårne?» 


text:
Da åpnet Gud den hulen som er i Lehi, og det rant vann ut av den. Samson fikk drikke, livskraften vendte tilbake, og han kviknet til. Derfor kalte de kilden Roperkilden. Den er i Lehi den dag i dag.


text:
En gang kom Samson til Gaza. Der fikk han se en kvinne som var prostituert, og han gikk inn til henne.


text:
Da folk i Gaza fikk vite at Samson var kommet dit, omringet de ham og låpålur etter ham ved byporten hele natten. Men de holdt seg stille natten i gjennom og sa: «Vi venter til det lysner i morgen; da slår vi ham i hjel.» 


text:
Samson ble liggende til midnatt; da sto han opp. Han grep tak i dørene på byporten og de to portstolpene, rykket dem opp sammen med portbommen og la dem over skuldrene. Så bar han dem opp på toppen av det fjellet som ligger midt foran Hebron.


text:
Da kom filisternes byhøvdinger opp til henne og sa: «Fålokket ham til årøpe hvor han har sin store styrke fra, og hvordan vi kan få overtaket på ham og binde ham, så vi får bukt med ham. Så skal hver av oss gi deg elleve hundresjekel sølv.» 


text:
Dalila sa til Samson: «Kjære, fortell meg hvor du har den store styrken din fra, og hvordan du kan bindes, så en får bukt med deg.» 


text:
Samson svarte: «Dersom de binder meg med sju ferske senestrenger som ikke har tørket, mister jeg kreftene og blir som et annet menneske.» 


text:
Da kom filisternes byhøvdinger opp til henne med sju ferske senestrenger som ikke hadde tørket. Dem bandt hun ham med


text:
mens folk satt på lur i rommet innenfor. Så ropte hun til ham: «Filisterne er over deg, Samson!» Da rev han strengene over, de brast som en tråd av stry når den kommer for nær ilden. Og ingen fikk vite hvor styrken hans kom fra.


text:
Da sa Dalila til Samson: «Du har narret meg og løyet for meg. Nåmådu fortelle meg hvordan du kan bindes!» 


text:
Han svarte: «Dersom de binder meg godt med nye reip som aldri har vært brukt til noe, mister jeg kreftene og blir som et annet menneske.» 


text:
Dalila tok nye reip og bandt ham med, og så ropte hun til ham: «Filisterne er over deg, Samson!» I rommet innenfor satt det folk på lur, men han rev reipene av armene sine som om de var en tynn tråd.


text:
Da sa Dalila til ham: «Hittil har du narret meg og løyet for meg. Du må fortelle meg hvordan du kan bindes!» Han svarte: «Ja, hvis du vever de sju hårflettene mine sammen med renningen i veven.» 


text:
Dalila bysset ham i søvn, vevde de sju hårflettene hans inn i veven og støtte pluggenfast. Så ropte hun: «Filisterne er over deg, Samson!» Da våknet han av søvnen og rev ut både vevpluggenog renningen.


text:
Så sa hun til ham: «Hvordan kan du si at du elsker meg når du ikke har tillit til meg? nå har du narret meg tre ganger og ikke fortalt meg hvor du har den store styrken din fra.» 


text:
Etter hvert som hun plaget ham dag ut og dag inn med maset sitt og aldri lot ham få fred, ble han så lei seg at han helst ville dø.


text:
Så fortalte han henne hele hemmeligheten: «Det har aldri kommet rakekniv på hodet mitt; for jeg har vært en Guds nasireer helt fra mors liv av. Hvis jeg blir raket, mister jeg kreftene og blir svak som et annet menneske.» 


text:
Da skjønte Dalila at han hadde fortalt henne hele hemmeligheten. Hun sendte bud etter filisternes byhøvdinger og sa til dem: «Nåkan dere komme! Denne gangen har han fortalt meg hele sannheten.» Da kom filisternes byhøvdinger opp til henne, og pengene hadde de med seg.


text:
Nåfikk hun Samson til åsovne i fanget sitt. Hun tilkalte en mann og lot ham rake av de sju hårflettene på hodet hans. Så begynte hun åplage ham, og styrken hans var borte.


text:
Hun sa: «Filisterne er over deg, Samson!» Da våknet han av søvnen og tenkte: «Jeg skal nok komme meg fri og riste meg løs, slik som de andre gangene.» Han visste ikke at Herren hadde vendt seg bort fra ham.


text:
Filisterne grep Samson og stakk ut øynene på ham. De førte ham ned til Gaza og bandt ham med bronselenker. Så satte de ham til åmale korn i fangehuset.


text:
Filisternes byhøvdinger kom nåsammen og bar fram et stort slaktoffer til Dagon, guden sin, og så holdt de fest. De sa: «Vår gud har overgitt Samson, fienden vår, i våre hender.» 


text:
Da folket fikk se ham, lovpriste de guden sin og sa: «Vår gud har gitt fienden vår i våre hender, han som la landet vårt øde og drepte så mange.» 


text:
Da de var kommet i godlune, sa de: «Hent Samson hit, så vi kan ha moro med ham.» Så hentet de Samson fra fangehuset og hadde moro med ham. De stilte ham opp mellom søylene.


text:
Da sa Samson til gutten som førte ham: «Still meg slik at jeg kan holde i søylene som huset hviler på, og støtte meg til dem.» 


text:
Huset var fullt av menn og kvinner, og alle filisternes byhøvdinger var der. På taket var det omtrent tre tusen menn og kvinner som så på at de holdt moro med Samson.


text:
Da ropte Samson til Herren og sa: «Min Herre og Gud, husk på meg og styrk meg denne ene gangen, Gud, så jeg får hevn over filisterne for det ene øyet mitt.» 


text:
Samson tok tak rundt de to midtsøylene som huset hvilte på, den ene holdt han i med høyre arm og den andre med venstre. Så la han seg mot dem.


text:
Samson sa: «La meg døsammen med filisterne!» Han tok i av all kraft. Da styrtet huset sammen over byhøvdingene og over alt folket som var der. Og dem han drepte da han døde, var flere enn dem han hadde drept mens han levde.


text:
Brødrene hans og hele familien til faren hans kom ned og hentet ham. De førte ham hjem og la ham i graven til faren, Manoah, mellom Sora og Esjtaol. Da hadde han vært dommer i Israel i tjue år.


text:
Han sa til sin mor: «De elleve hundresjekel sølv som ble tatt fra deg –jeg hørte selv at duuttalte forbannelsen –de pengene er hos meg; det er jeg som har tatt dem.» Da sa moren: «Herren velsigne deg, min sønn!» 


text:
Da han ga de elleve hundresjekel sølv tilbake til moren, sa hun: «Jeg helliger disse pengene til Herren og gir dem til min sønn for å få laget et utskåret gudebilde og et støpt bilde. Någir jeg dem tilbake til deg.» 


text:
Han ga pengene til moren, som tok to hundresjekel og ga dem til en gullsmed. Han laget et utskåret gudebilde og et støpt bilde, som siden sto i huset til Mika.


text:
Mika hadde et gudshus. Han hadde laget en efod og noen terafer og hadde innsatt en av sønnene sine til prest for seg.


text:
Det var en ung mann fra Betlehem i Juda, fra Judas slekt. Han var levitt og hadde slått seg ned der.


text:
Mannen dro fra denne byen, fra Betlehem i Juda, for å finne et sted å slåseg ned. På sin reise kom han til Efraimfjellene, til Mikas hus.


text:
Mika spurte ham: «Hvor kommer du fra?» Han svarte: «Jeg er en levitt fra Betlehem i Juda. Nå er jeg på vandring for å finne et sted å slåmeg ned.» 


text:
Da sa Mika til ham: «Bli her hos meg og vær far og prest for meg! Så skal jeg gi deg ti sjekel sølv i året og holde deg med klær og det du trenger for å leve.» Levitten kom,


text:
I de dager var det ingen konge i Israel, og Dan-stammen lette etter et landområde der de kunne bosette seg. For de hadde ennå ikke fått noen eiendom blant stammene i Israel.


text:
Dans etterkommere sendte ut fem mann fra sin egen slekt og sine egne rekker, tapre menn fra Sora og Esjtaol, de skulle spionere i landet ogutforske det. De sa til dem: «Gåav sted ogutforsk landet!» Mennene kom til Efraimfjellene, til Mikas hus, og overnattet der.


text:
Da de var like ved Mikas hus, kjente de igjen stemmen til den unge levitten. Så tok de av fra veien og spurte ham: «Hvem har ført deg hit? Hva gjør du her, og hvorfor er du her?» 


text:
Da fortalte han om alt det Mika hadde gjort for ham. «Han har tatt meg inn i sin tjeneste», sa han, «og jeg er blitt prest hos ham.» 


text:
Så dro de fem mennene videre og kom til Lajisj. De så at folket som bodde der, levde sorgløst på samme må te som sidonerne: fredelig og sorgløst. Ingen som hadde makt i landet, gikk dem for nær. De var langt borte fra sidonerne og hadde ikke noe å gjøre med andre folk.


text:
Da mennene kom tilbake til brødrene sine i Sora og Esjtaol, sa brødrene til dem: «Hvordan gikk det?» 


text:
De sa: «Kom, la oss dra opp mot dem! For vi har sett at det er et svært godt land. Og dere sitter i ro her! Dere må ikke drøye med å dra av sted og innta landet!


text:
Når dere kommer dit, møter dere et sorgløst folk, og landet er vidstrakt. Gud har gitt det i hendene på dere. Dette er et område hvor det ikke mangler noen verdens ting.» 


text:
De dro opp og slo leir i Kirjat-Jearim i Juda. Derfor kalles dette stedet Dan-leiren den dag i dag. Det ligger vest for Kirjat-Jearim.


text:
De fem mennene som hadde gått og spionert i Lajisj-landet, sa da til brødrene sine: «Vet dere at i disse husene er det en efod, noen terafer, et utskåret gudebilde og et støpt bilde? Nåskjønner dere vel hva dere må gjøre.» 


text:
gikk de fem som hadde vært og spionert i landet, opp til huset. De gikk inn og tok det utskårne gudebildet, efoden, terafene og det støpte bildet. Presten sto nede ved porten sammen med de seks hundretungt bevæpnede mennene.


text:
De andre hadde gått inn i Mikas hus og hentet det utskårne gudebildet, efoden og terafene og det støpte bildet. Da sa presten til dem: «Hva er det dere gjør?» 


text:
«Ti stille!» svarte de. «Hold hånden for munnen! Kom heller med oss og vær far og prest for oss! Hva er best for deg, å være prest i huset til en enkelt mann eller å være det for en stamme og en slekt i Israel?» 


text:
Da ble presten glad. Han tok efoden, terafene og det utskårne gudebildet og sluttetseg til krigerflokken.


text:
De var allerede kommet et godt stykke bort fra huset der Mika bodde, før mennene i nabolaget til Mika ble kalt sammen. Da de nådde igjen danittene


text:
og ropte på dem, snudde danittene seg og sa til Mika: «Hva er det du vil, siden du har kalt folkene dine sammen?» 


text:
Han sa: «Dere har tatt gudenemine som jeg har laget, og dratt av gårde med presten min. Hva er det igjen til meg? Og enda spør dere meg hva jeg vil!» 


text:
Da sa danittene til ham: «Vi vil ikke høre et ord til fra deg! Ellers kunne misfornøyde folk slådere ned og drepe både deg og dine.» 


text:
Etter at de hadde tatt det som Mika hadde laget, og presten som var hos ham, gikk de mot Lajisj og mot det fredelige og sorgløse folket der. Folket hogg de ned med sverd, byen brente de med ild,


text:
og det var ingen som kunne hjelpe. For de bodde langt fra sidonerne og hadde ikke noe å gjøre med andre folk. Byen lå i dalen ved Bet-Rehob. De bygde den opp igjen og bosatte seg der.


text:
Der satte de opp det utskårne gudebildet, og etterkommerne av Jonatan og Jonatan selv, som var sønn av Gersjom og sønnesønn av Moses, var prester for Dans stamme helt til den dagen da folket ble bortført fra landet.


text:
I de dager da det ikke fantes noen konge i Israel, var det en mann, en levitt, som bodde lengst inne på Efraimfjellene. Han tok seg en medhustru, en kvinne fra Betlehem i Juda.


text:
Men medhustruen var utro mot ham og reiste fra ham til sin fars hus i Betlehem i Juda. Der ble hun i fire måneder.


text:
Da dro mannen hennes av gårde etter henne. Han ville snakke vennlig med henne og få henne til å komme tilbake. Han hadde med seg tjenesteguttensin og et par esler. Hun førte ham inn i sin fars hus, og da faren til jenta fikk se ham, tok han imot ham med glede.


text:
Svigerfaren, jentas far, holdt på ham, så han ble værende der i tre dager. De spiste og drakk, og de fikk være der om natten.


text:
Tidlig om morgenen den fjerde dagen gjorde mannen seg ferdig til å dra. Men faren til jenta sa til svigersønnen sin: «Fådeg først litt mat åstyrke deg på, så kan dere dra.» 


text:
Så satte de seg ned og spiste sammen, de to, og de drakk. Far til jenta sa: «Vær så snill å bli natten over og hygg deg her!» 


text:
Tidlig om morgenen den femte dagen sto han opp for å dra. Men jentas far sa: «Fådeg nåførst litt åstyrke deg på, og vent til det lir på dagen!» Så spiste de sammen, de to.


text:
Da mannen gjorde seg klar til å dra, han og medhustruen hans og tjenestegutten, sa svigerfaren, faren til jenta: «Nålir det allerede mot kveld, bli her i natt! Se, dagen heller, bli nåher og hygg deg! I morgen tidlig kan dere ta i vei, så du kommer hjem.» 


text:
Men mannen ville ikke bli natten over. Han gjorde seg klar og gikk til han kom rett overfor Jebus, det er Jerusalem. Han hadde med seg et par kløvesler, medhustruen var også med ham.


text:
Da de nærmet seg Jebus, var det langt på dag, og tjenesteguttensa til herren sin: «Kom, så tar vi inn i denne jebusittbyen og overnatter der!» 


text:
Men herren svarte: «Nei, vi skal ikke ta inn i en by der det bare bor fremmede som ikke er israelitter. Vi drar videre til Gibea.» 


text:
Så sa han til tjenesteguttensin: «Kom, la oss dra til Gibea eller Rama og overnatte på et av de stedene.» 


text:
Der tok de av og gikk inn i Gibea for å bli der natten over. Da han kom inn i byen, satte han seg på torget, for det var ingen som ga dem husromtil overnatting.


text:
Utpåkvelden kom en gammel mann fra arbeidet sitt ute på marken. Mannen var fra Efraimfjellene, men bodde i Gibea. Ellers var folket der på stedet benjaminitter.


text:
Da den gamle mannen så opp, fikk han øye på vandringsmannen som satt der på torget i byen, og sa til ham: «Hvor skal du, og hvor kommer du fra?» 


text:
Han svarte: «Vi kommer fra Betlehem i Juda og skal langt opp i Efraimfjellene, der jeg er fra. Jeg har vært i Betlehem i Juda. Nå er jeg på vei til Herrens hus, men ingen vil gi meg husrom,


text:
enda vi har både halm og fôr til eslene våre og brød og vin både til meg selv og til tjenestekvinnen din og til tjenesteguttensom din tjener har med seg. Vi mangler ingen ting.» 


text:
Da sa den gamle mannen: «Fred være med deg! La meg sørge for alt det du trenger. Du skal da ikke overnatte på torget.» 


text:
Så førte han mannen inn i huset sitt og ga eslene fôr. Da de hadde vasket føttene, fikk de mat og drikke.


text:
Mens de satt og hygget seg, kom noen av mennene i byen, gudløse folk, og omringet huset. De dundret på døren og ropte til den gamle mannen som eide huset: «Send ut mannen som har tatt inn hos deg, så vi kan få vår vilje med ham!» 


text:
Da gikk hus herren ut til dem og sa: «Nei, brødre, gjør ikke noe ondt! Siden denne mannen har tatt inn i mitt hus, må dere ikke gjøre noe så skammelig.


text:
Se, her er min egen datter, som er jomfru, og mannens medhustru. Dem kan jeg sende ut, så kan dere ta dem og gjøre med dem som dere finner for godt. Dere må ikke gjøre noe så skammelig mot denne mannen.» 


text:
Men mennene ville ikke høre på ham. Da tok mannen medhustruen sin og førte henne ut til demutenfor. De lå med henne og forgrep seg på henne hele natten, helt til det ble morgen. De slapp henne ikke før det tok til å lysne.


text:
Ved daggry kom kvinnen og sank ned foran døren til mannens hus, der hvor husbonden hennes var. Der ble hun liggende til det ble lyst.


text:
Om morgenen sto husbonden hennes opp og åpnet husdøren. Han gikk ut og ville dra sin vei. Og se, da låmedhustruen hans sammensunketforan inngangen til huset med hendene på dørstokken.


text:
Han sa til henne: «Reis deg, så vi kan komme av gårde!» Men det var ikke noe svar. Da løftet han henne opp på eselet. Så brøt han opp og dro til sitt eget hjemsted.


text:
Da han kom hjem, fant han fram en kniv, grep medhustruen og skar kroppen hennes opp i tolv stykker. Dem sendte han ut i hele Israels landområde.


text:
Alle som så det, sa: «Noe slikt har aldri hendt og ikke vært sett, helt fra den dagen israelittene dro opp fra Egypt og til nå. Tenk over dette, rådslåog si hva dere mener!» 


text:
Da dro alle israelittene ut, og hele forsamlingen kom sammen for Herren i Mispa, alle som en, fra Dan til Beer-Sjeba og fra Gilead-landet.


text:
Og høvdingene for hele folket, for alle Israels stammer, møtte fram i forsamlingen av Guds folk. Det var fire hundretusen fotfolk, våpenføre menn.


text:
Benjaminittene fikk høre at israelittene var gått opp til Mispa. Og israelittene sa: «Fortell hvordan denneugjerningen skjedde!» 


text:
Levitten, mannen til den drepte kvinnen, tok da til orde og sa: «Jeg og medhustruen min kom til Gibea i Benjamin for å overnatte der.


text:
Men innbyggerne i Gibea kom mot meg om natten og omringet huset jeg var i. Meg tenkte de ådrepe, og medhustruen min voldtok de så hun døde.


