# verses

text:
Gud laget hvelvingen og skilte vannet som er under hvelvingen, fra vannet som er over hvelvingen. Og det ble slik.


text:
Gud sa: «Vannet under himmelen skal samle seg på ett sted! Det tørre landet skal komme til syne.» Og det ble slik.


text:
Gud kalte det tørre landet jord, og vannet som hadde samlet seg, kalte han hav. Og Gud så at det var godt.


text:
Gud sa: «Jorden skal bli grønn! Grønne vekster skal gro på jorden, planter som setter frø, og frukttrær som bærer frukt med frø i, av alle slag.» Og det ble slik.


text:
Jorden bar fram grønne vekster, planter som setter frø, av alle slag, og trær som bærer frukt med frø i, av alle slag. Og Gud så at det var godt.


text:
Gud sa: «Det skal bli lys på himmelhvelvingen til å skille dag fra natt! De skal være tegn for høytider, dager og år.


text:
Gud laget de to store lysene, det største lyset til å herske over dagen og det minste lyset til å herske over natten, og stjernene.


text:
Gud sa: «Vannet skal myldre av levende skapninger! Fugler skal fly over jorden, under himmel hvelvingen.» 


text:
Og Gud skapte de store sjødyrene og hver levende skapning av alle de slag som vannet kryr og myldrer av, og alle slags fugler med vinger. Og Gud så at det var godt.


text:
Gud velsignet dem og sa: «Vær fruktbare og bli mange og fyll vannet i havet! Og fuglene skal bli mange på jorden.» 


text:
Gud sa: «Jorden skal bære fram alle slags levende skapninger: fe, kryp og ville dyr av alle slag!» Og det ble slik.


text:
Gud laget alle slags ville dyr og alle slags fe og alle slags kryp på marken. Og Gud så at det var godt.


text:
Gud sa: «La oss lage mennesker i vårt bilde, så de ligner oss! De skal råde over fiskene i havet og fuglene under himmelen, over feet og alle ville dyr og alt krypet som det kryr av på jorden.» 


text:
Og Gud skapte mennesket i sitt bilde, i Guds bilde skapte han det, som mann og kvinne skapte han dem.


text:
Gud velsignet dem og sa til dem: «Vær fruktbare og bli mange, fyll jorden og legg den under dere! Dere skal råde over fiskene i havet og over fuglene under himmelen og over alle dyr som det kryr av på jorden.» 


text:
Og Gud sa: «Se, jeg gir dere alle planter som setter frø, alle som finnes på hele jorden, og alle trær som bærer frukt med frø i. Det skal dere ha å spise.


text:
Og til alle dyr på jorden og til alle fugler under himmelen og til alt som kryper på jorden, alt som har livsånde i seg, gir jeg alle grønne planter å spise.» Og det ble slik.


text:
Gud så på alt det han hadde gjort, og se, det var svært godt! Og det ble kveld, og det ble morgen, sjette dag.


text:
Den sjuendedagen fullførte Gud det arbeidet han hadde gjort, og den sjuendedagen hvilte han fra hele det arbeidet han hadde gjort.


text:
Gud velsignet den sjuendedagen og helliget den. For den dagen hvilte han fra hele sitt arbeid, det som Gud hadde gjort da han skapte.


text:
Dette er historien om himmelen og jorden da de var skapt, på den tid Herren Gud hadde laget jorden og himmelen.


text:
Det fantes ikke en busk på jorden, og ennå hadde ingen plante spirt fram på marken. For Herren Gud hadde ikke latt det regne på jorden, og det var ingen mennesker til å dyrke den.


text:
Da formet Herren Gud mennesket av støv fra jorden. Han blåste liv spust i nesen på det, og mennesket ble en levende skapning.


text:
Og Herren Gud lot alle slags trær vokse opp av jorden, forlokkende å se på og gode å spise av, og midt i hagen livets tre og treet til kunnskap om godt og ondt.


text:
Men av treet til kunnskap om godt og ondt må du ikke spise. For den dagen du spiser av det, skal du dø.» 


text:
Da sa Herren Gud: «Det er ikke godt for mennesket å være alene. Jeg vil lage en hjelper av samme slag.» 


text:
Herren Gud formet alle dyr på marken og alle fugler under himmelen av jord. Han førte dem til mennesket for å se hva det ville kalle dem. Det som mennesket kalte hver levende skapning, det fikk den til navn.


text:
Mennesket ga navn til alt feet og til himmelens fugler og til alle villmarkens dyr. Men til seg selv fant mennesket ingen hjelper av samme slag.


text:
Da lot Herren Gud en dyp søvn komme over mannen. Mens han sov, tok han et ribbein og fylte igjen med kjøtt.


text:
Da sa mannen: «Nå er det bein av mine bein og kjøtt av mitt kjøtt. Hun skal kalles kvinne, for av mannen er hun tatt.» 


text:
Derfor skal mannen forlate sin far og sin mor og holde fast ved sin kvinne, og de to skal være én kropp.


text:
Slangen var listigere enn alle ville dyr som Herren Gud hadde laget. Den sa til kvinnen: «Har Gud virkelig sagt at dere ikke skal spise av noe tre i hagen?» 


text:
Men om frukten på treet som står midt i hagen, har Gud sagt: Dere må ikke spise av den og ikke røre ved den; for da skal dere dø.» 


text:
Men Gud vet at den dagen dere spiser av den, vil øynene deres bli åpnet, og dere vil bli som Gud og kjenne godt og ondt.» 


text:
Nå fikk kvinnen se at treet var godt å spise av og en lyst for øyet –et forlokkende tre, siden det kunne gi innsikt. Så tok hun av fruktenog spiste. Hun ga og så til mannen sin, som var sammen med henne, og han spiste.


text:
Da ble øynene deres åpnet, og de skjønte at de var nakne. De flettet sammen fikenblader og bandt dem om livet.


text:
Da hørte de lyden av Herren Gud som vandret omkring i hagen i den svale kveldsbrisen. Og mannen og kvinnen gjemte seg for Herren Gud blant trærne i hagen.


text:
Da sa han: «Hvem har fortalt deg at du er naken? Har du spist av det treet jeg forbød deg å spise av?» 


text:
Herren Gud spurte kvinnen: «Hva er det du har gjort?» Kvinnen svarte: «Slangen narret meg, og jeg spiste.» 


text:
Da sa Herren Gud til slangen: «Forbannet er du, utstøtt fra alt fe og alle ville dyr fordi du gjorde dette. På buken skal du krype, og støv skal du spise alle dine levedager.


text:
Jeg vil sette fiendskap mellom deg og kvinnen, mellom din ætt og hennes ætt. Den skal ramme ditt hode, men du skal ramme dens hæl.» 


text:
Til kvinnen sa han: «Tungt vil jeg gjøre ditt strev når du er med barn, med smerte skal du føde. Du skal begjære din mann, og han skal herske over deg.» 


text:
Og til mannen sa han: «Fordi du hørte på kvinnen og spiste av treet som jeg forbød deg å spise av, er jorden forbannet for din skyld. Med strev skal du nære deg av den alle dine levedager.


text:
Med svette i ansiktet skal du spise ditt brød, inntil du vender tilbake til jorden, for av den er du tatt. Støv er du, og til støv skal du vende tilbake.» 


text:
Herren Gud sa: «Se! Mennesket er blitt som en av oss og kjenner godt og ondt. Bare det nå ikke strekker hånden ut og tar av livets tre også, så det spiser og lever evig!» 


text:
Han drev mennesket ut, og øst for Edens hage satte han kjerubene og det flammende sverdet som svinges uten stans. De skulle vokte veien til livets tre.


text:
Mannen var sammen med sin kvinne Eva, og hun ble med barn og fødte Kain. Hun sa: «Jeg har båret fram en mann ved Herrens hjelp.» 


text:
Også Abel bar fram et offer, av de førstefødte dyrene fra småfeet og av fettet på dem. Herren så med velvilje på Abel og offeret hans,


text:
Hvis du vil gjøre det gode, kan du se opp, men hvis du ikke vil gjøre det gode, ligger synden klar ved døren. Den ønsker makt over deg, men du skal herske over den.» 


text:
Siden sa Kain til sin bror Abel: {{«La oss gå ut på marken!» }} Og mens de var ute på marken, gikk Kain løs på sin bror Abel og drepte ham.


text:
Da sa Herren til Kain: «Hvor er din bror Abel?» Han svarte: «Jeg vet ikke. Er jeg min brors vokter?» 


text:
Forbannet er du! Nå skal du være bannlyst fra den jorden som åpnet munnen og tok imot din brors blod fra din hånd.


text:
Når du dyrker åkeren, skal den ikke lenger gi deg av sin rikdom. Fredløs og flyktning skal du være på jorden.» 


text:
Se, i dag driver du meg bort fra landet. Jeg må skjule meg for deg. Fredløs og flyktning blir jeg på jorden, og den som finner meg, kan drepe meg.» 


text:
Men Herren sa til ham: «Nei! Hvis noen dreper Kain, skal det hevnes sju ganger.» Og Herren satte et merke på Kain for at ingen som møtte ham, skulle slå ham i hjel.


text:
Kain var sammen med sin kvinne, og hun ble med barn og fødte Henok. Så bygde han en by og ga den navn etter sin sønn Henok.


text:
Henok fikk sønnen Irad, og Irad ble far til Mehujael. Mehujaelble far til Metusjael, og Metusjael ble far til Lamek.


text:
Også Silla fødte en sønn, Tubalkain. Han smidde alle slags redskaper av bronse og jern. Og Tubalkains søster var Naama.


text:
Lamek sa til sine koner: «Ada og Silla, hør på meg, Lameks koner, lytt til mine ord: En mann dreper jeg for et sår, en gutt for en skramme.


text:
Adam var igjen sammen med sin kvinne, og hun fødte en sønn og kalte ham Set. «For Gud har gitt meg et nytt barn i Abels sted, siden Kain drepte ham.» 


text:
Dette er boken om Adams slektshistorie. Den dagen Gud skapte mennesket, gjorde han det slik at det lignet Gud.


text:
Som mann og kvinne skapte han dem. Og han velsignet dem og ga dem navnet menneske den dagen de ble skapt.


text:
Da Adam var 130 år, fikk han en sønn som lignet ham og var som hans eget bilde, og han kalte ham Set.


text:
Han kalte ham Noah og sa: «Han skal trøste oss i vårt arbeid og i våre henders strev på den jord som Herren har forbannet.» 


text:
Da så gude sønnene at menneskedøtrene var vakre, og de tok noen av dem til koner, dem de helst ville ha.


text:
Herren sa: «Min ånd skal ikke for alltid bli værende i menneskene, for de er av kjøtt og blod. Deres levetid skal være 120 år.» 


text:
Det var kjemper på jorden i de dager, og siden også. For gude sønnene gikk inn til menneskedøtrene, som fødte dem barn. Dette er de mektige fra eldgammel tid, de navngjetne.


text:
Herren så at menneskenes ondskap var stor på jorden, for alt de ville og planla i sitt hjerte, var ondt, dagen lang.


text:
Og Herren sa: «Jeg vilutslette menneskene som jeg har skapt, fra jorden, alt fra mennesker til fe, kryp og fugler under himmelen. For jeg angrer at jeg har laget dem.» 


text:
Dette er Noahs slektshistorie. Noah var en rettferdig mann, en helstøpt mann i sin tid. Noah vandret med Gud.


text:
Gud så på jorden, og se, den var blitt fordervet, for alt det som menneskene hadde gjort på jorden, førte til ødeleggelse.


text:
Da sa Gud til Noah: «Jeg vil gjøre ende på alt kjøtt og blod. For jorden er blitt full av vold på grunn av dem, og se, jeg vil ødelegge dem sammen med jorden.


text:
Lag deg en ark av gofertre. Du skal lage flere små rom i arken og tjærebre den innvendig ogutvendig.


text:
Du skal lage en åpning for dagslyset og avslutte den en alen fra toppen av arken. Du skal sette døren til arken på den ene siden og så lage et nedre, et andre og et tredje dekk.


text:
Jeg skal nå la storflommen komme over jorden og ødelegge alt kjøtt og blod, alt som det er livsånde i under himmelen. Alt som er på jorden, skal omkomme.


text:
Men med deg vil jeg opprette min pakt. Du skal gå inn i arken, du og dine sønner og din kone og dine svigerdøtre sammen med deg.


text:
Av alt levende, alt kjøtt og blod, skal du føre to av hvert slag inn i arken, så de berger livet sammen med deg. Hann og hunn skal de være.


text:
Av alle slags fugler og av alle slags fe og av alle slags kryp på marken skal to av hvert slag komme inn til deg, så de kan berge livet.


text:
Herren sa til Noah: «Gå inn i arken, du og hele din husstand! For du er den eneste jeg i denne tid har sett som er rettferdig for meg.


text:
Av alle rene dyr skal du ta med deg sju par, hann og hunn sammen, og av alle dyr som ikke er rene, ett par, hann og hunn sammen,


text:
av himmelens fugler på samme må te, sju par, hann og hunn, for å holde hver art på hele jorden i live.


text:
For om sju dager vil jeg la det regne på jorden i førti dager og førti netter ogutslette fra jorden alt som finnes, alt jeg har laget.» 


text:
Så gikk Noah inn i arken sammen med sønnene, sin kone og svigerdøtrene, for å komme unna vannet fra storflommen.


text:
I det året Noah fylte 600 år, den syttende dagen i den andre måneden, brøt alle kilder i det store dypet fram, og himmelens sluser åpnet seg.


text:
Nettopp på denne dagen gikk Noah og sønnene hans, Sem, Ham og Jafet, inn i arken sammen med Noahs kone og de tre svigerdøtrene hans,


text:
både de og alle slags ville dyr, alle slags fe, alle slags kryp som det kryr av på jorden, og alle slags fugler, alt som har vinger å fly med.


text:
De som kom, hann og hunn av alt som er av kjøtt og blod, gikk inn slik Gud hadde på lagt Noah. Og Herren lukket igjen etter ham.


text:
Da kom storflommen over jorden i førti dager. Vannet steg og løftet arken, så den fløt opp fra jorden.


text:
Da omkom alt levende som det krydde av på jorden, både fugler og fe og ville dyr og alt myldrende kryp på jorden, og alle mennesker.


text:
Hanuts lettet alt som fantes på jorden, fra mennesker til fe, kryp og himmelens fugler, alt bleutslettet fra jorden. Bare Noah og de som var med ham i arken, ble tilbake.


text:
Men Gud tenkte på Noah og alle ville dyr og alt fe som var med ham i arken. Gud lot en vind blåse over jorden, og vannet begynte å synke.


text:
Og vannet minket mer og mer helt til den tiende måneden. Den første dagen i den tiende måneden kom fjelltoppene til syne.


text:
Men duen fant ikke noe sted hvor den kunne hvile foten, og vendte tilbake til ham i arken, for det sto vann over hele jorden. Han rakte ut hånden, grep duen og tok den inn til seg i arken.


text:
Duen kom til ham i kveldingen, og se, den hadde et friskt oljeblad i nebbet. Da skjønte Noah at det var blitt mindre vann på jorden.


text:
I det året Noah fylte 601 år, den første dagen i den første måneden, hadde vannet tørket bort fra jorden. Da tok Noah taket av arken og så ut. Og se, jordoverflaten hadde tørket opp.


text:
Alle dyrene som er hos deg, alt levende, både fugler og fe og alt kryp som det kryr av på jorden, skal du ta med deg. De skal myldre på jorden og være fruktbare og bli mange.» 


text:
Og alle ville dyr og alt fe og alle fugler og alt kryp som det kryr av på jorden, art etter art, gikk ut av arken.


text:
Noah bygde et alter for Herren, og han tok noen rene dyr og noen rene fugler og ofret brennoffer på alteret.


text:
Og Herren kjente den behagelige duften. Da sa Herren i sitt hjerte: «Jeg vil aldri mer forbanne jorden for menneskets skyld, selv om menneskehjertet vil det onde fra ung dommen av. Aldri mer vil jeg drepe alt som lever, slik jeg nå har gjort.


text:
Så lenge jorden står, skal så tid og høsttid, kulde og varme, sommer og vinter, dag og natt aldri ta slutt.» 


text:
Over alle dyr på jorden og alle fugler under himmelen, over alt som kryper på marken og all fisk i havet, skal det komme frykt og redsel for dere. De er gitt i deres hender.


text:
Alt som lever og rører seg, skal dere ha å spise. Som jeg ga dere de grønne plantene, gir jeg dere nåalt dette.


text:
For deres eget blod og liv vil jeg kreve dere til regnskap. Jeg vil kreve hvert dyr til regnskap, og jeg vil kreve hvert menneske til regnskap for et medmenneskes liv.


text:
Den som utøser menneskeblod, ved mennesker skal hans blod øses ut, for Gud laget mennesket i sitt bilde.


text:
og med hver levende skapning hos dere, både fugler og fe og alle ville dyr som er hos dere, alle som gikk ut av arken, alle dyr på jorden.


text:
Jeg oppretter min pakt med dere: Aldri mer skal det skje at alt kjøtt og blod blirut ryddet av vannet fra storflommen. Aldri mer skal en storflom komme for å ødelegge jorden.» 


text:
Og Gud sa: «Dette tegnet setter jeg for pakten mellom meg og dere og hver levende skapning som er hos dere i kommende slekt sledd til alle tider:


text:
da vil jeg tenke på pakten mellom meg og dere og hver levende skapning, alt kjøtt og blod. Aldri mer skal vannet bli til en storflom som ødelegger alt kjøtt og blod.


text:
Når buen viser seg i skyene, vil jeg se den og tenke på den evige pakten mellom Gud og hver levende skapning, alt kjøtt og blod på jorden.» 


text:
Gud sa til Noah: «Dette er tegnet på den pakten jeg oppretter mellom meg og alt kjøtt og blod på jorden.» 


text:
Sem og Jafet tok en kappe og la den over skuldrene. De gikk baklengs inn og dekket farens nakne kropp. De vendte ansiktet bort så de ikke så sin far naken.


text:
Fra dem har folkeslagene på fjerne kyster bredt seg ut i sine land, hvert med sitt språk, slekt for slekt, folkeslag etter folkeslag.


text:
Han ble en mektig jeger for Herrens ansikt. Derfor heter det: «Som Nimrod, en mektig jeger for Herrens ansikt.» 


text:
Kanaaneernes landområde strakte seg fra Sidon i retning av Gerar like til Gaza, og mot Sodoma, Gomorra, Adma og Sebojim like til Lesja.


text:
Dette var Hams etterkommere, slekt for slekt og språk for språk, land etter land og folkeslag etter folkeslag.


text:
Dette var Sems etterkommere, slekt for slekt og språk for språk, land etter land, folkeslag for folkeslag.


text:
Og dette var slektene etter Noahs sønner, slektshistorie for slektshistorie, folkeslag etter folkeslag. Fra dem har folkeslagene bredt seg ut over jorden etter storflommen.


text:
De sa til hverandre: «Kom, så lager vi teglstein og brenner dem harde!» De brukte tegl til byggestein og jord bek til bindemiddel.


text:
Og de sa: «Kom, la oss bygge oss en by og et tårn som når opp til himmelen, og skaffe oss et navn så vi ikke blir spredt ut over hele jorden!» 


text:
Herren sa: «Se, de er ett folk, og ett språk har de alle. Og dette er det første de gjør! Nå vil ingen ting være umulig for dem, uansett hva de bestemmer seg for å gjøre.


text:
Derfor kalte de den Babel, for der forvirret Herren hele jordens språk. Og derfra spredte Herren dem ut over hele jorden.


text:
Dette er Sems slektshistorie. Da Sem var 100 år, fikk han sønnen Arpaksjad, to år etter storflommen.


text:
Abram og Nahor tok seg koner. Abrams kone het Sarai. Nahors kone het Milka og var datter av Haran, far til Milka og Jiska.


text:
Tarah tok med seg sønnen Abram og sønnesønnen Lot, Harans sønn, og svigerdatteren Sarai, hans sønn Abrams kone. Sammen forlot de Ur i Kaldea for å dra til Kanaans land. Men da de kom til Harran, slo de seg ned der.


text:
Herren sa til Abram: «Dra bort fra landet ditt og fra slekten din og fra fars huset ditt til det landet som jeg skal vise deg!


text:
Jeg vil gjøre deg til et stort folk. Jeg vil velsigne deg og gjøre navnet ditt stort. Du skal bli til velsignelse.


text:
Jeg vil velsigne dem som velsigner deg, men den som forbanner deg, skal jeg forbanne. I deg skal alle slekter på jorden velsignes.» 


text:
Så dro Abram, slik Herren hadde sagt ham, og Lot dro sammen med ham. Abram var 75 år gammel da han brøt opp fra Harran.


text:
Og Abram tok med seg sin kone Sarai og sin nevøLot og alle eiendelene de hadde samlet seg, og folkene de hadde skaffet seg i Harran. De brøt opp for å dra til landet Kanaan. Da de kom til Kanaan,


text:
dro Abram gjennom landet helt til helligstedet Sikem, til More-eika. Den gangen bodde kanaaneerne i landet.


text:
Herren viste seg for Abram og sa: «Jeg vil gi dette landet til din ætt.» Og der bygde Abram et alter for Herren, som hadde vist seg for ham.


text:
Derfra flyttet han opp i fjellandet øst for Betel og slo opp teltet mellom Betel i vest og Ai i øst. Der bygde han et alter for Herren og på kalte Herrens navn.


text:
Det var hungersnød i landet. Da dro Abram ned til Egypt for å bo der som innflytter, for nøden var stor i landet.


text:
Når egypterne får se deg, kommer de til å si: Dette er hans kone. Så slår de meg i hjel og lar deg leve.


text:
Kan du ikke si at du er søsteren min?så går det meg godt for din skyld, og jeg får beholde livet takket være deg!» 


text:
Og farao gjorde godt mot Abram for hennes skyld. Han fikk småfe, storfe og esler, slaver og slavekvinner, eselhopper og kameler.


text:
Da kalte farao Abram til seg og sa: «Hva er det du har gjort mot meg? Hvorfor fortalte du meg ikke at hun er din kone?


text:
Hvorfor sa du at hun er din søster, slik at jeg tok henne til kone? Se, her har du din kone! Ta henne og gå!» 


text:
Han dro fra sted til sted, fra Negev og helt til Betel, til det stedet der han før hadde hatt teltet sitt, mellom Betel og Ai,


text:
Så ble det strid mellom dem som gjette buskapen til Abram, og dem som gjette buskapen til Lot. Den gangen bodde kanaaneerne og perisittene i landet.


text:
Da sa Abram til Lot: «Det kan da ikke være strid mellom meg og deg og mellom mine gjetere og dine! Vi er jo slektninger.


text:
Ligger ikke hele landet åpent foran deg? Skill heller lag med meg! Tar du til venstre, drar jeg til høyre. Og tar du til høyre, drar jeg til venstre.» 


text:
Lot løftet blikket og så at hele Jordan-sletten var rik på vann. Like til Soar var den som Herrens hage, som landet Egypt. Dette var før Herren hadde lagt Sodoma og Gomorra øde.


text:
Abram bosatte seg i landet Kanaan, mens Lot bosatte seg i byene på sletten og flyttet med teltene sine helt til Sodoma.


text:
Herren sa til Abram etter at Lot hadde skilt lag med ham: «Løft blikket og se deg omkring fra det stedet der du står, mot nord og sør, mot øst og vest!


text:
Jeg lar din ætt bli som støvet på jorden. Kan noen telle støvet på jorden, skal også din ætt kunne telles.


text:
Så flyttet Abram omkring med teltene sine. Han kom til Mamres eikelund ved Hebron. Der slo han seg ned og bygde et alter for Herren.


text:
I de dager da Amrafel var konge i Sinear, Arjok konge i Ellasar, Kedor-Laomer konge i Elam og Tidal konge over Gojim,


text:
førte de krig mot Bera, kongen i Sodoma, Birsja, kongen i Gomorra, Sjinab, kongen i Adma, Sjemeber, kongen i Sebojim, og mot kongen i Bela, det som Nå er Soar.


text:
I det fjortende året kom Kedor-Laomer og de kongene som var med ham, og de slo refaittene ved Asjterot-Karnajim, susittene ved Ham, emittene på Kirjatajim-sletten


text:
Så snudde de og kom til Domskilden, det som Nå er Kadesj. De laund er seg hele området til amalekittene. De slo også amorittene som bodde i Haseson-Tamar.


text:
Kongen i Sodoma dro ut sammen med kongen i Gomorra, kongen i Adma, kongen i Sebojim og kongen i Bela, det som Nå er Soar. Og de stilte opp til strid mot dem i Siddim-dalen,


text:
mot Kedor-Laomer, kongen i Elam, Tidal, kongen over Gojim, Amrafel, kongen i Sinear, og Arjok, kongen i Ellasar –fire konger mot fem.


text:
Men i Siddim-dalen var det fullt av jord bek gruver, og da kongene i Sodoma og Gomorra måtte flykte, falt de ned i dem. De som var igjen, flyktet til fjells.


text:
Da kom en som hadde sluppetunna, og fortalte dette til hebreeren Abram. Han holdt til ved eikelundentil amoritten Mamre, bror til Esjkol og Aner. De hadde en pakt med Abram.


text:
Da Abram fikk høre at slektningen hans var tatt til fange, mønstret han sine våpenføre menn, 318 menn født i hans hus, og satte etter helt til Dan.


text:
Om natten delte de seg, han og mennene hans. De slo dem og forfulgtedem helt til Hoba, som ligger nord for Damaskus.


text:
Så førte han hele byttet tilbake. Sin slektning Lot og alt han eide, førte han også tilbake, sammen med kvinnene og folket.


text:
Etter at han hadde slått Kedor-Laomer og de kongene som var med ham, vendte Abram tilbake. Da dro kongen i Sodoma ut for å møte ham i Slettedalen, det som Nå er Kongedalen.


text:
Han velsignet ham og sa: «Velsignet er Abram av Gud, Den høyeste, han som brakte fram himmel og jord!


text:
Velsignet er Gud, Den høyeste, som har gitt dine motstandere i din hånd!» Så ga Abram ham tiende av alt.


text:
Men Abram sa til kongen i Sodoma: «Jeg løfter hånden opp mot Herren, mot Gud, Den høyeste, han som brakte fram himmel og jord:


text:
ikke så mye som en tråd eller en sandalrem vil jeg ta av alt som er ditt. Du skal ikke kunne si: Jeg har gjort Abram rik.


text:
Jeg vil bare ha igjen for det de unge mennene har spist. Og de mennene som var med meg, Aner, Esjkol og Mamre, må få sin del.» 


text:
Etter at dette hadde hendt, kom Herrens ord til Abram i et syn: «Vær ikke redd, Abram! Jeg er ditt skjold. Lønnen din skal bli stor!» 


text:
Men Abram svarte: «Herre, min Gud, hva vil du gi meg? Jeg går jo barnløs bort, og Elieser fra Damaskus er arving til mitt hus.» 


text:
Da kom Herrens ord til ham: «Han skal ikke arve deg, men en av ditt eget kjøtt og blod skal arve deg.» 


text:
Så førte han Abram ut og sa til ham: «Se opp mot himmelen og tell stjernene, om du kan telle dem!» Og han sa: «Så tallrik skal ætten din bli.» 


text:
Og han sa til ham: «Jeg er Herren, som førte deg ut fra Ur i Kaldea for å gi deg dette landet i arv.» 


text:
Da svarte han: «Hent meg en treårs kvige, en treårs geit og en treårs vær, en turteldue og en dueunge.» 