text:
Da tok jeg medhustruen min og skar henne opp og sendte stykkene omkring til alle områdene i Israels land. For de hadde begått en avskyelig og skammelig handling i Israel.


text:
Da reiste folket seg, alle som en, og sa: «Ikke én av oss skal dra tilbake til sitt eget telt eller reise hjem til sitt eget hus.


text:
Vi tar ti mann for hvert hundrefra alle Israels stammer, og hundrefor hvert tusen og tusen for hvert titusen. De skal sørge for forsyninger til hæren når den kommer for å gjøre gjengjeld mot Gibea i Benjamin for alt det skammelige de gjorde i Israel.» 


text:
Israels stammer sendte bud til alle slektene i Benjamin og sa: «Hva er det for enugjerning som er gjort hos dere?


text:
Overgi nåde gudløse mennene i Gibea til oss, så vi kan drepe dem ogutrydde det onde fra Israel.» Men benjaminittene ville ikke høre på brødrene sine, israelittene.


text:
Den dagen mønstret benjaminittene tjueseks tusen våpenføre menn fra de andre byene. I tillegg til dette mønstret innbyggerne i Gibea sju hundreutvalgte krigere.


text:
I hele denne hæren var det sju hundreutvalgte menn som var venstrehendte. Når de kastet stein med slynge, kunne de treffe et hårstrå; ingen bommet.


text:
Israelittene brøt opp og dro til Betel. Der spurte de Gud til råds: «Hvem av oss skal først dra ut i krigen mot benjaminittene?» Og Herren svarte: «Juda først.» 


text:
Så rykket Israels menn fram til kamp mot Benjamin. Israels menn stilte seg opp til kamp mot dem ved Gibea.


text:
Likevel tok hæren til israelittene mot til seg og stilte seg igjen opp til strid der hvor de hadde stilt seg opp den første dagen.


text:
For israelittene hadde gått opp og grått for Herrens ansikt helt til det ble kveld. De spurte Herren og sa: «Skal vi igjen rykke fram til kamp mot våre brødre benjaminittene?» Og Herren svarte: «Gåmot dem!» 


text:
og for andre gang rykket Benjamin ut mot dem fra Gibea. De felte igjen atten tusen mann av israelittene, alle sammen var våpenføre menn.


text:
Da dro alle israelittene, hele hæren, opp og kom til Betel. Der satt de og gråt for Herrens ansikt og fastet hele dagen, helt til om kvelden. De bar fram brennoffer og fredsoffer for Herren.


text:
og Pinhas, sønn av Elasar, Arons sønn, gjorde på den tiden tjeneste foran den. De spurte: «Skal vi enda en gang dra ut i kamp mot våre brødre benjamittene, eller skal vi la være?» Og Herren svarte: «Dra ut! For i morgen vil jeg gi dem i deres hender.» 


text:
Israelittene gikk mot benjaminittene den tredje dagen. De stilte seg opp mot Gibea, slik som de andre gangene.


text:
Benjaminittene rykket ut mot hæren og ble trukketbort fra byen. Som de andre gangene felte de først noen av israelittene på landeveiene som går oppover, den ene mot Betel, den andre over marken til Gibea. Det var omkring tretti israelitter som falt.


text:
Da tenkte benjaminittene: «Vi slår dem nåsom før.» Men israelittene sa: «La oss flykte, så vi får trukketdem bort fra byen og ut på landeveiene.» 


text:
Så trakk alle Israels menn seg tilbake fra stedet der de hadde stått, og stilte seg opp i Baal-Tamar. De av israelittene som lå i bakhold, stormet fram fra skjulestedet sitt vest for Gibea.


text:
Så kom ti tusenutvalgte menn fra hele Israel rett imot Gibea, og det ble en hard strid. Men Benjamin-mennene forsto ikke atulykken nærmet seg.


text:
Herren slo Benjamin foran israelittene. Den dagen felte israelittene tjuefemtusen ett hundremann av Benjamin, alle sammen var våpenføre menn.


text:
Da innsåbenjaminittene at de var slått. Israelittene trakk seg tilbake fra Benjamin, for de satte sin lit til dem som de hadde lagt i bakhold nær Gibea.


text:
Israelittene hadde avtalt med dem som lå i bakhold, at de skulle la tykk røyk stige opp fra byen som signal.


text:
Da israelittene vendte ryggen til i striden, felte benjaminittene til åbegynne med noen av dem, omkring tretti mann. De tenkte: «Vi slår dem nåsom i det første slaget.» 


text:
Men så begynte røyken åstige opp fra byen, det kom en søyle av røyk. Da benjaminittene snudde seg, fikk de se at hele byen sto i flammer som slo opp mot himmelen.


text:
I det samme kom israelittene tilbake. Da ble benjaminittene grepet av redsel, for de så atulykken nærmet seg.


text:
For å slippe unna israelittene snudde de og tok veien mot ørkenen, men striden fulgtei hælene på dem. Snart var de som kom fra byene, midt iblant dem og gjorde ende på dem.


text:
Israelittene omringet benjaminittene, forfulgtedem uten stans og tråkket dem ned, helt til de var rett øst for Gibea.


text:
De andre snudde og rømte ut i ørkenen, til Rimmon-berget. Israelittene innhentet fem tusen mann på landeveiene. Så satte de etter resten helt til Gideom og hogg ned to tusen av dem.


text:
Men israelittene vendte tilbake til benjaminittene og hogg ned hele byen med sverd, både fe og alt som fantes. også alle de andre byene satte de ild på.


text:
I Mispa hadde israelittene sverget at ingen av dem skulle gi sin datter som kone til en benjaminitt.


text:
og sa: «Herre, Israels Gud, hvorfor skulle dette hende i Israel, så Israel i dag mangler en stamme?» 


text:
Så sa israelittene: «Hvem i alle Israels stammer kom ikke opp til forsamlingen, til Herren?» For de hadde sverget en høytidelig ed om at den som ikke kom opp til Herren i Mispa, skulle dø.


text:
Hva skal vi gjøre for dem som er igjen, så de kan få seg koner? Vi har jo sverget ved Herren at vi ikke vil gi dem noen av døtrene våre.» 


text:
Så spurte de: «Hvem var det blant Israels stammer som ikke kom opp til Herren i Mispa?» Det viste seg at fra Jabesj i Gilead var det ikke kommet noen til forsamlingen i leiren.


text:
Forsamlingen sendte da tolv tusen krigere dit og befalte dem: «Dra av sted og hugg ned innbyggerne i Jabesj i Gilead med sverd, også kvinner og barn.


text:
Slik skal dere gjøre: Alle menn og alle kvinner som har ligget med menn, skal dere slåmed bann ogutrydde.» 


text:
Blant innbyggerne i Jabesj i Gilead fant de fire hundreunge jenter som var jomfruer og ikke hadde vært sammen med eller ligget med noen mann. Dem førte de til leiren i Sjilo i Kanaan.


text:
Benjaminittene vendte da tilbake, og israelittene ga dem de kvinnene fra Jabesj i Gilead som de hadde latt bli i live. Men det ble ikke nok til dem.


text:
Da sa menighetens eldste: «Hva skal vi gjøre for dem som er igjen, så de kan få seg koner når kvinnene i Benjamin erutryddet?» 


text:
Og de sa: «Hvordan skal de som er igjen av Benjamin, kunne bli bevart, så ikke en hel stamme av Israel blirutslettet?


text:
Vi kan ikke gi dem noen av døtrene våre til koner.» For israelittene hadde sverget og sagt: «Forbannet er den som gir sin datter til en mann i Benjamin!» 


text:
«Men hør nå», sa de. «Hvert år holder de en fest for Herren i Sjilo.» Sjilo ligger nord for Betel, øst for den landeveien som går opp fra Betel til Sikem, og sør for Lebona.


text:
Når dere ser de unge døtrene i Sjilo komme ut for ådanse ringdans, skal dere springe fram fra vinmarkene og bortføre hver deres kone av døtrene fra Sjilo. Så skal dere dra tilbake til Benjamin-landet.


text:
Og når fedrene eller brødrene deres kommer og klager til oss, skal vi si til dem: La oss vise dem nåde! For vi fikk ikke tak i en kone til hver i krigen. Og dere har heller ikke gitt dem til dem, så det hviler ingen skyld på dere.» 


text:
Slik gjorde benjaminittene. De tok seg hver sin kone blant de dansende jentene som de hadde bortført. Så vendte de tilbake til sin egen eiendom, bygde opp igjen byene og bosatte seg der.


text:
I de dager da dommerne styrte, ble det en gang hungersnød i landet. Da dro en mann av sted fra Betlehem i Juda for å slåseg ned i Moabs sletteland sammen med sin kone og sine to sønner.


text:
Mannen het Elimelek, hans kone Noomi og de to sønnene Mahlon og Kiljon. De var av Efrat-slekten, fra Betlehem i Juda. Nåkom de til Moab og slo seg til der.


text:
De tok seg moabittiske koner. Den ene het Orpa, den andre het Rut. De ble boende der i omtrent ti år.


text:
Da brøt hun opp sammen med svigerdøtrene sine for å vende hjem fra Moabs sletteland. For hun hadde hørt i Moab at Herren hadde tatt seg av sitt folk og gitt det brød.


text:
Hun dro bort fra stedet hvor hun hadde bodd, og begge svigerdøtrene fulgtehenne. De ga seg i vei for å vende tilbake til Juda.


text:
Men Noomi sa til sine to svigerdøtre: «Snu og gå tilbake, hver til sin mors hus! måtte Herren vise godhet mot dere, slik dere har vist godhet mot de døde og mot meg!


text:
Måtte Herren gi dere begge trygghet og la dere finne et hjem, hver i sin manns hus!» Så kysset hun dem. Men de brast i gråt


text:
Men Noomi sa: «Vend tilbake, mine døtre! Hvorfor skulle dere følge med meg? Skulle jeg ennå føde sønner som dere kan få til menn?


text:
Vend tilbake, mine døtre, gånå! Jeg er for gammel til å bli gift. Og selv om jeg tenkte at det ennå er håp for meg, ja, om jeg allerede i natt fikk en mann og til og med fødte sønner,


text:
skulle så dere vente til de ble voksne? Skulle dere stenge dere inne og leve uten menn? Nei, mine døtre! Dette er mer bittert for meg enn for dere, for Herrens hånd har rammet meg.» 


text:
Da sa Noomi: «Se, nåvender din svigerinne tilbake til sitt folk og sin gud. Vend tilbake, du også. Følg henne!» 


text:
Men Rut svarte: «Ikke tving meg til å forlate deg og vende tilbake, for: Dit du går, vil jeg gå, og hvor du bor, vil jeg bo. Ditt folk er mitt folk, og din Gud er min Gud.


text:
Der du dør, vil jeg dø, og der vil jeg begraves. måtte Herren la det gå meg ille både nå og siden hvis noe annet enn døden skal skille meg fra deg!» 


text:
Så gikk de begge videre til de kom til Betlehem. Da de kom fram dit, ble det stort oppstyr i byen på grunn av dem, og kvinnene sa: «Er dette Noomi?» 


text:
Men hun sa til dem: «Kall meg ikke Noomi! Kall meg heller Mara! For Den veldige har gjort livet meget bittert for meg.


text:
Rik dro jeg bort, fattig har Herren latt meg vende tilbake. Hvorfor kaller dere meg Noomi når Herren har vitnet mot meg, og når Den veldige har latt det gåsåille med meg?» 


text:
Slik vendte Noomi hjem, og svigerdatteren, moabittkvinnen Rut, fulgtemed henne tilbake fra Moabs sletteland. De kom til Betlehem da bygghøsten tok til.


text:
Noomi hadde en slektning på sin manns side, en mektig og velstående mann av Elimeleks slekt. Han het Boas.


text:
En dag sa Rut, moabittkvinnen, til Noomi: «La meg få gå ut på åkeren og sanke kornaks hos en som vil vise meg velvilje.» Hun svarte: «Gådu, min datter!» 


text:
Så gikk hun ut på åkeren og sanket aks etter onnefolkene. Det traff seg slik at åkerstykket tilhørte Boas, som var av Elimeleks slekt.


text:
Nettopp da kom Boas fra Betlehem. Han sa til onnefolkene: «Herren være med dere!» De svarte ham: «Herren velsigne deg!» 


text:
Hun ba: La meg få plukke og sanke aks mellom kornbåndene etter onnefolkene! Hun kom i dag tidlig og har stått her helt til nå. Bare en liten stund har hun vært inne og hvilt.» 


text:
Da sa Boas til Rut: «Hør, min datter! Gå ikke for åsanke aks på noen annen åker. Gå ikke herfra, men hold deg til tjenestejentene mine.


text:
Hold øye med hvor på åkeren onnefolkene arbeider, og følg etter dem! Jeg vil si fra til karene at de ikke skal røre deg. Og blir du tørst, så gå bort til krukken e og drikk av det som tjenestefolkene øser opp.» 


text:
Da kastet hun seg ned med ansiktet mot jorden og sa til ham: «Hvorfor ser du på meg med velvilje og tar imot meg, enda jeg er en fremmed?» 


text:
Boas svarte henne: «Mer enn én gang har de fortalt meg om alt du har gjort for din svigermor etter at mannen din døde. Du forlot din far og din mor og ditt fedreland og dro til et folk du ikke kjente fra før.


text:
Herren skal lønne deg for det du har gjort! måtte du få fullt vederlag fra Herren, Israels Gud, når du Nå er kommet for åsøke lyunderhans vinger.» 


text:
Hun sa: «Måtte du fortsatt se på meg med velvilje, herre, for du har trøstet meg og snakket vennlig til din tjenestekvinne, enda jeg ikke engang er som en av kvinnene i din tjeneste.» 


text:
Da det ble tid for å spise, sa Boas til henne: «Kom hit og spis av brødet, og dypp stykket ditt i vineddiken!» Så satte hun seg ved siden av onnefolkene, og Boas rakte henne ristet korn. Hun spiste seg mett og hadde enda noe igjen.


text:
Da hun reiste seg for åsanke, ga Boas denne beskjeden til tjenestefolkene: «La henne også sanke mellom kornbåndene. Plag henne ikke!


text:
Ja, dere skal til og med dra aks ut av kornbåndene og la dem ligge igjen, så hun kan plukke dem opp. Ingen må true henne.» 


text:
Så sanket Rut aks på åkeren helt til kvelden. Da hun banket kornet ut av aksene, ble det omkring en efa bygg.


text:
Hun bar det inn til byen, og hennes svigermor fikk se det hun hadde sanket. Rut tok også fram det som var til overs etter at hun hadde spist seg mett, og ga det til henne.


text:
Da sa svigermoren til henne: «Hvor har du sanket i dag, og hvor har du arbeidet? Velsignet er han som ville kjennes ved deg!» Så fortalte hun svigermoren hvem hun hadde arbeidet hos. Hun sa: «Den mannen jeg har arbeidet hos i dag, heter Boas.» 


text:
Da sa Noomi til svigerdatteren: «Han skal være velsignet av Herren, som ikke har sluttetåvise godhet, verken mot de levende eller de døde!» Og Noomi la til: «Den mannen er i slekt med oss. Han er en av våre løsningsmenn.» 


text:
Rut, moabittkvinnen, fortsatte: «Han sa også til meg at jeg skulle holde meg til folkene hans til de var ferdige med hele kornskurden.» 


text:
Da sa Noomi til Rut, sin svigerdatter: «Det er godt, min datter, at du går sammen med tjenestejentene hans. På en annen åker kunne de komme til å gjøre deg noe ondt.» 


text:
Så holdt hun seg nær tjenestejentene til Boas og sanket aks til bygghøsten og hvetehøsten var over, og hun ble boende hos sin svigermor.


text:
Noomi, Ruts svigermor, sa til henne: «Min datter, skulle jeg ikke forsøke å skaffe deg et hjem, så du kan få det godt?


text:
Hør, Boas er jo vår slektning, og det var hans tjenestejenter du var sammen med. Nåi natt kaster han bygg på treskeplassen.


text:
Du skal vaske deg og salve deg. Ta så på deg fine klær og gåned til treskeplassen. Men gi deg ikke til kjenne for ham før han er ferdig med å spise og drikke.


text:
Når han legger seg, skal du merke deg stedet hvor han ligger. Gåsåbort, ta teppet vekk fra føttene hans og legg deg der!så vil han selv si deg hva du skal gjøre.» 


text:
Boas spiste og drakk og ble glad til sinns. Så gikk han og la seg ved kanten av kornhaugen. Da smøg hun seg fram, tok teppet vekk fra føttene hans og la seg der.


text:
«Hvem er du?» spurte han. «Jeg er Rut, tjenestekvinnen din», svarte hun. «Bre kappen din over meg, for du er løsningsmann.» 


text:
«Velsignet er du av Herren, min datter! Du har vist enda større trofasthet enn før ved ikke å gå etter de unge mennene, verken de fattige eller de rike.


text:
Og nå, min datter, vær ikke redd! Alt det du sier, vil jeg gjøre for deg. For alle som bor i byen, vet at du er en hederlig kvinne.


text:
Sov her i natt, og hvis han i morgen vil løse deg ut, så la ham det. Men hvis han ikke vil løse deg ut, skal jeg gjøre det selv, så sant Herren lever! Bli bare liggende til i morgen tidlig!» 


text:
Hun ble liggende ved føttene hans til om morgenen. Men hun sto opp før folk kunne dra kjensel på hverandre. For han sa til seg selv: «Det må ikke bli kjent at kvinnen kom hit til treskeplassen.» 


text:
Så sa han: «Kom hit med sjalet du har på deg, og hold det fram!» Og da hun holdt sjalet fram, målte han opp seks mål bygg og la det på henne. Deretter gikk han inn i byen.


text:
Da Rut kom til sin svigermor, spurte hun: «Hvordan gikk det med deg, min datter?» Og hun fortalte henne alt det mannen hadde gjort mot henne,


text:
og la til: «Disse seks mål bygg ga han meg, for han sa: Du skal ikke komme tomhendt hjem til din svigermor.» 


text:
Da sa Noomi: «Hold deg nåi ro, min datter, til du får vite hvordan saken faller ut. For den mannenunnerseg ikke ro før han får saken ordnet, og det allerede i dag.» 


text:
Boas gikk opp til byporten og satte seg der. Da kom den løsningsmannen forbi som han hadde snakket om. Boas kalte ham ved navn og sa: «Kom hit og sett deg!» Så gikk han dit og satte seg.


text:
Så sa han til løsningsmannen: «Noomi, som er kommet tilbake fra Moab, vil selge det jordstykket som tilhørte vår slektning Elimelek.


text:
Jeg tenkte at jeg ville gjøre deg kjent med dette og si: Kjøp det i nærvær av dem som sitter her, og i nærvær av mitt folks eldste. Vil du innløse det, så innløs det. Men hvis du ikke vil, så si det til meg, så jeg vet det. For det er ingen ved siden av deg til åinnløse det, men jeg har retten nest etter deg.» Han svarte: «Jeg vil innløse det.» 


text:
Da sa Boas: «Den dagen du kjøper åkeren av Noomis hånd, må du også ta Rut, den moabittiske enken, slik at den dødes navn kan bevares og jordstykket gå videre i arv.» 


text:
Løsningsmannen svarte: «Da kan jeg ikke løse, for i så fall forringer jeg arven for mine egne barn. Løs du det som jeg skulle ha løst, for jeg kan ikke gjøre det!» 


text:
Før i tiden var det slik i Israel når det gjaldt innløsning og byttehandel, at for åbekrefte en sak skulle man dra av seg sandalen og gi den til den andre parten. Slik ble en sak vitnefast i Israel.


text:
Da sa Boas til de eldste og til hele folket: «Dere er i dag vitner på at jeg kjøper av Noomis hånd alt som har tilhørt Elimelek, og alt som har tilhørt Kiljon og Mahlon.


text:
Jeg tar også moabittkvinnen Rut, Mahlons kone, til ekte, slik at den dødes navn kan leve videre og jordstykket gå i arv. Slik vil den dødes navn ikke bliutslettet av hans slekt og glemt i porten på hans hjemsted. Dere er i dag vitner på dette.» 


text:
Alt folket og de eldste som var i byporten, svarte: «Ja, vi er vitner. måtte Herren la den kvinnen som nå kommer inn i ditt hus, bli som Rakel og som Lea, de to som bygde Israels hus! Vis din kraft i Efrata og vinn deg et navn i Betlehem!


text:
Måtte de etterkommere som Herren gir deg med denne unge kvinnen, gi deg en ætt som ætten til Peres, han som Tamar fødte til Juda!» 


text:
Boas tok Rut hjem til seg, og hun ble hans kone. Da han kom sammen med henne, lot Herren henne bli med barn, og hun fødte en sønn.


text:
Da sa kvinnene til Noomi: «Velsignet er Herren som lot deg få en løsningsmann i dag! Hans navn skal bli stort i Israel.


text:
Han skal gi deg nytt livsmot og sørge for deg i din alderdom. For din svigerdatter, som er så glad i deg, har født ham. Hun er mer for deg enn sju sønner.» 


text:
Nabokonene ga ham navn og sa: «Noomi har fått en sønn!» De kalte ham Obed. Han fikk sønnen Isai, som ble far til David.


text:
I Ramatajim-Sufim i Efraim-fjellene bodde en mann som het Elkana. Han var sønn av Jeroham, sønn av Elihu, sønn av Tohu, sønn av Suf fra Efraims stamme.


text:
Elkana hadde to koner. Den ene het Hanna og den andre Peninna. Peninna hadde barn, men Hanna var barnløs.


text:
År etter år dro denne mannen opp fra hjembyen sin til Sjilo for å tilbe og ofre til Herren over hærskarene. Der var de to sønnene til Eli, Hofni og Pinhas, prester for Herren.


text:
Når Elkana holdt offermåltid, ga han sin kone Peninna og alle sønnene og døtrene hennes hvert sitt stykke av offerkjøttet,


text:
men Hanna ga han dobbelt så mye. For det var Hanna han elsket, enda Herren hadde lukkethennes morsliv.


text:
Men medhustruen, som var imot henne, terget henne stadig og ville gjøre henne motløs fordi Herren hadde lukkethennes morsliv.


text:
Slik gikk det år etter år. Hver gang Hanna dro opp til Herrens hus, terget Peninna henne. Da gråt hun og ville ikke spise.


text:
Men Elkana, mannen hennes, sa til henne: «Hvorfor gråter du, Hanna, og hvorfor spiser du ikke? Hvorfor er ditt hjerte så fullt av sorg? Er ikke jeg mer for deg enn ti sønner?» 


text:
En gang de hadde spist og drukketi Sjilo, reiste Hanna seg og trådte fram for Herrens ansikt. Ved dørstolpen til Herrens tempel satt presten Eli på stolen sin.


text:
Hun ga et løfte og sa: «Herre over hærskarene! Se til din tjenestekvinne i hennes nød. Husk på meg, glem ikke din tjenestekvinne, men la meg få en sønn. Så vil jeg gi ham til Herren for hele hans levetid, og det skal aldri komme rakekniv på hans hode.» 


text:
For Hanna ba stille, i sitt hjerte. Bare leppene hennes rørte seg, men stemmen hørtes ikke. Derfor trodde Eli at hun var full,


text:
«Nei, herre», svarte Hanna, «jeg er en kvinne som bærer på en tung sorg. Vin eller annen sterk drikk har jeg ikke drukket. Men jeg har tømt mitt hjerte for Herrens ansikt.


text:
Hold ikke din tjenestekvinne for en dårlig kvinne! For hele tiden talte jeg ut av min store sorg og smerte.» 


text:
Hanna svarte: «Måtte du se med velvilje på din tjenestekvinne!» Så gikk hun sin vei, spiste og var ikke lenger så sorgfull.


text:
Neste morgen sto de tidlig opp og tilba Herren. Så ga de seg på hjemvei og kom til Rama. Og da Elkana igjen var sammen med sin kone Hanna, husket Herren på henne.


text:
Før året var omme, ble hun med barn og fødte en sønn. Hun kalte ham Samuel; «for jeg har bedt Herren om ham», sa hun.


text:
Elkana dro opp igjen med hele sitt hus for å bære fram det årlige slaktofferet og løfteofferet for Herren,


text:
men Hanna ble ikke med. Hun sa til mannen sin: «Når gutten er avvent, vil jeg ta ham med, så han kan bli fremstilt for Herren og siden være der all sin tid.» 


text:
«Gjør som du synes best», svarte mannen hennes, Elkana. «Bli hjemme til du har avvent ham. måtte Herren oppfylle sitt ord!» Så ble kvinnen hjemme og ammet sønnen sin til han var avvent.


text:
Da hun hadde avvent ham, tok hun ham med opp til Herrens hus i Sjilo. Hun hadde med seg en treårsgammel okse, en efa mel og en skinnsekk med vin. Gutten{{var med dem, og de brakte ham fram for Herren. Og hans far slaktet slaktofferet, slik han gjorde hvert år for Herren.


text:
«Tro meg, herre!» sa hun. «Så sant du lever, herre, jeg er den kvinnen som sto her hos deg og ba til Herren.


text:
Någir jeg ham tilbake til Herren for hele hans levetid. Han skal tilhøre Herren.» Så bøyde de seg og tilba Herren der.


text:
Hanna ba og sa: Mitt hjerte fryder seg i Herren. Herren gir meg stor kraft. Jeg ler av mine fiender, for jeg gleder meg over din frelse.


text:
Snakk ikke med så store og stolte ord, la ikke frekt snakk gå ut av munnen! For Herren er en Gud som allting vet, han prøver hver gjerning.


text:
Mette må arbeide for sitt brød, men sultneslipper åhungremer. Barnløs kvinne føder sju barn, men den som er rik på sønner, visner bort.


text:
Han reiser den svake opp av støvet og løfter den fattige fra dyngen. Han lar dem sitte blant stormenn og gir dem en ærefull plass. For jordens søyler hører Herren til, på dem bygde han verden opp.


text:
Han vokter de trofaste på veien, men deurettferdige må tie i mørket. For ingen er sterk i egen kraft.


text:
Herren knuser sine fiender. Han lar det tordne over dem fra himmelen, Herren dømmer den vide jord. Han vil gi sin konge styrke og sin salvede stor kraft!


text:
Så dro Elkana hjem til Rama. Men gutten ble igjen og gjorde tjeneste for Herren, og presten Eli hadde tilsyn med ham.


text:
Slik oppførte prestene seg mot folket: Når noen bar fram et slaktoffer, kom prestens tjener mens de kokte kjøttet. Han hadde med seg en tretindet gaffel.


text:
Den stakk han ned i pannen eller gryten, kjelen eller krukken, og alt det som kom opp med gaffelen, tok presten selv. Slik gjorde de mot israelittene som kom til Sjilo.


text:
Enda før de hadde brent fettet, kom prestens tjener og sa til den som ofret: «Gi presten kjøtt åsteke! Han tar ikke imot kokt kjøtt fra deg, bare rått.» 


text:
Om mannen da svarte: «Først må fettet brennes, siden kan du ta det du vil», så sa tjeneren: «Nei, gi meg det straks, ellers tar jeg det med makt.» 


text:
Den synden de unge mennene gjorde for Herrens ansikt, var meget stor; de viste ingen respekt for Herrens offer.


text:
Hvert år laget moren en liten kappe til ham. Den tok hun med når hun sammen med mannen sin dro opp for å bære fram det årlige slaktofferet.


text:
Eli velsignet Elkana og hans kone og sa: «Måtte Herren gi deg barn med denne kvinnen i stedet for ham som hun ba om for Herrens skyld.» Så dro de hjem igjen.


text:
Herren så i godhet til Hanna, og hun ble med barn. Hun fikk tre sønner og to døtre. Men gutten Samuel vokste opp hos Herren.


text:
Eli var nåmeget gammel. Da han fikk høre hva sønnene hans gjorde mot alle israelittene, og at de lå med kvinnene som gjorde tjeneste ved inngangen til telthelligdommen,


text:
Det må ikke være slik, mine sønner! Det er ikke noe godt rykte, hører jeg, som går blant Herrens folk.


text:
Når en mann synder mot en annen, skal Gud dømme ham. Men når en mann synder mot Herren, hvem skal da be for ham?» Men de hørte ikke på faren, for Herren ville at de skulle dø.


text:
Det kom en gudsmann til Eli og sa til ham: så sier Herren: Åpenbarte jeg meg ikke for din fars slekt da de var slaver for farao og hans hus i Egypt?


text:
Og jeg valgte dem ut blant alle Israels stammer til å gjøre prestetjeneste for meg og stige opp til mitt alter, brenne røkelse og bære presteklær for mitt ansikt. Din fars slekt har jeg gitt retten til alle israelittenes gaveoffer.


text:
Hvorfor viser du forakt for mitt slaktoffer og mitt grødeoffer som jeg har på budt i min bolig? Hvorfor ærer du dine sønner mer enn meg, så dere feter dere med det beste av alle offergavene som mitt folk Israel bærer fram?


text:
Derfor lyder ordet fra Herren, Israels Gud: Jeg har nok sagt at ditt hus og din fars hus skal gjøre tjeneste for mitt ansikt for alltid. Men nålyder ordet fra Herren: Det skal ikke skje! De som ærer meg, vil jeg ære. Men de som forakter meg, skal bli til skamme.


text:
Se, dager skal komme da jeg bryter både din makt og makten til din fars slekt, så ingen blir gammel i ditt hus.


text:
Bare en eneste mann i ditt hus vil jeg la være årydde bort fra mitt alter. Jeg vil la dine øyne slukne og ditt liv tæres bort, og alle som vokser opp i ditt hus, skal døi sin beste alder.


text:
Men jeg vil la det stå fram en trofast prest som skal handle etter mitt hjerte og min vilje. For ham vil jeg bygge et hus som står fast, og han skal gjøre tjeneste hos min salvede alle sine dager.


text:
Det skal gåslik at de som er igjen av ditt hus, kommer til ham og ber på sine knær om et pengestykke og en brødbit og sier: «La meg få være med i et av prestelaugenesåjeg kan få litt mat å spise.» 


text:
Gutten Samuel gjorde nå tjeneste for Herren under Elis tilsyn. I de dager kom det sjelden ord fra Herren, og av syner var det få.


text:
Så var det en gang Eli låog sov på den faste plassen sin. Øynene hans var så svake at han ikke kunne se.


text:
og løp inn til Eli og sa: «Her er jeg; du ropte på meg.» Men Eli sa: «Nei, jeg ropte ikke på deg. gå og legg deg igjen!» Så gikk han og la seg.


text:
Da ropte Herren en gang til: «Samuel!» Og Samuel sto opp og gikk inn til Eli. «Her er jeg», sa han; «du ropte på meg.» Men Eli svarte: «Nei, jeg ropte ikke, min sønn. gå tilbake og legg deg!» 


text:
Så ropte Herren en tredje gang på Samuel. Han sto opp og gikk inn til Eli. «Her er jeg», sa han; «du ropte på meg.» Da forsto Eli at det var Herren som ropte på gutten,


text:
og han sa til Samuel: «Gåog legg deg! Og roper han på deg igjen, skal du svare: Tal, Herre, din tjener hører!» Så gikk Samuel og la seg på plassen sin.


text:
Da kom Herren, stilte seg foran ham og ropte som før: «Samuel, Samuel!» Og Samuel svarte: «Tal, din tjener hører!» 


text:
Herren sa til Samuel: «Nåvil jeg gjøre noe i Israel som får det til åringe for ørene på hver den som hører om det.


text:
Jeg har kunngjort for ham at jeg vil dømme hans hus for alle tider. For han kjente til synden –at hans sønner forbannet Gud. Likevel talte han dem ikke til rette.


text:
Derfor har jeg sverget mot Elis hus: Aldri skal deres skyld kunne sones, verken med slaktoffer eller offergaver.» 


text:
Samuel ble liggende til det ble morgen. Da åpnet han dørene til Herrens hus; men han våget ikke å fortelle Eli om synet.


text:
Eli spurte: «Hva var det han sa til deg? Skjul det ikke for meg! måtte Gud la det gådeg ille både nå og siden hvis du skjuler for meg noe av det han har sagt til deg.» 


text:
Så fortalte Samuel alt sammen og skjulte ingen ting for ham. Da sa Eli: «Han er Herren. Han må gjøre det han synes er best.» 


text:
Og det Samuel sa, gikk ut til hele Israel. Israelittene dro nåut for å kjempe mot filisterne. De slo leir ved Eben-Eser, mens filisterne slo leir ved Afek.


text:
Filisterne samlet hæren sin mot israelittene, og kampen bredte seg. Israel ble slått av filisterne, som slo ned omkring fire tusen mann på slagmarken.


text:
Da folket kom tilbake til leiren, sa de eldste i Israel: «Hvorfor lot Herren oss lide nederlag mot filisterne i dag? La oss hente Herrens paktkiste i Sjilo, så han kan komme hit og være blant oss og redde oss fra fiendene våre.» 


text:
Så sendte folket bud til Sjilo, og de hentet paktkisten som tilhører Herren over hærskarene, han som troner over kjerubene. Og Elis to sønner, Hofni og Pinhas, fulgte Guds paktkiste.


text:
Filisterne hørte lyden av ropet og sa: «Hvorfor er det slike høye jubelrop i hebreernes leir?» De fikk vite at Herrens paktkiste var kommet dit.


text:
Da ble de redde, for de tenkte: «Det er kommet en gud til leiren.» Og de sa: «Ve oss! Slikt har aldri hendt før.


text:
Ve oss! Hvem skal berge oss fra disse mektige gudene? Dette er jo de gudenesom slo egypterne med alle slags plager i ørkenen.


text:
Men fatt mot, filistere, og vis dere som menn, så dere ikke ender som slaver for hebreerne slik de har vært slaver for dere! Mann dere opp og gå til kamp!» 


text:
Så gikk filisterne til angrep. Israelittene ble slått og flyktet hver til sitt. Nederlaget ble meget stort; tretti tusen fotfolk fra Israels hær falt.


text:
En mann av Benjamins stamme løp fra slagmarken og kom samme dag til Sjilo med klærne flerret og med jord på hodet.


text:
Da han kom dit, satt Eli på stolen sin ved veien og speidet, for han var full av uro for Guds paktkiste. Da mannen kom inn i byen og fortalte hva som var skjedd, lød et jammerskrik over hele byen.


text:
Eli hørte skrikingen og spurte: «Hva slags ståk er dette?» Mannen skyndte seg bort til Eli og fortalte ham det.


text:
Mannen sa til ham: «Jeg kommer fra slagmarken, jeg flyktet fra slaget i dag.» Da spurte Eli: «Hvordan er det gått, min sønn?» 


text:
Budbringeren svarte: «Israel flyktet for filisterne, og vi led et stort tap. Begge sønnene dine, Hofni og Pinhas, har mistet livet, og Guds paktkiste er tatt.» 


text:
Med det samme han nevnte Guds paktkiste, falt Eli baklengs ned av stolen ved siden av porten, brakk nakken og døde, for han var en gammel og tung mann. Han hadde da vært dommer i Israel i førti år.


text:
Svigerdatteren hans, Pinhas' kone, ventet barn og skulle snart føde. Da hun hørte at Guds paktkiste var tatt, og at hennes svigerfar og hennes mann var døde, kom riene over henne, og hun sank i kne og fødte.


text:
Hun var døende, og kvinnene som sto rundt henne, sa: «Vær ikke redd, du har født en sønn!» Men hun svarte ikke og merket ikke hva de sa.


text:
Hun kalte gutten Ikabod og sa: «Herligheten er veket fra Israel!» For Guds paktkiste var tatt, og hennes svigerfar og hennes mann var døde.


text:
Da folket i Asjdod sto opp tidlig neste morgen, fant de Dagon liggende med ansiktet mot jorden foran Herrens paktkiste. De reiste ham opp og satte ham på plass igjen.


text:
Men tidlig morgenen etter lå Dagon igjen med ansiktet mot jorden foran Herrens paktkiste. Hodet og begge hendene hans var slått av mot dørterskelen. Bare kroppen var igjen av Dagon.


text:
Derfor er det slik den dag i dag at verken Dagons prester eller noen annen som går inn i Dagons tempel i Asjdod, setter foten på terskelen.


text:
Herrens hånd lånåtungt på folket i Asjdod, og han lot ødeleggelse komme over dem. Han slo dem også med byller både i Asjdod og i områdene omkring.