text:
Abram hentet alt dette til ham, skar dyrene i to og la delene rett overfor hverandre. Men fuglene skar han ikke i to.


text:
Da solen holdt på å gå ned, falt en dyp søvn over Abram. Og se, redsel og stort mørke falt over ham.


text:
Og Gud sa til Abram: «Dette skal du vite: Ætten din skal bo som innflyttere i et land som ikke er deres. De skal være slaver og bli plaget av folket der i fire hundreår.


text:
I det fjerde slektsleddet skal de vende tilbake hit. For amorittenes syndeskyld har ennå ikke fylt sitt mål.» 


text:
Solen gikk ned, og det ble mørkt. Og se, en rykende ovn kom til syne, og en flammende fakkel fór mellom kjøttstykkene.


text:
Den dagen sluttet Herren en pakt med Abram og sa: «Din ætt gir jeg dette landet, fra Egypterelven helt til Storelven, Eufrat,


text:
Sarai sa til Abram: «Hør på meg: Herren har hindret meg i åføde barn. Gånåinn til slavekvinnen min! Kanskje får jeg en sønn ved henne.» Og Abram hørte på det Sarai sa.


text:
Og Abrams kone Sarai tok Hagar, den egyptiske slavekvinnen sin, og ga henne til kone for Abram, mannen sin. Abram hadde da bodd ti år i landet Kanaan.


text:
Han gikk inn til Hagar, og hun ble med barn. Men da hun oppdaget at hun var med barn, så hun ned på husfruen sin.


text:
Da sa Sarai til Abram: «Det er din skyld at jeg blir krenket! Jeg ga min slavekvinne i din favn, men da hun oppdaget at hun var med barn, så hun ned på meg. Herren skal dømme mellom meg og deg!» 


text:
Abram sa til Sarai: «Se, slavekvinnen er i din hånd. Gjør hva du vil med henne.» Og Sarai ydmyket henne, så hun rømte fra henne.


text:
Han sa: «Hagar, Sarais slavekvinne, hvor kommer du fra, og hvor går du hen?» Hun svarte: «Jeg rømmer fra Sarai, husfruen min.» 


text:
Så sa Herrens engel til henne: «Se, du er med barn og skal føde en sønn. Du skal gi ham navnet Ismael, for Herren har hørt at du ble ydmyket.


text:
Han skal bli et villesel av et menneske. Hans hånd skal være vendt mot alle og alles hånd mot ham. Rett imot alle sine slektninger skal han slåseg ned.» 


text:
Da satte hun dette navnet på Herren som hadde talt til henne: «Du er en gud som ser meg.» For hun sa: «Har jeg her virkelig sett ham som ser meg?» 


text:
Da Abram var 99 år gammel, viste Herren seg for ham og sa til ham: «Jeg er Gud, Den veldige. Lev for mitt ansikt, vær hel i din ferd!


text:
Du skal ikke lenger kalles Abram, men Abraham skal navnet ditt være; for jeg gjør deg til far for mange folkeslag.


text:
Jeg vil opprette min pakt mellom meg og deg og etterkommerne dine fra slekt til slekt, en evig pakt: Jeg vil være Gud for deg og etterkommerne dine.


text:
Landet du bor i som innflytter, hele Kanaan, vil jeg gi deg og etterkommerne dine til evig eiendom. Og jeg vil være deres Gud.» 


text:
Dette er pakten dere skal holde, pakten mellom meg og dere og etterkommerne dine: Alt av hankjønn hos dere skal omskjæres.


text:
Hvert guttebarn hos dere skal omskjæres når det er åtte dager gammelt, i slekt etter slekt, både de som er født i huset, og de som er kjøpt for penger hos fremmede, slike som ikke er av din ætt.


text:
Både de som er født i ditt hus, og de du har kjøpt for penger, skal omskjæres. Slik skal min pakt være en evig pakt på kroppen deres.


text:
Men en uomskåret, en av hankjønn som ikke har fått forhuden omskåret, en slik skal støtes ut fra folket sitt; for han har brutt min pakt.» 


text:
Jeg vil velsigne henne og gi deg en sønn med henne også. Jeg vil velsigne henne, og hun skal bli til folkeslag. Konger over mange folk skal komme fra henne.» 


text:
Da kastet Abraham seg til jorden og lo. Han sa i sitt hjerte: «Kan en som er hundreår gammel, få barn? Og kan Sara føde, hun som er nitti år gammel?» 


text:
Da sa Gud: «Sannelig, din kone Sara skal føde deg en sønn, og du skal gi ham navnet Isak. Jeg vil opprette min pakt med ham, en evig pakt for hans etterkommere.


text:
Jeg har hørt din bønn for Ismael. Se, jeg vil velsigne ham og gjøre ham fruktbar og svært, svært tallrik. Tolv høvdinger skal han bli far til, og jeg vil gjøre ham til et stort folkeslag.


text:
Og Abraham tok sin sønn Ismael og alle som var født i hans hus, og alle som han hadde kjøpt for penger, alt av hankjønn blant husfolket til Abraham, og skar av forhuden deres på den samme dagen, slik Gud hadde sagt til ham.


text:
Og alle mennene i hans hus, både de som var født i huset, og de som var kjøpt hos fremmede, ble omskåret sammen med ham.


text:
Herren viste seg for Abraham i Mamres eikel und en gang han satt i teltåpningen da dagen var på det varmeste.


text:
Han så opp og fikk øye på tre menn som sto foran ham. Da han så dem, sprang han dem i møte fra teltåpningen, bøyde seg til jorden


text:
Og la meg hente litt mat, så dere kan styrke dere før dere drar videre, siden dere nå har lagt veien forbi deres tjener.» De svarte: «Ja, gjør som du sier!» 


text:
Da skyndte Abraham seg inn i teltet til Sara og sa: «Skynd deg og kna tre sea fint mel og bak brødleiver!» 


text:
Selv sprang Abraham bort til storfeet og hentet en fin og god kalv. Den ga han til tjenestegutten, og han skyndte seg å lage den til.


text:
Så tok han rømme og melk og den kalven som gutten hadde gjort i stand, og satte det fram for dem. Og han ble stående hos dem under treet mens de spiste.


text:
Han sa: «Jeg kommer tilbake til deg når tiden er inne, og da skal din kone Sara ha en sønn.» Sara hørte det i teltåpningen, som var like bak ham.


text:
Da sa Herren til Abraham: «Hvorfor ler Sara og sier: Skulle jeg virkelig få barn, gammel som jeg er?


text:
Er det noe som er umulig for Herren? Jeg kommer tilbake til deg når tiden er inne. Da skal Sara ha en sønn.» 


text:
Jeg har utvalgt ham for at han skal på legge sine sønner og etterkommere å holde seg til Herrens vei og gjøre det som er rett og rettferdig. Da kan Herren la Abraham få det han har lovet ham.» 


text:
Klageropet har nådd meg. Nå vil jeg stige ned og se om de virkelig har handlet så ille, og hvis ikke, vil jeg vite det.» 


text:
Kanskje finnes det femti rettferdige i byen. Vil du likevel rive dem bort? Vil du ikke bære over med stedet på grunn av de femti rettferdige som er der?


text:
Det ligner ikke deg å gjøre noe slikt, å la rettferdige dø sammen med urettferdige! Skal det gå den rettferdige på samme må te som den urettferdige? Det ligner ikke deg! må ikke hele jordens dommer gjøre det som rett er?» 


text:
Da sa Herren: «Finner jeg femti rettferdige i Sodoma, vil jeg bære over med hele stedet for deres skyld.» 


text:
Kanskje mangler det fem på de femti rettferdige. Vil du ødelegge hele byen på grunn av disse fem?» Han svarte: «Jeg skal ikke ødelegge den hvis jeg finner førti fem der.» 


text:
Abraham fortsatte å tale til ham: «Kanskje finnes det førti der», sa han. Han svarte: «Jeg skal ikke gjøre det for de førtis skyld.» 


text:
Da sa Abraham: «Herren må ikke bli harm om jeg taler! Kanskje finnes det tretti der.» Han svarte: «Jeg skal ikke gjøre det hvis jeg finner tretti der.» 


text:
Abraham sa: «Se, jeg har dristet meg til å tale til Herren. Kanskje finnes det tjue der.» Han svarte: «Jeg skal ikke ødelegge den for de tjues skyld.» 


text:
Da sa Abraham: «Herren må ikke bli harm om jeg taler en eneste gang til! Kanskje finnes det ti der.» Han svarte: «Jeg skal ikke ødelegge den for de tis skyld.» 


text:
De to englene kom til Sodoma om kvelden mens Lot satt i byporten. Da Lot fikk se dem, reiste han seg og gikk dem i møte, bøyde ansiktet til jorden


text:
og sa: «Hør, mine herrer! Ta inn i huset til deres tjener for natten. Der kan dere vaske føttene, og i morgen kan dere stå tidlig opp og dra videre.» De svarte: «Nei, vi overnatter ute på torget.» 


text:
Men han ba dem så inntrengende at de tok inn hos ham. Og da de kom inn i huset, laget han til et festmåltid for dem. Han bakte usyret brød, og de spiste.


text:
Men før de hadde lagt seg, kom alle mennene i Sodoma, både unge og gamle, fra alle kanter av byen og omringet huset.


text:
De ropte på Lot og sa til ham: «Hvor er de mennene som kom til deg i natt? Før dem ut til oss! Vi vil ha vår vilje med dem!» 


text:
Hør nå! Jeg har to døtre som ikke har vært sammen med noen mann. La meg føre dem ut til dere, så kan dere gjøre med dem som dere vil. Men mot disse mennene må dere ikke gjøre noe, for de har funnet lyunder mitt tak.» 


text:
Men de ropte: «Flytt deg!» Og de sa: «Her kommer det en innflytter for å bo hos oss, og så vil han gjøre seg til dommer! Nå skal vi gjøre verre ugjerninger mot deg enn mot dem.» De trengte seg voldsomt inn på mannen Lot og holdt på å slåinn døren.


text:
Mennene som varutenfor huset, både små og store, slo de med blindhet. De strevde forgjeves for å finne døren.


text:
Da sa mennene til Lot: «Har du ellers noen her, en svigersønn, sønner eller døtre eller andre som tilhører deg i byen, så før dem bort herfra.


text:
For nå skal vi ødelegge dette stedet. Klageropet for Herrens ansikt er blitt så stort at Herren har sendt oss for å ødelegge byen.» 


text:
Da gikk Lot ut og snakket med svigersønnene sine, de som skulle ha døtrene hans. Han sa: «Skynd dere bort fra dette stedet! For nå vil Herren ødelegge byen!» Men svigersønnene trodde at han holdt dem for narr.


text:
Da det grydde av dag, skyndte englene på Lot og sa: «Dra av sted! Ta med deg din kone og de to døtrene dine som er her, så du ikke blir revet bort når byen straffes!» 


text:
Men da han nølte, tok mennene ham og hans kone og de to døtrene i hånden, for Herren hadde omsorg for ham. De førte ham bort og brakte ham i sikkerhetutenfor byen.


text:
Da de hadde ført dem ut, sa en av mennene: «Flykt for livet! Se deg ikke tilbake, og stans ikke noe sted på sletten. Flykt til fjells så du ikke blir revet bort.» 


text:
Se, din tjener har funnet nåde for dine øyne. Du har vist stor godhet mot meg og berget livet mitt. Men jeg kan ikke flykte til fjells. For da kunneulykken ramme meg, så jeg døde.


text:
Se, den byen der er så nær at jeg kan flykte dit, og den er så liten. La meg få rømme dit, så jeg kan berge livet! Byen er jo så liten.» 


text:
Da sa han til ham: «Ja, jeg gjør som du vil også når det gjelder dette. Den byen du nevner, skal jeg ikke ødelegge.


text:
Da han så ut over Sodoma og Gomorra og hele slettelandet, fikk han se at det steg røyk opp fra landet, som røyken fra en smelteovn.


text:
Den gangen Gud ødela byene på sletten, husket han på Abraham. Gud hentet Lot rett ut av ødeleggelsene som han sendte over de byene Lot hadde bodd i.


text:
Lot dro opp fra Soar og bosatte seg i fjellandet sammen med de to døtrene sine, for han var redd for å bo i Soar. Han bodde i en hule, han og de to døtrene.


text:
Den eldste datteren sa til den yngste: «Faren vår er gammel, og det finnes ikke en mann her i landet som kan gå inn til oss på vanlig må te.


text:
Og de skjenket vin til faren sin samme natt, og den eldste gikk inn og lå med faren sin. Han merket ikke at hun la seg, og ikke at hun sto opp.


text:
Dagen etter sa den eldste til den yngste: «Hør nå, i natt låjeg med far. La oss skjenke vin til ham i natt også. Så går du inn og ligger med ham, så vi kan holde liv i ætten etter faren vår.» 


text:
Ogsåden natten skjenket de vin til faren, og den yngste sto opp og lå med ham. Han merket ikke at hun la seg, og ikke at hun sto opp.


text:
Den eldste fødte en sønn og ga ham navnet Moab. Han er stamfar til moabittene, som finnes den dag i dag.


text:
Og så den yngste fødte en sønn og ga ham navnet Ben-Ammi. Han er stamfar til ammonittene, som finnes den dag i dag.


text:
Abraham dro videre derfra til Negev og slo seg ned mellom Kadesj og Sjur. Siden bodde han som innflytter i Gerar.


text:
Abraham sa om sin kone Sara: «Hun er søsteren min.» Da sendte Abimelek, kongen i Gerar, bud og hentet Sara.


text:
Men Gud kom til Abimelek i en drøm om natten og sa til ham: «Nå skal du dø på grunn av den kvinnen du har tatt, for hun er en annen manns kone.» 


text:
Men Abimelek hadde ikke vært nær henne, og han svarte: «Herre, vil du virkelig drepe rettferdige folk?


text:
Han sa jo til meg: Hun er søsteren min. Og selv har hun også sagt: Han er broren min. I god tro og med rene hender har jeg gjort dette.» 


text:
Da sa Gud til ham i drømmen: «Også jeg vet at du har gjort dette i god tro. Det er også jeg som har hindret deg i å synde mot meg. Derfor lot jeg deg ikke røre henne.


text:
La nå mannen få sin kone tilbake, for han er en profet. Han kan be for deg, så du får leve. Men gjør du det ikke, skal du vite at du må dø, både du og alle dine.» 


text:
Abimelek sto tidlig opp neste morgen, kalte til seg alle tjenerne sine og fortalte dem alt dette. Da ble mennene svært redde.


text:
Så kalte Abimelek til seg Abraham og sa til ham: «Hva har du gjort mot oss? Og hvilken synd har jeg gjort mot deg, siden du har brakt så stor synd over meg og mitt rike? Gjerninger som ingen bør gjøre, har du gjort mot meg.» 


text:
Abraham svarte: «Jeg tenkte: Det er sikkert ingen gudsfrykt på dette stedet. De kommer til ådrepe meg på grunn av min kone.


text:
Dessuten er det sant at hun er søsteren min. Hun er datter av min far, men ikke av min mor, og hun ble min kone.


text:
Den gangen Gud lot meg vandre omkring langt fra min fars hus, sa jeg til henne: Slik skal du vise din kjærlighet mot meg: Overalt hvor vi kommer, skal du si at jeg er broren din.» 


text:
Da tok Abimelek både småfe og storfe og tjenere og tjenestekvinner og ga til Abraham, og lot ham få sin kone Sara tilbake.


text:
Og til Sara sa han: «Her gir jeg tusen sjekel sølv til broren din. Dette skal være som et slør for øynene på alle du er sammen med. Dermed får du full oppreisning.» 


text:
Abraham ba til Gud, og Gud helbredet Abimelek og hans kone og hans slavekvinner, så de kunne føde barn.


text:
Og hun sa: «Hvem kunne sagt til Abraham at Sara skulle amme barn! Men nå har jeg født ham en sønn på hans gamle dager.» 


text:
Da sa hun til Abraham: «Driv bort denne slavekvinnen og sønnen hennes! For denne slavekvinnens sønn skal ikke arve sammen med Isak, sønnen min.» 


text:
Men Gud sa til Abraham: «Ikke ta det så tungt, dette som hendte med gutten og tjenestekvinnen din. Du skal høre på alt det Sara sier til deg. For gjennom Isak skal du få en ætt som skal kalles din.


text:
Abraham sto tidlig opp neste morgen, tok brød og en skinnsekk med vann og la det på Hagars skuldre, og han sendte henne fra seg sammen med barnet. Hun gikk seg vill i ørkenen ved Beer-Sjeba.


text:
Så gikk hun og satte seg omtrent et bue skudd lenger borte. For hun tenkte: «Jeg kan ikke se på at barnet dør.» Mens hun satt der, begynte hun ågråte høyt.


text:
Gud hørte gutten s stemme. Og Guds engel ropte til Hagar fra himmelen og sa til henne: «Hva er det med deg, Hagar? Vær ikke redd! For Gud har hørt gutten s stemme der han ligger.


text:
Reis deg, løft gutten opp og hold ham fast i hånden! For jeg vil gjøre ham til et stort folkeslag.» 


text:
Så åpnet Gud øynene hennes, og hun fikk se en brønn med vann. Hun gikk og fylte skinnsekken med vann og lot gutten drikke.


text:
Sverg nåved Gud på at du aldri vil bedra meg eller barna og etterkommerne mine! Som jeg har vist godhet mot deg, skal du vise godhet mot meg og det landet du har fått bo i som innflytter.» 


text:
Men Abimelek sa: «Jeg vet ikke hvem som har gjort dette. Du har ikke fortalt meg om det, og jeg har heller ikke hørt om det før i dag.» 


text:
Han svarte: «Disse sju lammene skal du ta imot av meg som bevis på at jeg har gravd denne brønnen.» 


text:
Slik sluttetde en pakt i Beer-Sjeba. Så dro de av sted, Abimelek og Pikol, hærføreren hans, og de vendte tilbake til filisternes land.


text:
En tid etter at dette hadde hendt, satte Gud Abraham på prøve. Han sa til ham: «Abraham!» Og han svarte: «Ja, her er jeg.» 


text:
Da sa han: «Ta din sønn, den eneste, Isak, han du elsker, og dra til landet Moria! Der skal du ofre ham som brennoffer på et av fjellene. Jeg skal fortelle deg hvilket.» 


text:
Og Abraham sto tidlig opp neste morgen, lesset på eselet sitt og tok med seg to av tjenesteguttene sine og Isak, sønnen sin. Han kløvde ved til brennofferet, og så ga han seg i vei til det stedet Gud hadde sagt ham.


text:
Da sa Abraham til tjenesteguttene: «Slå dere til her med eselet. Jeg og gutten vil gå bort dit og tilbe, og så kommer vi tilbake til dere.» 


text:
Abraham tok offer veden og la den på Isak, sønnen sin. Selv tok han ilden og kniven i hånden, og så gikk de sammen, de to.


text:
Da sa Isak til sin far Abraham: «Du far!» Og han svarte: «Ja, sønnen min.» Han sa: «Se, her er ilden og veden, men hvor er brennofferlammet?» 


text:
Abraham svarte: «Gud vil selv se seg ut et brenn offerlam, sønnen min.» Og så gikk de sammen, de to.


text:
Da de kom til det stedet Gud hadde sagt, bygde Abraham et alter der og la veden til rette. Så bandt han Isak, sønnen sin, og la ham på alteret, oppå veden.


text:
Men Herrens engel ropte til ham fra himmelen og sa: «Abraham, Abraham!» Og han svarte: «Ja, her er jeg!» 


text:
Han sa: «Legg ikke hånd på gutten og gjør ham ikke noe! For nå vet jeg at du frykter Gud, siden du ikke har spart din eneste sønn for meg.» 


text:
Da Abraham så opp, fikk han øye på en vær som hang fast etter hornene i et kratt like bak ham. Abraham gikk bort, tok væren og ofret den som brennoffer i stedet for sønnen sin.


text:
Abraham kalte dette stedet «Herren ser». Den dag i dag blir det sagt: «På fjellet hvor Herren lar seg se.» 


text:
og sa: «Jeg sverger ved meg selv, sier Herren: Fordi du gjorde dette og ikke sparte din eneste sønn,


text:
vil jeg velsigne deg rikt og gjøre din ætt så tallrik som stjernene på himmelen og som sanden på havets strand. Din ætt skal innta fiendens porter.


text:
Så gikk Abraham tilbake til tjenesteguttene sine. De dro av sted sammen med ham til Beer-Sjeba. Og Abraham ble boende i Beer-Sjeba.


text:
En tid etter at dette hadde hendt, ble det meldt Abraham: Se, Milka har også født sønner til din bror Nahor:


text:
«Jeg er innflytter og fremmed blant dere. La meg få kjøpe et jordstykke hos dere til gravsted, så jeg kan bære ut henne som er død, og gravlegge henne.» 


text:
«Hør på oss, herre! Du er en Guds høvding blant oss. Legg den døde i det beste av gravstedene våre. Ingen av oss skal nekte deg sitt eget gravsted når du skal gravlegge den døde.» 


text:
Han sa til dem: «Er det deres vilje at jeg bærer ut henne som er død, og gravlegger henne, så hør på meg! Legg inn et godt ord for meg hos Efron, sønn av Sohar,


text:
såhan lar meg få Makpela-hulen, som han eier og som ligger iutkanten av marken hans. Han skal få full pris om han lar meg kjøpe jordstykket til gravsted hos dere.» 


text:
Nåsatt Efron der blant hetittene, og han svarte Abraham så alle hetittene som var kommet til byporten, hørte det.


text:
«Nei, herre, hør på meg!» sa han. «Jeg gir deg marken, og hulen som er der, gir jeg deg også. For øynene på folket mitt gir jeg det til deg. Gravlegg du den døde!» 


text:
og sa til Efron så folket hørte det: «Bare du ville høre på meg! Ta imot pengene jeg vil gi deg for marken!så kan jeg gravlegge den døde der.» 


text:
«Herre, hør på meg! Et jordstykke som er verdt 400 sjekel sølv, hva er det mellom deg og meg? Gravlegg du den døde!» 


text:
Abraham skjønte hva Efron mente, og veide opp til ham det sølvet han hadde nevnt for hetittene, 400 sjekel av det slaget de bruker i handel.


text:
Det ble stadfestet at Efrons mark, som ligger ved Makpela, øst for Mamre, både jordet og hulen og alle trærne på jordet, så langt det rakk,


text:
skulle tilhøre Abraham som hans eiendom. Dette skjedde for øynene på alle hetittene som var kommet til byporten.


text:
Etter dette gravla Abraham Sara, sin kone, i hulen på Makpela-marken øst for Mamre, det er Hebron, i Kanaan.


text:
Slik ble det stadfestet at marken og hulen der skulle tilhøre Abraham som gravsted, kjøpt fra hetittene.


text:
Da sa Abraham til den eldste tjeneren i huset, han som styrte over alt han eide: «Legg hånden din i fanget mitt,


text:
så vil jeg ta deg i ed ved Herren, himmelens og jordens Gud, på at du ikke skal ta en kone til sønnen min blant døtrene til kanaaneerne som bor omkring meg,


text:
Tjeneren sa til ham: «Kanskje kvinnen ikke vil følge med meg hit til dette landet. Skal jeg da ta med sønnen din tilbake til det landet som du dro ut fra?» 


text:
Herren, himmelens Gud, tok meg bort fra fars huset og fedrelandet mitt, og han talte til meg og sverget på å gi dette landet til min ætt. Han skal sende sin engel foran deg så du kan hente en kone til sønnen min derfra.


text:
Så tok tjeneren ti av kamelene til herren sin og dro av sted med alle slags kostbare saker. Han dro til arameerlandet mellom elvene, til Nahors by.


text:
Han lot kamelene legge seg ned ved en brønnutenfor byen. Det var i kveldingen, på den tiden kvinnene pleier å gå ut for å hente vann.


text:
Så sa han: «Herre, du som er Gud for min herre Abraham, la det lykkes for meg i dag, og vis godhet mot min herre, Abraham!


text:
La det gå slik at når jeg sier til en jente: Rekk meg krukken din så jeg kan drikke, og hun svarer: Bare drikk, du, og kamelene dine vil jeg også gi å drikke, da er det henne du har valgt ut for din tjener Isak. Slik skal jeg vite at du har vist godhet mot herren min.» 


text:
Og se, før han var ferdig med å be, kom Rebekka, datteren til Betuel, sønn av Milka, som var gift med Nahor, Abrahams bror. Hun kom ut med krukken sin på skulderen.


text:
Jenta var meget vakker, en jomfru som ingen mann hadde vært nær. Hun gikk ned til kilden, fylte krukken og kom opp igjen.


text:
Hun lot ham drikke ferdig, og så sa hun: «Jeg vil dra opp vann til kamelene dine også, helt til de har drukketseg utørste.» 


text:
Hun skyndte seg å tømme krukken i vanntrauet. Så løp hun til brønnen igjen for å dra opp vann. Og hun dro opp vann til alle kamelene hans.


text:
Mannen så på henne i taushet. Nå skulle han få vite om Herren hadde latt reisen lykkes for ham eller ikke.


text:
Da kamelene var ferdige med å drikke, tok mannen fram en gullring til henne, den veide en halv sjekel, og to armbånd av gull, de veide ti sjekel.


text:
Så sa han: «Fortell meg nåhvem du er datter til! Er det hus rom hos faren din, så vi kan overnatte der?» 


text:
Han sa: «Velsignet er Herren, som er Gud for min herre Abraham! Han har aldri sluttet å vise godhet og trofasthet mot min herre. På veien har Herren ført meg til huset der min herres slektninger bor.» 


text:
Da han så ringen og armbåndene på søsterens hender og hørte henne fortelle hva mannen hadde sagt, dro han ut til mannen, som ennå sto hos kamelene ved kilden.


text:
Laban sa: «Kom, du som er velsignet av Herren! Hvorfor står du her ute? Jeg har gjort huset i stand og gjort plass for kamelene.» 


text:
Da kom mannen inn i huset og lesset av kamelene. Han fikk halm og fôr til dyrene, og vann så han og de som var med ham, kunne vaske føttene.


text:
Men da de satte fram mat for ham, sa han: «Nei, jeg vil ikke spise før jeg har sagt det jeg har å si.» «Fortell!» svarte de.


text:
Herren har velsignet min herre rikt, så han er blitt en stor mann. Han har gitt ham småfe og storfe, sølv og gull, slaver og slavekvinner, kameler og esler.


text:
Og Sara, min herres kone, har født ham en sønn på sine gamle dager. Han har gitt sønnen alt han eier.


text:
nå har herren min tatt meg i ed og sagt: «Du skal ikke ta en kone til sønnen min blant døtrene til kanaaneerne i landet der jeg bor.


text:
Men han svarte: «For Herrens ansikt har jeg levd. Han skal sende sin engel sammen med deg og la reisen din lykkes, slik at du kan hente en kone til sønnen min fra min slekt og mitt farshus.


text:
Men du skal være løst fra eden til meg hvis du kommer til min slekt og de ikke vil gi henne til deg. Da er du løst fra eden.» 


text:
I dag, da jeg kom til kilden, sa jeg: «Herre, du som er Gud for min herre Abraham, la denne reisen min lykkes!


text:
Se, her står jeg ved vannkilden. La det gåslik at når det kommer en ung jente ut for å dra opp vann, og jeg sier til henne: La meg få drikke litt vann av krukken din!


text:
og hun svarer: Bare drikk, du, og jeg skal dra opp vann til kamelene dine også, da er hun den kvinnen som Herren har valgt ut til min herres sønn.» 


text:
Og se, før jeg var ferdig med å be i mitt hjerte, kom Rebekka med krukken på skulderen. Hun gikk ned til kilden og dro opp vann. Da sa jeg til henne: «La meg få drikke!» 


text:
Straks løftet hun krukken ned og sa: «Bare drikk, du, og kamelene dine vil jeg også gi å drikke.» Jeg drakk, og hun ga også kamelene å drikke.


text:
«Hvem er du datter til?» spurte jeg henne. Hun svarte: «Jeg er datter til Betuel, sønn av Nahor og Milka.» Da satte jeg ringen i nesen hennes og la armbåndene rundt håndleddene.


text:
Så bøyde jeg meg til jorden og tilba Herren. Jeg velsignet Herren, som er Gud for min herre Abraham. For han hadde ført meg på rett vei, så jeg kunne ta en jente av slekten til min herres bror som kone til sønnen hans.


text:
Vil dere nåvise godhet og troskap mot herren min, så fortell meg det! Og vil dere ikke, så fortell meg det også, slik at jeg kan vite om veien går til høyre eller til venstre.


text:
Se, her står Rebekka foran deg. Ta henne med! Hun skal bli kone for sønnen til herren din, slik Herren har sagt!» 


text:
Så tok han fram klær og smykker av sølv og gull og ga dem til Rebekka. Han hadde også kostbare gaver til broren og moren.


text:
Siden spiste og drakk de, han og mennene som var med ham, og de ble der natten over. Da de sto opp neste morgen, sa han: «La meg få dra tilbake til herren min!» 


text:
Da svarte han: «Hold meg ikke tilbake nå når Herren har latt reisen lykkes for meg! La meg få dra hjem til herren min!» 


text:
Så ropte de på Rebekka og sa til henne: «Vil du reise med denne mannen?» Hun svarte: «Ja, jeg vil reise.» 


text:
Så sendte de sin søster Rebekka og fostermoren hennes av sted sammen med Abrahams tjener og mennene hans.


text:
De velsignet Rebekka og sa til henne: «Måtte du, vår søster, bli til tusen ganger ti tusen! måtte din ætt innta fiendens porter!» 


text:
Så steg Rebekka og tjenestejentene hennes opp på kamelene og fulgtetjeneren. Han tok Rebekka med seg og dro av sted.


text:
Ved kveldstid tok han en tur ut på marken. Han så opp, og der fikk han se noen kameler som nærmet seg.


text:
Hun spurte tjeneren: «Hvem er den mannen som kommer imot oss borte på marken?» Tjeneren svarte: «Det er herren min.» Da tok hun sløret og dekket seg til.


text:
Så førte Isak Rebekka inn i teltet som hadde tilhørt Sara, moren hans. Han tok Rebekka til kone, og han elsket henne. Slik fant Isak trøst i sorgen over moren.


text:
Han ga gaver til sønnene han hadde med medhustruene sine. Og mens han ennå levde, sendte han dem bort fra Isak, sønnen sin, til et land i øst.


text:
Isak og Ismael, sønnene hans, gravla ham i Makpela-hulen, på marken til hetitten Efron, sønn av Sohar, øst for Mamre,


text:
den marken som Abraham hadde kjøpt av hetittene. Der ble Abraham gravlagt sammen med Sara, sin kone.


text:
Dette er slektshistorien til Ismael, Abrahams sønn, som Hagar fra Egypt, Saras slavekvinne, fødte ham.


text:
Dette er navnene på Ismaels sønner, navnene som er i slekts-historiene deres: Nebajot, Ismaels førstefødte, Kedar, Adbeel og Mibsam,


text:
Dette var Ismaels sønner; dette er navnene deres der de bor i landsbyene og leirene sine, tolv høvdinger, hver for sin klan.


text:
Ismaelittene bosatte seg fra Havila til Sjur, som ligger øst for Egypt i retning Assur. De slo seg ned midt imot alle sine brødre.


text:
Isak var førti år gammel da han tok Rebekka til kone. Hun var datter av arameeren Betuel fra Paddan-Aram og søster til arameeren Laban.


text:
Isak ba til Herren for sin kone, for hun var barnløs. Herren bønnhørte ham, og Rebekka, hans kone, ble med barn.


text:
Men da barna sloss med hverandre inne i henne, sa hun: «Hvorfor hender det meg noe slikt?» Og hun gikk for åsøke råd hos Herren.


text:
Herren sa til henne: «To folkeslag er i ditt morsliv, to folk skal skilles før de blir født. Det ene blir sterkere enn det andre, den eldste skal tjene den yngste.» 


text:
Så kom broren; han holdt Esau i hælen med hånden. Derfor kalte de ham Jakob. Isak var seksti år gammel da de ble født.


text:
Guttene vokste opp, og Esau ble en dyktig jeger, en mann som holdt til ute på marken. Jakob ble en rolig mann som holdt seg ved teltene.


text:
Esau sa til Jakob: «Skynd deg, gi meg noe å spise av det røde, det røde du har der, for jeg er sliten!» Derfor kalte de ham Edom.


text:
Da ga Jakob ham brød og linsesuppe. Han spiste og drakk, reiste seg og gikk. Slik viste Esau forakt for førstefødselsretten.


text:
Det ble hungersnød i landet, en annen enn den første hungersnøden, den som var på Abrahams tid. Da dro Isak til Gerar, til filisterkongen Abimelek.


text:
Herren viste seg for ham og sa: «Dra ikke ned til Egypt, men hold deg i det landet som jeg gir deg beskjed om!


text:
Slå deg til her i landet, så vil jeg være med deg og velsigne deg! For til deg og til din ætt vil jeg gi alle disse landene. Jeg skal oppfylle den eden jeg sverget til din far Abraham.


text:
Jeg skal gjøre din ætt så tallrik som stjernene på himmelen. Alle disse landene skal jeg gi til din ætt. Og ved din ætt skal alle folkeslag på jorden velsigne seg,


text:
Da mennene på stedet spurte ham ut om hans kone, svarte han: «Det er min søster.» Han våget ikke si «min kone» fordi han var redd de skulle slå ham i hjel på grunn av Rebekka. For hun var meget vakker.


text:
Da han hadde vært der en tid, hendte det at Abimelek, filister kongen, så ut av vinduet og fikk se Isak kjærtegne sin kone Rebekka.


text:
Abimelek kalte Isak til seg og sa: «Hun er jo din kone! Hvorfor sa du at hun er søsteren din?» Isak svarte: «Jeg tenkte at jeg kunne miste livet på grunn av henne.» 


text:
Da sa Abimelek: «Hva har du gjort mot oss? En eller annen av folket kunne fort ha ligget med din kone og ført skyld over oss!» 


text:
Isak sådde korn der i landet, og det året fikk han hundreganger det han hadde sådd. Herren velsignet ham


text:
Alle brønnene som farens slaver hadde gravd mens Abraham levde, tettet filisterne igjen og fylte med jord.


text:
Siden vendte Isak tilbake og gravde opp brønnene som de hadde gravd mens faren, Abraham, levde, og som filisterne hadde tettet igjen etter at Abraham var død. Han ga dem de samme navnene som faren hadde gitt dem.


text:
Men gjeterne fra Gerar trettet med gjeterne til Isak og sa: «Vannet er vårt!» Han kalte brønnen Esek fordi de trettet med ham.


text:
Så dro han derfra og gravde enda en brønn. Den ble det ingen strid om. Derfor kalte Isak den Rehobot og sa: «Nå har Herren gitt oss nok rom, så vi kan være fruktbare i landet.» 


text:
Samme natt viste Herren seg for ham og sa: «Jeg er din far Abrahams Gud. Vær ikke redd, for jeg er med deg! Jeg vil velsigne deg og gjøre ætten din tallrik for min tjener Abrahams skyld.» 


text:
Så bygde Isak et alter der og på kalte Herrens navn. Han slo også opp teltet sitt der, og slavene gravde en brønn.


text:
Da sa Isak til dem: «Hvorfor kommer dere til meg, dere som hater meg og har sendt meg bort fra dere?» 


text:
De svarte: «Vi har sett at Herren er med deg, og vi har tenkt at det burde være en gjensidig ed mellom oss og deg. Vi vil slutte en pakt med deg.


text:
Du skal ikke gjøre oss noe ondt, slik vi heller ikke rørte deg, men bare gjorde godt mot deg og sendte deg bort i fred. For Nå er du velsignet av Herren.» 


text:
Morgenen etter sto de tidlig opp og sverget hverandre en ed. Så tok Isak avskjed med dem, og de dro bort i fred.


text:
Da Esau var førti år gammel, tok han Judit, datter til hetitten Beeri, og Basmat, datter til hetitten Elon, til koner.


text:
Da Isak var blitt gammel og øynene hans var for matte til åkunne se, kalte han til seg Esau, sin eldste sønn, og sa: «Min sønn!» Han svarte: «Ja, her er jeg.» 


text:
Lag noen velsmakende retter, noe jeg liker godt! Kom hit med dem og la meg spise, så jeg kan velsigne deg før jeg dør.» 


text:
Rebekka lyttet mens Isak snakket med Esau, sønnen sin. Så gikk Esau ut på marken for å skyte noe vilt som han kunne ta med seg hjem.


text:
Da sa Rebekka til Jakob, sønnen sin: «Hør her! Jeg hørte at din far snakket med din bror Esau og sa:


text:
Hent noe vilt til meg, lag noen velsmakende retter og la meg spise!så vil jeg velsigne deg for Herrens ansikt før jeg dør.


text:
Gå bort til småfeet og hent to fine kje, så skal jeg lage noen velsmakende retter til faren din, noe han liker godt.


text:
Kanskje far kjenner på meg og finner ut at jeg holder ham for narr, og så fører jeg forbannelse over meg i stedet for velsignelse.» 


text:
«Den forbannelsen skal jeg ta på meg, sønnen min», sa moren. «Bare hør på meg og gå og hent kjeene!» 


text:
Han gikk og hentet kjeene og kom til moren med dem. Hun laget noen velsmakende retter, slike som faren likte godt.


text:
Rebekka fant fram de beste klærne til Esau, den eldste sønnen –de lå i huset hennes –og kledde opp Jakob, den yngste sønnen, i dem.


text:
Da sa Jakob til faren: «Jeg er Esau, din førstefødte sønn. Jeg har gjort det du sa til meg. Sett deg opp og spis av viltet mitt, så du kan velsigne meg!» 


text:
Isak sa til sønnen: «Hvordan kunne du finne noe så fort, min sønn?» Han svarte: «Herren din Gud lot det løpe rett imot meg.» 


text:
Da sa Isak til Jakob: «Kom hit, min sønn, så jeg kan få kjenne på deg om du er min sønn Esau eller ikke!» 


text:
Jakob gikk bort til faren sin så han fikk kjenne på ham, og Isak sa: «Det er stemmen til Jakob, men hendene til Esau.» 


text:
Isak kjente ham ikke igjen, for hendene hans var hårete som hendene til Esau, broren hans. Og han velsignet ham.


text:
Da sa Isak: «Sett maten fram for meg. Jeg vil spise av viltet til sønnen min så jeg kan velsigne deg!» Jakob satte maten fram for ham, og han spiste. Han kom også med vin til ham, og han drakk.


text:
Han gikk fram og kysset ham. Da kjente faren luktenav klærne hans. Han velsignet ham og sa: «Kjenn, luktenav min sønn er lik luktenav en eng som Herren har velsignet!


text:
Folk skal tjene deg, folkeslag bøye seg for deg. Vær herre over dine brødre, din mors sønner skal bøye seg for deg. Forbannet er de som forbanner deg, velsignet er de som velsigner deg!» 


text:
Med det samme Isak hadde velsignet Jakob –han hadde bare så vidt forlatt faren –kom Esau, broren hans, hjem fra jakten.


text:
Ogsåhan laget noen velsmakende retter og bar dem inn til faren. «Far», sa han, «vil du ikke stå opp og spise av viltet som sønnen din kommer med, så du kan velsigne meg!» 


text:
Da begynte Isak åskjelve, han skalv voldsomt og sa: «Hvem var det da som kom til meg med noe vilt han hadde skutt? Jeg spiste av det før du kom, og så velsignet jeg ham, så Nå er han velsignet.» 


text:
Da sa Esau: «Er det derfor han heter Jakob? nå har han lurt meg to ganger. Han tok førstefødselsretten min, og nå har han tatt velsignelsen min også.» Så sa han: «Har du ikke en velsignelse til meg også?» 


text:
Isak svarte Esau: «Nå har jeg satt ham til herre over deg, og alle brødrene hans har jeg gjort til tjenere for ham. Jeg har sørget for korn og ny vin til ham. Hva kan jeg da gjøre for deg, sønnen min?» 


text:
Da sa Isak til ham: «Se, langt borte fra fruktbar jord skal du bo, der ingen dugg faller fra himmelen.


text:
Av sverd skal du leve, din bror skal du tjene. Men når du river deg løs, skal du kaste åket hans av nakken.» 


text:
Esau la Jakob for hat på grunn av velsignelsen som faren hadde gitt ham. Og Esau sa i sitt hjerte: «Snart kommer dagene da vi skal sørge over far. Da skal jeg drepe Jakob, min bror.» 


text:
Rebekka fikk vite hva Esau, den eldste sønnen, hadde sagt. Da sendte hun bud etter Jakob, den yngste sønnen, og sa: «Hør! Esau, broren din, vil hevne seg på deg og drepe deg.


text:
til vreden hans har vendt seg fra deg og han har glemt det du gjorde mot ham! Da skal jeg sende bud og hente deg derfra. Hvorfor skulle jeg miste dere begge på en og samme dag?» 


text:
Rebekka sa til Isak: «Disse hetitt kvinnene tar livet av meg. Hvis Jakob tar seg en slik hetittkvinne til kone, en kvinne fra dette landet, hva skal jeg da leve for?» 


text:
Da kalte Isak Jakob til seg. Han velsignet ham og formante ham: «Du skal ikke ta deg en kone blant kvinnene i Kanaan!


text:
Dra straks til Paddan-Aram, til din morfar Betuels hus! Der skal du ta deg en kone blant døtrene til Laban, morbroren din.


text:
Måtte Gud, Den veldige, velsigne deg og gjøre deg fruktbar og tallrik så du blir til en forsamling av mange folk.


text:
Måtte han gi deg og din ætt Abrahams velsignelse så du kan ta i eie det landet du bor i som innflytter, landet som Gud ga Abraham.» 


text:
Så sendte Isak Jakob av sted, og han dro til Paddan-Aram, til arameeren Laban, sønn av Betuel. Han var bror til Rebekka, mor til Jakob og Esau.


text:
Esau forsto at Isak hadde velsignet Jakob og sendt ham til Paddan-Aram for å ta seg en kone der. Han hadde velsignet ham og formant ham: «Du skal ikke ta deg en kone blant kvinnene i Kanaan.» 


text:
Han gikk til Ismael og tok Mahalat til kone ved siden av de andre konene sine. Hun var datter til Ismael, Abrahams sønn, og søster til Nebajot.


text:
Han kom fram til et sted der han ble natten over, for solen hadde gått ned. Han tok en av steinene på stedet og la den under hodet. Så la han seg til åsove.


text:
Da hadde han en drøm: Se, en stige var reist på jorden, og toppen av den nådde til himmelen. Og se, Guds engler gikk opp og gikk ned på den.


text:
Da sto Herren foran ham. Han sa: «Jeg er Herren, din far Abrahams og Isaks Gud. Den jorden du ligger på, vil jeg gi til deg og din ætt.


text:
Din ætt skal bli som støvet på jorden. Du skal bre deg ut mot vest og øst, mot nord og sør, og i deg og din ætt skal alle slekter på jorden velsignes.


text:
Se, jeg vil være med deg og bevare deg overalt hvor du går, og føre deg tilbake til dette landet. For jeg skal ikke forlate deg, men gjøre det jeg har lovet deg.» 


text:
Han ble redd og sa: «Hvor skremmende dette stedet er! Dette må være Guds hus, her er himmelens port.» 


text:
Om morgenen sto Jakob tidlig opp. Han tok steinen han hadde hatt under hodet, og reiste den som en støtte. Så helte han olje over den.


text:
Så ga Jakob dette løftet: «Om Gud er med meg og bevarer meg på veien der jeg går, om han gir meg brød å spise og klær å ha på meg


text:
Denne steinen, som jeg har reist som en støtte, skal være Guds hus. Av alt du gir meg, skal jeg gi deg tiende.» 


text:
Da fikk han øye på en brønn på marken og tre saueflokker som lå omkring den; for fra den brønnen ga de buskapen vann. Over åpningen lå det en stor stein.


text:
Når alle flokkene var samlet der, veltet de steinen bort fra brønnåpningen og lot småfeet drikke. Så la de steinen på plass igjen.


text:
«Står det bra til med ham?» spurte Jakob. «Ja, det gjør det», svarte de. «Se, der kommer Rakel, datteren hans, med småfeet!» 


text:
Da sa han: «Det er jo ennå høylys dag, det er for tidlig å samle buskapen. La småfeet få drikke, og gå med dem på beite!» 


text:
De svarte: «Det klarer vi ikke før alle flokkene er samlet, så vi får rullet steinen bort fra brønnen. Da kan vi gi småfeet vann.» 


text:
Da Jakob fikk se Rakel, datter til morbroren Laban, komme med småfeet hans, gikk han fram, veltet steinen fra brønnåpningen og lot småfeet til morbroren få drikke.


text:
Jakob fortalte henne at han var i slekt med faren hennes, og at han var sønn av Rebekka. Da sprang Rakel hjem og fortalte dette til faren.


text:
Med det samme Laban fikk høre om Jakob, søstersønnen sin, sprang han imot ham, omfavnet ham og kysset ham og tok ham med seg hjem. Og Jakob fortalte ham alt det som hadde hendt.


text:
Da sa Laban til ham: «Du er jo av samme bein og kjøtt som jeg!» Så ble Jakob hos ham en må neds tid.


text:
En dag sa Laban til Jakob: «Selv om du er slektningen min, skal du ikke arbeide for meg uten betaling. Si meg hva du vil ha i lønn!» 


text:
Jakob var blitt glad i Rakel. Han sa: «Jeg skal arbeide hos deg i sju år for Rakel, den yngste datteren din.» 


text:
Så arbeidet Jakob i sju år for Rakel. Årene var som noen få dager i hans øyne, så glad var han i henne.


text:
Men da det ble morgen, se, da var det Lea! Jakob sa til Laban: «Hva er det du har gjort mot meg? Var det ikke for Rakel jeg tjente hos deg? Hvorfor har du lurt meg?» 


text:
La bryllup suken gå til ende, så skal du få den andre også, mot at du arbeider hos meg i sju år til!» 


text:
Jakob gjorde som han sa. Han lot bryllup suken gå til ende, og Laban ga ham datteren Rakel til kone.


text:
Så gikk Jakob inn til Rakel også, og han elsket Rakel mer enn Lea. Siden arbeidet han hos Laban i sju år til.


text:
Lea ble med barn og fødte en sønn. Hun kalte ham Ruben. «For Herren har sett min nød», sa hun, «nå kommer mannen min til å elske meg.» 


text:
Hun ble med barn igjen og fødte en sønn. Da sa hun: «Herren har hørt at jeg ikke ble elsket; nå har han gitt meg denne sønnen også.» Så kalte hun ham Simon.


text:
Siden ble hun med barn igjen og fødte en sønn. Da sa hun: «Nå måda mannen min bli knyttet til meg, siden jeg har født ham tre sønner.» Så kalte hun ham Levi.


text:
Enda en gang ble hun med barn og fødte en sønn. Da sa hun: «Denne gangen vil jeg takke Herren.» Derfor kalte hun ham Juda. Nå fikk hun ikke flere barn.


text:
Da Rakel så at hun og Jakob ikke fikk barn, ble hun misunnelig på søsteren sin og sa til Jakob: «Gi meg barn! Ellers dør jeg.» 


text:
Da sa hun: «Her er slavekvinnen min, Bilha. gå inn til henne! Hun kan føde på mine knær, så jeg også kan få barn ved henne.» 


text:
Da sa Rakel: «Gud har hjulpetmeg til min rett. Han har hørt min bønn og gitt meg en sønn!» Derfor kalte hun ham Dan.


text:
Da sa Rakel: «Jeg har kjempet gudskamper med min søster, og jeg har vunnet.» Så kalte hun ham Naftali.


text:
En dag under hvetehøsten gikk Ruben ut på marken. Der fant han alruner, og han tok dem med til moren, Lea. Da sa Rakel til Lea: «Gi meg noen av alrunenesom sønnen din har funnet!» 


text:
Lea svarte: «Er det ikke nok at du har tatt mannen min? Vil du ta alrunenetil sønnen min også?» Da sa Rakel: «Får jeg alrunene, kan Jakob ligge med deg i natt.» 


text:
Da Jakob kom hjem fra marken om kvelden, gikk Lea imot ham og sa: «Det er meg du skal komme til; jeg har kjøpt deg for de alrunenesom sønnen min fant.» Så låhan med henne den natten.


text:
Da sa Lea: «Gud har gitt meg lønn fordi jeg ga slavekvinnen til mannen min.» Så kalte hun ham Jissakar.


text:
Da sa Lea: «Gud har gitt meg en god gave. Denne gangen vil mannen min vise meg respekt, for jeg har født ham seks sønner.» Så kalte hun ham Sebulon.


text:
Gi meg konene og barna mine, som jeg har tjent deg for, så jeg kan dra. For du vet hvordan jeg har arbeidet for deg.» 


text:
Da sa Laban: «Om du bare ville se på meg med velvilje! Spådom stegnene viser meg at det er for din skyld Herren har velsignet meg.» 


text:
Jakob svarte: «Du vet hvordan jeg har arbeidet for deg, og hva buskapen din er blitt til mens jeg har stelt den.


text:
For det lille du hadde før jeg kom, har vokst og blitt til mye. Der jeg satte min fot, har Herren velsignet deg. Men når skal jeg få sørge for mitt eget hus?» 


text:
Da sa Laban: «Hva skal jeg gi deg?» Jakob svarte: «Du skal ikke gi meg noe. Men vil du gjøre som jeg sier, skal jeg fortsette å gjete småfeet ditt og vokte det.


text:
I dag vil jeg gå gjennom alt småfeet ditt og skille ut alle de flekkete og spraglete lammene, alle de mørke lammene og de geitene som er flekkete og spraglete. Det skal være min lønn.


text:
Når du en dag kommer for å se over lønnen min, skal min ærlighet vitne for meg. Finnes det en geit hos meg som ikke er flekket eller spraglet, eller en sau som ikke er mørk, så er de stjålet.» 


text:
Men samme dag skilte han ut de bukkene som var stripete og spraglete, alle geitene som var flekkete og spraglete, alle som det var noe hvitt på, og alle de mørke sauene. Og han lot sønnene sine ta vare på dem.


text:
Men Jakob fant seg friske kjepper av poppel, mandeltre og lønnetre og flekket barken av dem i striper så den hvite veden ble synlig.


text:
Så satte han kjeppene som han hadde flekket barken av, opp i vanntrauene og rennene der småfeet kom for å drikke, like foran dyrene. Dyrene paret seg når de kom for å drikke,


text:
Jakob skilte ut sauene, og han lot småfeet vende hodet mot de stripete og mørke dyrene i Labans buskap. Slik skaffet han seg egne flokker som han ikke slapp sammen med småfeet til Laban.


text:
Hver gang det var sterke dyr som paret seg, satte Jakob kjepper i vanntrauene, rett foran øynene på dem, for at de skulle pare seg ved kjeppene.


text:
Men var det svake dyr, gjorde han det ikke. På den må ten fikk Laban de svake dyrene, men Jakob fikk de sterke.


text:
Jakob fikk høre at Labans sønner sa: «Jakob har tatt alt far eide. Denne rikdommen har han skaffet seg av det som tilhørte vår far.» 


text:
Han sa til dem: Jeg ser på ansiktet til faren deres at han ikke er den samme mot meg som før. Men min fars Gud har vært med meg.


text:
Og så har han bedratt meg og forandret lønnen min ti ganger. Men Gud har ikke latt ham gjøre meg noe ondt.


text:
Når han sa: «De flekkete dyrene skal være din lønn», fikk hele buskapen flekkete unger. Og når han sa: «De stripete dyrene skal være din lønn», fikk hele buskapen stripete unger.


text:
I paringstiden til småfeet hadde jeg en drøm. Jeg så at bukkene som paret seg med småfeet var stripete, flekkete og droplete.


text:
Da sa han: «Løft blikket, så skal du se at alle bukkene som parer seg med småfeet, er stripete, flekkete og droplete. For jeg har sett alt det Laban har gjort mot deg.


text:
Jeg er Gud fra Betel, der du salvet en stein støtte og ga meg et løfte. Stå nå opp og dra bort fra dette landet, og vend tilbake til landet der du er født!» 


text:
For all den rikdommen Gud har tatt fra vår far, tilhører oss og barna våre. Gjør nå bare alt det Gud sier du skal gjøre!» 


text:
Han førte med seg all buskapen, den han hadde skaffet seg i Paddan-Aram, og alle eiendelene han hadde samlet. Han ville dra til sin far Isak i landet Kanaan.


text:
Så flyktet han med alt det han eide. Han brøt opp, satte over elven og dro i retning av Gilead-fjellet.


text:
Da tok han slektningene sine med seg, forfulgteham sju dagsreiser og nådde ham igjen på Gilead-fjellet.


text:
Men Gud kom til arameeren Laban i en drøm om natten. Han sa til ham: «Vokt deg for å si noe til Jakob, godt eller ondt!» 


text:
Da Laban nådde fram til Jakob, hadde han slått opp teltet sitt på fjellet. Laban og slektningene hans slo også leir på Gilead-fjellet.


text:
Laban sa til Jakob: «Hva er det du har gjort? Du har lurt meg og ført døtrene mine bort som om de var krigsfanger.


text:
Hvorfor flyktet du i all hemmelighet og lurte meg? Hvorfor fortalte du meg ikke noe, så jeg kunne sendt deg av sted med glede og med sang, med håndtromme og lyre?


text:
Det står i min makt å gjøre dere ondt. Men deres fars Gud sa til meg i natt: ‘Vokt deg for å si noe til Jakob, godt eller ondt!’


text:
nå har du altså reist fordi du lengtet slik etter din fars slekt. Men hvorfor stjal du gudene mine?» 


text:
Men den du finner gudene dine hos, skal miste livet. I nærvær av slektningene våre kan du selv se etter hva jeg har med meg, og ta det som er ditt!» Jakob visste ikke at Rakel hadde stjålet dem.


text:
Laban gikk inn i Jakobs telt og i teltene til Lea og de to slavekvinnene, men fant ikke noe. Så gikk han ut av Leas telt og inn i teltet til Rakel.


text:
Rakel hadde tatt terafene, lagt dem i kamelsalen og satt seg på dem. Laban saumfarte hele teltet, men fant ingen ting.


text:
Og Rakel sa til faren: «Herren min må ikke bli sint, men jeg kan ikke reise meg for deg, for jeg har det på kvinners vis.» Så lette han, men terafene fant han ikke.


text:
Da ble Jakob sint og anklaget Laban. Han sa til ham: «Hva galt har jeg gjort, eller hvilken synd, siden du forfølger meg slik?


text:
Du har saumfart alt jeg eier. Hva fant du som hører til ditt hus? Legg det fram her i nærvær av mine og dine slektninger, så de kan dømme mellom oss to!


text:
nå har jeg vært hos deg i tjue år. Sauene og geitene dine har aldri født for tidlig, og værene i flokken din har jeg ikke spist.