text:
Da mennene i Asjdod så at det gikk slik, sa de: «Paktkisten til Israels Gud må ikke bli hos oss. For hans hånd ligger tungt på oss og på vår gud Dagon.» 


text:
De sendte bud og samlet alle filisternes byhøvdinger hos seg og spurte dem: «Hva skal vi gjøre med paktkisten til Israels Gud?» De svarte: «Flytt den til Gat.» Så flyttet de paktkisten til Gat.


text:
Men da de hadde flyttet den dit, rammet Herrens hånd byen og skapte stor redsel og forvirring. Han hjemsøkte folket i byen, og det brøt ut byller både på små og store.


text:
Så sendte de Guds paktkiste til Ekron. Men da den kom dit, skrek innbyggerne i byen: «De har flyttet paktkisten til Israels Gud hit for ådrepe oss og alle våre.» 


text:
De sendte bud og samlet alle filisternes byhøvdinger og sa: «Send paktkisten til Israels Gud vekk og la den komme tilbake dit hvor den hører hjemme, så den ikke dreper oss og vårt folk.» For det var kommet dødsangst over hele byen. Guds hånd låmeget tungt på den.


text:
kalte filisterne sammen prestene og spåmennene og spurte: «Hva skal vi gjøre med Herrens paktkiste? La oss få vite hvordan vi skal sende den tilbake dit hvor den hører hjemme!» 


text:
De svarte: «Sender dere paktkisten til Israels Gud fra dere, må dere ikke sende den uten gaver; dere må gi noe til vederlag. Da skal dere bli friske igjen, og dere skal få vite hvorfor hans hånd ikke viker fra dere.» 


text:
Filisterne spurte: «Hva skal vi gi til vederlag?» De andre svarte: «Fem byller av gull og fem mus av gull, etter tallet på filisternes byhøvdinger. For det er en og samme plage som har rammet dere alle, også byhøvdingene.


text:
Dere skal lage avbildninger av byllene deres og av musenesom herjer landet, og gi Israels Gud ære. Kanskje tar han da sin tunge hånd bort fra dere, fra deres guder og deres land.


text:
Hvorfor gjør dere hjertene harde slik som egypterne og farao gjorde? måtte ikke de la Israel slippe fri og dra av sted etter at Herren hadde latt dem få kjenne sin makt?


text:
Lag nå en ny vogn og hent to kuer som nylig har kalvet, og som ennå ikke har hatt åk på seg. Spenn kuene for vognen, men ta kalvene fra dem og la dem bli igjen hjemme.


text:
Så skal dere ta Herrens paktkiste og sette den på vognen. De gjenstandene av gull som dere gir Herren til vederlag, skal dere legge i et skrin ved siden av paktkisten. Send den så av sted!


text:
Se etter om den tar veien opp til grensen mot Bet-Sjemesj. Da er det Herren som har sendt denne storeulykken over oss. Tar den ikke den veien, vet vi at det ikke er hans hånd som har rammet oss. Da er det bare tilfeldig at dette hendte oss.» 


text:
Mennene så gjorde. De hentet to kuer som nylig hadde kalvet, og spente dem for vognen. Men kalvene holdt de tilbake hjemme.


text:
De satte Herrens paktkiste på vognen, og dessuten skrinet med gullmuseneog etterligningene av byllene.


text:
Kuene tok strake veien mot Bet-Sjemesj. De fulgtesamme veien og rautet hele tiden. De bøyde ikke av, verken til høyre eller til venstre. Filisternes byhøvdinger fulgteetter helt til grensen mot Bet-Sjemesj.


text:
I Bet-Sjemesj holdt folket på åskjære hvete nede i dalen. Da de så opp, fikk de øye på paktkisten, og de ble glade da de så den.


text:
Vognen kom inn på jordet til Josva fra Bet-Sjemesj og stanset. Der lå det en stor stein. De hogg i stykker treverket i vognen og ofret kuene som brennoffer til Herren.


text:
Levittene tok ned Herrens paktkiste og skrinet med gjenstandene av gull som sto ved siden av den, og satte dem på den store steinen. Den dagen ofret mennene i Bet-Sjemesj brennoffer og slaktoffer til Herren.


text:
Dette er de gullbyllene som filisterne ga Herren til vederlag: en for Asjdod, en for Gaza, en for Asjkalon, en for Gat og en for Ekron.


text:
Gullmusenesvarte til tallet på alle de byene som hørte innunderde fem filisterhøvdingene, både de befestede byene og landsbyene. Et vitne om dette er den store steinen på jordet til Josva fra Bet-Sjemesj, steinen som de satte Herrens paktkiste på. Den ligger der den dag i dag.


text:
Men Herren slo ned noen av mennene i Bet-Sjemesj fordi de hadde sett på Herrens paktkiste. Sytti mann av dem slo han ned. Folket sørget over det harde slaget Herren hadde gitt dem.


text:
Da sa mennene i Bet-Sjemesj: «Hvem kan ståfor ansiktet til Herren, den hellige Gud? Og hvem skal han gå til når vi sender ham fra oss?» 


text:
De sendte bud til folket i Kirjat-Jearim og sa: «Filisterne har sendt Herrens paktkiste tilbake. Kom og hent den opp til dere!» 


text:
Da kom mennene i Kirjat-Jearim og hentet Herrens paktkiste. De førte den til Abinadabs hus, som låoppe på høyden. Og de helliget hans sønn Elasar til åvokte Herrens paktkiste.


text:
Fra den dag paktkisten kom til Kirjat-Jearim, gikk det lang tid; det gikk tjue år. Og hele Israels hus sukketetter Herren.


text:
Da sa Samuel til hele Israels hus: «Vender dere om til Herren av et helt hjerte, må dere få bort de fremmede gudeneog Astarte-bildene som er hos dere! Vend hjertet til Herren, og tjen ham og ingen annen! Så skal han fri dere fra filisternes hånd.» 


text:
Da samlet de seg i Mispa, og de øste opp vann og helte det ut for Herrens ansikt. Den dagen fastet de og sa: «Vi har syndet mot Herren.» Siden skiftet Samuel rett mellom israelittene i Mispa.


text:
Så snart filisterne fikk greie på at israelittene hadde samlet seg i Mispa, dro filisternes byhøvdinger opp mot Israel. Da israelittene hørte det, ble de redde for filisterne


text:
og sa til Samuel: «Hold ikke opp med å rope til Herren vår Gud for oss, så han berger oss fra filisternes hånd.» 


text:
Da tok Samuel et dielam og ofret det som heloffer til Herren. Han ropte til Herren for Israel, og Herren svarte ham.


text:
Mens Samuel bar fram brennofferet, rykket filisterne fram til kamp mot israelittene. Men den dagen sendte Herren et veldig tordenvær over filisterne og gjorde dem så forvirret at de tapte for israelittene.


text:
Der tok Samuel en stein og satte den opp mellom Mispa og Sjen. Han kalte steinen Eben-Eser –«Hjelpesteinen» –og sa: «Så langt har Herren hjulpetoss.» 


text:
Slik ble filisterne tvungeti kne, og de kom ikke mer innenfor Israels grenser. Herrens hånd låtungt på filisterne så lenge Samuel levde.


text:
De byene som filisterne hadde tatt fra Israel, kom under Israel igjen, helt fra Ekron til Gat. også områdene omkring dem tok Israel tilbake fra filisterne. Mellom Israel og amorittene var det også fred.


text:
Hvert år dro han rundt til Betel, Gilgal og Mispa, og på alle disse stedene skiftet han rett mellom israelittene.


text:
Siden vendte han tilbake til Rama, for der bodde han, og der var han dommer for Israel. I Rama bygde han et alter for Herren.


text:
Men sønnene fulgte ikke i Samuels fotspor. De søkteurettvinning, tok imot bestikkelser og fordreide retten.


text:
De sa til ham: «Nå er du gammel, og sønnene dine følger ikke i dine fotspor. Sett derfor en konge til å styre oss, slik alle de andre folkene har.» 


text:
Men Samuel så meduvilje på dette at de sa: «Gi oss en konge som kan styre oss!» Og han ba til Herren.


text:
Men Herren sa til ham: «Hør på folket og alt de sier til deg! For det er ikke deg de har forkastet; det er meg de har forkastet og ikke vil ha til konge over seg.


text:
Det har de gjort fra den dagen jeg førte dem opp fra Egypt og til denne dag. De har forlatt meg og dyrket andre guder. Og slik gjør de nåmot deg.


text:
Han sa: «Dette er rettighetene til kongen som skal herske over dere: Han vil ta sønnene deres og sette dem til å gjøre tjeneste ved kongens vogner og hester, og de må løpe foran vognen hans.


text:
Noen vil han gi kommando over tusen mann og noen over femti. Noen må pløye åkrene og høste inn avlingen hans, andre må lage krigsvåpen ogutstyr til stridsvognene.


text:
Når den dagen kommer, skal dere skrike høyt over kongen dere valgte. Men Herren skal ikke svare dere den dagen.» 


text:
Vi vil være som alle de andre folkene. Kongen vår skal styre oss; han skal rykke ut foran oss og føre krigene våre.» 


text:
Og Herren sa til Samuel: «Hør på det de sier og sett en konge over dem.» Da sa Samuel til israelittene: «Dra hjem, hver til sin by.» 


text:
Det var en mann av Benjamins stamme som het Kisj. Han var sønn av Abiel, sønn av Seror, sønn av Bekorat, sønn av Afiah, som var fra Benjamin. Kisj var en velstående mann.


text:
Han hadde en sønn som het Saul, en staselig ung mann. Ingen i Israel var mer staselig enn han. Og han var et hode høyere enn alle andre.


text:
En gang kom det bort noen eselhopper for Kisj, Sauls far. Da sa han til sønnen sin: «Ta med deg en av tjenesteguttene og dra av sted og let etter eselhoppene!» 


text:
De dro over Efraim-fjellene og gjennom Sjalisja-landet, men fant dem ikke. Så dro de gjennom Sjaalim-landet, men eslene var ikke der heller. Siden dro de gjennom Benjamin-landet, men fant dem ikke.


text:
Da de var kommet til Suf-traktene, sa Saul til tjenesteguttensom var med ham: «Kom, la oss gåhjem igjen, ellers blir min far merurolig for oss enn for eslene.» 


text:
Men tjenesteguttensvarte: «Hør nå, i byen der bor en høyt ansett gudsmann. Alt han sier, slår til. La oss gådit! Kanskje han kan si oss hvilken vei vi skal gå.» 


text:
Saul sa til tjenestegutten: «Ja, la oss gå, men hva skal vi ha med til mannen? Brødet i sekkene våre er det slutt på, og vi har ingen gave vi kan gi gudsmannen. Hva har vi vel med oss?» 


text:
Tjenesteguttentok til orde igjen og sa til Saul: «Her har jeg en kvart sjekel sølv; den kan jeg gi gudsmannen, så sier han oss nok hvilken vei vi skal gå.» 


text:
Da de gikk opp bakken som førte til byen, møtte de noen unge jenter som kom ut for å hen vann, og spurte dem: «Er seeren her?» 9 –Før i tiden sa de i Israel når noen gikk for åsøke råd hos Gud: «Kom, la oss gå til seeren!» Det de nåkaller profet, kalte de før i tiden seer. –


text:
Jentene svarte: «Ja, han er like foran dere. Skynd dere, han er kommet til byen i dag, for i dag holder folket en offerhøytid oppe på haugen.


text:
Når dere kommer inn i byen, finner dere ham før han går opp på haugen til måltidet. Folket spiser ikke før han kommer, for det er han som velsigner offeret. Først da begynner gjestene å spise. Gåbare opp, for nåkan dere treffe ham.» 


text:
Så gikk de opp til byen, og med det samme de var kommet inn i byen, kom Samuel gående imot dem på vei opp til offerhaugen.


text:
«I morgen på denne tiden sender jeg til deg en mann fra Benjamin-landet; ham skal du salve til fyrste over mitt folk Israel. Han skal fri mitt folk fra filisternes hånd; for jeg har sett mitt folks nød, og dets klagerop har nådd meg.» 


text:
Da Samuel fikk øye på Saul, sa Herren til ham: «Se, det er den mannen som jeg talte til deg om. Han skal styre mitt folk.» 


text:
Samuel svarte Saul: «Jeg er seeren. gå foran meg opp på haugen. Dere skal spise sammen med meg i dag. I morgen tidlig skal jeg sende deg av sted, og jeg skal fortelle deg alt ditt hjerte vil vite.


text:
Eselhoppene som kom bort for deg for tre dager siden, skal du ikke væreurolig for; de er kommet til rette. Men hvem er det hele Israel ønsker seg? Er det ikke deg og din fars hus?» 


text:
Saul svarte: «Men er ikke jeg bare en benjaminitt, fra en av de minste stammene i Israel? Og er ikke min slekt den minst betydningsfulle av slektene i Benjamin-stammen? Hvorfor snakker du da slik til meg?» 


text:
Men Samuel tok Saul og tjenesteguttenhans og førte dem inn i hallen. Han ga dem plass øverst blant gjestene. Det var omkring tretti mann der.


text:
Kokken tok opp lårstykket og det som fulgtemed, og satte det fram for Saul. Og Samuel sa: «Her har du det som er igjen. Spis nå! Det er holdt av for deg til denne festen som jeg har kalt folket sammen til.» Så spiste Saul sammen med Samuel den dagen.


text:
Tidlig om morgenen da det grydde av dag, ropte Samuel til Saul oppe på taket: «Ståopp, så skal jeg følge deg på vei!» Saul sto opp, og de gikk ut sammen.


text:
Da de kom tilutkanten av byen, sa Samuel til Saul: «Si til tjenesteguttendin at han skal gå i forveien.» Tjenesteguttengikk, og Samuel sa: «Bli du stående her en stund, så skal du få høre hva Gud har sagt.» 


text:
Samuel tok en oljekrukke og helte oljen over Sauls hode. Han kysset ham og sa: «Nå har Herren salvet deg til fyrste over sin eiendom.


text:
Når du går fra meg i dag, skal du møte to menn ved Rakels grav i Selsah i Benjamin-landet. De skal si til deg: Eselhoppene som du dro ut for ålete etter, er kommet til rette. Din far tenker ikke lenger på dem, men han er redd for dere og sier: Hva skal jeg gjøre for sønnen min?


text:
Når du går videre derfra og kommer til Tabor-eika, skal du møte tre menn som er på vei opp til Betel for å tilbe Gud. Den ene av dem bærer tre kje, den andre tre runde brød og den tredje en skinnsekk med vin.


text:
Så kommer du til Guds Gibea, der filisterne har vaktpostene sine. Når du kommer til byen, treffer du på en flokk profeter som kommer ned fra offerhaugen. Foran dem går det noen som slår på tromme og spiller på harpe, fløyte og lyre, og selv er de grepet av profetisk henrykkelse.


text:
Da kommer Herrens ånd over deg så du kommer i profetisk henrykkelse sammen med dem og blir et annet menneske.


text:
gå foran meg ned til Gilgal. Der vil jeg komme til deg og ofre brennoffer og fredsoffer. Sju dager må du vente før jeg kommer og sier deg hva du skal gjøre.» 


text:
Idet Saul snudde seg for å forlate Samuel, ga Gud ham et annet hjerte. Og samme dag inntraff alle disse tegnene.


text:
Han kom til Gibea, hvor han møtte en flokk profeter. Da kom Guds ånd over ham, og han ble grepet av profetisk henrykkelse sammen med dem.


text:
Alle som kjente ham, så at han talte profetisk sammen med profetene. De sa til hverandre: «Hva har skjedd med sønnen til Kisj? Er også Saul blant profetene?» 


text:
En mann derfra sa: «Hvem er deres far?» Slik er det blitt et ordtak: «Er også Saul blant profetene?» 


text:
sa hans onkel til ham og tjenesteguttenhans: «Hvor har dere vært?» «Påleting etter eselhoppene», svarte han, «og da vi ikke så noe til dem, gikk vi til Samuel.» 


text:
«Han fortalte oss at eselhoppene var kommet til rette», svarte Saul. Men det som Samuel hadde sagt om kongs makten, fortalte han ikke til onkelen.


text:
Der sa han til israelittene: «Så sier Herren, Israels Gud: Jeg førte Israel opp fra Egypt og fridde dere fra egypternes hånd og fra alle de andre rikene somundertrykte dere.


text:
Men i dag har dere forkastet deres Gud, han som berget dere ut av all nød ogulykke. Dere har sagt: Nei, sett en konge over oss! –Tre nå fram for Herrens ansikt, stamme for stamme og slekt for slekt!» 


text:
Så lot han Benjamins stamme komme fram, slekt for slekt, og loddet falt på Matri-slekten. Deretter falt loddet på Saul, sønn av Kisj. De lette etter ham, men kunne ikke finne ham.


text:
Da spurte de Herren en gang til: «Er mannen kommet hit?» Herren svarte: «Han har gjemt seg blant krigsutstyret.» 


text:
De sprang og hentet ham der, og han trådte fram midt blant folket. Han var et hode høyere enn alle andre.


text:
Samuel sa da til folket: «Her ser dere ham som Herren harutvalgt! Det finnes ikke hans like i hele folket.» Og hele folkemengden satte i et hyllingsrop: «Leve kongen!» 


text:
Samuel kunngjorde så kongeloven for folket. Han skrev den opp i en bok, som han la ned for Herrens ansikt. Siden sendte han folket hjem, hver til sitt.


text:
Men det var noen gudløse menn som sa: «Hvordan kan denne mannen redde oss?» De foraktet ham og kom ikke med noen hyllingsgave til ham. {{Nahasj, kongen over ammonittene, undertrykte gadittene og rubenittene med makt. Han stakk ut det høyre øyet på dem, og det fantes ingen redningsmann for Israel. Det var ingen israelitter igjen på den andre siden av Jordan som ikke Nahasj, kongen over ammonittene, hadde stukketut det høyre øyet på. Men se, sju tusen mann berget seg fra ammonittenes hånd, og de kom til Jabesj i Gilead.


text:
En må ned senere}} dro ammonitten Nahasj opp og omringet Jabesj i Gilead. Og alle mennene i Jabesj sa til ham: «Slutt en pakt med oss, så skal vi tjene deg.» 


text:
Men ammonitten Nahasj svarte dem: «Jeg skal slutte en pakt med dere på den må ten at jeg stikker ut det høyre øyet på dere alle sammen, til vanære for hele Israel.» 