text:
Jeg kom ikke til deg med dyr som var revet i hjel, men bar tapet selv. Var noe stjålet, krevde dere erstatning av meg, enten det var stjålet om dagen eller om natten.


text:
I tjue år har jeg vært i ditt hus. Fjorten år har jeg arbeidet for de to døtrene dine og seks år for småfeet ditt, og ti ganger har du endret lønnen min.


text:
Hadde ikke min fars Gud vært med meg, han som er Abrahams Gud og Isaks Redsel, da hadde du nåsendt meg tomhendt bort. Men Gud har sett min nød og slitet hendene mine har hatt, og i natt felte han sin dom.» 


text:
Laban svarte Jakob: «Døtrene er mine døtre, barna er mine barn, og buskapen er min buskap. Alt det du ser, er mitt. Hva kan jeg i dag gjøre for disse døtrene mine eller barna de har født?


text:
Og han sa til slektningene sine: «Sank sammen stein!» Så tok de steiner og laget en røys, og de holdt måltid der ved røysen.


text:
Hvis du ydmyker døtrene mine eller tar deg andre koner ved siden av dem, da skal du vite at Gud er vitne mellom meg og deg om det ikke er et menneske til stede.» 


text:
Denne røysen skal være vitne, og støtten skal være vitne: Jeg skal ikke passere denne røysen på vei mot deg, og du skal ikke passere røysen eller støtten på vei mot meg for å gjøre noe ondt.


text:
Abrahams Gud og Nahors Gud, deres fars Gud, skal dømme mellom oss.» Så sverget Jakob ved sin far Isaks Redsel.


text:
Jakob ofret et slaktoffer på fjellet og ba slektningene sine til måltid. De spiste og ble på fjellet natten over.


text:
Morgenen etter sto Laban tidlig opp. Han kysset døtrene sine og barna deres og velsignet dem. Så vendte Laban hjem igjen.


text:
Han befalte dem: «Dette skal dere si til Esau, min herre: så sier Jakob, din tjener: Jeg har holdt til hos Laban og har vært der helt til nå.


text:
Jeg har fått okser, esler og småfe, slaver og slavekvinner. Nå sender jeg bud og gjør dette kjent for herren min, i håp om at du vil se på meg med velvilje.» 


text:
Budbærerne kom tilbake til Jakob og sa: «Vi møtte Esau, broren din, og nå kommer han imot deg med fire hundremann.» 


text:
Da ble Jakob grepet av redsel og angst. Han delte folket som var med ham, og småfeet, storfeet og kamelene, i to leirer.


text:
For han tenkte: «Om Esau kommer over den ene leiren og angriper den, kan de som er i den andre leiren, slippe unna.» 


text:
Så ba Jakob: «Du min far Abrahams Gud, du min far Isaks Gud!Herre, du som sa til meg: Vend tilbake til landet ditt og slekten din, så skal jeg vise deg godhet!


text:
Jeg er ikke verdig all den miskunn og troskap som du har vist din tjener. For med bare staven min gikk jeg over Jordan, og nå har jeg to leirer.


text:
Berg meg fra min bror Esaus hånd! Jeg er redd for ham. Han kan komme og slå i hjel meg og mine, både mor og barn.


text:
Han overlot dyrene til slavene sine, flokk for flokk, og sa til dem: «Dra foran meg, og la det være et godt stykke mellom hver flokk!» 


text:
Så befalte han den første slaven: «Når min bror Esau møter deg og spør hvem du tilhører, hvor du skal, og hvem som eier den flokken du driver,


text:
da skal du svare: Din tjener Jakob, og dette er en gave han sender til min herre Esau. Snart kommer han selv etter.» 


text:
Også den andre og den tredje slaven og alle de andre som fulgte med flokkene, befalte han å si det samme til Esau når de møtte ham:


text:
«Og dere må si at snart kommer din tjener Jakob etter.» For han tenkte: «Jeg vil blidgjøre ham med den gaven som kommer i forveien. Når jeg senere møter ham ansikt til ansikt, vil han kanskje ta vennlig imot meg.» 


text:
Samme natt sto han opp, tok de to konene sine, de to slavekvinnene og de elleve sønnene og gikk over vadestedet ved Jabbok.


text:
Da mannen så at han ikke kunne vinne over ham, ga han Jakob et slag over hofteskålen, så hoften gikk ut av ledd mens de kjempet.


text:
Og han sa: «Slipp meg, for morgenen gryr!» Men Jakob svarte: «Jeg slipper deg ikke uten at du velsigner meg.» 


text:
Da sa mannen: «Du skal ikke lenger hete Jakob. Israel skal være navnet ditt, for du har kjempet med Gud og mennesker og vunnet.» 


text:
Da ba Jakob: «Si meg navnet ditt!» Han svarte: «Hvorfor spør du om navnet mitt?» Og han velsignet ham der.


text:
Derfor er det slik den dag i dag at israelittene ikke spiser muskelen over hofteskålen, for mannen ga Jakob et slag over hofteskålen, på muskelen.


text:
Jakob så opp og fikk øye på Esau, som kom med fire hundremann. Da fordelte han barna mellom Lea, Rakel og de to slavekvinnene.


text:
Han stilte slavekvinnene og barna deres lengst framme, Lea og barna hennes bak dem og Rakel med Josef bakerst.


text:
Esau så opp og fikk øye på kvinnene og barna. Da sa han: «Hvem er det du har med deg?» Jakob svarte: «Det er de barna som Gud i sin nåde har gitt din tjener.» 


text:
Esau spurte: «Hva ville du med hele den flokken jeg møtte?» «Jeg ville at min herre skulle se på meg med velvilje», svarte han.


text:
«Nei, kjære deg», svarte Jakob, «ser du på meg med velvilje, så ta imot gaven min! For da jeg så ditt ansikt, var det som om jeg så Guds eget ansikt;så vennlig var du mot meg.


text:
Ta nåimot gaven som jeg lot sende deg! For Gud har vært nådig mot meg, og jeg har alt jeg trenger.» Jakob ba ham så inntrengende at han tok imot gaven.


text:
Men Jakob svarte: «Min herre vet at barna er svake, og jeg må tenke på småfeet og storfeet som gir melk. Blir de drevet for hardt bare én dag, dør alt småfeet.


text:
Vil ikke min herre dra i forveien for sin tjener?så kan jeg følge sakte etter, med en fart som passer for buskapen og barna, til jeg er framme hos deg i Se'ir.» 


text:
Da sa Esau: «Tillat meg å la noen av mennene mine bli igjen hos deg.» Men han svarte: «Hvorfor det? Det er nok at min herre ser på meg med velvilje.» 


text:
Jakob dro til Sukkot og bygde seg et hus der. Han laget løvhytter til buskapen sin, derfor kalte han stedet Sukkot.


text:
Jakob kom vel fram til byen Sikem, som er i landet Kanaan, da han kom fra Paddan-Aram. Han slo leirutenfor byen.


text:
Jordstykket der han hadde satt opp teltet sitt, kjøpte han for hundre kesita av sønnene til Hamor, Sikems far.


text:
Da fikk Sikem, sønn av hevitten Hamor, høvdingen der i landet, se Dina. Han tok henne og lå med henne og krenket henne.


text:
Hjertet hans ble bundettil Dina, Jakobs datter. Han ble glad i den unge jenta og talte til hennes hjerte.


text:
Jakob fikk høre at Sikem hadde gjort Dina, datteren hans, uren. Sønnene hans var ute på marken med buskapen, og Jakob tidde om dette til de kom hjem.


text:
Da Jakobs sønner fikk høre det, kom de hjem fra marken. De sørget og var rasende, for det var en skammelig gjerning Sikem hadde gjort mot Israel da han lå med Jakobs datter. Slikt skulle aldri skje!


text:
Hamor snakket med dem og sa: «Sikem, sønnen min, har forelsket seg i søsteren deres. La ham få henne til kone!


text:
Slå dere ned hos oss! Landet skal ligge åpent for dere. Her kan dere bo, drive handel og skaffe dere eiendom.» 


text:
Sikem sa til faren hennes og brødrene hennes: «Bare dere ser på meg med velvilje, så skal jeg gi dere det dere ber om!


text:
Krev en høy brudepris og en stor gave av meg! Jeg skal gi det dere vil ha, la meg bare få den unge jenta til kone.» 


text:
Da ga Jakobs sønner et svikefullt svar til Sikem og Hamor, hans far. For Sikem hadde gjort Dina, søsteren deres, uren.


text:
De sa til dem: «Dette kan vi ikke gjøre. å gi søsteren vår til en uomskåret mann ville være en skam for oss.


text:
Bare på ett vilkår kan vi bli enige med dere: at dere blir som oss ved at alle menn hos dere blir omskåret.


text:
Da skal vi gi dere døtrene våre og selv ta døtrene deres til koner. Vi skal bo sammen med dere, så vi blir ett folk.


text:
Den unge mannen var ikke sen med å gjøre som de ba om, for han var glad i Jakobs datter. Han var den fremste av alle i fars huset.


text:
«Disse mennene er vennligsinnet mot oss. La dem bo i landet og drive handel her! Landet er jo vidt nok for dem. Vi vil ta døtrene deres til koner og gi dem døtrene våre.


text:
Men bare på ett vilkår vil mennene gå med på å bo blant oss så vi blir ett folk: Alle menn hos oss må la seg omskjære, slik de selv er omskåret.


text:
Buskapen og det de eier, alle dyrene de har, blir jo vårt, bare vi gjør som de vil, så de slår seg ned hos oss.» 


text:
Men den tredje dagen, da de ennå hadde smerter, tok to av Jakobs sønner, Simon og Levi, Dinas brødre, hvert sitt sverd. De kom seguhindret inn i byen og drepte alle mennene.


text:
Alt av verdi og alle kvinnene og barna deres førte de bort som bytte; alt som var i husene, ranet de.


text:
Da sa Jakob til Simon og Levi: «Dere har førtulykke over meg. Dere har gjort meg forhatt hos dem som bor i landet, hos kanaaneerne og perisittene. Jeg har bare noen få menn. Samler de seg mot meg, slår de meg, og jeg og mitt hus blir utryddet.» 


text:
Gud sa til Jakob: «Bryt opp, dra til Betel og slå deg ned der! Der skal du bygge et alter for Gud, han som viste seg for deg da du rømte fra Esau, broren din.» 


text:
Da sa Jakob til sitt hus og til alle dem som var med ham: «Få bort de fremmede gudene som finnes hos dere, rens dere og skift klær!


text:
Vi skal bryte opp og dra til Betel! Der vil jeg bygge et alter for Gud, han som svarte meg den dagen jeg var i nød, og som var med meg på veien.» 


text:
Så ga de Jakob alle de fremmede gudenede hadde hos seg, og ringene de hadde i ørene. Og Jakob gjemte det under eiketreet som står ved Sikem.


text:
Der bygde han et alter og kalte stedet El-Betel, for der hadde Gud åpenbart seg for ham da han rømte fra broren sin.


text:
Gud sa til ham: «Navnet ditt er Jakob. Men nå skal du ikke lenger kalles Jakob; Israel skal være navnet ditt.» Slik fikk han navnet Israel.


text:
Så sa Gud til ham: «Jeg er Gud, Den veldige. Vær fruktbar og bli tallrik! Et folk, ja, mange folkeslag skal stamme fra deg, det skal være konger blant dine etterkommere.


text:
Jakob reiste en støtte på dette stedet, en støtte av stein. Han øste drikk offer på den og helte olje over den.


text:
Så reiste de fra Betel. Da de ennå hadde et stykke igjen til Efrat, fødte Rakel et barn. Det var en hard fødsel.


text:
Mens hun lå i harde fødsels rier, sa jordmoren til henne: «Vær ikke redd! For også denne gangen får du en sønn.» 


text:
Og Jakob reiste en stein støtte på graven hennes. Det er Rakels gravstein, som står der den dag i dag.


text:
Mens Israel bodde der i landet, gikk Ruben bort og lå med Bilha, farens medhustru. Og Israel fikk vite det. Jakob hadde tolv sønner.


text:
Og sønnene til Silpa, Leas slavekvinne, var Gad og Asjer. Dette var de sønnene Jakob fikk i Paddan-Aram.


text:
Jakob kom til Isak, sin far, i Mamre ved Kirjat-Arba, det er Hebron, der Abraham og Isak hadde holdt til.


text:
Så utåndet Isak og døde. Han ble forent med sitt folk, gammel og mett av dager. Sønnene hans, Esau og Jakob, gravla ham.


text:
Esau tok seg koner blant Kanaans døtre: Ada, datter av hetitten Elon, Oholibama, datter av Ana, sønn til hevitten Sibon,


text:
Esau tok konene sine, sønnene og døtrene og hele husstanden sin, buskapen, alle husdyrene og alle eiendelene han hadde skaffet seg i Kanaan, og dro til et land borte fra Jakob, broren sin.


text:
For de eide for mye til at de kunne bo sammen. Landet der de bodde som innflyttere, kunne ikke fødem, så stor var buskapen deres.


text:
Dette er navnene på Esaus sønner: Elifas, sønn av Esaus kone Ada, og Re'uel, sønn av Esaus kone Basmat.


text:
Elifas, sønn av Esau, hadde en medhustrusom het Timna, og hun fødte ham Amalek. Dette var etterkommerne av Ada, Esaus kone.


text:
Og dette er sønnene til Re'uel: Nahat, Serah, Sjamma og Missa. Dette var etterkommerne av Basmat, Esaus kone.


text:
Og dette er sønnene til Esaus kone Oholibama, datter av Ana, sønn til Sibon: Je'usj, Jalam og Korah.


text:
Dette er stammehøvdingene i Esaus ætt: Sønnene til Elifas, Esaus førstefødte sønn, var høvdingene Teman, Omar, Sefo, Kenas,


text:
Korah, Gatam og Amalek. Det er de høvdingene som stammer fra Elifas i Edom. De er Adas etterkommere.


text:
Og dette er sønnene til Re'uel, Esaus sønn: høvdingene Nahat, Serah, Sjamma og Missa. Det er de høvdingene som stammer fra Re'uel i Edom. De er etterkommere av Basmat, Esaus kone.


text:
Og dette er sønnene til Oholibama, Esaus kone: høvdingene Je'usj, Jalam og Korah. Det er de høvdingene som stammer fra Esaus kone Oholibama, datter til Ana.


text:
Dette er Sibons sønner: Ajja og Ana. Det er den Ana som fant de varme kildene i ørkenen da han gjette faren Sibons esler.


text:
Da Husjamdøde, ble Hadad, sønn av Bedad, konge etter ham. Det var han som slo midjanittene på slettelandet i Moab. Byen hans het Avit.


text:
Da Baal-Hanan, sønn av Akbor, døde, ble Hadar konge etter ham. Byen hans het Pa'u, og hans kone het Mehetabel. Hun var datter av Matred, Mesahabs datter.


text:
Dette er navnene på Esaus stammehøvdinger, nevnt etter slekt, bosted og navn: høvdingene Timna, Alva, Jetet,


text:
Magdiel og Iram. Dette var Edoms stammehøvdinger, etter bosted i det landet de eide. Edom er Esau, edomittenes stamfar.


text:
Dette er Jakobs slektshistorie. Da Josef var sytten år, gjette han småfeet sammen med brødrene sine. Som ung gutt var han sammen med sønnene til Bilha og Silpa, farens koner. Og alt det onde han hørte om dem, gikk han til faren med.


text:
Israel elsket Josef mer enn alle de andre sønnene, for han hadde fått ham på sine gamle dager. Han laget en forseggjort kjortel til ham.


text:
Men da brødrene så at faren elsket ham mer enn alle de andre, la de ham for hat og kunne ikke si et vennlig ord til ham.


text:
Se, vi var ute på åkeren og bandt kornbånd. Kornbåndet mitt reiste seg og ble stående, mens kornbåndene deres samlet seg omkring mitt og bøyde seg for det.» 


text:
Da sa brødrene til ham: «Skal du være konge over oss? Skal du herske over oss?» Så hatet de ham enda mer for drømmene hans og for det han sa.


text:
Josef hadde enda en drøm og fortalte den til brødrene sine. «Nå har jeg hatt enda en drøm», sa han. «Se, solen og månen og elleve stjerner bøyde seg for meg.» 


text:
Da han fortalte drømmen til faren og brødrene, irettesatte faren ham og sa: «Hva slags drøm er det du har hatt? Skulle jeg og din mor og dine brødre virkelig komme og bøye oss til jorden for deg?» 


text:
Da sa Israel til Josef: «Brødrene dine gjeter ved Sikem. Kom, jeg vil sende deg til dem.» Han svarte: «Her er jeg.» 


text:
Da sa faren: «Gå nå og se hvordan det står til med brødrene dine og med småfeet. Kom så og gi meg beskjed!» Så sendte faren ham av sted fra Hebron-dalen, og han kom til Sikem.


text:
Mannen sa: «De har dratt herfra, for jeg hørte dem si: Kom, vi går til Dotan!» Da gikk Josef etter brødrene sine og fant dem i Dotan.


text:
Kom, vi dreper ham! Vi kaster ham i en av brønnene og sier at et rovdyr har ett ham opp. Så skal vi se hva det blir av drømmene hans.» 


text:
Så sa Ruben til dem: «La det ikke flyte blod! Kast ham ned i denne brønnen her i ørkenen, men legg ikke hånd på ham.» Dette sa han for å berge ham fra dem, så han kunne ta ham med tilbake til faren.


text:
Så satte de seg for å spise. Da de så opp, fikk de øye på en karavane med ismaelitter som kom fra Gilead. Kamelene deres bar gummi, balsam og harpiks som de skulle føre ned til Egypt.


text:
Kom, så selger vi ham til ismaelittene. La oss ikke legge hånd på ham, for han er vår bror, vårt eget kjøtt.» Og brødrene hørte på ham.


text:
Noen kjøpmenn fra Midjan kom forbi, og de trakk Josef opp av brønnen. De solgte Josef for tjue sjekel sølv til ismaelittene. Og de tok ham med til Egypt.


text:
Den fine kjortelen sendte de til faren og sa: «Denne har vi funnet. Se etter om det ikke er kjortelen til sønnen din.» 


text:
Han undersøkte den og sa: «Det er kjortelen til sønnen min. Et rovdyr har ett ham opp. Josef er revet i hjel!» 


text:
Alle sønnene og døtrene hans kom for åtrøste ham, men han ville ikke la seg trøste. «I sorg skal jeg gåned til min sønn i dødsriket», sa han. Og faren gråt over sønnen sin.


text:
Men midjanittene solgte Josef i Egypt, til Potifar, som var hoffmann hos farao og sjef for livvakten.


text:
Der fikk han se datteren til en kanaaneer som het Sjua. Han tok henne til kone og gikk inn til henne.


text:
Da sa Juda til Onan: «gå inn til din brors kone og gjør din plikt som svoger, så du kan skaffe din bror etterkommere.» 


text:
Men Onan visste at etterkommerne ikke ville bli hans. Når han gikk inn til sin brors kone, lot han sæden gå til spille på jorden for ikke å gi broren etterkommere.


text:
Da sa Juda til Tamar, sin svigerdatter: «Du må bo som enke i din fars hus til min sønn Sjela er blitt voksen.» For han tenkte: «Bare ikke han også dør slik som brødrene sine.» Så dro Tamar hjem og bodde i sin fars hus.


text:
Lang tid gikk. Så døde Sjuas datter, Judas kone. Da sørgetiden var over, gikk Juda opp til saueklipperne i Timna sammen med sin venn Hira fra Adullam.


text:
Da tok hun av seg enkeklærne og dekket seg med et slør som hun svøpte om seg. Så satte hun seg ved inngangen til Enajim, på veien til Timna. For hun hadde sett at Sjela var blitt voksen, likevel var hun ikke blitt hans kone.


text:
Han gikk bort til henne i veikanten og sa: «Kom, la meg få gå inn til deg!» For han visste ikke at hun var hans svigerdatter. Hun sa: «Hva gir du meg hvis du får komme inn til meg?» 


text:
Han svarte: «Jeg skal sende deg et kje av småfeet.» Da sa hun: «Så gi meg et pant til du får sendt det!» 


text:
«Hva skal jeg gi deg i pant?» spurte han. Hun svarte: «Seglet ditt og snoren, og staven du har i hånden.» Han ga henne det. Så fikk han komme inn til henne, og hun ble med barn.


text:
Juda sendte kjeet med vennen sin fra Adullamfor å få igjen pantet av kvinnen. Men han fant henne ikke.


text:
Han spurte folket på stedet: «Hvor er den tempelprostituerte kvinnen i Enajim, hun som satt i veikanten?» De svarte: «Det har ikke vært noen prostituert kvinne her.» 


text:
Han kom tilbake til Juda og sa: «Jeg fant henne ikke, dessuten sa folket på stedet at det ikke hadde vært noen tempelprostituert kvinne der.» 


text:
Da sa Juda: «La henne beholde pantet, så blir vi ikke til skamme. Se, jeg sendte henne dette kjeet, men du fant henne ikke.» 


text:
Tre måneder senere ble det fortalt til Juda: «Tamar, svigerdatteren din, har drevet hor og er med barn.» Da sa Juda: «Før henne ut, hun skal brennes!» 


text:
Men da hun ble ført ut, sendte hun bud til sin svigerfar: «Jeg er med barn med den mannen som eier alt dette. Se etter hvem det er som eier dette seglet, snorene og staven!» 


text:
Juda kjente dem igjen og sa: «Hun er i sin gode rett mot meg, for jeg har ikke gitt henne til min sønn Sjela.» Siden hadde han ikke omgang med henne.


text:
Under fødselen stakk den ene fram en hånd. Jordmoren tok hånden, bandt en skarlagenrød tråd om den og sa: «Han kom først.» 


text:
Men så trakk han tilbake hånden, og broren kom ut. Da sa hun: «Hvordan er det du bryter deg fram?» Så kalte de ham Peres.


text:
Josef ble ført ned til Egypt. Potifar, en egypter som var hoffmann hos farao og sjef for livvakten, kjøpte ham av ismaelittene som hadde tatt ham med dit.


text:
Josef vant velvilje hos herren sin og ble hans tjener. Potifar satte ham til å styre sitt hus og lot ham ta hånd om alt han eide.


text:
Og fra den tid egypteren satte ham over sitt hus og alt han eide, velsignet Herren hans hus på grunn av Josef. Herrens velsignelse hvilte over alt han eide, både i huset og på marken.


text:
Han lot Josef ta hånd om alt han eide, og bekymret seg ikke for noe bortsett fra maten han spiste. Josef var velskapt og vakker.


text:
Men han ville ikke og sa til henne: «Se, min herre trenger ikke å bekymre seg for noe i huset, han har latt meg ta hånd om alt.


text:
Han er ikke større i dette huset enn jeg. Han har ikke nektet meg noe unntatt deg, for du er hans kone. Hvordan skulle jeg kunne gjøre noe så ondt og synde mot Gud?» 


text:
Hun snakket til Josef dag etter dag, men han hørte ikke på henne og ville ikke ligge med henne eller være sammen med henne.


text:
Så hendte det en dag at han kom inn i huset for å gjøre arbeidet sitt. Ingen av husets folk var inne.


text:
Da grep hun fatt i kappen hans og sa: «Ligg med meg!» Men han rømte ut av huset og lot kappen bli igjen i hendene hennes.


text:
ropte hun på husets folk og sa: «Se! Mannen min har tatt inn i huset en hebreer som gjør oss til latter. Han kom til meg og ville ligge med meg, men jeg ropte så høyt jeg kunne.


text:
Hun fortalte ham den samme historien: «Den hebraiske slaven som du har tatt inn til oss, kom til meg og ville gjøre meg til latter.


text:
Josefs herre ble brennende harm da han hørte hva hans kone fortalte. «Dette har slaven din gjort mot meg», sa hun.


text:
Han tok Josef og satte ham i fengselet der kongens fanger satt lenket. Han ble sittende der i fengselet.


text:
Bestyreren selv hadde ikke tilsyn med noe av det Josef hadde fått hånd om. For Herren var med Josef. For Herren lot alt han gjorde, lykkes for ham.


text:
En tid etter hendte det at munnskjenken og bakeren hos kongen i Egypt fornærmet herren sin, egypterkongen.


text:
Lederen for livvakten satte Josef til å ha tilsyn med dem og tjene dem. De ble sittende en tid i forvaring.


text:
Mens munnskjenken og bakeren hos egypterkongen satt lenket i fengselet, hadde de to i en og samme natt hver sin drøm med ulik tydning.


text:
Han spurte faraos hoffmenn som satt i forvaring sammen med ham i hans herres hus: «Hvorfor har dere så triste ansikter i dag?» 


text:
De svarte: «Vi har begge hatt en drøm, men det er ingen her som kan tyde dem.» Da sa Josef til dem: «Hører ikke tydningen Gud til? Fortell!» 


text:
Så fortalte overmunnskjenken drømmen sin til Josef. Han sa: «Se, i drømmen min sto en vinstokk foran meg.


text:
Det var tre greiner på den. Så snart den begynte å skyte knopper, sprang blomstene ut, og klasene ble til modne druer.


text:
Om tre dager skal farao opphøye deg og gi deg stillingen din tilbake. Du skal rekke farao begeret hans på samme må te som før, da du var munnskjenken hans.


text:
Bare du ville huske på meg når det går deg godt! Vis meg godhet, nevn meg for farao og få meg ut av dette huset.


text:
For jeg er stjålet fra hebreernes land, og her har jeg ikke gjort noe som gjør meg fortjent til fangehullet.» 


text:
Da bakermesteren så at Josef hadde gitt en god tydning, sa han til ham: «Jeg var også i drømmen min. Og se, jeg hadde tre kurver med hvetebrød på hodet.


text:
I den øverste kurven var det all slags bakverk til farao, men fuglene åt bakverket fra kurven på hodet mitt.» 


text:
Den tredje dagen –det var faraos fødselsdag –holdt farao et festmåltid for alle tjenerne sine. Da opphøyde han overmunnskjenken og bakermesteren midt mellom tjenerne.


text:
Etter dem steg sju andre kuer opp fra elven, stygge og magre, og stilte seg sammen med kuene på elvebredden.


text:
Men om morgenen var han urolig til sinns. Han sendte bud etter alle spåmennene og vismennene i Egypt. Farao fortalte dem drømmene sine, men det var ingen som kunne tyde dem for ham.


text:
En gang ble farao sint på tjenerne sine og satte meg i forvaring hos sjefen for livvakten sammen med bakermesteren.


text:
Det var en ung hebreer sammen med oss der, en slave hos sjefen for livvakten. Vi fortalte ham drømmene våre, og han ga drømmene hver sin tydning.


text:
Og slik han tydet dem for oss, slik gikk det. Farao ga meg stillingen tilbake, men bakermesteren hengte han.» 


text:
Da sendte farao bud etter Josef, og de skyndte seg å få ham opp av fangehullet. Han barberte seg og skiftet klær og gikk så inn til farao.


text:
Farao sa til Josef: «Jeg har hatt en drøm, og det er ingen her som kan tyde den. Men jeg har hørt om deg at når du hører en drøm, kan du tyde den.» 


text:
Etter dem kom det opp sju andre kuer, tynne, magre og stygge. Så stygge kuer har jeg aldri sett i hele Egypt.


text:
Men da de hadde satt dem til livs, kunne det ikke merkes på dem; de var like stygge som før. Da våknet jeg.


text:
De tynne aksene slukte de sju gode. Dette fortalte jeg til spåmennene, men ingen kunne forklare det for meg.» 


text:
Da sa Josef til farao: «Farao har hatt en og samme drøm. Gud har latt farao få vite hva han vil gjøre.