text:
Da sa de eldste i Jabesj til ham: «Gi oss en frist på sju dager så vi kan sende bud rundt om i hele Israel. Er det da ingen som hjelper oss, skal vi overgi oss til deg.» 


text:
Da sendebudenekom til Sauls Gibea, bar de ærendet sitt fram for folket, og hele folket brast i gråt.


text:
I samme stund kom Saul fra åkeren med oksene sine, og han spurte: «Hva er i veien med folket, siden de gråter?» De fortalte ham hva mennene fra Jabesj hadde sagt.


text:
Han tok et spann okser og skar dem opp i stykker som han sendte rundt i hele Israel med dette budskapet: «Slik skal det gjøre s med oksene til den som ikke drar ut med Saul og Samuel.» Da falt det redsel for Herren over folket, og de dro ut, alle som en.


text:
De sa til budbærerne som var kommet: «Si til mennene i Jabesj i Gilead: I morgen når solen brenner hett, skal det komme hjelp til dere.» Da budbærerne kom og meldte dette til mennene i Jabesj, ble de glade.


text:
Dagen etter delte Saul folket i tre avdelinger, og i morgenvakten brøt de inn i leiren. Da dagen var på det heteste, hadde de slått ammonittene. De som overlevde, ble spredt. Det var ikke to mann igjen på samme sted.


text:
Folket sa til Samuel: «Hvem var det som sa: Skal Saul være konge over oss? La oss få tak i de mennene og drepe dem!» 


text:
Da dro hele folket til Gilgal, og der gjorde de Saul til konge for Herrens ansikt. De ofret fredsoffer for Herrens ansikt, og Saul og alle israelittene gledet seg stort.


text:
Samuel sa til hele Israel: «Jeg har lyttet til alt dere har sagt til meg, og jeg har satt en konge over dere.


text:
Fra nå av er det kongen som skal lede dere. Jeg er gammel og grå, og mine sønner er blant dere. Fra jeg var ung og til denne dag har jeg ledet dere.


text:
Her står jeg. Før nåklagemål mot meg for Herren og hans salvede! Er det noen jeg har tatt en okse fra? Er det noen jeg har tatt et esel fra? Er det noen jeg harundertrykt? Er det noen jeg har mishandlet? Er det noen jeg har tatt imot bestikkelser fra –og så lukketøynene foruretten? Om så er, vil jeg gi det tilbake.» 


text:
Da sa han til dem: «I dag er Herren og hans salvede vitner på at dere ikke har funnet noen skyld hos meg.» Folket svarte: «Ja, han er vitne.» 


text:
Så sa Samuel til folket: Ja, Herren er vitne, han som handlet gjennom Moses og Aron, og som førte fedrene deres opp fra Egypt.


text:
Kom nå fram, så vil jeg føre klagemål mot dere for Herrens ansikt. Jeg vil fortelle om alle Herrens velgjerninger mot dere og fedrene deres.


text:
Da Jakob var kommet til Egypt, ropte fedrene deres til Herren, og han sendte Moses og Aron. De førte fedrene deres ut av Egypt og lot dem få bo på dette stedet.


text:
Men de glemte Herren sin Gud. Derfor overga han dem i hendene på Sisera, hærføreren i Hasor, og i hendene på filisterne og kongen i Moab. Alle disse gikk til krig mot dem.


text:
Da ropte de til Herren og sa: «Vi har syndet, for vi har forlatt Herren og dyrket Baal-gudeneog Astarte-bildene. Men fri oss nåut av hendene på fiendene våre, så skal vi tjene deg.» 


text:
Så sendte Herren Jerubbaal og Bedan, Jefta og Samuel og reddet dere fra fiendene rundt omkring, så dere kunne bo trygt.


text:
Men da dere så at Nahasj, kongen over ammonittene, kom mot dere, sa dere til meg: «Nei, vi vil ha en konge til å styre oss» –enda Herren deres Gud var deres konge.


text:
Hvis dere frykter Herren, tjener ham og lytter til hans røst, og hvis dere ikke setter dere opp mot hans ord, men følger Herren deres Gud, både dere og kongen som hersker over dere, skal det gågodt.


text:
Men hvis dere ikke vil lytte til Herrens røst og setter dere opp mot hans ord, skal Herrens hånd ramme dere slik den rammet fedrene deres.


text:
Er det ikke nåtid for hvetehøsten? Jeg vil rope til Herren, og han skal sende torden og regn. Da skal dere skjønne og se at det i Herrens øyne var en stor synd dere gjorde da dere krevde en konge.


text:
Samuel ropte til Herren, og han sendte torden og regn den dagen. Da ble folket grepet av stor frykt for Herren og for Samuel,


text:
og de sa til Samuel: «Be til Herren din Gud at vi, dine tjenere, ikke må dø! For vi la enda en ond gjerning til alle våre synder da vi krevde en konge.» 


text:
Samuel sa da til folket: «Vær ikke redde selv om dere har gjort alt dette onde. Vik bare ikke fra Herren, men tjen Herren av hele deres hjerte.


text:
For sitt store navns skyld vil Herren ikke forkaste sitt folk, for han har besluttetågjøre dere til sitt folk.


text:
Og jeg, aldri skal jeg gjøre en slik synd mot Herren at jeg holder opp å be for dere. Jeg skal lære dere den gode og rette vei.


text:
Frykt Herren og tjen ham i troskap og av et helt hjerte. For se hvor store ting han har gjort mot dere!


text:
Saul valgte seg ut tre tusen mann av Israel. To tusen av dem var sammen med ham ved Mikmas og i fjelltraktene ved Betel, og ett tusen var sammen med Jonatan ved Gibea i Benjamins landområde. Saul sendte resten av folket hjem, hver til sitt.


text:
Jonatan slo filisternes vaktstyrke i Gibea, og det hørte filisterne. Saul lot hornet gjalle over hele landet, for han sa: «Dette skal hebreerne få høre.» 


text:
Hele Israel fikk høre at Saul hadde slått filisternes vaktstyrke, og at filisterne hadde lagt israelittene for hat. Da ble folket kalt ut for å følge Saul til Gilgal.


text:
Filisterne samlet seg til kamp mot Israel med tre tusen vogner og seks tusen ryttere og med fotfolk så mange som sanden på havets strand. De dro opp og slo leir ved Mikmas, øst for Bet-Aven.


text:
Israelittene ble hardt presset, og da de så hvor farlig det ble, gjemte noen seg i huler og tornebusker, i fjellkløfter, underjordiske ganger og brønner,


text:
mens noen av hebreerne flyktet over Jordan til Gads og Gileads landområde. Saul var fremdeles i Gilgal, og hele folket fulgteham, skjelvende av redsel.


text:
Han ventet i sju dager, til den tiden Samuel hadde fastsatt. Men Samuel kom ikke til Gilgal, og folket tok til åspre seg og gå fra Saul.


text:
Samuel sa: «Hva har du gjort?» Saul svarte: «Jeg så at folket tok til åspre seg og gå fra meg. Du kom ikke til fastsatt tid, og filisterne samlet seg ved Mikmas.


text:
Da tenkte jeg: Nå kommer filisterne ned til Gilgal og går til angrep på meg uten at jeg har bedt om velvilje for Herrens ansikt. Derfor våget jeg meg til å bære fram brennofferet.» 


text:
Samuel sa til Saul: «Du har handletuforstandig. Du har ikke holdt det budet som Herren din Gud ga deg. Hadde du gjort det, ville Herren ha stadfestet ditt kongedømme over Israel for alle tider.


text:
Men nå skal ditt kongedømme ikke ståved lag. Herren har søkt seg ut en mann etter sitt hjerte og kalt ham til fyrste over sitt folk. For du har ikke holdt det Herren bød deg.» 


text:
Så brøt Samuel opp. Han dro fra Gilgal opp til Gibea i Benjamin. Da Saul mønstret folket som hadde samlet seg rundt ham, var det omkring seks hundremann.


text:
Saul og Jonatan, sønnen hans, låved Geba i Benjamins landområde med folket som hadde samlet seg rundt dem, og filisterne hadde slått leir ved Mikmas.


text:
Plyndrere dro ut fra filisternes leir i tre avdelinger. Den første gikk i retning Ofra i Sjual-landet,


text:
den andre i retning Bet-Horon og den tredje i retning av grensen på høylandet over Sebo'im-dalen, mot ørkenen.


text:
Den gang fantes det ingen smed i hele Israel, for filisterne sa: «Hebreerne må ikke få lage sverd og spyd selv!» 


text:
Derfor måtte alle israelittene dra ned til filisterne for å få kvesset sine plogjern og hakker, økser og sigder.


text:
Prisen var to tredjedels sjekel for plogjern og hakker, tretindede høygafler og økser og for å få satt jernpigger på staver.


text:
Slik hadde det seg at den dagen slaget sto, hadde ingen av dem som fulgte Saul og Jonatan, sverd eller spyd. Bare Saul og hans sønn Jonatan hadde slike våpen.


text:
En dag sa Jonatan, Sauls sønn, til våpenbæreren sin: «Kom, la oss dra over til filisternes forpost på den andre siden.» Men han sa ikke noe om det til sin far.


text:
Saul låda iutkanten av Gibea, undergranatepletreet i Migron. Folket som var med ham, talte om lag seks hundremann.


text:
Ahia bar efod-drakten. Han var sønn av Ahitub, som var bror til Ikabod, sønn av Pinhas, og sønnesønn av Eli, Herrens prest i Sjilo. Folket visste ikke at Jonatan var gått.


text:
På hver side av det skaret hvor Jonatan prøvde å komme over til filisternes forpost, var det bratte klipper. Den ene kalles Boses og den andre Senne.


text:
Den ene klippen raget rett opp på nordsiden, midt imot Mikmas, den andre på sørsiden, midt imot Geba.


text:
Jonatan sa til våpenbæreren sin: «Kom, la oss dra over til forposten til disseuomskårne. Kanskje Herren hjelper oss. For ingen ting kan hindre Herren i å gi seier, enten vi er mange eller få.» 


text:
Våpenbæreren svarte: «Gjør alt som ligger deg på hjertet. Gåbare på! Jeg skal følge deg hvor du vil.» 


text:
Hvis mennene da sier: Ståstille til vi kommer bort til dere! –såblir vi stående der vi er, og går ikke opp til dem.


text:
Men sier de: Kom opp til oss! –sådrar vi opp, for da har Herren gitt dem i våre hender. Det skal være vårt tegn.» 


text:
Da filisterne kunne se dem begge fra forposten, sa de: «Se, der er det noen hebreere som er kommet ut av hulenede gjemte seg i.» 


text:
Mennene på forposten ropte til Jonatan og våpenbæreren hans: «Kom opp til oss, så skal vi si dere noe.» Da sa Jonatan til våpenbæreren: «Følg etter meg opp, for Herren har gitt dem i Israels hender.» 


text:
Så klatret Jonatan opp på hender og føtter, fulgt av våpenbæreren. Da Jonatan slo til, falt filisterne, og våpenbæreren kom etter ham og ga dem dødsstøtet.


text:
I dette første angrepet fra Jonatan og våpenbæreren hans felte de om lag tjue mann på en strekning som svarer til halvparten av det som kan pløyes på en dag.


text:
Da kom det redsel over hele hæren, både i leiren og ute på marken. Til og med forposten og plyndrerne skalv av skrekk. Jorden ristet, og en redsel fra Gud kom over dem.


text:
Da sa Saul til folket som var med ham: «Hold mønstring og finn ut hvem av våre som mangler.» Så holdt de mønstring, og det viste seg at Jonatan og våpenbæreren hans var borte.


text:
Saul sa da til Ahia: «Kom hit med Guds paktkiste!» For Guds paktkiste var på den tiden hos israelittene.


text:
Mens Saul snakket med presten, økte forvirringen i filisterleiren mer og mer. Saul sa da til presten: «Trekk hånden din tilbake!» 


text:
Saul og alt folket samlet seg og dro dit hvor striden sto. Da fikk de se at filisterne hadde vendt sverdene mot hverandre. Det rådde full forvirring.


text:
De hebreerne som til nåhadde ståttunderfilisterne, og som hadde vært med dem i felten, gikk over til israelittene som fulgte Saul og Jonatan.


text:
Da de israelittene som hadde gjemt seg i Efraim-fjellene, fikk høre at filisterne flyktet, satte de etter dem og ble med i striden, de også.


text:
og israelittene var hardt presset den dagen. Saul tok folket i ed og sa: «Forbannet er den som tar til seg mat før det er blitt kveld og jeg har fått hevn over mine fiender.» Og ingen smakte noe mat.


text:
Det fløt av honning i skogen, men ingen tok noe av det i munnen, så stor ærefrykt hadde folket for eden.


text:
Men Jonatan hadde ikke hørt at hans far hadde tatt folket i ed. Han rakte ut staven han hadde i hånden, dyppet enden av den ned i honningen og tok honningen i munnen. Da fikk øynene hans glansen tilbake.


text:
En av mennene sa: «Din far har tatt folket i ed og sagt: Forbannet er den som tar til seg mat i dag. Det er derfor folket er så utmattet.» 


text:
Jonatan svarte: «Min far førerulykke over landet. Se hvilken glans mine øyne fikk da jeg smakte på litt av denne honningen.


text:
Hvis folket i dag hadde fått spise seg mette av byttet de har tatt fra fienden, ville filisternes nederlag vært enda større.» 


text:
De kastet seg over byttet, tok sauer, okser og kalver og slaktet dem rett på jorden. De spiste kjøttet med blodet i.


text:
Noen menn fortalte det til Saul og sa: «Nåsynder folket mot Herren. De spiser kjøtt med blod i.» «Dere har vært troløse», sa Saul. «Velt nåhit en stor stein.» 


text:
Så bød Saul: «Gårundt til folket og si at hver og en skal komme hit til meg med oksen sin eller lammet sitt og slakte dem her, og så kan de spise. Synd ikke mot Herren ved å spise kjøtt med blod i.» Hver og en i hæren kom da med oksen sin og slaktet den der om natten.


text:
Siden sa Saul: «La oss dra nedover og sette etter filisterne i natt og plyndre dem til det lysner av dag. Ikke en eneste en av dem skal bli igjen.» De svarte: «Gjør helt som du synes.» Men presten sa: «La oss først tre fram for Gud.» 


text:
Så ba Saul Gud om råd: «Skal jeg dra nedover etter filisterne? Vil du gi dem i Israels hender?» Men Gud svarte ham ikke den dagen.


text:
Da sa Saul: «Kom hit, alle høvdinger i folket. Ransak og finn ut hva det er for en synd som er gjort i dag.


text:
For så sant Herren lever, han som gir Israel seier: Om det så er Jonatan, min egen sønn, som bærer skylden, skal han dø.» Men ikke én i hæren svarte ham.


text:
Da sa han til hele Israel: «Still dere på den ene siden, så skal jeg og Jonatan, sønnen min, stå på den andre.» Folket svarte Saul: «Gjør det du synes er best.» 


text:
Saul sa til Herren, Israels Gud: «La sannheten komme fram!» Og loddet falt på Jonatan og Saul, men folket gikk fri.


text:
Da sa Saul til Jonatan: «Fortell meg hva du har gjort.» Jonatan fortalte ham det: «Jeg tok litt honning på enden av staven som jeg hadde i hånden, og smakte på den. Her står jeg. Jeg er rede til å dø.» 


text:
Men folket sa til Saul: «Skal Jonatan dø, han som har vunnetdenne store seieren for Israel? Aldri!så sant Herren lever, ikke et hårstrå skal falle fra hodet hans og ned på bakken. For han har hatt Gud med seg i det han har gjort i dag.» Slik berget folket Jonatan, og han slapp å dø.


text:
Da Saul hadde sikret seg kongs makten over Israel, førte han krig mot alle fiendene sine rundt omkring: mot moabittene, ammonittene og edomittene, mot kongene i Soba og mot filisterne. Og hvor han så vendte seg, vant han seier.


text:
Sauls sønner var Jonatan, Jisjvi og Malki-Sjua. Den eldste av hans to døtre het Merab og den yngste Mikal.


text:
Sauls kone het Ahinoam, hun var datter av Ahimaas. Hærføreren hans het Abner. Han var sønn av Ner, Sauls onkel.


text:
Krigen mot filisterne var hard så lenge Saul levde. Og når Saul så en heltemodig og djerv mann, tok han ham i sin tjeneste.


text:
Samuel sa til Saul: «Det var meg Herren sendte for åsalve deg til konge over hans folk, over Israel. Hør nå Herrens ord!


text:
Så sier Herren over hærskarene: Jeg krever amalekittene til regnskap for det de gjorde mot israelittene da de dro opp fra Egypt. De sperret veien for dem.


text:
Dra nåut og slåamalekittene. Slåalt som tilhører dem, med bann. Spar ingen. Drep menn og kvinner, småbarn og spedbarn, okser og sauer, kameler og esler!» 


text:
Saul kalte folket til våpen og mønstret dem i Tela'im. Det var to hundretusen fotfolk foruten ti tusen judeere.


text:
Til kenittene sa han: «Skill lag med amalekittene og dra bort, så jeg ikke utrydder dere sammen med dem. For dere gjorde vel mot israelittene da de dro opp fra Egypt.» Da skilte kenittene lag med amalekittene.


text:
Men Saul og hans menn sparte Agag og det beste av småfeet og storfeet, gjøfeet og lammene. De sparte alt som var noe verdt, og ville ikke slådet med bann. Men alt som var verdiløst og dårlig, bannlyste de.


text:
«Jeg angrer at jeg gjorde Saul til konge, for han har vendt seg bort fra meg og ikke gjort som jeg har sagt.» Samuel ble harm og ropte til Herren hele natten.


text:
Morgenen etter sto han tidlig opp for å møte Saul. Da ble det meldt til Samuel: «Saul kom til Karmel, og der reiste han et minnesmerke over seg selv. Så brøt han opp og dro nedover til Gilgal.» 


text:
Da Samuel kom til Saul, sa Saul til ham: «Velsignet er du av Herren! Jeg har gjort som Herren har sagt.» 


text:
Samuel sa: «Hva er det da for breking som låter for ørene mine, og hva er det for rautingjeg hører?» 