text:
De sju magre og stygge kuene som kommer opp etter dem, er sju år. Og de sju kornaksene, tynne og svidd av østavinden, er sju år med hungersnød.


text:
Etter dem skal det komme sju år med hungersnød, så all overfloden blir glemt i Egypt. Sulten skal fortære landet.


text:
Når farao hadde samme drøm to ganger, er det fordi dette er fastsatt av Gud. Han vil skynde seg å gjøre det.


text:
Farao må gripe inn. Han må peke ut tilsynsmenn over landet og kreve inn en femtedel av avlingen fra Egypt i de sju årene med overflod.


text:
De skal samle all maten fra de gode årene som kommer, og lagre tresket korn under faraos beskyttelse i byene og ta vare på det.


text:
Maten skal være forråd for landet i de sju årene med hungersnød som kommer over Egypt. Da skal ikke landet gå til grunne av sult.» 


text:
Så sa farao til Josef: «Siden Gud har latt deg få vite alt dette, er det ingen så forstandig og vis som du.


text:
Du skal styre mitt hus, og hele mitt folk skal rette seg etter det du sier. Bare når det gjelder tronen, skal jeg være større enn deg.» 


text:
Så tok han signetringen av hånden sin og satte den på hånden til Josef. Han kledde ham i linklær og hengte et gullkjede om halsen på ham.


text:
Han lot Josef kjøre i den nest beste vognen sin, og de ropte foran ham: «Bøy kne!» Slik satte farao ham over hele Egypt.


text:
Og han sa til Josef: «Jeg er farao, men uten din tillatelse skal ingen løfte en hånd eller fot i hele Egypt.» 


text:
Farao kalte Josef Safenat-Paneah, og han ga ham Asenat til kone. Hun var datter til Potifera, presten i On. Siden dro Josef omkring i Egypt.


text:
Josef var tretti år gammel da han trådte fram for farao, kongen i Egypt. Så dro Josef bort fra farao og reiste over hele Egypt.


text:
Og i de sju årene landet fikk, samlet han all slags grøde, og han lagret den i byene. I hver by lagret han grøde fra markene omkring.


text:
Slik samlet Josef tresket korn i mengder så store som havets sand, helt til han ga opp å telle, for det kunne ikke telles.


text:
Før det første året med hungersnød kom, fikk Josef to sønner med Asenat, datter til Potifera, presten i On.


text:
Den førstefødte kalte han Manasse. «For Gud har latt meg glemme alt mitt strev og hele min fars hus.» 


text:
Så begynte de sju årene med hungersnød, slik Josef hadde sagt. Det ble hungersnød i alle land, men i hele Egypt var det mat.


text:
Da hele Egypt led av sult, ropte folket til farao etter brød. Han sa til dem: «gå til Josef og gjør det han sier dere!» 


text:
Det ble hungersnød over hele jorden. Da åpnet Josef alle lagrene og solgte korn til egypterne, for hungersnøden var hard i Egypt.


text:
Da Jakob fikk vite at det var korn i Egypt, sa han til sønnene sine: «Hvorfor sitter dere og ser på hverandre?


text:
Jeg hører», sa han, «at det finnes korn i Egypt. Dra dit ned og kjøp korn til oss, så vi kan leve og ikke dø!» 


text:
Men Jakob sendte ikke Benjamin, Josefs bror, sammen med brødrene, for han sa: «En ulykke kunne ramme ham.» 


text:
Nå var det Josef som styrte landet, og det var han som solgte korn til folket der. Josefs brødre kom og kastet seg ned for ham med ansiktet mot jorden.


text:
Da Josef så brødrene sine, kjente han dem igjen, men han lot som om han ikke kjente dem. Han talte strengt til dem: «Hvor kommer dere fra?» De svarte: «Vi kommer fra landet Kanaan for å kjøpe mat.» 


text:
Han husket drømmene han hadde hatt om dem, og sa: «Dere er spioner! Dere er kommet for å se hvor landet ligger åpent.» 


text:
Da sa de: «Dine tjenere var tolv brødre, vi er sønner av en og samme mann i Kanaan. Den yngste er hos faren vår i dag, og en er ikke mer.» 


text:
Slik skal dere prøves: så sant farao lever, dere slipper ikke herfra uten at den yngste broren deres kommer hit!


text:
La en av dere reise og hente broren deres, mens dere andre blir her som fanger. Slik skal det prøves om dere snakker sant. Hvis ikke, er dere spioner, så sant farao lever.» 


text:
På den tredje dagen sa Josef til dem: «Gjør dere som jeg sier, skal dere få leve; for jeg frykter Gud.


text:
Nå får vi se om dere er ærlige. En av brødrene deres skal være igjen i forvaring mens dere andre drar av sted med korn for å stille sultenhjemme hos dere.


text:
Kom så hit til meg med den yngste broren deres. Da er deres ord til å stole på, og dere skal slippe å dø.» Og slik gjorde de.


text:
De sa til hverandre: «Sannelig, vi er skyldige! Vi så at broren vår var i stor nød da han bønnfalt oss om nåde, men vi hørte ikke på ham. Derfor er også vi nå kommet i nød.» 


text:
Ruben svarte dem: «Sa jeg ikke at dere ikke måtte gjøre gutten noe ondt? Men dere ville ikke høre, så nå kreves det gjengjeld for hans blod.» 


text:
Og han snudde seg fra dem og gråt. Så kom han tilbake og snakket med dem. Han tok Simon og bandt ham for øynene på dem.


text:
Josef ga befaling om at sekkene deres skulle fylles med korn. Pengene skulle legges tilbake i sekkene, og de skulle få mat med på reisen. Og slik ble det gjort.


text:
Men en av dem åpnet sekken sin for å gi eselet fôr der de overnattet. Da fikk han øye på pengene, for de lå øverst i sekken.


text:
Han sa til brødrene: «Pengene mine er lagt tilbake! Se, de ligger i sekken min!» Med hjertet i halsen sa de skjelvende til hverandre: «Hva er det Gud har gjort mot oss?» 


text:
«Mannen som er herre i landet, talte strengt til oss og behandlet oss som om vi ville spionere der i landet.


text:
Vi var tolv brødre, sønner av samme far. En av oss er ikke mer, og den yngste er i dag hjemme hos faren vår i Kanaan.


text:
Mannen som er herre over landet, sa da til oss: Slik skal jeg vite om dere er ærlige: La en av brødrene bli igjen hos meg, ta det dere trenger for å stille sultenhjemme hos dere, og dra av sted.


text:
Kom så til meg med den yngste broren deres. Da kan jeg vite at dere ikke er spioner, men ærlige folk. Så skal dere få broren deres tilbake, og dere kan handle fritt i landet.» 


text:
Da de tømte sekkene, fant hver av dem pengepungensin der. Både de og faren ble redde da de fikk øye på pengepungene.


text:
Deres far Jakob sa til dem: «Dere gjør meg barnløs! Josef er ikke mer, Simon er ikke mer, og nå vil dere ta Benjamin. Alt går meg imot.» 


text:
Da sa Ruben til sin far: «Du kan ta livet av begge sønnene mine dersom jeg ikke bringer ham tilbake til deg. Overlat ham i min hånd, jeg skal føre ham tilbake!» 


text:
Men han svarte: «Min sønn skal ikke dra ned sammen med dere. Broren hans er død, og han er alene tilbake. Skulle enulykke ramme ham på reisen dere nå legger ut på, da sender dere meg gråhåret og sorgtung ned i dødsriket.» 


text:
Da de hadde brukt opp kornet de hadde hentet i Egypt, sa faren til dem: «Dra av sted igjen og kjøp litt mat til oss!» 


text:
Men Juda svarte: «Mannen advarte oss og sa: Dere får ikke tre fram for meg hvis ikke broren deres er med dere.


text:
Men hvis du ikke gjør det, drar vi ikke. For mannen sa til oss: Dere får ikke tre fram for meg uten at broren deres er med dere.» 


text:
De svarte: «Mannen spurte oss nøye ut både om oss selv og om slekten vår. Han sa: Lever faren deres ennå? Har dere noen bror? Og vi svarte på det han spurte om. Hvordan kunne vi vite at han ville si: Kom hit med broren deres!» 


text:
Da sa Juda til sin far Israel: «Send gutten med meg! La oss bryte opp og dra av sted, så vi kan leve og ikke dø, både vi, du og barna våre.


text:
Jeg skal garantere for ham, du kan kreve ham igjen av min hånd. Kommer jeg ikke tilbake med ham og stiller ham fram for deg, vil jeg være skyldig for deg hele mitt liv.


text:
Da sa deres far Israel til dem: «Er det ingen annen råd, så gjør slik: Ta med i sekkene deres en gave til mannen, noe av det beste som finnes i landet, litt balsam og litt honning, gummi og harpiks, pistasjnøtter og mandler!


text:
Og ta dobbelt så mange penger med dere, så dere kan levere tilbake de pengene dere fikk igjen, de som lå øverst i sekkene. Kanskje det var en feiltagelse.


text:
Måtte Gud, Den veldige, la dere finne barmhjertighet hos denne mannen, så han sender med dere den andre broren deres og Benjamin. Skal jeg bli barnløs, så blir jeg barnløs.» 


text:
Så tok mennene med seg denne gaven, dobbelt så mange penger, og Benjamin. De brøt opp og dro ned til Egypt og trådte fram for Josef.


text:
Da Josef så at Benjamin var med dem, sa han til bestyreren for huset sitt: «Før disse mennene hjem, slakt og gjør i stand, for de skal spise hos meg ved middagstid!» 


text:
Men da de ble ført inn i Josefs hus, ble de redde. De sa: «Det er vel på grunn av pengene som ble lagt tilbake i sekkene våre forrige gang, at vi blir ført hit. Nå kan de overfalle oss, kaste seg over oss, gjøre oss til slaver og ta eslene våre.» 


text:
Men da vi slo leir for natten og åpnet sekkene våre, fant hver av oss pengene øverst i sekken, våre egne penger i sin fulle vekt. Nå har vi dem med oss tilbake.


text:
Vi har også med oss mer penger til å kjøpe mat for. Vi vet ikke hvem som la pengene i sekkene våre.» 


text:
Da sa han: «Fred være med dere, vær ikke redde! Deres Gud, deres fars Gud, har gitt dere en skatt i sekkene. Pengene deres har jeg fått.» Så førte han Simon ut til dem.


text:
Siden førte mannen dem inn i Josefs hus. Han ga dem vann så de fikk vasket føttene, og han ga fôr til eslene deres.


text:
Og de gjorde gaven klar før Josef skulle komme ved middagstid, for de hadde hørt at de skulle spise der.


text:
Så kom Josef hjem, og de bar fram gaven de hadde med seg inn i huset, og kastet seg til jorden for ham.


text:
Han spurte hvordan det sto til med dem. Så sa han: «Står det bra til med den gamle faren deres, som dere snakket om? Lever han ennå?» 


text:
«Ja», svarte de, «det står bra til med vår far, din tjener. Han lever ennå.» De bøyde seg og kastet seg ned for ham.


text:
Da fikk han øye på Benjamin, sin bror, og sa: «Er dette den yngste broren deres, som dere fortalte meg om? Gud være deg nådig, min sønn!» 


text:
Josef skyndte seg bort, for kjærligheten til broren blusset opp i ham, så han måtte gråte. Derfor gikk han inn i kammeret sitt og gråt.


text:
De satte fram for ham og for brødrene og for de egypterne som spiste hos ham, hver for seg. For egypterne kunne ikke spise med hebreerne; det var avskyelig for dem.


text:
Brødrene fikk sitte rett foran Josef, den eldste øverst og den yngste nederst. Da så de forundret på hverandre.


text:
Han lot dem få av rettene på sitt eget bord, og han lot Benjamin få fem ganger så mye som de andre. Og de drakk seg fulle sammen med ham.


text:
Siden sa Josef til bestyreren for huset sitt: «Fyll sekkene til disse mennene med korn, så mye de orker å bære, og legg pengene til hver av dem øverst i sekken!


text:
Legg så begeret mitt, sølvbegeret, øverst i sekken til den yngste, sammen med kornpengene hans!» Og han gjorde som Josef sa.


text:
De dro ut av byen, men var ikke kommet langt før Josef sa til bestyreren: «Sett etter mennene! Når du tar dem igjen, skal du si: Hvorfor gjengjelder dere godt med ondt?


text:
Er ikke dette det begeret som min herre drikker av, og som han spår i? Det er ondt, det dere har gjort!» 


text:
Men de svarte ham: «Hvorfor sier vår herre dette? Det kunne ikke falle dine tjenere inn å gjøre noe slikt!


text:
Se, pengene som vi fant øverst i sekkene våre, tok vi med oss tilbake til deg fra Kanaan. Hvorfor skulle vi stjele sølv eller gull fra din herres hus?


text:
Den av tjenerne dine som begeret blir funnet hos, skal dø, og vi andre skal være slaver for vår herre.» 


text:
Han svarte: «Det skal bli som dere sier denne gangen også. Den som begeret blir funnet hos, skal være slaven min, dere andre skal være uten skyld.» 


text:
Han undersøkte dem, begynte hos den eldste og endte hos den yngste. Og begeret ble funnet i sekken til Benjamin.


text:
«Hva skal vi svare, herre?» sa Juda. «Hva kan vi si? Hvordan kan vi vise at vi eruskyldige? Gud har funnet skyld hos dine tjenere. Nå er vi slavene dine, herre, både vi og han begeret ble funnet hos.» 


text:
Men Josef sa: «Det kunne ikke falle meg inn å gjøre slikt! Mannen som hadde begeret, skal være min slave. Dere andre kan dra opp til deres far.» 


text:
Da gikk Juda bort til ham og sa: «Vær så snill, herre, hør hva din tjener har å si, og bli ikke sint på din tjener, du er jo som farao selv.


text:
Og vi svarte: Vi har en gammel far, og han fikk en gutt på sine gamle dager. gutten s bror er død, og han er alene igjen etter sin mor. Faren elsker ham.


text:
Men du sa til tjenerne dine: Kommer ikke den yngste broren hit sammen med dere, skal dere ikke få tre fram for meg.


text:
Vi svarte: Vi kan ikke dra ned uten at den yngste broren vår er med. Drar vi uten broren vår, får vi ikke se mannen.


text:
Om dere også tar denne fra meg og det skulle hende ham en ulykke, da sender dere meg grå håret og sorgtung ned i dødsriket.


text:
da dør han når han ser at gutten ikke er med oss. Dine tjenere kommer til å sende vår far og din tjener gråhåret og sorgtung ned i dødsriket.


text:
For jeg, din tjener, garanterte for unggutten hos far og sa: Kommer jeg ikke tilbake til deg med ham, er jeg skyldig for min far hele mitt liv.


text:
La nå din tjener bli igjen som slave for min herre i stedet for gutten. Så kan han dra opp sammen med brødrene sine.


text:
For hvordan skulle jeg kunne dra opp til faren min uten gutten og se den sorg som da ville ramme ham?» 


text:
Da klarte ikke Josef lenger å legge bånd på seg for alle som sto omkring ham. Han ropte: «La alle gå ut herfra!» Dermed var det ingen andre sammen med ham da Josef lot brødrene sine få vite hvem han var.


text:
Så sa Josef til brødrene sine: «Jeg er Josef! Lever far ennå?» Men brødrene kunne ikke svare ham, for de sto skrekkslagne foran ham.


text:
Josef sa til dem: «Kom hit til meg!» De gikk bort til ham, og han sa: Jeg er Josef, deres bror, som dere solgte til Egypt.


text:
Vær nå ikke nedslått og anklag ikke dere selv fordi dere solgte meg. Det var for å berge liv at Gud sendte meg foran dere.


text:
Men Gud sendte meg i forveien for å la dere bli en rest på jorden, slik at dere skal leve og mange bli berget.


text:
Så det var ikke dere som sendte meg hit, men Gud. Han satte meg til far for farao, til herre over hele hans hus og til hersker over hele Egypt.


text:
Skynd dere, dra opp til far og si: så sier Josef, sønnen din: «Gud har satt meg til herre over hele Egypt. Kom ned til meg, og drøy ikke!


text:
Du skal få bo i Gosen og være nær meg, både du, barna og barnebarna dine, småfeet og storfeet ditt og alt du eier.


text:
Jeg skal sørge for deg der, for ennå kommer det fem år med hungersnød. Verken du eller ditt hus eller noen av dine skal lide nød.» 


text:
Fortell far om all den ære og makt jeg har i Egypt, og om alt dere har sett. Skynd dere, kom hit ned med far.


text:
Farao sa til Josef: «Si til brødrene dine: Dette skal dere gjøre: Less på dyrene deres og dra hjem til Kanaan!


text:
Ta så faren deres og familiene deres og kom til meg, så skal jeg gi dere det beste landet i Egypt, og dere skal spise av det feteste i landet.


text:
Du skal by dem å gjøre dette: Ta med vogner fra Egypt til kvinnene og barna! Hent faren deres og kom hit!


text:
Til faren sendte han ti esler med noe av det beste som fantes i Egypt, og ti eselhopper som bar tresket korn, brød og mat til farens reise.


text:
De fortalte: «Josef lever. Han er hersker over hele Egypt.» Men faren var like kald i hjertet, for han trodde dem ikke.


text:
Da fortalte de ham alt Josef hadde sagt dem, og han fikk se vognene som Josef hadde sendt for å hen ham. Da livnet Jakob til.


text:
Så brøt Israel opp med alt det han hadde. Da han kom til Beer-Sjeba, ofret han slaktoffer til sin far Isaks Gud.


text:
Så sa han: «Jeg er Gud, din fars Gud. Vær ikke redd for å dra ned til Egypt, for jeg vil gjøre deg til et stort folk der.


text:
Jeg går med deg ned til Egypt, men jeg skal føre deg opp igjen også. Og Josefs hånd skal lukke dine øyne.» 


text:
Så reiste Jakob fra Beer-Sjeba. Israels sønner løftet sin far Jakob, kvinnene og barna opp i vognene som farao hadde sendt for å hen ham.


text:
De tok med seg buskapen og alle eiendelene de hadde samlet seg i Kanaan. Så kom Jakob og hele hans ætt med ham til Egypt.


text:
Dette er navnene på israelittene som kom til Egypt, Jakob og hans etterkommere: Ruben, Jakobs førstefødte sønn,


text:
Judas sønner: Er, Onan, Sjela, Peres og Serah –Er og Onan døde i Kanaan; Peres hadde sønnene Hesron og Hamul;


text:
Dette var Leas sønner som hun fødte Jakob i Paddan-Aram, i tillegg til datteren, Dina. I alt var det trettitre sønner og døtre.


text:
Asjers sønner: Jimna, Jisjva, Jisjvi og Beria, dessuten søsteren deres, Serah. Beria hadde sønnene Heber og Malkiel.


text:
Dette var barna til Silpa, som Laban ga til Lea, datteren sin. Disse fødte hun Jakob, seksten i alt.


text:
De som kom med Jakob til Egypt, og som stammet fra ham, var sekstiseks i alt, foruten sønne konene hans.


text:
Josef hadde to sønner som ble født i Egypt. Det var i alt sytti personer som kom med Jakobs hus til Egypt.


text:
Jakob sendte Juda i forveien til Josef, for at han skulle vise vei til Gosen. Og de kom til landet Gosen.


text:
Josef spente for vognen og dro opp for å møte sin far, Israel, i Gosen. Da han fikk se ham, kastet han seg om halsen hans og gråt lenge på skulderen hans.


text:
Josef sa til brødrene sine og de andre i familien: Jeg vil dra opp og fortelle farao dette. Jeg vil si at brødrene mine og familien min som var i Kanaan, er kommet til meg.


text:
skal dere svare: «Dine tjenere har levd av buskapen helt fraung dommen av og til nå, vi som våre fedre.» Da får dere bo i Gosen, for gjetere er noe avskyelig for egypterne.


text:
Josef gikk og fortalte dette til farao. Han sa: «Faren min og brødrene mine er kommet fra Kanaan med småfeet og storfeet sitt og alt de eier. Nå er de i Gosen.» 


text:
Farao sa til brødrene: «Hva har dere til levevei?» De svarte ham: «Dine tjenere er gjetere, vi som våre fedre.


text:
Vi er kommet for å bo i landet», sa de til farao. «Dine tjenere fant ikke beite for småfeet sitt, for hungersnøden låtungt over Kanaan. La nådine tjenere få bo i Gosen!» 


text:
Hele Egypt ligger åpent foran deg. La faren din og brødrene dine bo i den beste delen av landet! De kan bo i Gosen. Og om du vet at det finnes dyktige folk blant dem, så gi dem ansvaret for buskapen min.» 


text:
Jakob svarte: «Jeg har vandret omkring som en fremmed i 130 år. få og vonde har leveårene mine vært. De har vært færre enn leveårene til fedrene mine den tid de vandret omkring.» 


text:
Josef lot faren og brødrene bosette seg i Egypt. Han ga dem eiendom i den beste delen av landet, i Ramses, slik farao hadde sagt.


text:
Det fantes ikke mat i hele landet, for hungersnøden var svært hard. Egypt og Kanaan varutmattet av sult.


text:
Josef samlet da alle pengene som fantes i Egypt og i Kanaan, det folk hadde gitt for kornet de hadde kjøpt, og Josef brakte pengene til faraos hus.


text:
Men da det var slutt på pengene i Egypt og Kanaan, kom alle egypterne til Josef og sa: «Gi oss mat! Skal vi dø foran øynene på deg? Vi har ikke mer penger.» 


text:
Josef svarte: «Kom hit med buskapen deres. Jeg vil gi dere korn for buskapen hvis det er slutt på pengene.» 


text:
Så kom de med buskapen til Josef, og Josef ga dem korn for hestene, småfeet, storfeet og eslene. Slik sørget han for korn til dem det året, i bytte mot hele buskapen.


text:
Året gikk, og året etter kom de til ham og sa: «Vi vil ikke skjule for vår herre at det er slutt på pengene og buskapen. Nå har vi ikke annet enn oss selv og jorden vår å tilby deg.


text:
Hvorfor skal vi dø foran øynene dine, både vi og jorden vår? Kjøp oss og jorden for mat, så skal vi med jorden vår være slaver for farao! Gi oss så korn, så vi kan leve og ikke dø, og jorden vår ikke legges øde!» 


text:
Og Josef kjøpte opp all jord i Egypt for farao. Egypterne solgte alle åkrene sine, for hungersnøden var hard, og landet ble faraos eiendom.


text:
Bare prestenes jord kjøpte han ikke, for prestene hadde en fastsatt inntekt fra farao og spiste det farao ga dem. Derfor solgte de ikke jorden sin.


text:
Josef sa til folket: «I dag har jeg kjøpt dere og jorden deres for farao. Her har dere så korn slik at dere kan så til åkrene!


text:
Dere skal gi farao en femtedel av avlingen. De fire andre delene skal dere ha til så korn og mat for dere og husstandene og barna deres.» 


text:
Da svarte de: «Du har reddet livet vårt! Bare du ser på oss med velvilje, herre, skal vi være slaver for farao.» 


text:
Så gjorde Josef dette til en lov som gjelder den dag i dag for jorden i Egypt, at farao skal ha en femtedel. Bare prestenes jord tilhørte ikke farao.


text:
Da det nærmet seg tiden da Israel skulle dø, kalte han på Josef, sønnen sin, og sa: «Om du har velvilje for meg, så legg hånden din i fanget mitt. Vær god og trofast mot meg så du ikke begraver meg i Egypt!


text:
Når jeg går til hvile hos mine fedre, før meg da opp fra Egypt og legg meg i graven deres!» «Jeg skal gjøre som du sier», svarte Josef.


text:
Da sa Jakob: «Sverg på det for meg!» Og han sverget for ham. Så bøyde Israel seg i bønn ved hodegjerdet.


text:
En tid etter at dette hadde hendt, ble det sagt til Josef: «Faren din er syk.» Da tok han med seg de to sønnene sine, Manasse og Efraim.


text:
Det ble meldt til Jakob at Josef, sønnen hans, var kommet til ham. Da gjorde Israel seg sterk og satte seg opp i sengen.


text:
Han sa til meg: «Se, jeg vil gjøre deg fruktbar og tallrik og gjøre deg til en forsamling av mange folk. Jeg gir etterkommerne dine dette landet til en evig eiendom.» 


text:
Nå skal de to sønnene som ble født deg i Egypt før jeg kom hit, være mine. Efraim og Manasse skal være mine slik Ruben og Simon er det.


text:
Men de barna du fikk etter dem, skal være dine. De skal ha navn etter brødrene sine i landet de skal arve.


text:
Da jeg kom fra Paddan, døde Rakel fra meg på reisen. Det var i Kanaan, et stykke før vi kom til Efrat. Jeg gravla henne der på veien til Efrat, det er Betlehem.


text:
«Det er sønnene mine, som Gud har gitt meg her», svarte Josef. Da sa Jakob: «Kom til meg med dem, så jeg kan velsigne dem!» 


text:
Israels øyne var tynget av alder, så han nesten ikke kunne se. Josef førte dem til ham, og hans far kysset og omfavnet dem.


text:
Israel sa til Josef: «Jeg trodde ikke jeg skulle få se ansiktet ditt igjen, men nå har Gud til og med latt meg se barna dine!» 


text:
Siden tok Josef begge to og leide dem bort til ham, Efraim i den høyre hånden, til venstre for Israel, og Manasse i den venstre hånden, til høyre for Israel.


text:
Men Israel strakte ut den høyre hånden sin og la den på hodet til Efraim, enda han var yngst, og den venstre hånden la han på hodet til Manasse. Han krysset altsåarmene. Men Manasse var den eldste.


text:
Så velsignet han Josef og sa: «Mine fedre, Abraham og Isak, levde for Guds ansikt. Gud har vært min hyrde fra første stund til denne dag,


text:
engelen som har løst meg ut fra alt ondt. måtte han velsigne gutten e! Gjennom dem skal navnet mitt leve, og navnet til Abraham og Isak, mine fedre. måtte de vokse og bli tallrike i landet!» 


text:
Josef så at faren la den høyre hånden sin på hodet til Efraim, og han mislikte det. Han tok farens hånd for åflytte den fra Efraims hode til Manasses.


text:
«Ikke slik, far!» sa Josef til faren. «For dette er den førstefødte, legg den høyre hånden på hodet hans!» 


text:
Men faren nektet. Han sa: «Jeg vet det, min sønn, jeg vet det! også han skal bli til et folk, også han skal bli stor, men broren hans, som er yngre, skal bli større. Ætten hans skal bli til mange folkeslag.» 


text:
Så velsignet han dem den dagen og sa: «Ved deg skal Israel velsigne og si: måtte Gud gjøre deg som Efraim og Manasse!» Han satte altså Efraim foran Manasse.


text:
Siden sa Israel til Josef: «Nå skal jeg dø. Men Gud vil være med dere og føre dere tilbake til fedrenes land.


text:
Jakob kalte sønnene sine til seg og sa: Kom sammen, så vil jeg fortelle hva som skal hende dere i dager som kommer:


text:
Ruben, du er min førstefødte, min kraft og den første frukt av min manndom, størst i heder, størst i makt.


text:
Men du bruser over som vannet, derfor skal du ikke ha noe fortrinn. For da du steg opp i din fars seng, vanæret du den –i mitt leie steg han opp.


text:
Min sjel, møt ikke i deres råd! Min ære, vær ikke med i deres forsamling! For i sinne drepte de menn, egenrådig skamskar de okser.


text:
Forbannet er sinnet deres, for det er kraftig, og raseriet, for det er voldsomt! Jeg vil splitte dem i Jakob og spre dem ut i Israel.


text:
Juda er en løveunge! Fra byttet reiser du deg opp, min sønn. Han legger seg til ro og strekker seg som en løve, som en løvinne –hvem vekker ham?


text:
Septer skal ikke vike fra Juda eller herskerstav fra hans føtter til han som eier den, kommer, han som folkene skal lyde.


text:
Han binder eselet i vinstokken, eselfolen ved den edle ranken. Han vasker klærne sine i vin, kjortelen i drueblod.


text:
Han så at det var godt å hvile, og at landet var vakkert. Da bøyde han nakken under byrden og ble en ufri slave.


text:
Dan skal være en slange ved veien, en giftig slange på stien som biter hesten i hælene så rytteren faller bakover.


text:
Men buen hans er stødig, armer og hender er smidige takket være Jakobs Mektige, han som er gjeteren, Israels Klippe,


text:
din fars Gud, han som hjelper deg, Den veldige, han som velsigner deg med velsignelse fra himmelen der oppe, med velsignelse fra dypet der nede, med velsignelse fra bryst og morsliv.


text:
Din fars velsignelser er rikere enn velsignelsene til de evige fjell, enn herligheten til de eldgamle høyder. La dem komme over Josefs hode, over issen til ham som er fyrste blant sine brødre!


text:
Dette er alle Israels stammer, tolv i tallet, og dette sa deres far til dem. Han velsignet dem og ga hver av dem en egen velsignelse.


text:
Jakob ga dem denne befalingen: «Nå skal jeg bli forent med mitt folk. Gravlegg meg da hos fedrene mine i hulen på hetitten Efrons mark!


text:
Det er den hulen som er på Makpela-marken, øst for Mamre i Kanaan, det jordstykket Abraham kjøpte av hetitten Efron for å ha til gravsted.


text:
Der gravla de Abraham og Sara, hans kone; der gravla de Isak og Rebekka, hans kone; og der gravla jeg Lea.


text:
Da Jakob hadde gitt sønnene sine denne befalingen, trakk han føttene opp i sengen. Så utåndet han og ble forent med sitt folk.


text:
Da sørgetiden var over, sa Josef til faraos hoff-folk: «Om dere har velvilje for meg, så si til farao:


text:
Min far tok meg i ed og sa: Når jeg nådør, må du legge meg i den graven jeg kjøpte meg i Kanaan. La meg derfor få dra opp og gravlegge far og så komme tilbake!» 


text:
Så dro Josef opp for å gravlegge faren. Alle faraos tjenere, de eldste i faraos hus og de eldste i landet dro opp sammen med Josef.


text:
Hele Josefs hus, brødrene og hans fars hus var også med. Bare småbarna, småfeet og storfeet lot de bli igjen i Gosen.


text:
De kom til Goren-Haatad, som ligger på den andre siden av Jordan, og holdt en stor og verdig sørgehøytid der. Josef sørget over faren i sju dager.


text:
Kanaaneerne som bodde i landet, så sørgehøytiden i Goren-Haatad og sa: «Det er en verdig sørgehøytid egypterne holder.» Derfor kalte de stedet Abel-Misrajim. Det ligger på den andre siden av Jordan.


text:
De førte ham til Kanaan og gravla ham i hulen på Makpela-marken, øst for Mamre, det jordstykket Abraham kjøpte av hetitten Efron for å ha til gravsted.


text:
Da Josef hadde gravlagt faren, vendte han tilbake til Egypt sammen med brødrene sine og alle som hadde dratt opp med ham for å gravlegge Jakob.


text:
Da Josefs brødre så at faren var død, sa de: «Bare nå ikke Josef legger oss for hat og gjengjelder oss alt det onde vi har gjort mot ham!» 


text:
at vi skulle si deg dette: Kjære, tilgi brødrene dine den uretten de gjorde da de syndet og handlet ondt mot deg. Tilgi nå uretten som er gjort av oss som tjener din fars Gud.» Josef gråt da de snakket slik til ham.


text:
Dere tenkte å gjøre ondt mot meg, men Gud tenkte det til det gode, for han ville gi liv til et stort folk, slik vi ser i dag.


text:
Så vær ikke redde! Jeg skal sørge for dere og barna deres.» Slik trøstet han dem og talte til hjertet deres.


text:
Josef opplevde å få se Efraims barn i tredje ledd. Og barna til Makir, Manasses sønn, ble født på Josefs knær.


text:
Josef sa til brødrene sine: «Nå skal jeg dø. Men Gud skal se til dere og føre dere opp fra dette landet til det landet han lovet Abraham, Isak og Jakob.» 


text:
Og Josef tok Israels-sønnene i ed og sa: «Når Gud ser til dere, da skal dere føre knoklene mine med herfra.» 


text:
Dette er navnene på Israels sønner som kom til Egypt; de kom sammen med Jakob, hver med sin husstand:


text:
Kom, la oss gåklokt til verks mot dem, så de ikke blir enda flere! For blir det krig, slår de seg kanskje sammen med fiendene våre, kjemper mot oss og drar fra landet.» 


text:
De satte så oppsynsmenn over israelittene for åplage dem med tvangsarbeid. De måtte bygge to forrådsbyer for farao, Pitom og Ramses.


text:
Men jo mer de ble plaget, jo flere ble de, og jo mer bredte de seg ut. Og egypterne ble redde for israelittene.


text:
og gjorde livet bittert for dem. De på la dem hardt arbeid med leire og teglstein og all slags arbeid ute på marken. Alt dette slavearbeidet ble israelittene tvungettil å gjøre.


text:
«Når dere hjelper hebreerkvinnene til åføde, skal dere se etter i fødestolen: Er det en gutt, skal dere drepe ham; er det en jente, skal hun få leve.» 


text:
Men jordmødrene fryktet Gud og gjorde ikke som egypterkongen hadde sagt til dem. De lot gutten e leve.


text:
Da kalte egypterkongen jordmødrene til seg og sa: «Hvorfor gjør dere dette? Dere lar gutten e leve!» 


text:
Jordmødrene svarte farao: «Hebreerkvinnene er ikke slik som de egyptiske. De er mer livskraftige. Før jordmoren kommer til dem, har de født.» 


text:
Da befalte farao hele folket sitt: «Hver nyfødt gutt skal dere kaste i Nilen, men døtrene skal dere la leve!» 


text:
Kvinnen ble med barn og fødte en sønn. Da hun så at det var en fin gutt, gjemte hun ham i tre måneder.


text:
Men da hun ikke kunne holde ham gjemt lenger, laget hun en kurv av papyrus rør til ham. Den tettet hun med bek og tjære. Så la hun gutten i kurvenog satte den ut i sivet ved bredden av Nilen.


text:
Da kom faraos datter ned til elven for å bade, mens de unge jentene i følget hennes gikk fram og tilbake langs elvebredden. Hun fikk øye på kurveni sivet og sendte en av tjenestejentene sine for å hente den.


text:
Så åpnet hun den og fikk se gutten, et lite barn som lå og gråt. Hun syntes synd på ham og sa: «Dette er et av hebreernes guttebarn.» 


text:
Da sa søsteren hans til faraos datter: «Skal jeg gå og hente en hebreer kvinne som kan amme gutten for deg?» 


text:
Faraos datter sa til henne: «Kan du ta denne gutten og amme ham for meg? Jeg skal gi deg lønn.» Og kvinnen tok gutten og ammet ham.


text:
Guttenvokste opp, og hun gikk til faraos datter med ham, og gutten ble en sønn for henne. Hun ga ham navnet Moses, «for jeg har dratt ham opp av vannet», sa hun.


text:
En tid etter, da Moses var blitt voksen, gikk han ut til sine landsmenn og fikk se tvangsarbeidet. Han så en egypter som slo en hebreer, en av hans landsmenn.


text:
Moses så seg om til alle sider, og da han ikke så noen, slo han egypteren i hjel og gjemte ham i sanden.


text:
Dagen etter gikk han ut igjen. Da fikk han se to hebreere som sloss. Han sa til den som hadde skylden: «Hvorfor slår du din neste?» 


text:
Mannen svarte: «Hvem har satt deg til leder og dommer over oss? Tenker du ådrepe meg slik du drepte egypteren?» Da ble Moses redd og sa til seg selv: «Så er saken likevel blitt kjent!» 


text:
Da farao hørte om dette, prøvde han å få Moses drept. Men Moses flyktet fra farao. Han slo seg ned i landet Midjan, der han bodde ved en brønn.


text:
Presten i Midjan hadde sju døtre. De kom og dro opp vann og fylte trauene så farens småfe fikk drikke.


text:
Men det kom noen gjetere og jaget dem bort. Da grep Moses inn og hjalp dem, og han ga småfeet deres vann.


text:
De svarte: «En egypter berget oss fra gjeterne. Han dro også opp vann for oss og ga småfeet å drikke.» 


text:
«Hvor er han?» spurte faren døtrene. «Hvorfor gikk dere fra mannen? Hent ham, så han kan få seg mat.» 


text:
Hun fødte en sønn, og Moses ga ham navnet Gersjom, «for jeg er blitt innflytter i et fremmed land», sa han.


text:
Lenge etter dette døde kongen i Egypt. Israelittene sukketog klaget over slavearbeidet, og skriket deres steg opp til Gud.


text:
Moses gjette småfeet til svigerfaren Jetro, presten i Midjan. En gang han drev feet over til den andre siden av ørkenen, kom han til Guds fjell, Horeb.


text:
Da viste Herrens engel seg for ham i en flammende ild som slo opp fra en tornebusk. Han så, og se! –buskensto i flammer, men den ble ikke fortært av ilden.


text:
Men da Herren så at han kom bort for å se, ropte Gud til ham fra tornebusken: «Moses, Moses!» Han svarte: «Her er jeg.» 


text:
Så sa han: «Jeg er din fars Gud, Abrahams Gud, Isaks Gud og Jakobs Gud.» Da skjulte Moses ansiktet, for han var redd for å se Gud.


text:
Herren sa: «Jeg har sett mitt folks nød i Egypt og har hørt skrikene deres under slave driverne. Jeg kjenner deres smerte.


text:
Jeg har steget ned for åfri dem ut av hendene på egypterne og føre dem opp fra dette landet og inn i et godt og vidstrakt land, inn i et land som flyter av melk og honning, stedet hvor kanaaneerne og hetittene, amorittene og perisittene, hevittene og jebusittene bor.


text:
For nå har skriket fra israelittene nådd meg, og jeg har også sett hvor hardt egypterneundertrykker dem.


text:
Han svarte: «Jeg vil være med deg! Dette skal du ha til tegn på at det er jeg som har sendt deg: Når du har ført folket ut av Egypt, skal dere tjene Gud på dette fjellet.» 


text:
Da sa Moses til Gud: «Sett at jeg går til israelittene og sier til dem: Deres fedres Gud har sendt meg til dere, og de så spør meg: Hva er hans navn? Hva skal jeg da svare dem?» 


text:
Gud svarte Moses: «Jeg er den jeg er.» Og han sa: «Slik skal du svare israelittene: Jeg er har sendt meg til dere.» 


text:
Og Gud fortsatte: «Du skal si til israelittene: Herren, fedrenes Gud, Abrahams Gud, Isaks Gud og Jakobs Gud, har sendt meg til dere. Dette er mitt navn til evig tid, dette skal jeg kalles fra slekt til slekt.


text:
gå og kall sammen Israels eldste, og si til dem: Herren, fedrenes Gud, Abrahams, Isaks og Jakobs Gud, har vist seg for meg og sagt: Jeg har holdt øye med dere og med alt som ble gjort mot dere i Egypt.


text:
Og jeg har sagt at jeg skal føre dere bort fra plagene i Egypt og opp til landet til kanaaneerne og hetittene, amorittene og perisittene, hevittene og jebusittene, til et land som flyter av melk og honning.


text:
De kommer til å høre på deg. Og så skal du og Israels eldste gå til kongen i Egypt og si: Herren, hebreernes Gud, har møtt oss. La oss nå få dra tre dagsreiser ut i ørkenen og ofre til Herren vår Gud!


text:
Derfor vil jeg rekke ut hånden og slå Egypt med alle de undergjerningene som jeg vil gjøre blant dem. Deretter skal han la dere dra.


text:
Hver kvinne skal be sin nabokone og de kvinnene hun bor sammen med, om gjenstander av sølv og gull og om klær. Det skal dere la sønnene og døtrene deres bære. Slik skal dere utnytte egypterne.» 


text:
Moses svarte: «Men sett at de ikke tror meg og ikke hører på meg, men sier: Herren har ikke vist seg for deg.» 


text:
«Kast den på jorden!» sa han. Og Moses kastet den på jorden. Da ble staven til en slange, og Moses flyktet for den.


text:
Herren sa til Moses: «Rekk ut hånden og grip den i halen!» Så rakte han ut hånden og grep den, og den ble til en stav i hånden hans.


text:
«Dette er for at de skal tro at Herren, fedrenes Gud, Abrahams Gud, Isaks Gud og Jakobs Gud, har vist seg for deg.» 


text:
Og Herren fortsatte: «Stikk hånden inn på brystet!» Han stakk hånden inn på brystet og dro den ut igjen. Og se, hånden hadde fått hvite flekker, lik snø.


text:
Da sa Herren: «Stikk hånden inn på brystet igjen!» Moses stakk hånden inn på brystet, og han dro den ut, og se, huden var blitt som før.


text:
Men tror de ikke etter noen av disse to tegnene, og hører de ikke på deg, så skal du ta vann fra Nilen og helle det ut over den tørre marken. Og vannet du tar fra Nilen, skal bli til blod på marken.» 


text:
Men Moses sa til Herren: «Herre, hør! Jeg har aldri vært noen ordets mann, verken før eller nå, etter at du begynte å tale til din tjener. Sen er min munn, og sen er min tunge.» 


text:
Da sa Herren til ham: «Hvem gir mennesket munn? Hvem gjør stum eller døv, seende eller blind? Er det ikke jeg, Herren?


text:
Da ble Herren brennende harm på Moses og sa: «Har du ikke din bror Aron, levitten? Jeg vet at han er flink til å tale. Han er allerede på vei for å møte deg, og han vil glede seg av hele sitt hjerte over å se deg.


text:
Snakk med ham, og legg ordene i munnen på ham. Så skal jeg være med både din munn og hans munn og lære dere hva dere skal gjøre.


text:
Han skal tale til folket på dine vegne. Han skal være som en munn for deg, og du skal være som Gud for ham.


text:
Moses gikk tilbake til Jetro, svigerfaren sin, og sa til ham: «Jeg vil bryte opp og dra tilbake til mine landsmenn i Egypt, så jeg kan se om de ennå er i live.» Og Jetro sa til Moses: «Gå med fred!» 


text:
Herren sa til Moses i Midjan: «Bryt opp og dra tilbake til Egypt! For alle som ville drepe deg, er døde.» 


text:
Så tok Moses sin kone og sine sønner og satte dem på et esel og vendte tilbake til Egypt. Og Moses tok guds staven i hånden.


text:
Da sa Herren til Moses: «Når du kommer tilbake til Egypt, se da til at du gjør alle de undrene for farao som jeg har lagt i din hånd. Men jeg vil gjøre hans hjerte ubøyelig, så han ikke lar folket dra.


text:
Jeg sier til deg: La min sønn dra, så han kan tilbe meg! Men nekter du ham å dra, se, da vil jeg drepe din førstefødte sønn.» 


text:
Sippora tok da en kvass stein og skar av forhuden på sønnen sin og berørte føttene hans. Hun sa: «Du er min blodbrudgom.» 


text:
Herren sa til Aron: «Gå og møt Moses i ørkenen!» Han gikk av sted og møtte Moses ved Guds fjell, og han kysset ham.


text:
Moses fortalte Aron om alle de ordene som Herren hadde sendt ham med, og alle de tegnene han hadde på lagt ham å gjøre.


text:
Aron sa fram alle de ordene som Herren hadde talt til Moses, og han gjorde tegnene for folkets øyne.


text:
Og folket trodde. Da de hørte at Herren hadde holdt øye med israelittene og sett at de ble plaget, bøyde de seg til jorden og tilba.


text:
Siden gikk Moses og Aron til farao og sa: «Så sier Herren, Israels Gud: La mitt folk dra, så de kan feire høytid for meg i ørkenen!» 


text:
«Hvem er Herren?» spurte farao. «Skulle jeg lyde ham og la folket dra? Jeg kjenner ikke Herren, og jeg vil ikke la Israel dra.» 


text:
De sa: «Hebreernes Gud har møtt oss. La oss få dra tre dagsreiser ut i ørkenen og ofre til Herren vår Gud, så han ikke rammer oss med pest eller sverd.» 


text:
Men egypterkongen sa til dem: «Moses og Aron, hvorfor vil dere holde folket borte fra pliktene? gå tilbake til arbeidet deres!» 


text:
Så sa farao: «Se hvor tallrikt folket er blitt i landet nå. Og dere vil få dem til å legge ned arbeidet!» 


text:
«Heretter skal dere ikke gi folket halm til å lage murstein med, slik som før. De skal selv gå og sanke halm.


text:
Men dere skal på legge dem å lage like mye murstein som før, dere skal ikke skjære ned på mengden. For de er late, derfor skriker de: La oss dra og ofre til vår Gud!


text:
Da gikk slavedriverne og oppsynsmennene ut og sa til folket: «Så sier farao: Jeg gir dere ikke halm.


text:
Slavedriverne presset på og sa: «Gjør arbeidet deres ferdig, fullt dagsverk hver dag, som da dere fikk halm!» 


text:
Og oppsynsmennene som faraos slavedrivere hadde satt over israelittene, ble slått. Slavedriverne sa: «Hvorfor har dere verken i går eller i dag fått ferdig den fastsatte mengde murstein, slik som før?» 


text:
Tjenerne dine får ikke halm, likevel sier de til oss: Lag murstein! Se, tjenerne dine blir slått, og det er ditt folk som har skylden.» 


text:
Men gå nå og arbeid! Halm får dere ikke, men dere skal likevel levere den fastsatte mengden murstein.» 


text:
Israelittenes tilsynsmenn inn så at de var ille ute da det ble sagt: «Dere får ikke skjære ned på den daglige mengden med murstein!» 


text:
De sa til dem: «Måtte Herren se dere og dømme dere, for dere har gjort oss frastøtende i faraos og hans tjeneres øyne. Dere har lagt sverdet i hånden på dem så de kan drepe oss.» 


text:
Da vendte Moses seg til Herren igjen og sa: «Herre, hvorfor har du handlet ondt mot dette folket? Hvorfor har du sendt meg?


text:
Fra den stund jeg gikk til farao for å tale i ditt navn, har han handlet ondt mot dette folket. Og du har ikke gjort noe for å befri folket ditt!» 


text:
Herren sa til Moses: «Nå skal du få se hva jeg vil gjøre med farao. Tvunget av en sterk hånd skal han la dem dra, og tvunget av en sterk hånd skal han drive dem ut av landet sitt.» 


text:
Jeg viste meg for Abraham, for Isak og for Jakob som Gud, Den veldige, men under mitt navn Herren var jeg ikke kjent for dem.


text:
Og jeg opprettet min pakt med dem for å gi dem landet Kanaan, det landet de bodde i som innflyttere.


text:
Jeg har også hørt hvordan israelittene stønner fordi egypterne har gjort dem til slaver, og jeg husker min pakt.


text:
Si derfor til israelittene: Jeg er Herren. Jeg vil føre dere bort fra tvangsarbeidet i Egypt og fri dere fra slaveriet. Jeg vil løse dere ut med utstrakt arm og med store straffedommer.


text:
Jeg vil ta dere til mitt folk og være deres Gud. Da skal dere kjenne at jeg er Herren deres Gud, som fører dere bort fra tvangsarbeidet i Egypt.


text:
Og jeg vil føre dere til det landet jeg med løftet hånd lovet Abraham, Isak og Jakob. Jeg vil gi dere det til eiendom. Jeg er Herren.» 


text:
Slik talte Moses til israelittene. Men de hørte ikke på Moses, for de var motløse på grunn av det harde arbeidet.


text:
Men Moses svarte for Herrens ansikt: «Se, israelittene hører ikke på meg. Hvorfor skulle da farao høre på meg, jeg som haruomskårne lepper?» 


text:
Så talte Herren til Moses og Aron og sendte dem til israelittene og til farao, kongen i Egypt, med befaling om at Israels folk skulle føres ut av Egypt.


text:
Dette er deres familieoverhoder: Sønnene til Ruben, Israels førstefødte, var Henok og Pallu, Hesron og Karmi. Det er Rubensslekter.


text:
Simons sønner var Jemuel, Jamin, Ohad, Jakin og Sohar, og Saul, som var sønn av en kanaaneisk kvinne. Det er Simons slekter.


text:
Dette er navnene på Levis sønner ifølge slektshistorien: Gersjon, Kehat og Merari. Levis leveår var 137 år.


text:
Aron tok Elisjeba til kone. Hun var datter av Amminadab og Nahsjons søster. Hun fødte ham Nadab, Abihu, Elasar og Itamar.


text:
Elasar, sønn av Aron, tok en av Putiels døtre til kone. Hun fødte ham Pinhas. Dette er levittenes familieoverhoder, slekt for slekt.


text:
Det var de som talte til farao, kongen i Egypt, om at israelittene skulle føres ut av Egypt. Det var Moses og Aron.


text:
Men Moses svarte for Herrens ansikt: «Se, jeg har uomskårne lepper. Hvorfor skulle farao høre på meg?» 


text:
Herren sa til Moses: «Se, jeg lar deg være som Gud for farao, og Aron, din bror, skal være din profet.


text:
Du skal si alt det jeg på legger deg, og din bror Aron skal si det til farao, så han lar israelittene dra fra landet.


text:
men farao kommer ikke til å høre på dere. Da vil jeg legge min hånd på Egypt og føre flokkene mine, mitt folk israelittene, ut av Egypt med store straffedommer.


text:
Egypterne skal kjenne at jeg er Herren når jeg rekker hånden ut over Egypt og fører israelittene bort fra dem.» 


text:
«Når farao sier til dere at dere skal gjøre et under, skal du si til Aron: Ta staven din og kast den foran farao. Den skal bli til en stor slange!» 


text:
Så gikk Moses og Aron fram for farao og gjorde slik Herren hadde på lagt dem. Aron kastet staven sin foran farao og mennene hans, og den ble til en stor slange.


text:
Da sendte farao bud på vismennene og trollmennene, og de egyptiske magikerne gjorde det samme med sine hemmelige kunster.


text:
Hver og en kastet staven sin, og stavene ble til store slanger. Men Arons stav slukte stavene deres.


text:
gå til farao om morgenen når han kommer ned til vannet. Still deg der, så du møter ham ved elvebredden. Staven som ble forvandlet til en slange, skal du ta i hånden.


text:
Du skal si til ham: Herren, hebreernes Gud, har sendt meg til deg for å si: La mitt folk dra, så de kan tjene meg i ørkenen! Men se, hittil har du ikke villet høre.


text:
Så sier Herren: Ved dette skal du kjenne at jeg er Herren: Se, jeg slår på vannet i Nilen med staven jeg har i hånden, og det skal bli forvandlet til blod.


text:
Herren sa til Moses: «Si til Aron: Ta staven din og rekk hånden ut over vannet i Egypt, over elvene og kanalene og innsjøene, over alle vannmagasinene, så skal vannet bli til blod. Og det skal være blod i hele Egypt, selv i trekar og steinkar.» 


text:
Moses og Aron gjorde som Herren hadde på lagt dem. Han løftet staven og slo på vannet i Nilen for øynene på farao og mennene hans, og alt vannet i elven ble forvandlet til blod.


text:
Fiskene i Nilen døde, og elven stinket slik at egypterne ikke kunne drikke elvevannet. Det var blod i hele Egypt.


text:
Men de egyptiske magikerne gjorde det samme med sine hemmelige kunster, og faraos hjerte var ubøyelig. Han ville ikke høre på dem, slik Herren hadde sagt.


text:
Herren sa til Moses: «gå til farao og si til ham: så sier Herren: La folket mitt dra, så de kan tjene meg!


text:
Nilen skal vrimle av frosk. De skal kravle opp og komme inn i huset ditt, inn i soverommet ditt og opp i sengen din, inn i huset til tjenerne dine og til folket ditt, i bakerovner og bakstetrau.


text:
Herren sa til Moses: «Si til Aron: Løft hånden og rekk ut staven din over elvene og kanalene og innsjøene. La froskene komme over Egypt!» 


text:
Farao kalte Moses og Aron til seg og sa: «Gåi forbønn hos Herren, så han tar bort froskene fra meg og folket mitt! Da vil jeg la folket dra så de kan ofre til Herren.» 


text:
Moses sa til farao: «Du skal få æren av å bestemme hvor lenge jeg skal gå i forbønn for deg og tjenerne dine og folket ditt for å få fjernet froskene fra deg og dine hus. Bare i Nilen skal det bli frosker igjen.» 


text:
Han sa: «Til i morgen.» Da sa Moses: «Det skal bli som du har sagt. For du skal kjenne at ingen er som Herren vår Gud.


text:
Froskene skal bli borte fra deg og husene dine og tjenerne dine og folket ditt, bare i Nilen skal froskene bli igjen.» 


text:
Så gikk Moses og Aron ut fra farao. Og Moses ropte til Herren på grunn av froskene som han hadde sendt mot farao.


text:
Men da farao merket at stanken lettet, gjorde han hjertet sitt hardt og hørte ikke på dem, akkurat slik Herren hadde sagt.


text:
Da sa Herren til Moses: «Si til Aron: Rekk ut staven din og slå i støvet på jorden, så skal det bli til lus i hele Egypt!» 


text:
Det gjorde de. Aron rakte ut hånden og slo med staven i støvet på jorden, og det kom lus på mennesker og dyr. Alt støvet på jorden ble til lus i hele Egypt.


text:
Med de hemmelige kunstene sine prøvde magikerne også å få fram lus, men det greide de ikke. Luseneble værende på mennesker og dyr.


text:
Da sa magikerne til farao: «Dette er Guds finger.» Men faraos hjerte var ubøyelig, og han hørte ikke på dem, akkurat slik Herren hadde sagt.


text:
Da sa Herren til Moses: «Stå tidlig opp i morgen og tre fram for farao når han går ned til vannet, og si til ham: så sier Herren: La folket mitt dra, så de kan tjene meg!


text:
For hvis du ikke lar folket mitt dra, sender jeg insektsvermer over deg og over tjenerne dine, over folket ditt og over husene dine. husene i Egypt og jorden de står på, skal bli fulle av insekter.


text:
Men den dagen vil jeg skille ut Gosen, hvor folket mitt holder til. Der skal det ikke være insekter, for at du skal kjenne at jeg, Herren, er midt i landet.


text:
Og Herren gjorde det slik. Det kom store insektsvermer inn i husene til farao og tjenerne hans. I hele Egypt var landet ødelagt av insektene.


text:
Moses svarte: «Det er ikke riktig å gjøre det slik. For det som vi ofrer til Herren vår Gud, er avskyelig for egypterne. Om vi like for øynene på dem ofret noe som de finner avskyelig, ville de ikke da steine oss?


text:
Da sa farao: «Jeg lar dere dra så dere kan ofre til Herren deres Gud i ørkenen. Men dere må ikke dra for langt bort. gå i forbønn for meg!» 


text:
Moses svarte: «Någår jeg bort fra deg og går i forbønn hos Herren. I morgen skal insektsvermene være borte fra farao og tjenerne hans og folket hans. Men farao må ikke lure oss en gang til, men la folket dra, så de kan ofre til Herren.» 