text:
«Det er noen dyr de har tatt med fra amalekittene», svarte Saul. «Krigsfolket sparte det beste av småfeet og storfeet for åofre det til Herren din Gud, men resten har vi bannlyst.» 


text:
Da sa Samuel til Saul: «Slutt! Jeg skal fortelle deg hva Herren har sagt til meg i natt.» «Si det!» svarte Saul.


text:
Samuel sa: «Selv om du er liten i egne øyne, er du likevel høvding for Israels stammer. Herren salvet deg til konge over Israel.


text:
Han sendte deg av sted og sa: gå og slådisse syndige amalekittene med bann, og kjemp mot dem til du har gjort ende på dem!


text:
Hvorfor adlød du ikke Herrens ord, men kastet deg over byttet og gjorde det som var ondt i Herrens øyne?» 


text:
Saul svarte: «Jeg adlød Herrens ord og gikk den veien Herren sendte meg. Jeg førte Agag, amalekittkongen, hit og slo amalekittene med bann.


text:
Men krigsfolket tok en del småfe og storfe av byttet, det beste av det som var bannlyst, for åofre det til Herren din Gud her i Gilgal.» 


text:
Da sa Samuel: «Har Herren sin glede i brennoffer og slaktoffer like mye som i lydighet mot Herrens ord? Nei, å adlyde er bedre enn slaktoffer, å lytte er bedre enn fett av værer.


text:
For trass er som spådomssynd, ulydighet er som avgudsdyrkelse. Fordi du har forkastet Herrens ord, har han forkastet deg som konge.» 


text:
Da sa Saul til Samuel: «Jeg har syndet, for jeg har brutt Herrens bud og dine ord. Jeg var redd folket og ga etter for dem.


text:
Samuel svarte: «Jeg blir ikke med deg tilbake. For du har forkastet Herrens ord, og Herren har forkastet deg. Du skal ikke lenger være konge over Israel.» 


text:
Da sa Samuel til ham: «I dag har Herren revet kongedømmet over Israel fra deg og gitt det til en annen, en som er bedre enn du.


text:
Saul svarte: «Jeg har syndet. Men vis meg likevel ære mens de eldste i mitt folk og hele Israel er til stede. Bli med meg tilbake så jeg kan tilbe Herren din Gud.» 


text:
Deretter sa Samuel: «Før Agag, amalekittkongen, hit til meg.» Skjelvende gikk Agag fram for ham og sa: «Sannelig, døden er bitter!» 


text:
Samuel svarte: «Som ditt sverd rev barna bort fra mødrene, skal din mor bli barnløs, mer enn andre kvinner.» Så hogg Samuel Agag ned for Herrens ansikt i Gilgal.


text:
Til sin dødsdag så Samuel aldri Saul igjen, for han sørget over Saul. Men Herren angret at han hadde gjort Saul til konge over Israel.


text:
Herren sa til Samuel: «Hvor lenge vil du sørge over Saul? Jeg har forkastet ham som konge over Israel. Fyll hornet ditt med olje og gå! Jeg sender deg til Isai i Betlehem, for jeg har sett meg ut en av hans sønner til konge.» 


text:
Samuel svarte: «Hvordan kan jeg gådit? får Saul høre det, dreper han meg.» Da sa Herren: «Ta med deg en kvige og si at du kommer for åofre til Herren.


text:
Be så Isai komme til ofringen! Jeg skal fortelle deg hva du siden skal gjøre. Ham jeg viser deg, skal du salve for meg.» 


text:
Samuel gjorde som Herren hadde sagt. Da han kom til Betlehem, gikk byens eldste skjelvende imot ham og spurte: «Kommer du i fredelig ærend?» 


text:
Han svarte: «Ja, jeg har kommet for åofre til Herren. Gjør dere rene og hellige og kom med meg til ofringen.» Så helliget han Isai og sønnene hans og innbød dem til ofringen.


text:
Men Herren sa til Samuel: «Se ikke på hans utseende og høye vekst, for jeg har forkastet ham. Her gjelder ikke det som mennesker ser. For mennesker ser det som øynene ser, men Herren ser på hjertet.» 


text:
Da ropte Isai på Abinadab og lot ham tre fram for Samuel. Men Samuel sa: «Heller ikke ham har Herrenutvalgt.» 


text:
Slik lot Isai de sju sønnene tre fram for Samuel. Men Samuel sa til Isai: «Herren har ikke utvalgt noen av disse.» 


text:
Da spurte Samuel: «Var dette alle gutten e dine?» «Nei», svarte Isai, «det er enda en igjen, den yngste. Han er ute og gjeter småfeet.» «Send bud etter ham!» sa Samuel. «Vi setter oss ikke til bords før han kommer.» 


text:
Så sendte Isai bud etter ham. Han var rødkinnet, hadde vakre øyne og et godtutseende. Herren sa: «Reis deg og salv ham! For han er det.» 


text:
Da tok Samuel hornet med olje og salvet ham midt blant brødrene hans. Fra den dagen kom Herrens ånd over David og var med ham siden. Så brøt Samuel opp og dro tilbake til Rama.


text:
Si bare fra, herre, så skal dine tjenere som står her foran deg, lete fram en mann som kan spille på harpe. Når en ond ånd fra Gud kommer over deg, skal han spille på harpen. Det vil gi deg lindring.» 


text:
En av de unge mennene sa: «Jeg har sett en sønn av Isai fra Betlehem som kan spille. Han er en modig og djerv kriger; han snakker forstandig og har et godtutseende. Og Herren er med ham.» 


text:
Da tok Isai et esel, lesset det med brød, en skinnsekk med vin og et kje, og han sendte det med sin sønn David til Saul.


text:
Slik kom David til Saul og begynte i tjeneste hos ham. Saul ble meget glad i ham og gjorde ham til sin våpenbærer.


text:
Når så en ond ånd fra Gud kom over Saul, tok David fram harpen og spilte på den, og Saul fikk lindring. Det ble bedre med ham, og den onde ånden forlot ham.


text:
Filisterne samlet hærene sine til kamp. De kom sammen ved Soko i Juda og slo leir ved Efes-Dammim mellom Soko og Aseka.


text:
Saul og israelittene samlet seg også. De slo leir i Ela-dalen og gjorde seg klar til kamp mot filisterne.


text:
Filisterne sto oppstilt i den ene fjellskråningen og israelittene i den andre. Bare dalen var mellom dem.


text:
Da trådte det fram fra filisternes rekker en mann somutfordret til tvekamp. Han het Goliat og var fra Gat. Han var seks alen og et fingerspenn høy.


text:
På hodet hadde han en bronsehjelm, og han var kledd i en skjellbrynje av bronse. Den veide fem tusen sjekel.


text:
Skaftet på spydet hans var tykt som en vevbom, og spydspissen var av jern og veide seks hundresjekel. Skjoldbæreren gikk foran ham.


text:
Goliat stilte seg opp og ropte til Israels hær: «Hvorfor drar dere ut og gjør dere klar til kamp? Er ikke jeg en filister og dere Sauls tjenere? Velg ut en mann og send ham ned til meg!


text:
Hvis han kan kjempe med meg og felle meg, skal vi være slaver for dere. Men hvis jeg vinner over ham og feller ham, skal dere være våre slaver og tjene oss.» 


text:
Og filisteren fortsatte: «I dag har jeg hånt Israels hær. Send hit en mann, så skal vi kjempe med hverandre.» 


text:
David var sønn av Isai, som tilhørte Efrat-slekten fra Betlehem i Juda. Denne mannen hadde åtte sønner. På Sauls tid var Isai gammel og skrøpelig.


text:
Isais tre eldste sønner hadde fulgt Saul i krigen. Av disse tre sønnene som hadde gått i krigen, het den eldste Eliab, den andre Abinadab og den tredje Sjamma.


text:
Da sa Isai til David, sønnen sin: «Ta med en efa av dette ristede kornet og disse ti brødene og skynd deg til brødrene dine i leiren!


text:
Og disse ti ostestykkene skal du ha med til tusenmannsføreren. Finn ut hvordan brødrene dine har det, og få et tegn på at de lever!


text:
Morgenen etter sto David tidlig opp og overlot småfeet til en gjeter. Så tok han det han skulle ha med, og gikk av sted slik Isai hadde gitt ham beskjed om. Da han kom til leiren, gikk hæren nettopp ut for å stille seg opp, og krigsropet ljomet.


text:
David la sakene sine fra seg hos vakten som hadde tilsyn med krigsutstyret. Så sprang han bort til hæren, fant brødrene sine og hilste på dem.


text:
Mens han snakket med dem, trådte tvekjemperen, filisteren Goliat fra Gat, fram fra filisternes rekker. Han ropte de samme ordene som tidligere, og nåhørte også David det.


text:
Og de sa seg imellom: «Ser dere den mannen som kommer fram der? Han kommer for åhåne Israel. Den som feller ham, vil kongen gi stor rikdom og sin datter med, og hans slekt skal være fritatt for skatt i Israel.» 


text:
David spurte de mennene som sto sammen med ham: «Hva var det han skulle få, den mannen som feller filisteren og tar en slik vanære bort fra Israel? Hvem er han vel, denneuomskårne filisteren som våger åhåne den levende Guds hær?» 


text:
Eliab, Davids eldste bror, hørte hva han snakket med mennene om. Han ble sint på David og sa: «Hvorfor er du kommet hit ned? Hvem har du fått til ågjete den lille saueflokken ute i ørkenen? Jeg vet hvor frekk og ond du er. Du er bare kommet hit ned for å se på slaget.» 


text:
Så vendte han seg fra broren og gjentok spørsmålet for en annen. Og folket ga ham det samme svaret som første gang.


text:
Men Saul svarte: «Du kan ikke gåmot filisteren og kjempe med ham; du er jo bareunggutten, og han har vært kriger fraungdommen av.» 


text:
Da sa David: «Din tjener har gjett småfeet for sin far. Kom det da en løve eller en bjørn og tok et fe fra flokken,


text:
sprang jeg etter den, slo den og rev feet ut av gapet på den. Og reiste den seg mot meg, grep jeg den i manken og slo den i hjel.


text:
Både løve og bjørn har din tjener felt, og det skal gådenneuomskårne filisteren som dem; for han har hånt den levende Guds hær.» 


text:
Og David la til: «Herren, som har berget meg fra løve og bjørn, han skal også berge meg fra denne filisteren.» Da sa Saul til David: «Gå, måtte Herren være med deg!» 


text:
David bandt Sauls sverdutenpåklærne og forsøkte å gå, men forgjeves. For han hadde aldri prøvd det før. «Jeg greier ikke å gå med dette på meg», sa han til Saul, «jeg er ikke vant til det.» Så la han det av seg,


text:
og i stedet tok han staven sin i hånden, valgte seg ut fem glatte steiner fra elveleiet og puttetdem i gjetervesken som han bar over skulderen. Slyngen hadde han i hånden. Så gikk han fram mot filisteren.


text:
Da filisteren så fram for seg og fikk øye på David, fnyste han foraktelig av ham. For David var jo bareunggutten, rødkinnet og vakker å se til.


text:
«Tror du jeg er en hund, siden du kommer mot meg med kjepper?» ropte filisteren til David. Og han forbannet David ved sine guder.


text:
«Kom hit til meg», sa han, «så skal jeg gi kjøttet ditt til fuglene under himmelen og dyrene på marken.» 


text:
David svarte: «Du kommer mot meg med sverd, spyd og sabel, men jeg kommer mot deg i navnet til Herren over hærskarene, han som er Gud for Israels hær, han som du har hånt.


text:
I dag vil Herren gi deg i min hånd. Jeg skal slå deg i hjel og hugge hodet av deg. Og liket ditt og likene fra filisterhæren skal jeg i dag gi til fuglene under himmelen og til villdyrene på jorden. Så skal hele jorden forstå at Israel har en Gud.


text:
Og alt dette folket som er samlet, skal forstå at det ikke er med sverd og spyd Herren gir seier. Det er Herren som rår for krigen, og han skal overgi dere i våre hender.» 


text:
Da filisteren begynte åbevege seg mot David igjen, sprang David raskt fram foran hæren for å møte ham.


text:
Han stakk hånden ned i vesken og tok opp en stein. Den slynget han ut så den traff filisteren i pannen. Steinen gikk dypt inn i pannen hans, og han stupte med ansiktet mot jorden.


text:
Slik vant David over filisteren med slynge og stein. Han felte filisteren og slo ham i hjel, enda han ikke hadde noe sverd i hånden.


text:
David sprang bort til filisteren, tok sverdet hans og dro det ut av sliren og drepte ham. Så hogg han hodet av ham. Da filisterne så at kjempen deres var død, flyktet de.


text:
Men israelittene og judeerne stormet fram med høye krigsrop og forfulgtedem helt til Gat og til portene i Ekron. Det låfalne filistere langs veien fra Sjaarajim like til Gat og Ekron.


text:
Da Saul så David gå fram mot filisteren, sa han til Abner, hærføreren sin: «Abner, hvem er denneungguttensønn av?» «Så sant du lever, konge», svarte Abner, «det vet jeg ikke.» 


text:
Da David kom tilbake etter at han hadde felt filisteren, tok Abner ham og førte ham fram for Saul. Han holdt ennå hodet til filisteren i hånden.


text:
Saul spurte: «Hvem er du sønn av, unge mann?» David svarte: «Jeg er sønn av din tjener Isai fra Betlehem.» 


text:
Da David hadde snakket med Saul, ble Jonatan nær knyttet til David, og han fikk ham så kjær som sitt eget liv.


text:
Han tok av seg kappen han hadde på, og ga den til David sammen med stridsklærne og sverdet, buen og beltet.


text:
David dro ut i krigen, og han hadde lykken med seg overalt hvor Saul sendte ham. Derfor ga Saul ham kommando over sine krigere. Hele folket beundret ham, også Sauls menn.


text:
Da hæren kom hjem etter at David hadde felt filisteren, kom kvinnene syngende og dansende ut fra alle byene i Israel for å møte kong Saul med trommer, gledesrop og triangelspill.


text:
Da ble Saul brennende harm. Han mislikte disse ordene og sa: «De gir David æren for titusener, men meg bare for tusener. Nåmangler han bare kongs makten!» 


text:
Dagen etter kom det en ond ånd fra Gud over Saul. Han ble helt fra seg inne i huset, og David spilte på harpen, som han gjorde hver dag. Saul hadde et spyd i hånden.


text:
Han kastet spydet mot David og tenkte: «Nåspidder jeg ham til veggen.» Men David bøyde seg unna for ham to ganger.


text:
Derfor sendte Saul ham fra seg og satte ham til høvding over tusen mann. David førte hæren ut i kamp og hjem igjen.


text:
En dag sa Saul til David: «Her er Merab, den eldste datteren min. Henne gir jeg deg til kone. Vis meg til gjengjeld at du er en djerv mann og fører Herrens kriger.» For Saul sa til seg selv: «Jeg vil ikke legge hånd på ham; det skal filisterne gjøre.» 


text:
David svarte Saul: «Hvem er vel jeg i Israel, og hva er vel min slekt og min fars familie, siden jeg skal bli kongens svigersønn?» 


text:
«Han skal få henne», tenkte Saul. «Hun kan bli en snare for ham så han kommer i filisternes vold.» Derfor sa Saul til David for andre gang: «Du skal bli min svigersønn.» 


text:
Så bød Saul sine menn at de skulle snakke med David i fortrolighet og si: «Kongen liker deg godt, og alle hans menn holder av deg. Nåkan du bli kongens svigersønn.» 


text:
Da mennene til Saul hvisket dette i øret på David, sa han: «Tror dere det er så lett å bli kongens svigersønn? Jeg er en fattig mann av lav ætt.» 


text:
Da sa Saul: «Gåog si til David at kongen ikke vil ha noen annen festegave enn forhuden av hundrefilistere; slik vil han hevne seg på fiendene sine.» For Saul regnet med at filisterne ville drepe David.


text:
Da mennene til Saul fortalte David hva Saul hadde sagt, var David glad for at han skulle bli kongens svigersønn. Og før tiden var ute,


text:
brøt David opp og dro av sted med folkene sine. Han felte to hundrefilistere. Så tok han forhudenederes med seg, og de ble talt opp for kongen, slik at David kunne bli kongens svigersønn. Da ga Saul ham sin datter Mikal til kone.


text:
Filisterhøvdingene rykket ofte ut i kamp. Og hver gang de dro ut, gikk det bedre for David enn for alle de andre mennene til Saul, og han vant stort ry.


text:
En gang snakket Saul med sin sønn Jonatan og med alle sine menn om å få David drept. Men Jonatan, Sauls sønn, holdt meget av David.


text:
Derfor fortalte han dette til David og sa: «Min far Saul har til hensikt ådrepe deg. Ta deg i vare i morgen tidlig! Finn deg et skjulested og gjem deg der!


text:
så vil jeg gå ut på marken hvor du er, og ståved siden av min far. Jeg vil snakke med ham om deg, og merker jeg noe, skal jeg si deg det.» 


text:
Jonatan talte Davids sak hos sin far Saul. Han sa: «Kongen må ikke gjøre urettmot sin tjener David, for han har ikke gjorturettmot deg. Det han har gjort, har snarere vært til stort gagn for deg.


text:
Han satte livet på spill og felte filisteren, og Herren lot hele Israel vinne en stor seier. Du så det selv og gledet deg. Hvorfor vil du da synde ved å lauskyldig blod flyte og drepe David uten grunn?» 


text:
Da ropte Jonatan på David og fortalte ham alt sammen. Jonatan førte David fram for Saul, og David ble hos ham som før.


text:
Krigen fortsatte, og David dro ut og kjempet mot filisterne. De led et stort nederlag og flyktet for ham.


text:
En dag kom det en ond ånd fra Herren over Saul mens han satt i huset sitt med spydet i hånden og David spilte på harpen.


text:
Saul prøvde åspidde David til veggen med spydet. Men David bøyde unna for Saul, og spydet fór i veggen. David flyktet og kom seg unna samme natt.


text:
Saul sendte noen menn til Davids hus for åvokte på ham og drepe ham om morgenen. Men Mikal, Davids kone, varslet ham om det og sa: «Kommer du deg ikke i sikkerhet i natt, blir du drept i morgen.» 


text:
Etterpåtok hun terafene og la dem i sengen. Hun la et teppe av geiteragg ved hodet på dem og bredte sengeteppet over.


text:
Saul sa til Mikal: «Hvorfor har du narret meg slik og hjulpetfienden min til å slippe unna?» Mikal svarte: «Han sa til meg: Hjelp meg å slippe bort, ellers dreper jeg deg.» 


text:
Da David hadde flyktet og var kommet seg unna, dro han til Samuel i Rama og fortalte ham alt det Saul hadde gjort mot ham. Så gikk han og Samuel til Nevajot og slo seg til der.


text:
sendte han noen menn dit for å hen ham. Men da de fikk se profetflokken, som var i profetisk henrykkelse, og Samuel, som sto foran dem, kom Guds ånd over Saulsutsendinger, og de ble grepet av profetisk henrykkelse, de også.


text:
Saul fikk vite om dette og sendte andre menn. Men det gikk på samme må te med dem. Saul sendte folk av sted for tredje gang, men de kom i profetisk henrykkelse, de også.


text:
Til slutt gikk han selv til Rama, og da han kom til den store brønnen i Seku, spurte han: «Hvor er Samuel og David?» De svarte: «I Nevajot ved Rama.» 


text:
Så gikk han dit, til Nevajot ved Rama. Men Guds ånd kom over ham også, og han gikk i profetisk henrykkelse hele veien til Nevajot ved Rama.


text:
Saul rev av seg klærne og sto foran Samuel, grepet av profetisk henrykkelse som de andre, helt til han falt over ende. Og han ble liggende naken hele dagen og hele natten. Derfor sier folk: «Er også Saul blant profetene?» 


text:
David flyktet fra Nevajot ved Rama. Han kom til Jonatan og sa: «Hva har jeg gjort? Hva ondt og galt har jeg gjort mot din far siden han vil ta livet av meg?» 


text:
Jonatan svarte: «Langt ifra! Du skal ikke dø! Min far gjør jo aldri noe, verken stort eller smått, uten at han lar meg få vite det. Hvorfor skulle han så skjule dette for meg? Slik er det ikke.» 


text:
Men David svarte med en ed: «Din far vet godt at du ser på meg med velvilje. Derfor tenker han: Dette må ikke Jonatan få vite, det ville gjøre ham vondt. Men så sant Herren lever, og så sant du selv lever: Det er bare et skritt mellom meg og døden.» 


text:
David svarte: «I morgen er det nymåne. Da skulle jeg sitte til bords med kongen. Men lar du meg gå, gjemmer jeg meg ute på marken til tredje kvelden.


text:
Skulle så din far savne meg, må du si: David ba meg inntrengende om lov til å dra hjem til Betlehem i all hast, for der holder hele slekten sin årlige offerfest.


text:
Sier han da: Det er bra, så kan din tjener være trygg. Men farer han opp i sinne, kan du være sikker på at han er bestemt på å gjøre meg noe vondt.


text:
Vær trofast mot meg, for du har inngått en vennskapspakt med din tjener for Herrens ansikt. Men har jeg gjort meg skyldig i noen synd, så drep meg du! Hvorfor skulle du vel føre meg til din far?» 


text:
Jonatan svarte: «Det skal aldri hende deg! får jeg vite at min far har besluttetågjøre deg noe vondt, skal jeg nok si deg det.» 


text:
Der sa Jonatan til David: «Ved Herren, Israels Gud, i morgen eller i overmorgen på denne tiden skal jeg ha funnet ut av hva min far har i sinne. Enten det da ser bra ut for deg eller ikke, skal jeg sende bud til deg og la deg få vite det.


text:
Måtte Herren la det gå meg ille både nå og siden hvis min far finner for godt åføreulykke over deg uten at jeg varsler deg og hjelper deg til å komme unna, så du kan dra din vei i fred. måtte Herren være med deg, som han har vært med min far.


text:
mådu aldri ta din trofasthet bort fra mitt hus! Når Herren harutryddet alle Davids fiender fra jorden,


text:
måtte da Jonatans navn ikke bliutryddet, men leve sammen med Davids hus! måtte Herren ta hevn over Davids fiender!» 


text:
Så bekreftet Jonatan enda en gang sin ed til David, for han holdt av ham; han hadde David like kjær som sitt eget liv.


text:
Men i overmorgen skal du gåned til det stedet hvor du gjemte deg den dagenugjerningen skulle ha vært utført, og holde deg i nærheten av Etsel-steinen.


text:
og sende gutten min av sted for å finne pilene. Sier jeg da til gutten: Pilene ligger på denne siden av deg, hent dem! –såkan du komme fram. Du kan være trygg;så sant Herren lever, det er ingen fare.


text:
Men sier jeg tilunggutten: Pilene ligger bortenfor deg, –sådra din vei! For da sender Herren deg av sted.


text:
Han satt på sin vanlige plass, i høysetet ved veggen. Jonatan satte seg rett imot ham, Abner satt ved siden av Saul. Men Davids plass sto tom.


text:
Saul sa ikke noe den dagen, for han tenkte: «Det har vel hendt ham noe så han ikke er ren; han har ikke fått renset seg ennå.» 


text:
Men da Davids plass sto tom også neste dag, dagen etter nymåne, da sa Saul til Jonatan, sønnen sin: «Hvorfor er ikke Isais sønn kommet til måltidet verken i går eller i dag?» 


text:
Kjære, la meg få dra, sa han, for vår slekt holder offerfest der i byen, og min bror har bedt meg komme. Om du ser på meg med velvilje, så la meg få dra av sted og hilse på mine slektninger! –Derfor er han ikke kommet til kongens bord.» 


text:
Da ble Saul rasende på Jonatan og sa til ham: «Du sønn av en dårlig og gjenstridig kvinne! Var det ikke det jeg visste at du harutvalgt deg denne Isai-sønnen til skam for deg selv og til skam for din mors nakenhet.


text:
Så lenge Isai-sønnen lever på jorden, står verken du eller ditt kongedømme trygt. Send bud og hent ham hit til meg, for nå skal han dø!» 


text:
Men Saul løftet spydet og ville støte det gjennom ham. Da forsto Jonatan at faren ville drepe David.


text:
Han reiste seg fra bordet i brennende harme og smakte ikke mat den andre nymånedagen. Så opprørt var han for Davids skyld, for faren hadde ydmyket ham.


text:
Neste morgen gikk Jonatan ut på marken til den tid han hadde avtalt med David, og han hadde en liten gutt med seg.


text:
Han sa til gutten: «Spring og finn pilene som jeg skyter!» Mens gutten sprang, skjøt han pilen forbi ham.


text:
Og da gutten kom til det stedet hvor den lå, den pilen Jonatan hadde skutt, ropte Jonatan etter ham: «Ligger ikke pilen bortenfor deg?» 


text:
Og så ropte han: «Skynd deg, vær snar! Stå ikke der!» gutten tok opp pilen og kom tilbake til sin herre.


text:
Da gutten var gått, kom David fram fra sørsiden av steinen. Han kastet seg til jorden; tre ganger bøyde han seg. Så kysset de hverandre og gråt begge to. David storgråt.


text:
Og Jonatan sa til David: «Gåbort i fred! For vi to har sverget hverandre i Herrens navn at Herren for alltid skal være vitne om løftet mellom meg og deg og mellom min ætt og din ætt.» 


text:
David dro nå til presten Ahimelek i Nob. Da kom Ahimelek ham skjelvende i møte og spurte: «Hvorfor er du alene og har ingen med deg?» 


text:
David svarte ham: «Kongen har gitt meg et oppdrag. Og han sa til meg: Ingen må få vite noe om det oppdraget jeg har gitt deg å utføre. Derfor har jeg sagt at mennene mine skal møte på et avtalt sted.


text:
Presten sa til David: «Vanlig brød har jeg ikke, men hellig brød kan du få–bare mennene dine har holdt seg borte fra kvinner.» 


text:
«Vær trygg», svarte David. «Vi har vært avskåret fra samvær med kvinner i flere dager. Hver gang jeg drar ut, er mennenes krigsutstyr blitt helliget, selv når vi er på en vanlig ferd. Hvor mye mer må det ikke da være helliget i dag?» 


text:
Så ga presten ham hellig brød. For det fantes ikke annet brød enn skuebrødene som var tatt bort fra stedet foran Herrens ansikt. De var blitt byttet ut med ferske brød den samme dagen.


text:
Den dagen ble en av Sauls menn holdt tilbake der, for Herrens ansikt. Mannen het Doeg og var fra Edom. Han var den fremste blant Sauls gjetere.


text:
David sa til Ahimelek: «Har du ikke et spyd eller et sverd her? Jeg fikk verken sverdet eller de andre våpnene med meg, for det hadde slik hast med kongens ærend.» 


text:
Presten svarte: «Jo, sverdet til filisteren Goliat, som du slo i hjel i Ela-dalen, henger bak efod-drakten, hyllet inn i en kappe. Vil du ha det, så ta det. Det er ikke noe annet sverd her.» «Det finnes ikke maken til det», sa David. «La meg få det!» 


text:
Mennene til Akisj sa til ham: «Er ikke dette David, kongen i landet? Var det ikke om ham de dansende kvinnene sang: Saul slo tusener, men David slo titusener?» 


text:
Han lot som om han var fra vettet og spilte gal når de kom i nærheten av ham. Han risset merker på dørkarmene og siklet i skjegget.


text:
Da sa Akisj til mennene sine: «Dere ser vel at mannen er fra vettet. Hvorfor kommer dere til meg med ham?


text:
Har jeg ikke nok av galninger siden dere kommer hit med han der, så jeg skal plages med galskapen hans? Skulle en slik en få komme i mitt hus?» 


text:
Så dro David bort derfra og flyktet til hulen ved Adullam. Da brødrene hans og hele hans fars hus fikk høre det, kom de ned til ham der.


text:
Alle slags nødlidende, gjeldbundneog misfornøyde samlet seg om ham, og han ble høvding for dem. Om lag fire hundremann sluttetseg til ham.


text:
Derfra dro David til Mispe i Moab og sa til moabittkongen: «La min far og mor få komme og bo hos dere til jeg får vite hva Gud vil gjøre for meg.» 


text:
Men profeten Gad sa til David: «Du må ikke bli i borgen lenger. Dra bort og kom tilbake til Juda!» Da dro David av sted og kom til Haret-skogen.


text:
Saul fikk høre at noen hadde oppdaget David og de mennene som var med ham. Saul satt i Gibeaundertamarisktreet oppe på høyden med spydet i hånden, og alle mennene hans sto omkring ham.


text:
Da sa han til mennene som sto der: «Hør på meg, benjaminitter! Tror dere at Isai-sønnen vil gi dere alle sammen jorder og vinmarker? Vil han sette dere til høvdinger over tusen og hundre?


text:
Dere har jo alle sammensverget dere mot meg. Ingen av dere varslet meg da sønnen min sluttetpakt med Isai-sønnen. Ingen hadde medfølelse med meg og varslet meg da sønnen min satte min egen tjener opp imot meg, så han ligger i bakhold mot meg slik han någjør.» 


text:
Da svarte Doeg fra Edom, som sto blant mennene til Saul: «Jeg så at Isai-sønnen kom til Ahimelek, sønn av Ahitub, i Nob.


text:
Og Ahimelek ba Herren om råd for ham. Han ga ham reisekost og lot ham få sverdet til filisteren Goliat.» 


text:
Da sendte kongen bud etter presten Ahimelek, sønn av Ahitub, og hele slekten hans, prestene i Nob. De kom alle til kongen,


text:
Saul sa til ham: «Hvorfor har dere sammensverget dere mot meg, du og Isai-sønnen? Du ga ham brød og sverd og ba Gud om råd for ham, så han kunne sette seg opp imot meg og ligge i bakhold slik han någjør.» 


text:
Ahimelek svarte kongen: «Hvem av alle dine menn har så stor tillit som David? Han er kongens svigersønn, høvding for livvakten og høyt aktet i ditt hus.


text:
Dette er ikke første gangen jeg ber Gud om råd for ham, langt ifra. Kongen må ikke legge saken over på meg eller noen i min familie. For jeg har ikke visst noe som helst om dette.» 


text:
Så sa kongen til livvakten som sto omkring ham: «Gå fram og drep Herrens prester! For også de holder med David. De visste at han var på flukt, men de varslet meg ikke.» Men kongens menn ville ikke engang løfte en hånd for årøre ved Herrens prester.


text:
Da sa kongen til Doeg: «Gådu fram og hugg prestene ned!» Og Doeg fra Edom gikk fram og hogg ned prestene. Den dagen drepte han åttifem menn som bar efod-drakter av lin.


text:
I prestebyen Nob ble menn og kvinner, småbarn og spedbarn, okser, esler og sauer huggetned med sverd.


text:
Bare én av sønnene til Ahimelek, sønn av Ahitub, slapp unna; han het Abjatar. Han flyktet til David.


text:
Da sa David til Abjatar: «Allerede den gangen Doeg fra Edom var der, skjønte jeg at han kom til å fortelle det til Saul. Jeg bærer skylden for alle som er drept i familien din.


text:
slå deg til hos meg og vær ikke redd! For han som vil ta livet av meg, vil ta livet av deg også. Hos meg er du trygg.» 


text:
Da ba han Herren om råd: «Skal jeg dra ut og slådisse filisterne?» Herren svarte: «Dra ut og slåfilisterne og befri Ke'ila.» 


text:
Men Davids menn sa til ham: «Selv her i Juda er vi ikke trygge, og så skal vi dra til Ke'ila mot filisternes hær?» 


text:
Enda en gang ba David Herren om råd, og Herren svarte: «Bryt opp og dra ned til Ke'ila. Jeg vil gi filisterne i dine hender.» 


text:
Så dro David og mennene hans til Ke'ila og kjempet mot filisterne. De drev buskapen deres bort og på førte dem et stort nederlag. Slik berget David folket i Ke'ila.


text:
Da Abjatar, sønn av Ahimelek, rømte til David og fulgtemed ham til Ke'ila, hadde han efoden med seg.


text:
Saul fikk melding om at David var kommet til Ke'ila, og han sa: «Gud har gitt ham i min hånd. For han stengte seg selv inne da han dro inn i en by med porter og bommer.» 


text:
Så kalte Saul hele hæren sammen til kamp. Han ville dra ned til Ke'ila for åomringe David og mennene hans.


text:
Så sa David: «Herre, Israels Gud! Din tjener har hørt at Saul tenker å komme til Ke'ila og ødelegge byen for min skyld.


text:
Vil lederne i Ke'ilautlevere meg til ham? Kommer Saul hit ned, slik som din tjener har fått nyss om?Herre, Israels Gud, fortell din tjener dette!» Herren svarte: «Ja, han kommer hit ned.» 


text:
David fortsatte: «Vil lederne i Ke'ilautlevere meg og mennene mine til Saul?» Herren svarte: «Ja, de vilutlevere dere.» 


text:
Nåbrøt David opp med mennene sine, om lag seks hundrei tallet. De dro bort fra Ke'ila og streifet omkring der det falt seg. Men da Saul fikk høre at David hadde sluppetbort fra Ke'ila, lot han være å dra ut.


text:
Etter dette holdt David til i ørkenen, i fjellborgene. Han slo seg til i fjellet i Sif-ørkenen. Og Saul lette etter ham hele tiden, men Gud lot ham ikke falle i hans hender.


text:
Men Jonatan, Sauls sønn, dro av sted og kom til David i Horesja. Han hjalp ham å hen nytt mot hos Gud.


text:
«Vær ikke redd!» sa han. «Du skal ikke falle i hendene på Saul, min far. Du skal bli konge over Israel, og jeg skal være nest etter deg. også min far Saul vet det.» 


text:
Så sluttetde to pakt med hverandre for Herrens ansikt. David ble i Horesja, men Jonatan fór hjem igjen.


text:
Noen menn fra Sif dro opp til Saul i Gibea og sa: «Vet du at David holder seg skjult hos oss i fjellborgene i Horesja, ved Hakila-høyden som ligger sør for Jesjimon?


text:
Gånå, og vær fremdeles på vakt! få greie på hvor han ferdes, og hvem som har sett ham der. For folk har sagt meg at han er svært listig.


text:
Følg med og finn ut hvor han gjemmer seg blant alle skjulestedene. Kom så tilbake til meg med på litelig melding, og jeg skal bli med dere. Så sant han er i landet, skal jeg lete ham opp blant alle slektene i Juda.» 


text:
Så brøt de opp og dro til Sif i forveien for Saul. David og mennene hans var da i Maon-ørkenen, på Araba-sletten, sør for Jesjimon.


text:
Saul og mennene hans dro ut for ålete etter ham. Men det fikk David vite, og han dro ned til klippen i Maon-ørkenen og ble værende der. Da Saul hørte det, fulgtehan etter David ut i Maon-ørkenen.


text:
Saul gikk på den ene siden av fjellet og David og mennene hans på den andre. David flyktet for å komme unna Saul. Men Saul og mennene hans var i ferd med åomringe David og hans menn og ta dem.


text:
Da holdt Saul opp med å forfølge David og dro mot filisterne. Derfor kalles dette stedet Sela-ha-Mahlekot, «Skilleklippen».


text:
Da Saul kom tilbake etter å ha forfulgt filisterne, fikk han vite at David var i ørkenen ved En-Gedi.


text:
Saul tok da med seg tre tusenutvalgte menn fra hele Israel og dro av sted for ålete etter David og mennene hans øst for Steinbukkhamrene.


text:
Han kom til noen sauekveer ved veien. Der var en hule, og Saul gikk dit inn for å gjøre sitt fornødne. Men innerst inne i hulen satt David og mennene hans.


text:
Mennene sa til David: «Nå er den dagen kommet som Herren hadde i tankene da han sa til deg: Jeg skal gi fienden din over i dine hender, så du kan gjøre med ham som du finner for godt.» Så reiste David seg og skarubemerket en flik av Sauls kappe.


text:
og han sa til mennene sine: «Måtte Herren fri meg fra å gjøre noe slikt mot min herre, mot Herrens salvede, og legge hånd på ham. For Herrens salvede er han.» 


text:
David snakket mennene sine til rette og ga dem ikke lov til å gå løs på Saul. Saul forlot hulen for å dra sin vei.


text:
Da reiste David seg, gikk ut av hulen og ropte etter ham: «Herre konge!» Saul så seg tilbake, og David bøyde seg med ansiktet mot jorden.