text:
Og Herren gjorde slik Moses hadde sagt. Insektsvermene forsvant fra farao og tjenerne hans og folket hans, ikke en eneste ble igjen.


text:
Herren sa til Moses: «gå til farao og si til ham: så sier Herren, hebreernes Gud: La folket mitt dra, så de kan tjene meg!


text:
skal Herrens hånd ramme buskapen din på marken med en forferdelig pest, både hestene, eslene, kamelene, storfeet og småfeet.


text:
Herren skal skille mellom israelittenes buskap og egypternes buskap. Ikke noe av alt det som hører israelittene til, skal dø.» 


text:
Dagen etter gjorde Herren dette, og hele buskapen til egypterne døde. Men av buskapen til israelittene døde ikke et eneste dyr.


text:
Farao sendte bud, og se, ikke et eneste dyr var dødt av buskapen til israelittene. Men farao gjorde hjertet hardt, og han lot ikke folket dra.


text:
Herren sa til Moses og Aron: «Fyll nevene med sot fra ovnen. Moses skal kaste det mot himmelen for øynene på farao,


text:
og det skal bli til fint støv over hele Egypt. Det skal komme over mennesker og dyr og bli til verkebyller som slår ut i blemmer, overalt i Egypt.» 


text:
De tok sot fra ovnen og gikk fram for farao, og Moses kastet det mot himmelen, og det ble til verkebyller med blemmer som slo ut på mennesker og dyr.


text:
Magikerne kunne ikke møte Moses på grunn av byllene. For det hadde kommet verkebyller på magikerne som på alle de andre egypterne.


text:
Men Herren gjorde faraos hjerte ubøyelig, og han hørte ikke på dem, slik Herren hadde sagt til Moses.


text:
Herren sa til Moses: «Stå tidlig opp i morgen og tre fram for farao og si til ham: så sier Herren, hebreernes Gud: La mitt folk dra, så de kan tjene meg!


text:
For denne gangen vil jeg sende alle plagene mine mot deg selv og over tjenerne dine og folket ditt, så du kan kjenne at ingen er som jeg på hele jorden.


text:
Jeg kunne allerede ha rakt ut hånden og slått deg og folket ditt med pest, så du var blitt utryddet fra jorden.


text:
Men jeg har likevel holdt deg oppe for å vise deg min makt, og for at navnet mitt skal bli forkynt over hele jorden.


text:
Se, i morgen på denne tiden sender jeg et kraftig haglvær som det aldri har vært maken til i Egypt fra den dagen landet ble grunnlagt og til nå.


text:
Men nå, send bud og sørg for å bringe buskapen din og alt det du har på marken, i sikkerhet! Alle mennesker og dyr som er ute på marken, og som ikke har rukket å komme i hus, skal dø når haglet faller over dem.» 


text:
De av faraos tjenere som fryktet Herrens ord, lot tjenerne sine og buskapen søke tilflukt innendørs.


text:
Herren sa til Moses: «Rekk hånden opp mot himmelen, og det skal hagle i hele Egypt, over mennesker og dyr og over alt som vokser på marken i Egypt!» 


text:
Moses rakte staven opp mot himmelen, og Herren sendte torden og hagl, og ild fór ned mot jorden. Herren lot det hagle over Egypt.


text:
Det kom hagl og flammende ild midt i haglet, et haglvær så kraftig som det ikke hadde vært i landet siden egypterne var blitt et folk.


text:
I hele Egypt slo haglet ned alt som var ute på marken, fra mennesker til dyr. Haglet slo ned alt som vokste på marken, og det knuste hvert tre.


text:
Da sendte farao bud etter Moses og Aron og sa til dem: «Denne gangen har jeg syndet. Herren har retten på sin side; det er jeg og folket mitt som er skyldige.


text:
Gå i forbønn hos Herren; det har vært mer enn nok av Guds torden og hagl!så vil jeg la dere dra, dere behøver ikke å være her lenger.» 


text:
Moses sa til ham: «Så snart jeg kommer ut av byen, vil jeg strekke hendene ut mot Herren. Tordenen skal holde opp, og haglet skal ikke falle mer. For du skal kjenne at jorden hører Herren til.


text:
Moses gikk bort fra farao og ut av byen, og han strakte hendene ut mot Herren. Tordenen og haglet holdt opp, og regnet strømmet ikke ned på jorden mer.


text:
Da farao så at regnet og haglet og tordenen hadde holdt opp, fortsatte han å synde. Han og tjenerne hans gjorde hjertet hardt.


text:
Herren sa til Moses: «gå til farao! Det er jeg som har gjort hjertene harde, både i ham og i tjenerne hans, for at jeg skal gjøre disse tegnene blant dem,


text:
og for at du skal fortelle barn og barnebarn hvordan jeg viste min makt i Egypt, og hvilke tegn jeg gjorde blant dem. Da skal dere kjenne at jeg er Herren.» 


text:
Moses og Aron gikk til farao og sa til ham: «Så sier Herren, hebreernes Gud: Hvor lenge vil du nekte åbøye deg for meg? La mitt folk dra, så de kan tjene meg!


text:
De skal dekke alt synlig land, så man ikke lenger kan se jorden. De skal ete opp den resten som er blitt igjen, det dere har igjen etter haglet, og de skal snauspise hvert tre som vokser på marken.


text:
De skal fylle både dine hus og dine tjeneres hus og alle hus i Egypt. Noe slikt har verken fedrene eller forfedrene dine sett fra den dagen de kom til verden og til denne dag.» Så snudde han seg og gikk bort fra farao.


text:
Da sa faraos tjenere til ham: «Hvor lenge skal denne mannen være en snare for oss? La mennene dra, slik at de kan tjene Herren sin Gud! Forstår du ennå ikke at Egypt går til grunne?» 


text:
Da ble Moses og Aron hentet tilbake til farao, og han sa til dem: «Gå og tjen Herren deres Gud! Men hvem er det egentlig som skal gå?» 


text:
«Vi skal gå både unge og gamle», svarte Moses. «Vi går med våre sønner og døtre, vårt småfe og storfe, for vi skal holde høytid for Herren.» 


text:
Men han sa til dem: «Herren skulle nok være med dere hvis jeg lot dere og småbarna deres dra! Der ser dere, dere har ondt i sinne.


text:
Nei, slik blir det ikke! Mennene kan dra av sted og tjene Herren, for det ba dere om.» Dermed ble de jaget bort fra farao.


text:
Da sa Herren til Moses: «Rekk hånden ut over Egypt, så skal gresshoppene komme over landet. De skal ete opp alt som vokser der, alt det som haglet lot være igjen.» 


text:
Moses rakte staven sin ut over Egypt, og Herren drev en østavind inn over landet hele den dagen og hele natten. Da det ble morgen, hadde østavinden ført med seg gresshoppene.


text:
Gresshoppene kom inn over hele Egypt, og de slo seg ned overalt i landet. så mange gresshopper har det aldri før vært og kommer det aldri mer til å bli.


text:
De dekket alt synlig land, så jorden ble helt svart. Og de åt opp alt som vokste i landet, og all frukten som var igjen på trærne etter haglværet. Det ble ikke noe grønt igjen, verken på trær eller planter, i hele Egypt.


text:
Da sendte farao i all hast bud etter Moses og Aron. Han sa: «Jeg har syndet mot Herren deres Gud og mot dere.


text:
Men tilgi meg nådenne ene gangen, og gå i forbønn for meg hos Herren deres Gud så han tar denne døden bort fra meg!» 


text:
Da vendte Herren vinden, og den ble til en svært kraftig vestavind. Den førte gresshoppene bort og kastet dem i Sivsjøen. Det ble ikke en eneste gresshoppe igjen i Egypt.


text:
Herren sa til Moses: «Rekk hånden opp mot himmelen, så skal det komme mørke over Egypt, et mørke så tett at en kan ta på det!» 


text:
I tre dager kunne ingen se hverandre og ingen reise seg fra plassen sin. Men der israelittene bodde, var det lyst.


text:
Da sendte farao bud etter Moses og sa: «Gå og tjen Herren! Småfeet og storfeet må bli igjen, men barna kan gå med dere.» 


text:
men buskapen vår skal også være med. Ikke en klov skal bli igjen. For det er buskapen vi må ta av når vi skal tjene Herren vår Gud. Og vi vet ikke hva vi skal tjene Herren med før vi kommer fram.» 


text:
Farao sa til Moses: «Gå fra meg! Vokt deg så du ikke kommer for mitt ansikt mer! For den dagen du gjør det, skal du dø!» 


text:
Herren sa til Moses: «Enda en plage skal jeg føre over farao og Egypt. Deretter skal han la dere dra herfra –og ikke bare la dere dra, han skal jage dere ut herfra.


text:
Si så folket hører det at hver mann og hver kvinne skal be naboen sin om gjenstander av sølv og gull.» 


text:
Og Herren lot egypterne se med velvilje på folket. Moses ble også ansett som en meget stor mann i Egypt, både av faraos tjenere og av folket.


text:
Da skal alle førstefødte i Egypt dø, fra den førstefødte hos farao som sitter på sin trone, til den førstefødte hos slavekvinnen som står bak kvernen, og alle førstefødte dyr i buskapen.


text:
I hele Egypt skal det lyde et skrik så høyt at det aldri har vært maken til det før og heller ikke skal bli det siden.


text:
Men ikke en hund skal knurre mot noen av israelittene, verken mot mennesker eller dyr. Slik skal dere forstå at Herren setter et skille mellom egypterne og israelittene.


text:
Da skal alle disse mennene dine komme ned til meg og bøye seg for meg og si: Dra ut, du og hele folket som følger deg! Og så skal jeg dra ut.» Dermed gikk han bort fra farao i brennende sinne.


text:
Moses og Aron gjorde alle disse undrene for farao. Men Herren gjorde faraos hjerte ubøyelig, og han lot ikke israelittene dra ut av landet.


text:
Si til hele Israels menighet: på den tiende dagen i denne måneden skal hver hus farta et lam, ett til hver husstand.


text:
Men hvis husstanden er for liten til å spise opp et lam, skal husfaren og den nærmeste naboen ta ett sammen, alt etter hvor mange de er. Dere skal ikke regne flere på hvert lam enn at alle blir mette.


text:
Dere skal ta vare på det til den fjortende dagen i denne måneden. Og i skumringen skal hele forsamlingen av Israels menighet slakte det.


text:
Så skal de ta noe av blodet og stryke det på de to dør stolpene og på bjelken over døren i de husene hvor de spiser det.


text:
Kjøttet skal de spise samme natt. Det skal være stekt over ilden, og de skal spise det med usyret brød og bitreurter.


text:
Dere må ikke spise det rått eller kokt i vann. Nei, det skal være stekt over ilden med hode, føtter og innvoller.


text:
Dere må ikke la noe bli igjen til morgenen etter. Er det noe igjen om morgenen, skal dere brenne det opp.


text:
Slik skal dere spise det: Med kjortelen bundet opp om livet, sko på føttene og stav i hånden. Spis det i all hast! Det er påske for Herren.


text:
Denne natten skal jeg gå gjennom Egypt og slå i hjel alle førstefødte i landet, både mennesker og dyr, og jeg skal holde dom over alle gudene i Egypt. Jeg er Herren.


text:
Men blodet skal være det merket som viser hvilke hus dere er i. Når jeg ser blodet, vil jeg gå forbi. Ingen ødeleggende plage skal ramme dere når jeg slår Egypt.


text:
Siden skal denne dagen være en minnedag for dere. Dere skal feire den som en høytid for Herren, dere skal feire i slekt etter slekt. Det skal være en evig ordning.


text:
I sju dager skal dere spise usyret brød. Allerede den første dagen skal dere fjerne all surdeig fra husene deres. Hver den som spiser noe som er syret, fra den første til den sjuendedagen, skal støtes ut fra Israel.


text:
Den første dagen skal dere holde en hellig samling, den sjuendedagen skal dere også holde en hellig samling. Disse dagene skal dere ikke gjøre noe arbeid. Bare den maten som hver av dere trenger, skal dere lage til.


text:
Dere skal holde deusyrede brøds høytid, for på denne dagen førte jeg hærene deres ut av Egypt. Derfor skal dere feire denne dagen i slekt etter slekt. Det skal være en evig ordning.


text:
Fra kvelden den fjortende dagen i den første måneden til kvelden den tjueførste dagen i samme må ned skal dere spise usyret brød.


text:
I sju dager må det ikke finnes surdeig i husene deres. Hver den som spiser noe som er syret, skal støtes ut av Israels menighet, enten han er innflytter eller født i landet.


text:
Da kalte Moses sammen alle de eldste i Israel og sa til dem: «Gå og hent småfe til familiene deres og slakt påske lammet!


text:
Så skal dere ta en isopkvast, dyppe den i blodet i skålen og stryke noe av blodet fra skålen på bjelken over døren og på de to dørstolpene. Ingen av dere må gå ut gjennom døren til huset sitt før om morgenen.


text:
For Herren skal dra gjennom landet for å slå egypterne. Og når han ser blodet på bjelken og de to dørstolpene, skal han gå forbi døren og ikke la ødeleggeren slippe inn i huset for å slådere.


text:
Når dere så kommer inn i det landet Herren har lovet å gi dere, skal dere holde denne skikken ved lag.


text:
skal dere svare: Det er påske offer for Herren fordi han gikk forbi israelittenes hus i Egypt da han slo egypterne, men sparte husene våre.» Da bøyde folket seg til jorden og tilba.


text:
Så gikk israelittene bort og gjorde dette. Det Herren hadde gitt Moses og Aron på bud om, det gjorde de.


text:
Midt på natten slo Herren i hjel alle førstefødte i Egypt, fra den førstefødte hos farao, som satt på sin trone, til den førstefødte hos fangen i fengselet, og alle de førstefødte dyr i buskapen.


text:
Den natten sto farao opp, han og alle tjenerne hans og alle egypterne. Det lød et høyt skrik i Egypt, for det fantes ikke et eneste hus uten noen døde.


text:
Mens det ennå var natt, sendte han bud etter Moses og Aron og sa: «Bryt opp og dra bort fra folket mitt, både dere og israelittene! Gå av sted og tjen Herren slik dere ba om!


text:
Ta også med dere småfeet og storfeet deres, som dere har sagt, og dra bort! Be så om velsignelse for meg også!» 


text:
Egypterne presset på folket for å få dem ut av landet så fort som mulig. «Ellers dør vi alle sammen», sa de.


text:
Da tok folket deigen sin, som ennå ikke var hevet. De bandt kappene sine om bakstetrauene og bar dem på skuldrene.


text:
Israelittene gjorde som Moses hadde sagt. De ba egypterne om gjenstander av sølv og gull og om klær.


text:
Og Herren lot egypterne få godvilje for folket så de ga dem det de ba om. Slik utnyttet de egypterne.


text:
Så brøt israelittene opp fra Ramses og dro til Sukkot. De var omkring 600 000 mann til fots, foruten kvinner og barn.


text:
Av deigen de hadde med seg fra Egypt, bakte deusyrede kaker, som ikke var hevet. For de ble jaget ut av Egypt og kunne ikke vente lenger. Derfor hadde de heller ikke rukket å få med seg mat til reisen.


text:
Det var en våkenatt for Herren da han førte dem ut av Egypt. Denne natten tilhører Herren. Denne natten skal alle israelitter våke i slekt etter slekt.


text:
Herren sa til Moses og Aron: «Dette er forskriften om påske lammet: Ingen fremmed skal spise av det.


text:
Lammet skal spises i ett og samme hus. Kjøttet må ikke tas ut av huset, og beina må ikke brytes på lammet.


text:
Om innflytteren som bor hos deg, vil holde påske for Herren, skal alle menn hos ham omskjæres. Da kan han være med og holde høytid. Han skal være som en som er født i landet. Men ingen uomskåret kan spise av det.


text:
«Alle førstefødte skal du hellige til meg. Alt førstefødt hos israelittene, det som åpner morslivet, skal tilhøre meg, enten det er mennesker eller dyr.» 


text:
Moses sa til folket: Husk den dagen da dere dro ut av Egypt, ut av slavehuset. For med sterk hånd førte Herren dere ut derfra. Da skal dere ikke spise noe syret.


text:
Med ed lovet Herren fedrene dine å gi deg et land som flyter av melk og honning. Når så Herren fører deg inn i landet til kanaaneerne og hetittene, amorittene, hevittene og jebusittene, da skal du i denne måneden feire denne høytiden slik:


text:
Alle de sju dagene skal du spise usyret brød. Det må ikke finnes noe som er syret hos deg, i hele landet må det ikke finnes noen surdeig.


text:
Den dagen skal du fortelle sønnen din: «Dette er til minne om det Herren gjorde for meg da jeg dro ut av Egypt.» 


text:
Du skal ha dette som et tegn på hånden og et minnetegn på pannen, så Herrens lov kan være på leppene dine. For med sterk hånd førte Herren deg ut av Egypt.


text:
da skal du bære fram for Herren alt det som åpner morslivet. Alt det første som fødes i buskapen din, og som er av hankjønn, hører Herren til.


text:
Alt som åpner morslivet hos eslene, skal du løse ut med et lam. Løser du det ikke ut, skal du brekke nakken på det. Hvert førstefødt guttebarn skal du løse ut.


text:
Og når sønnen din siden spør deg hva dette betyr, skal du svare: «Med sterk hånd førte Herren oss ut av Egypt, ut av slavehuset.


text:
Da farao gjorde seg hard og ikke ville la oss dra, slo Herren i hjel alle førstefødte i Egypt, av både mennesker og dyr. Derfor ofrer jeg til Herren alt av hankjønn som åpner morslivet, men hver førstefødt sønn løser jeg ut.


text:
Det skal være et tegn på hånden din og et merke på pannen din. For med sterk hånd førte Herren oss ut av Egypt.» 


text:
Da farao lot folket dra, ledet Gud dem ikke gjennom filisternes land, selv om den veien var den korteste. For Gud tenkte at folket kunne komme til å angre seg og vende tilbake til Egypt hvis de opplevde krig.


text:
Derfor lot Gud dem gåen omvei gjennom ørkenen mot Sivsjøen. Så dro israelittene opp fra Egypt, fullt rustet.


text:
Moses tok med seg knoklene etter Josef. For Josef hadde tatt en ed av israelittene og sagt: «Når Gud tar seg av dere, da skal dere ta med dere knoklene mine herfra.» 


text:
Og Herren gikk foran dem, om dagen i en sky søyle for å vise dem veien, om natten i en ildsøyle for å lyse for dem. Slik kunne de gå videre både dag og natt.


text:
«Si til israelittene at de skal snu om og slå leir foran Pi-Hahirot, mellom Migdol og havet! Foran Baal-Safon, midt imot byen, skal dere slå leir ved havet.


text:
Så kommer farao til å si at israelittene har gått seg vill i landet, og at ørkenen har stengt dem inne.


text:
Jeg vil gjøre faraos hjerte ubøyelig, så han setter etter dem. Da skal jeg vise min herlighet på farao og hele hans hær. Og egypterne skal kjenne at jeg er Herren.» Dette gjorde israelittene.


text:
Da egypterkongen fikk melding om at folket hadde flyktet, kom han og tjenerne hans på andre tanker om folket. «Hva er det vi har gjort?» sa de. «Vi lot israelittene dra fra slavearbeidet hos oss!» 


text:
Han tok 600 av de beste vognene og hva som ellers fantes av vogner i Egypt, og offiserer til hver av dem.


text:
For Herren gjorde hjertet til farao, kongen i Egypt, ubøyelig, så han satte etter israelittene. Men israelittene dro ut med løftet hånd.


text:
Egypterne satte etter dem med alle vognene, hestene og rytterne, hele faraos hær. De nådde dem igjen ved Pi-Hahirot, der de lå i leir ved havet, foran Baal-Safon.


text:
Da farao nærmet seg, så israelittene opp og fikk øye på egypterne som kom etter dem. De ble grepet av stor frykt og ropte til Herren.


text:
De sa til Moses: «Fantes det ikke graver nok i Egypt siden du har ført oss ut i ørkenen for å dø? Hvorfor har du gjort dette mot oss? Hvorfor førte du oss ut av Egypt?


text:
Var det ikke det vi sa til deg i Egypt: La oss få være i fred, vi vil arbeide for egypterne! Det er bedre for oss å arbeide for dem enn å dø i ørkenen.» 


text:
Da sa Moses til folket: «Vær ikke redde! Stå fast, så skal dere få se at Herren frelser dere i dag! For slik som dere ser egypterne i dag, skal dere aldri se dem mer.


text:
Du skal løfte staven din og rekke hånden ut over havet og kløve det, så israelittene kan gå tørrskodd tvers i gjennom havet.


text:
Se, jeg gjør egypterne harde, så de setter etter dem. Jeg skal vise min herlighet på farao og hele hans hær, på vognene og rytterne hans.


text:
Egypterne skal kjenne at jeg er Herren når jeg viser min herlighet på farao og vognene og rytterne hans.» 


text:
Guds engel, som hadde gått foran Israels leir, byttet nå plass og gikk etter folket. Sky søylen som var foran dem, flyttet seg og stilte seg bak dem,


text:
så den kom mellom egypternes leir og israelittenes leir. Og skyen kom med mørke, men den lyste likevel opp natten, så de ikke kom inn på hverandre hele natten.


text:
Da rakte Moses hånden ut over havet, og Herren drev havet bort med en sterk østavind som blåste hele natten, så havet ble til tørt land. Vannet ble kløvd,


text:
og israelittene gikk tørrskodd tvers i gjennom havet. Vannet sto som en mur til høyre og venstre for dem.


text:
Egypterne satte etter dem med alle faraos hester, vogner og ryttere og fulgte etter dem midt ut i havet.


text:
Men ved morgenvakten så Herren ned på egypternes leir fra ildsøylen og sky søylen, og han skapte forvirring blant dem.


text:
Han låste hjulene på vognene deres så det var tungt for dem å komme seg fram. Da sa egypterne: «La oss flykte fra israelittene! For Herren kjemper for dem mot egypterne.» 


text:
Da sa Herren til Moses: «Rekk hånden ut over havet, så skal vannet vende tilbake over egypterne, over vognene og rytterne deres!» 


text:
Så rakte Moses hånden ut over havet, og ved morgengry vendte vannet tilbake. Egypterne flyktet rett imot det, og Herren styrtet dem midt ut i havet.


text:
Vannet vendte tilbake og skylte over alle vognene og rytterne i faraos hær, som hadde fulgt etter israelittene ut i havet. Ikke én mann overlevde.


text:
Men israelittene gikk tørrskodd gjennom havet mens vannet sto som en mur til høyre og venstre for dem.


text:
Den dagen frelste Herren Israel fra egypternes hånd. Israelittene så at egypterne lådøde på stranden.


text:
Da de så det storverk Herren hadde gjort mot egypterne, fryktet folket Herren, og de trodde på Herren og på Moses, hans tjener.


text:
Da sang Moses og israelittene denne sangen for Herren: Jeg vil synge for Herren, for han er høyt opphøyd; hest og rytter kastet han i havet.


text:
Herren er min kraft og min styrke, han er blitt min frelse. Han er min Gud, ham vil jeg prise, min fars Gud, ham vil jeg opphøye.


text:
I din velde slår du ned dem som reiser seg mot deg. Du slipper din harme løs, den fortærer dem som strå.


text:
Ved et pust fra din nese tårnet vannet seg opp. Strømmene sto som en voll, dypene stivnet i havets hjerte.


text:
Fienden sa: «Jeg følger etter og tar dem igjen, deler bytte og stiller all min lyst. Jeg drar sverdet ogutrydder dem med min hånd.» 


text:
Hvem er som du blant gudene, Herre? Hvem er som du, herlig og hellig, skremmende i storverk, underfull i gjerning?


text:
I kjærlighet førte du det folket som du fridde ut. Du ledet dem med din kraft til din hellige bolig.


text:
Angst og redsel kommer over dem, ved din veldige arm blir de som forsteinet, mens ditt folk drar forbi, Herre, mens folket som du har vunnet, drar forbi.


text:
Du skal føre dem inn og plante dem på fjellet som er din eiendom, på stedet du har gjort til din bolig, Herre, helligdommen som dine hender har grunnlagt, Herre.


text:
Da faraos hester med vogner og ryttere gikk ut i havet, lot Herren vannet vende tilbake over dem. Men israelittene gikk tørrskodd gjennom havet.


text:
Så tok Arons søster Mirjam, som var profet, en tromme i hånden, og alle kvinnene fulgteetter henne, slo på tromme og danset.


text:
Mirjam sang i vekselsang med dem: «Syng for Herren, for han er høyt opphøyd, hest og rytter kastet han i havet!» 


text:
Moses lot Israel bryte opp fra Sivsjøen, og de kom til ørkenen Sjur. De gikk tre dager i ørkenen uten å finne vann.


text:
Så kom de til Mara, men de kunne ikke drikke vannet i Mara fordi det var bittert. Derfor ble stedet kalt Mara.


text:
Da ropte han til Herren, og Herren viste ham et tre. Det kastet han i vannet, og vannet ble friskt. I Mara fastsatte han lov og rett for folket, og der satte han dem på prøve.


text:
Han sa: «Hvis du fullt og helt adlyder Herren din Guds røst og gjør det som er rett i hans øyne, lytter til hans bud og holder alle hans forskrifter, da skal jeg ikke legge på deg alle de sykdommene jeg la på egypterne. For jeg, Herren, er den som helbreder deg.» 


text:
Siden kom de til Elim. Der var det tolv vannkilder og sytti daddelpalmer. Og de slo leir der ved vannet.


text:
De brøt opp fra Elim, og hele Israels menighet kom til Sin-ørkenen, som ligger mellom Elim og Sinai. Det var den femtende dagen i den andre måneden etter at de hadde dratt ut av Egypt.


text:
og sa: «Om vi bare hadde fått dø for Herrens hånd i Egypt da vi satt omkring kjøttgrytene og spiste oss mette! Men nå har dere ført oss ut i denne ørkenen for at alle vi som er samlet her, skal dø av sult.» 


text:
Da sa Herren til Moses: «Se, jeg vil la det regne brød ned til dere fra himmelen. Hver dag skal folket gå ut og sanke en dagsrasjon. Slik vil jeg sette dem på prøve og se om de følger min lov eller ikke.


text:
Når de på den sjette dagen tilbereder det de har hentet, skal det være dobbelt så mye som det de ellers sanker hver dag.» 


text:
Så sa Moses og Aron til alle israelittene: «I kveld skal dere forstå at det var Herren som førte dere ut av Egypt.


text:
Og i morgen tidlig skal dere se Herrens herlighet, for han har hørt hvordan dere klager til ham. Men hvem er vel vi, siden dere klager til oss?» 


text:
Moses fortsatte: «I kveld skal Herren gi dere kjøtt å spise, og i morgen brød å mette dere med. For Herren har hørt hvordan dere har klaget til ham. Men hvem er vi? Det er ikke over oss dere klager, men over Herren.» 


text:
Moses sa til Aron: «Si til hele Israels menighet: Kom fram for Herren, for han har hørt klagene deres!» 


text:
Mens Aron talte til Israels menighet, vendte de seg mot ørkenen. Og se, Herrens herlighet viste seg i skyen.


text:
«Jeg har hørt hvordan israelittene klager. Si til dem: I skumringen skal dere få kjøtt å spise, og i morgen tidlig skal dere få mette dere med brød. Dere skal kjenne at jeg er Herren deres Gud.» 


text:
Da det ble kveld, kom det vaktler og dekket leiren, og om morgenen lå det et lag med dugg rundt leiren.