text:
I dag har du sett med egne øyne at Herren ga deg i mine hender i hulen. De sa at jeg skulle drepe deg. Men jeg sparte deg, for jeg tenkte: Jeg vil ikke legge hånd på min herre, for han er Herrens salvede.


text:
Se her, min far, her har jeg fliken av kappen din i hånden. Når jeg har skåret fliken av kappen din uten ådrepe deg, må du da skjønne og forstå at jeg ikke har ondt eller svik i sinne. Jeg har ikke forbrutt meg mot deg. Det er du som er etter meg og vil ta livet av meg.


text:
Herren skal dømme mellom meg og deg. Han skal gi meg hevn over deg, men jeg vil ikke legge hånd på deg.


text:
Hvem er det Israels konge har dratt ut etter? Hvem er det du forfølger? En død hund, en enslig loppe!


text:
Men Herren skal være dommer og dømme mellom meg og deg. Han skal se til min sak, føre den og hjelpe meg til min rett mot deg.» 


text:
Da David hadde sagt alt dette til Saul, sa kongen: «Er ikke dette din stemme, min sønn David?» Så brast han i gråt


text:
og sa til David: «Det er du som har rett –ikke jeg. For du har gjort godt mot meg, enda jeg har gjort ondt mot deg.


text:
Hvor er den mann som treffer på sin fiende og lar ham dra sin vei i fred? måtte Herren lønne deg for det du har gjort mot meg i dag.


text:
Sverg nåved Herren at du ikke vilutrydde mine etterkommere og ikke utslette mitt navn fra min fars hus.» 


text:
Samuel døde, og hele Israel kom sammen og holdt sørgehøytid over ham. De gravla ham i hjembyen Rama. David brøt opp og dro videre, ned til Paran-ørkenen.


text:
I Maon bodde det en mann som hadde buskapen sin i Karmel. Mannen var svært rik; han eide tre tusen sauer og tusen geiter. Han holdt på åklippe sauene sine i Karmel.


text:
Mannen het Nabal og hans kone Abigajil. Hun var en klok og vakker kvinne, men mannen var vrang og ond i all sin ferd. Han var av Kalebs slekt.


text:
Da sendte han ti unge menn av sted og sa til dem: «Dra opp til Karmel, gå til Nabal, hils ham fra meg


text:
Jeg har hørt at du holder på åklippe sauer. Nå har gjeterne dine vært sammen med oss, og vi har aldri gjort dem noe vondt. Det er heller ikke kommet bort noe for dem så lenge de har vært i Karmel.


text:
Spør bare folkene dine, så vil de selv fortelle deg det. Ta vel imot mennene mine, for vi kommer hit på en gledens dag. Gi derfor dine tjenere og din sønn David det du måtte ha for hånden.» 


text:
Men Nabal svarte dem: «Hvem er David? Hvem er Isai-sønnen? nå om dagen er det så mange slaver som løper bort fra herrene sine.


text:
Skulle jeg ta brødet mitt og vannet mitt og feet som jeg har slaktet til dem som klipper for meg, og gi det til folk som jeg ikke vet hvor kommer fra?» 


text:
Da sa han til mennene sine: «Spenn sverdet på dere, alle mann!» Det gjorde de, og David spente også sverdet på seg. Omkring fire hundremann fulgteham opp, mens to hundreble igjen ved krigsutstyret.


text:
En av tjenesteguttene kom til Abigajil, Nabals kone, og sa: «David sendte noen menn hit fra ørkenen med hilsen til husbonden vår, men han skjelte dem ut.


text:
Disse mennene har vært vennlige mot oss. Ingen av dem har gjort oss noe vondt, og det har ikke kommet bort noe for oss så lenge vi var sammen med dem ute på marken.


text:
De har vært som en mur omkring oss både natt og dag hele den tiden vi holdt oss nær dem og gjette småfeet.


text:
Tenk nåetter og finn ut hva du skal gjøre. Forulykken henger over husbonden vår og hele hans hus. Men selv er han så ondsinnet at ingen tør snakke til ham.» 


text:
Da tok Abigajil i en fart to hundrebrød, to skinnsekker med vin, fem tilberedte saueskrotter, fem sea ristet korn, hundrerosinkaker og to hundrefikenkaker og lesset det på eslene.


text:
Så sa hun til tjenesteguttene sine: «Dra i forveien! Jeg kommer snart etter.» Men til mannen sin, Nabal, sa hun ingenting.


text:
Da hun kom ridende på eselet i ly av fjellet, støtte hun på David og mennene hans, som kom imot henne.


text:
Men David hadde sagt: «Til ingen nytte har jeg voktet alt det som denne mannen eier, så ikke noe er kommet bort for ham i ørkenen. Han har lønnet godt med ondt.


text:
Måtte Gud la det gå meg ille både nå og siden om jeg lar en eneste av mennene hans leve til det blir morgen.» 


text:
Hun kastet seg ned for føttene hans og sa: «Det er jeg alene som har skylden, herre. La likevel din tjenestekvinne få tale til deg, og hør på det jeg har å si.


text:
Bry deg ikke om den ondsinnede Nabal, herre. For som han heter, slik er han. Nabal, ‘dåre’, heter han, og full av dårskap er han. Jeg, din tjenestekvinne, har ikke engang sett de mennene som du sendte, herre.


text:
Men så sant Herren lever, og så sant du selv lever, herre, nå har Herren hindret deg i å ta deg selv til rette og forårsake blodbad. måtte fiendene dine, som vil skade deg, herre, bli som Nabal.


text:
Ta imot denne gaven som din tjenestekvinne har tatt med til deg, herre, og gi den til de mennene som er med deg på ferdene dine.


text:
Tilgi at din tjenestekvinne trenger seg på. Herren skal sannelig gi deg en ætt som består. For det er Herrens kriger du fører, herre, og det skal ikke finnes noe ondt hos deg så lenge du lever.


text:
Står noen fram og forfølger deg og vil ta livet av deg, herre, da skal livet ditt være under Herren din Guds vern. Men dine fienders liv skal han slynge bort som steiner fra slyngen.


text:
da skal du ikke kjenne degutrygg eller ha dårlig samvittighet, herre, over å ha spiltuskyldig blod og tatt deg selv til rette. Men når Herren gjør vel mot deg, så husk på din tjenestekvinne, herre!» 


text:
Velsignet er din klokskap, og velsignet er du selv som i dag har hindret meg i å føre blodskyld over meg og ta meg selv til rette.


text:
Men så sant Herren, Israels Gud, lever, han som har holdt meg fra å gjøre deg noe vondt: Hadde du ikke vært så snar til å møte meg, ville Nabal ikke hatt en eneste mann igjen ved daggry.» 


text:
Så tok David imot gavene hun hadde med til ham, og sa til henne: «Dra hjem i fred. Jeg har hørt din bønn, løft ditt ansikt!» 


text:
Da Abigajil kom hjem til Nabal, holdt han fest i huset, en fest som hos en konge. Nabal var lystig til sinns og svært beruset. Derfor fortalte hun ham ingenting før neste morgen.


text:
Men om morgenen, da Nabal hadde sovet rusen av seg, fortalte hun ham alt sammen. Da var det som hjertet hans ville stanse, og han ble som en stein.


text:
Da David fikk høre at Nabal var død, sa han: «Velsignet er Herren! Han har tatt hevn over Nabal for den vanæren han førte over meg, og han har holdt sin tjener fra å gjøre noe ondt. Herren har latt Nabals ondskap komme over hans eget hode.» Så sendte David bud til Abigajil og ba henne bli hans kone.


text:
Davids menn kom til Abigajil i Karmel og bar fram ærendet sitt for henne. «David har sendt oss til deg, for han vil ha deg til kone», sa de.


text:
Da reiste hun seg, bøyde seg med ansiktet mot jorden og sa: «Her er din tjenestekvinne; som en slavekvinne skal jeg vaske føttene til min herres tjenere.» 


text:
Abigajil skyndte seg å gjøre seg i stand. Hun satte seg på eselet, og fem tjenestejenter gikk med henne. Så fulgtehun sendemennene til David og ble hans kone.


text:
Mennene fra Sif kom til Saul i Gibea og sa: «Du vet vel at David holder seg skjult ved Hakila-høyden, midt imot Jesjimon?» 


text:
Da brøt Saul opp og dro ned til Sif-ørkenen med tre tusenutvalgte israelitter for ålete etter David.


text:
Saul slo leir på Hakila-høyden, som ligger ved veien midt imot Jesjimon. David holdt til i ørkenen, og da han skjønte at Saul var kommet etter ham dit,


text:
Da brøt David opp og kom til det stedet der Saul hadde slått leir. Han så hvor Saul og hærføreren hans, Abner, sønn av Ner, hadde lagt seg til åsove. Saul låmidt inne i leiren med soldatene rundt seg.


text:
David tok til orde og spurte hetitten Ahimelek og Abisjai, sønn av Seruja og bror til Joab: «Hvem vil gå med meg ned i leiren til Saul?» Abisjai svarte: «Jeg vil gåned med deg.» 


text:
Da David og Abisjai kom bort til hæren om natten, lå Saul og sov midt inne i leiren. Spydet hans var stukketned i jorden like ved hodet hans, og Abner og krigsfolket lårundt omkring ham.


text:
Abisjai sa til David: «I dag har Gud gitt fienden i din hånd. La meg nåspidde ham til jorden i et eneste støt. Ett støt med spydet er nok.» 


text:
Og han fortsatte: «Så sant Herren lever, Herren skal selv slå ham, enten han dør når hans time kommer, eller han faller i krig.


text:
Herren fri meg fra å legge hånd på Herrens salvede! Men ta spydet som står ved hodet hans, og vannkrukken, og la oss gåvår vei.» 


text:
Så tok David spydet og vannkrukkenved hodet til Saul, og de gikk sin vei. Ingen så det, ingen merket det, og ingen våknet. Alle sov, for Herren hadde latt en dyp søvn komme over dem.


text:
Da David var kommet over på den andre siden, stilte han seg opp på en fjellknaus langt borte, slik at det var stor avstand mellom dem.


text:
Så ropte han til hæren og til Abner, sønn av Ner: «Skal du ikke svare meg, Abner?» Abner svarte: «Hvem er du som roper hit over til kongen?» 


text:
David sa til Abner: «Er ikke du en mann? Og hvem er som du i Israel? Hvorfor har du da ikke holdt vakt over din herre, kongen? En av folket kom og ville drepe kongen, herren din.


text:
Det er ikke bra, det du har gjort. Så sant Herren lever, dere fortjener ådøalle sammen fordi dere ikke har holdt vakt over deres herre, over Herrens salvede. Se etter, hvor er kongens spyd og vannkrukke, som sto like ved hodet hans?» 


text:
Saul kjente igjen stemmen til David og ropte: «Er ikke dette din stemme, min sønn David?» David svarte: «Jo, det er min stemme, herre konge.» 


text:
Og han fortsatte: «Hvorfor forfølger du din tjener, herre? Hva har jeg gjort? Hva ondt har jeg gjort meg skyldig i?


text:
Hør nå, herre konge, hva din tjener sier: Er det Herren som har hisset deg opp mot meg, så la ham kjenne duftenav offer. Men er det mennesker, skal de være forbannet for Herrens ansikt. For nåjager de meg bort så jeg ikke får bo i Herrens eget land, og sier: gå din vei og dyrk andre guder!


text:
La ikke blodet mitt væte jorden langt borte fra Herrens ansikt. For Israels konge er dratt ut for ålete etter en loppe som når en jager rapphøner i fjellet.» 


text:
Da sa Saul: «Jeg har gjorturett. Kom tilbake, min sønn David! Jeg skal ikke gjøre deg noe vondt mer siden du satte mitt liv så høyt i dag. Jeg har værtuklokog gjort en stor feil.» 


text:
Herren lønner den som er rettferdig og trofast. Det var Herren som ga deg i mine hender i dag, men jeg ville ikke legge hånd på Herrens salvede.


text:
Da sa Saul til David: «Velsignet er du, min sønn David. Du skal utrette mye og lykkes i alt.» Så dro David sin vei, og Saul vendte hjem igjen.


text:
David sa til seg selv: «En dag kommer jeg likevel til å miste livet for Sauls hånd. Det beste jeg kan gjøre, er årømme til filisternes land. Da må Saul gi opp ålete etter meg over hele Israel, og jeg kommer meg unna ham.» 


text:
Så brøt David opp sammen med de seks hundremann som fulgteham, og dro over til Akisj, sønn av Maok, kongen i Gat.


text:
David slo seg ned hos Akisj i Gat sammen med mennene sine, hver og en med sitt hus. David hadde med seg begge konene sine, Ahinoam fra Jisreel og Abigajil fra Karmel, hun som hadde vært gift med Nabal.


text:
David sa til Akisj: «Om du ser på meg med velvilje, så la meg få bosted i en av landsbyene. Hvorfor skulle jeg, din tjener, bo sammen med deg i kongebyen?» 


text:
David og mennene hans dro ofte ut på plyndringstokt blant gesjurittene, girsittene og amalekittene. Det var de folkene som hadde bodd i landet fra gammelt av, i retning Sjur og helt til Egypt.


text:
Når David herjet landet, sparte han verken menn eller kvinner. Han tok med seg småfe og storfe, esler og kameler og klær og kom tilbake til Akisj med det.


text:
Når så Akisj spurte: «Hvor har dere plyndret i dag?» svarte David: «I Judas del av Negev, i jerahmeelittenes del og i kenittenes del.» 


text:
David lot verken mann eller kvinne bli i live så de kunne komme til Gat, for han tenkte: «De kunne fortelle noe om oss og si at David har gjort slik og slik.» på denne må ten fór David fram så lenge han bodde i filisternes land.


text:
Men Akisj stolte på David og tenkte: «Nå har han gjort seg grundigforhatt i sitt eget folk Israel. Han kommer til å være i min tjeneste for alltid.» 


text:
På den tiden samlet filisterne hærene sine for å gå til krig mot Israel. Da sa Akisj til David: «Du vet vel at både du og mennene dine må følge meg i kamp?» 


text:
David svarte Akisj: «Godt, du skal få se hva din tjener duger til.» Akisj sa: «Så setter jeg deg til høvding over livvakten min for alltid.» 


text:
Nåvar Samuel død. Hele Israel hadde holdt sørgehøytid over ham, og de hadde gravlagt ham i Rama, hjembyen hans. Saul hadde drevet ut av landet dem som mante fram gjenferd og spådomsånder.


text:
Filisterne samlet seg, dro til Sjunem og slo leir der. Saul samlet hele Israel og slo leir på Gilboa-fjellet.


text:
Han ba Herren om råd, men Herren svarte ham ikke, verken i drømmer eller ved urim eller gjennom profeter.


text:
Da sa Saul til mennene sine: «Finn en kvinne til meg som kan mane fram gjenferd, så vil jeg gå til henne og rådspørre henne.» Mennene svarte: «I En-Dor er det en kvinne som kan mane fram gjenferd.» 


text:
Saul gjorde seg nåukjennelig og tok på seg andre klær. Han gikk av sted sammen med to mann, og de kom til kvinnen om natten. Saul sa til henne: «Kall fram et gjenferd og spåmeg! Hent opp den som jeg nevner for deg.» 


text:
Kvinnen svarte: «Du vet vel hva Saul har gjort, at han harutryddet alle i landet som maner fram gjenferd og spådomsånder? Hvorfor setter du snarer for meg? Hvorfor vil du drepe meg?» 


text:
Da sverget Saul ved Herren og sa: «Så sant Herren lever, du skal ikke bli stående med skyld for dette.» 


text:
Da kvinnen så Samuel, satte hun i et høyt skrik og sa til Saul: «Hvorfor har du lurt meg? Du er jo Saul!» 


text:
Men kongen sa til henne: «Vær ikke redd. Hva ser du?» Kvinnen svarte: «Jeg ser et gudevesen stige opp av jorden.» 


text:
«Hvordan ser det ut?» spurte Saul. Kvinnen svarte: «En gammel mann stiger opp. Han er kledd i en kappe.» Da skjønte Saul at det var Samuel, og han kastet seg ned med ansiktet mot jorden.


text:
Samuel sa til Saul: «Hvorfor har du forstyrret meg og hentet meg opp?» Saul svarte: «Jeg er i stor nød. Filisterne fører krig mot meg, og Gud har vendt seg fra meg. Han svarer meg ikke lenger, verken gjennom profeter eller i drømmer. Derfor har jeg kalt deg fram, så du kan la meg få vite hva jeg skal gjøre.» 


text:
Herren har gjort med deg slik som han sa gjennom meg. Han har revet kongedømmet ut av din hånd og gitt det til en annen, til David.


text:
Fordi du ikke hørte på Herren og ikke fullførte hans vredesdom over amalekittene, har Herren någjort dette mot deg.


text:
Herren vil gi både deg og Israel i filisternes hender. I morgen skal du og sønnene dine være hos meg. Og Herren skal også gi Israels hær i filisternes hånd.» 


text:
Med det samme Saul hørte det Samuel sa, kom det slik redsel over ham at han falt til jorden så lang han var. Han var heltutmattet, for han hadde ikke smakt mat hele dagen og hele natten.


text:
Kvinnen kom bort til Saul. Og da hun så hvor redd han var, sa hun til ham: «Din tjenestekvinne har adlydt deg. Jeg satte livet på spill og gjorde som du sa til meg.


text:
Så hør nådu også på din tjenestekvinne og la meg få sette fram litt mat til deg. Spis, så du kan komme til krefter igjen før du drar din vei.» 


text:
Men han nektet og sa: «Jeg vil ikke ha noe mat.» Men da både mennene hans og kvinnen ba ham inntrengende, gjorde han som de sa. Han reiste seg opp fra jorden og satte seg på sengen.


text:
Kvinnen hadde en gjøkalv i huset, og den skyndte hun seg å slakte. Så tok hun mel, knadde det og bakteusyrede brød.


text:
Filisterhøvdingene dro fram i spissen for avdelinger på hundreog tusen mann. Bakerst kom David og mennene hans sammen med Akisj.


text:
Da sa filisternes feltherrer: «Hva skal disse hebreerne her?» Akisj svarte dem: «Er ikke dette David, en av mennene til Saul, Israels konge, han som har vært hos meg i over ett år? Fra den dagen han gikk over til meg og til nå har jeg ikke funnet noe å utsette på ham.» 