text:
Da israelittene så det, sa de til hverandre: «Hva er det?» For de visste ikke hva det var. Og Moses sa til dem: «Det er det brødet Herren har gitt dere å spise.


text:
Dette er det på budet Herren har gitt: Sank av dette så mye som dere kan spise, en omer per hode. Dere skal hente til dem som bor i teltet, etter hvor mange dere er.» 


text:
Da de målte det i forhold til en omer, hadde den som hadde sanket mye, ikke noe til overs. Og den som hadde sanket lite, manglet ingenting. Alle hadde sanket så mye mat som de trengte.


text:
Men de hørte ikke på Moses. Noen av dem lot noe bli igjen til neste morgen. Da gikk det mark i det, og det stinket. Og Moses ble sint på dem.


text:
Den sjette dagen sanket de dobbelt så mye brød, to omer til hver. Og alle lederne i menigheten kom og fortalte det til Moses.


text:
Da sa han til dem: «Dette er det Herren har sagt. I morgen er det sabbats hvile, en hellig sabbat for Herren. Bak nådet som skal bakes, og kok det som skal kokes! Men alt det som blir til overs, skal dere legge bort til i morgen.» 


text:
Så la de det bort til om morgenen, slik Moses hadde på lagt dem. Da stinket det ikke, og det var ikke mark i det.


text:
Moses sa: «Spis det i dag, for i dag er det sabbat for Herren. I dag finner dere ikke noe på marken.


text:
Legg merke til at Herren har gitt dere sabbaten! Derfor gir han dere på den sjette dagen mat for to dager. Bli hvor dere er! Ingen må forlate området sitt den sjuendedagen.» 


text:
Israelittene kalte det manna. Det lignet koriander frø. Det var hvitt og smakte som tynne kaker bakt i honning.


text:
Moses sa: «Dette er det på budet Herren har gitt dere: Fyll en omer med manna og oppbevar den for etterkommerne deres, så de kan få se det brødet jeg ga dere å spise i ørkenen da jeg førte dere ut av Egypt.» 


text:
Og Moses sa til Aron: «Ta en krukke, fyll en omer manna i den og sett den ned for Herrens ansikt! Den skal oppbevares for etterkommerne deres.» 


text:
Aron gjorde som Herren hadde på lagt Moses. Han satte krukken foran vitnesbyrdet. Der skulle den oppbevares.


text:
Israelittene spiste manna i førti år, til de kom til bebodd land. De spiste manna helt til de kom til grensen mot Kanaan. –


text:
På Herrens befaling brøt hele Israels menighet opp fra Sin-ørkenen og dro videre fra sted til sted. De slo leir i Refidim, men der fantes det ikke vann så folket kunne få drikke.


text:
Folket trettet med Moses og sa: «Gi oss vann så vi får drikke!» Moses svarte: «Hvorfor tretter dere med meg? Hvorfor setter dere Herren på prøve?» 


text:
Men folket tørstet etter vann. De klaget til Moses og sa: «Hvorfor har du ført oss opp fra Egypt? Vil du at vi og barna våre og buskapen vår skal dø av tørst?» 


text:
Herren sa til Moses: «Ta med deg noen av Israels eldste og gå fram foran folket. Og staven som du slo på Nilen med, skal du ta med deg når du går.


text:
Se, jeg skal stå foran deg på klippen ved Horeb. Når du slår på klippen, skal det komme vann ut av den, så folket får drikke.» Moses gjorde som Herren sa, for øynene på Israels eldste.


text:
Han kalte stedet Massa og Meriba. For der trettet israelittene, og der satte de Herren på prøve da de sa: «Er Herren iblant oss eller ikke?» 


text:
Da sa Moses til Josva: «Velg ut noen menn for oss, dra av sted og kjemp mot amalekittene! I morgen skal jeg stå på toppen av høyden med Guds stav i hånden.» 


text:
Josva gjorde som Moses sa, og kjempet mot amalekittene, mens Moses, Aron og Hur gikk opp på toppen av høyden.


text:
Da gikk det slik til at så lenge Moses holdt hånden oppe, hadde israelittene overtaket. Men så snart han lot hånden synke, fikk amalekittene overtaket.


text:
Men da Moses ble trett i hendene, fant de en stein og plasserte denunderham. Han satte seg på den, og Aron og Hur støttet hendene hans, en på hver side. Da var hendene hans støe helt til solen gikk ned.


text:
Siden sa Herren til Moses: «Skriv dette ned i en bokrull som et minne, og les det opp for Josva. For jeg vil fullstendigutslette minnet om amalekittene under himmelen.» 


text:
Jetro, presten i Midjan, svigerfar til Moses, fikk høre om alt det Gud hadde gjort for Moses og for sitt folk Israel –at Herren hadde ført Israel ut av Egypt.


text:
og hennes to sønner. Den ene het Gersjom, for Moses hadde sagt: «Jeg er blitt innflytter i fremmed land.» 


text:
Nåkom Jetro, svigerfaren, til Moses med sønnene og kona hans, i ørkenen hvor han hadde slått leir ved Guds fjell.


text:
Han lot melde til Moses: «Jeg, din svigerfar Jetro, kommer til deg med din kone og de to sønnene hennes.» 


text:
Da gikk Moses ut og møtte svigerfaren. Han bøyde seg ned for ham og kysset ham. De hilste på hverandre og gikk så inn i teltet.


text:
Moses fortalte svigerfaren om alt det Herren hadde gjort med farao og egypterne for Israels skyld, om alt slitet og strevet de hadde hatt på veien, og hvordan Herren hadde reddet dem.


text:
Jetro gledet seg over alt det gode som Herren hadde gjort mot Israel, at han hadde reddet dem fra egypternes hånd.


text:
Jetro sa: «Velsignet er Herren som har reddet dere fra egypterne og fra farao, og som har reddet folket fraundertrykkelsen i Egypt.


text:
Jetro, svigerfar til Moses, bar fram brennoffer og slaktoffer for Gud. Og Aron og alle Israels eldste kom og spiste med ham for Guds ansikt.


text:
Da svigerfaren så alt det han hadde å gjøre for dem, sa han: «Hva er det du på tar deg for folket? Hvorfor sitter du alene og dømmer mens hele folket står omkring deg fra morgen til kveld?» 


text:
Når de har en sak, kommer de til meg, og jeg skifter rett mellom dem. Jeg gjør dem kjent med Guds forskrifter og lover.» 


text:
Både du og folket som er hos deg, vil bli heltutslitt. Dette er altfor tungt for deg. Du kan ikke gjøre det alene.


text:
Hør nå på meg! Jeg vil gi deg et råd, og Gud skal være med deg. Du skal tre fram for Gud på vegne av folket og legge sakene deres fram for ham.


text:
Du skal forklare dem forskriftene og lovene og gjøre dem kjent med den veien de skal gå, og de gjerningene de skal gjøre!


text:
Men du skal se deg ut dyktige menn av hele folket, menn som frykter Gud, er på litelige og haterurettvinning. Du skal sette dem til å være førere over tusen, hundre, femti og ti.


text:
De skal skifte rett blant folket til enhver tid. Hver stor sak skal de komme til deg med, men hver liten sak skal de dømme selv. Slik skal du lette byrden for deg og la dem bære den sammen med deg.


text:
Hvis du gjør slik og dette er Guds vilje, kan du holde ut, og da kan alt folket her vende hjem i fred.» 


text:
Han valgte ut dyktige menn av hele Israel og satte dem til overhoder for folket. Noen skulle være førere for tusen, andre for hundre, femti og ti.


text:
Og de skiftet rett blant folket til enhver tid. Hver vanskelig sak kom de til Moses med, og hver liten sak dømte de selv.


text:
Israelittene kom til Sinai-ørkenen i den tredje måneden etter at de hadde dratt ut av Egypt, på nymånedagen.


text:
De brøt opp fra Refidim og kom til Sinai-ørkenen. Israelittene slo leir der i ørkenen, de slo leir foran fjellet.


text:
Moses gikk opp til Gud. Da ropte Herren til ham fra fjellet: «Dette skal du si til Jakobs hus og fortelle til israelittene:


text:
Dere har sett hva jeg gjorde med egypterne, og hvordan jeg løftet dere på ørnevinger og bar dere hit til meg.


text:
Hvis dere adlyder min røst og holder min pakt, skal dere være min dyrebare eiendom framfor alle andre folk; for hele jorden er min.


text:
Dere skal være et kongerike av prester og et hellig folk for meg. Dette er de ordene du skal si til israelittene.» 


text:
Da Moses kom tilbake, kalte han sammen folkets eldste og la fram for dem alle de ordene som Herren hadde på lagt ham.


text:
Og hele folket svarte i kor: «Alt det Herren har sagt, vil vi gjøre.» Dette svaret bar Moses tilbake til Herren.


text:
Da sa Herren til Moses: «Se, jeg kommer til deg i en tett sky, så folket kan høre når jeg snakker med deg. Da vil de stole på deg for alltid.» Moses fortalte Herren hva folket hadde sagt.


text:
Herren sa til Moses: «gå til folket. Du skal hellige dem i dag og i morgen, og de skal vaske klærne sine.


text:
Den tredje dagen skal de holde seg klare, for på den dagen skal Herren stige ned på Sinai-fjellet for øynene på hele folket.


text:
Du skal trekke opp en grense foran folket og si: Vokt dere for å gå opp på fjellet eller røre ved foten av det! Hver den som rører ved fjellet, skal dø.


text:
Ingen hånd må røre ham. Han skal steines eller skytes. Enten det er et dyr eller et menneske, skal det ikke få leve. Når det lyder et langt hornstøt, kan de gå opp på fjellet.» 


text:
Da det ble morgen den tredje dagen, tok det til å tordne og lyne. En tung sky la seg over fjellet, og det gjallet høyt fra bukkehorn. Alt folket i leiren skalv av redsel.


text:
Hele Sinai-fjellet sto i røyk fordi Herren hadde steget ned på det i ild. Røyken steg opp som røyken av en smelteovn, og hele fjellet skalv.


text:
Da steg Herren ned på toppen av Sinai-fjellet. Herren kalte Moses opp til toppen av fjellet, og Moses gikk opp.


text:
Herren sa til ham: «Gå ned og advar folket, så de ikke trenger seg fram til Herren for å se! For da kommer mange av dem til å falle.


text:
Selv prestene, som ellers får tre fram for Herren, må hellige seg, for at Herren ikke skal bryte inn blant dem.» 


text:
Da sa Moses til Herren: «Folket kan ikke gå opp på Sinai-fjellet, for du har selv advart oss og sagt: Trekk opp en grense rundt fjellet og lys det hellig!» 


text:
Herren sa til ham: «Gå ned, og kom så opp igjen sammen med Aron! Men prestene og folket må ikke trenge seg fram for å gå opp til Herren, for da bryter han inn blant dem.» 


text:
Du skal ikke lage deg gudebilder, ingen etterligning av noe som er oppe i himmelen eller nede på jorden eller i vannet under jorden.


text:
Du skal ikke tilbe dem og ikke la deg lokke til å dyrke dem! For jeg, Herren din Gud, er en nidkjær Gud som straffer barn i tredje og fjerde ledd for fedrenes synd når de hater meg,


text:
men den sjuendedagen er sabbat for Herren din Gud. Da skal du ikke gjøre noe arbeid, verken du eller din sønn eller din datter, verken slaven eller slavekvinnen din, verken buskapen din eller innflytteren som bor i byene dine.


text:
For på seks dager laget Herren himmelen og jorden, havet og alt som er i dem; men den sjuendedagen hvilte han. Derfor velsignet Herren sabbatsdagen og helliget den.


text:
Du skal ikke begjære din nestes hus. Du skal ikke begjære din nestes kone, slaven eller slavekvinnen hans, oksen eller eselet hans eller noe annet som hører din neste til.


text:
Hele folket var vitne til tordenbrakene og lynglimtene, lyden av bukkehorn og røyken fra fjellet. Folket så det og skalv og ble stående langt borte.


text:
De sa til Moses: «Tal med oss du, så skal vi høre! Men la ikke Gud tale med oss, for da kommer vi til å dø.» 


text:
Da sa Moses til folket: «Vær ikke redde! Gud er kommet for å sette dere på prøve, og for at dere skal frykte ham så dere ikke synder.» 


text:
Herren sa til Moses: Dette skal du si til israelittene: Dere har selv sett at jeg har talt med dere fra himmelen.


text:
Dere skal ikke lage dere noen gud ved siden av meg. Guder av sølv eller gull skal dere ikke lage dere.


text:
Et alter av jord skal du lage for meg. På det skal du ofre dine brennoffer og freds offer, ditt småfe og storfe. Overalt hvor jeg lar navnet mitt nevnes, skal jeg komme til deg og velsigne deg.


text:
Men om du lager et steinalter for meg, skal du ikke bygge det av til hugget stein. For bruker du meisel på steinene, vanhelliger du dem.


text:
Når du kjøper en hebraisk slave, skal han arbeide i seks år. Men i det sjuendeåret skal han få sin frihet uten å betale for det.


text:
Kommer han som enslig, skal han dra bort som enslig. Er han gift, skal hans kone frigis sammen med ham.


text:
Hvis herren hans gir ham en kone og hun føder ham sønner eller døtre, skal kona og barna tilhøre hennes herre, og han skal frigis alene.


text:
da skal herren hans føre ham fram for Gud og stille ham opp ved døren eller ved en dørstolpe, og herren hans skal st ikke en syl gjennom øret på ham. Så skal han være slaven hans for alltid.


text:
Når en mann selger datteren sin som slavekvinne, skal hun ikke gis fri på samme må te som de andre slavene.


text:
Har herren hennes bestemt henne for seg selv, men likevel ikke liker henne, skal han la henne kjøpes fri. Men han har ikke rett til å selge henne til et fremmed folk, siden han har vært troløs mot henne.


text:
Hvis han ikke hadde planlagt det, men det var Gud som lot ham falle for hans hånd, da skal jeg fastsette et sted han kan flykte til.


text:
Men når noen med overlegg og list dreper sin neste, da skal du ta ham, om det så er fra mitt alter. Han skal dø.


text:
Det kan hende at to menn kommer i trette. Den ene slår til den andre med en stein eller med knyttneven så han blir sengeliggende, men han dør ikke.


text:
Hvis han kan stå opp igjen og gå ute med stokk, skal han som slo, slippe straff. Han skal bare gi ham erstatning for tiden han har tapt, og sørge for at han blir helt frisk igjen.


text:
Når noen slår en slave eller slavekvinne med stokk, så slaven dør for hans hånd, da skal det hevnes.


text:
Det kan hende at noen slåss og skubbertil en gravid kvinne så hun mister barnet, men uten at hun selv kommer til skade. Da skal den skyldige betale den skadebot som mannen hennes på legger ham, og det skal skje hos dommerne.


text:
Når noen slår en slave eller slavekvinne i øyet og ødelegger det, skal han gi slaven fri som erstatning for øyet.


text:
Slår han ut en tann på en slave eller slavekvinne, skal han gi slaven fri som erstatning for tannen.


text:
Det kan hende at en okse stanger i hjel en mann eller en kvinne. Da skal oksen steines, og kjøttet må ikke spises, men eieren av oksen skal slippe straff.


text:
Men hvis oksen hadde for vane å stange, og eieren ikke passet på den enda han var blitt advart, og den så dreper en mann eller kvinne, da skal oksen steines, og også eieren skal dø.


text:
Men er det en slave eller slavekvinne oksen stanger, skal eieren gi herren deres tretti sjekel sølv, og oksen skal steines.


text:
Når en mann lar en brønn stå åpen eller graver en brønn uten å dekke den til, og en okse eller et esel faller ned i den,


text:
da skal eieren av brønnen betale erstatning til den som eier dyret. Men det døde dyret kan han beholde.


text:
Når en okse skader en annen manns okse så den dør, skal de selge den levende oksen og dele pengene. Det døde dyret skal de også dele.


text:
Men var det kjent at oksen hadde for vane åstange, og eieren likevel ikke passet på den, da skal han erstatte oksen med en annen okse, og det døde dyret skal være hans.


text:
Når noen stjeler en okse eller et lam og slakter eller selger dyret, skal han som erstatning for oksen gi fem okser og som erstatning for lammet gi fire lam.


text:
Hvis en tyv blir oppdaget mens han bryter seg inn, og han blir slått så han dør, da regnes det ikke som blodskyld.


text:
Men skjer det etter at solen er gått opp, da regnes det for blodskyld. En tyv skal gi full erstatning. Har han ingenting, skal han selges som betaling for tyveriet.


text:
Hvis det som er stjålet, ennå finnes i live hos ham, enten det er en okse, et esel eller et lam, skal han gi dobbel erstatning.


text:
Når noen lar feet sitt beite på en åker eller en vinmark og slipper det løs så det beiter på en annens åker, da skal han gi det beste fra sin egen åker og vinmark som erstatning.


text:
Når det bryter ut ild og den sprer seg til tornekrattet slik at korn i stakk eller uhøstet korn eller hele åkeren brenner opp, da skal den som er skyld i brannen, gi full erstatning.


text:
Det kan hende at noen lar en annen ta vare på penger eller eiendeler for seg, og at dette så blir stjålet fra huset hans. Hvis tyven blir funnet, skal han gi dobbel erstatning.


text:
Men hvis tyven ikke blir funnet, skal huseieren føres fram for Gud, så det kan avgjøres om han har forgrepet seg på sin nestes eiendom.


text:
I enhver sak om lovbrudd, enten det gjelder en okse, et esel, en sau, klær eller ting som er kommet bort, der noen sier: «Det var han», skal saken mellom de to komme fram for Gud. Og den som Gud dømmer skyldig, skal gi sin neste dobbel erstatning.


text:
Det kan hende at noen lar en annen ta vare på et esel, en okse, et lam eller et annet dyr, og at det så dør eller kommer til skade eller blir fanget uten at noen ser det.


text:
Da skal saken mellom de to avgjøres gjennom at han sverger ved Herren at han ikke har forgrepet seg på sin nestes eiendom. Eieren skal godta dette, og den andre skal ikke gi ham erstatning.


text:
Er det revet i hjel, skal han bringe det fram som bevis. Han skal ikke gi erstatning for det som er revet i hjel.


text:
Når noen låner et dyr av sin neste, og det kommer til skade eller dør uten at eieren var til stede, skal han gi full erstatning.


text:
Når en mann forfører en jomfru som ikke er lovet bort, og ligger med henne, da skal han betale brudeprisen og ta henne til kone.


text:
Men nekter faren å gi henne bort til ham, skal han betale en sum som tilsvarer brudeprisen for en jomfru.


text:
Du skal ikke undertrykke og ikke gjøre urett mot en innflytter, for dere har selv vært innflyttere i Egypt.


text:
Da skal min vrede flamme opp, og jeg skal slå dere i hjel med sverd så konene deres blir enker og barna deres blir farløse.


text:
Låner du penger til noen i mitt folk, til den fattige hos deg, da skal du ikke kreve renter av ham, slik en pengeutlåner gjør.


text:
for den er det eneste han har å dekke seg med. Kappen skal han ha rundt kroppen, hva skal han ellers ligge i? Når han roper til meg, vil jeg høre; for jeg er barmhjertig.


text:
Vær ikke sen med å gi av din rikdom og din overflod. Den førstefødte av sønnene dine skal du gi til meg.


text:
Det samme skal du gjøre med storfeet og småfeet ditt. Sju dager skal det være hos moren, den åttende dagen skal du gi det til meg.


text:
Hellige mennesker skal dere være for meg. Dere skal ikke spise kjøtt av dyr som er revet i hjel på marken, men dere skal kaste det til hundene.


text:
Du skal ikke sette ut falske rykter. Gi ikke håndslag til den som er skyldig, så du blir et urettferdig vitne!


text:
Du skal ikke følge flertallet i det som er ondt! Når du vitner i en rettssak, skal du ikke gi etter for flertallet så du fordreier retten.


text:
Når du kommer over din fiendes okse eller esel som har gått seg vill, skal du bringe dyret tilbake til ham.


text:
Hold deg borte fra falske anklager. En skyldfri og en rettferdig må du ikke slå i hjel, for jeg vil ikke frikjenne den skyldige.


text:
Du skal ikke ta imot bestikkelser! For slike gaver gjør den klarsynte blind og forvrenger den rettferdiges sak.


text:
Du skal ikke undertrykke en innflytter! Dere vet hvordan det kjennes å være innflytter, for dere har selv vært innflyttere i Egypt.


text:
Men i det sjuendeåret skal du la den ligge brakk og hvile, for at de fattige i folket ditt kan livnære seg av den. Og det som blir igjen, kan villdyrene ete. Det samme skal du gjøre med vinmarkene og oliventrærne dine.


text:
Seks dager skal du gjøre arbeidet ditt. Men den sjuendedagen skal du hvile, for at oksen og eselet kan få ro og slavekvinnens sønn og innflytteren kan få puste ut.


text:
Alt det jeg har sagt dere, skal dere holde. Dere skal ikke nevne navnet på andre guder; det må ikke høres fra din munn.


text:
Du skal holde deusyrede brøds høytid. I sju dager skal du spise usyret brød, slik jeg har gitt deg befaling om, til fastsatt tid, i måneden abib, for det var da du dro ut av Egypt. Ingen må vise seg tomhendt for mitt ansikt.


text:
Du skal også holde festen for kornhøsten, når du høster inn førstegrøden av det du sådde på marken, og inn høstings festen ved utgangen av året, når du høster inn frukten av arbeidet ditt på marken.


text:
Du skal ikke ofre blodet av mitt slaktoffer sammen med noe syret, og fettet av mitt høytidsoffer må ikke ligge natten over til neste morgen.


text:
Det beste av førstegrøden fra jorden din skal du bringe til Herren din Guds hus. Du skal ikke koke et kje i melken fra moren.


text:
Se, jeg sender en engel foran deg for å bevare deg på veien og føre deg til det stedet som jeg har gjort i stand.


text:
Legg merke til ham og adlyd ham! Sett deg ikke opp mot ham, for han vil ikke bære over med syndene deres, for mitt navn er i ham.


text:
Men hører du på det han sier og gjør alt det jeg på byr deg, da vil jeg være en fiende for dine fiender og en motstander for dine motstandere.


text:
For min engel skal gå foran deg og føre deg til amorittene og hetittene, perisittene og kanaaneerne, hevittene og jebusittene, og jeg vilutslette dem.


text:
Du skal ikke tilbe gudene deres og ikke la deg lokke til å dyrke dem. Du skal ikke gjøre som de gjør. Men stein støttene deres skal du rive ned til grunnenog slå i stykker.


text:
Dere skal tjene Herren deres Gud. Da vil han velsigne brødet ditt og vannet ditt. Sykdom vil jeg holde borte fra deg.


text:
Jeg vil sende redsel for meg foran deg og skape forvirring blant alle de folkene du kommer til. Jeg skal få alle fiendene dine til å snu ryggen til deg og flykte.


text:
Jeg vil ikke drive dem ut før det er gått ett år, for at landet ikke skal bli liggende øde og villdyrene bli for mange for deg.


text:
Jeg skal la landegrensene dine nå fra Sivsjøen til Filisterhavet, fra ørkenen til Eufrat. For jeg vil gi dem som bor i landet, i din hånd, og du skal drive dem bort foran deg.


text:
De må ikke bli boende i landet ditt, så de får deg til å synde mot meg. For dyrker du gudene deres, blir det til en snare for deg.


text:
Gud sa til Moses: «Kom opp til Herren, du og Aron, Nadab og Abihu og sytti av Israels eldste! Mens dere ennå er langt borte, skal dere kaste dere ned og tilbe.


text:
Bare Moses skal nærme seg Herren, de andre må ikke komme nær. Og folket skal ikke gå opp sammen med ham.» 


text:
Moses kom og kunngjorde alle Herrens ord og forskrifter for folket. Da svarte de samstemmig: «Alt Herren har sagt, vil vi gjøre.» 


text:
Så skrev Moses ned alle ordene fra Herren. Neste morgen sto han tidlig opp og bygde et alter ved foten av fjellet og reiste tolv steinstøtter for Israels tolv stammer.


text:
Han sendte ut noen unge israelitter for å bære fram brennoffer og slakte okser som fredsoffer for Herren.


text:
Så tok han paktsboken og leste den høyt for folket, og de sa: «Alt Herren har sagt, vil vi gjøre og adlyde.» 


text:
Da tok Moses blodet, stenket det på folket og sa: «Se, dette er paktens blod, den pakten Herren har sluttetmed dere på grunnlag av alle disse ordene.» 


text:
Siden sa Herren til Moses: «Kom opp til meg på fjellet og bli der, så skal jeg gi deg steintavlene, loven og budenesom jeg har skrevet ned for å veilede dem.» 


text:
Til de eldste sa han: «Vent her på oss til vi kommer tilbake! Dere har Aron og Hur hos dere. Er det noen som har en sak, kan han gå til dem.» 


text:
Herrens herlighet hvilte over Sinai-fjellet, og skyen dekket det i seks dager. Den sjuendedagen ropte Herren på Moses fra skyen.


text:
Si til israelittene at de skal komme med en offergave til meg. Dere skal ta imot gaven fra hver den som gir av et villig hjerte.


text:
Denne boligen og alt det som hører til i den, skal dere lage nøyaktig etter den modellen jeg viser deg.


text:
Dere skal lage en kiste av akasietre, to og en halv alen lang, en og en halv alen bred og en og en halv alen høy.


text:
Du skal støpe fire gullringer og feste dem til de fire hjørnene, to ringer på den ene siden og to ringer på den andre siden.


text:
en kjerub på den ene siden og en kjerub på den andre siden. Dere skal lage dem slik at de går i ett med soningsstedet i begge ender.


text:
Kjerubene skal løfte vingene og bre dem ut slik at de dekker soningsstedet. Kjerubene skal være vendt mot hverandre, med ansiktet mot soningsstedet.


text:
Så skal du legge soningsstedet som lokk på kisten, og i kisten skal du legge vitnesbyrdet som jeg skal gi deg.


text:
Der vil jeg møte deg. Alt det jeg på legger deg å si til israelittene, vil jeg si deg fra soningsstedet mellom de to kjerubenesom er over kisten med vitnesbyrdet.


text:
Så skal du lage en list til bordet. Den skal være en håndsbredd tykk og gå helt rundt. Omkring listen skal du lage en gullkant.


text:
Til bordet skal du lage fat og skåler, kanner og boller til drikkofferet. Av rent gull skal du lage dem.


text:
Du skal lage en lysestake av rent gull. Lysestaken med fot og stamme og skålene med knopper og blomster skal hamres ut av ett stykke.


text:
På den første armen skal det være tre skåler formet som en mandelblomst, hver med knopp og blomst, på den neste armen tre skåler formet som en mandelblomst, hver med knopp og blomst. Slik skal det være på alle de seks armene som går ut fra lysestaken.


text:
Det skal være en knopp under det første armparet, en under det andre og en under det tredje, det vil siunderalle de seks armene som går ut fra lysestaken.


text:
Du skal lage sju lamper til lysestaken. Du skal sette dem opp slik at de kaster lys rett foran staken.


text:
Du skal lage boligen av ti teltduker. De skal være av fint, tvinnet lin og purpurblått, purpurrødt og karmosin rødt stoff. I dukene skal du veve inn kjeruber i kunstvevning.


text:
Du skal lage purpur blåhemper langs kanten av den duken som er ytterst på det ene sammen sydde stykket, og på samme må te langs kanten av den ytterste duken på det andre stykket.


text:
Femti hemper skal du lage på den ene teltduken, og femti hemper i kanten av duken på det andre stykket. Hempene skal sitte rett mot hverandre.


text:
Fem av dukene skal du sy sammen for seg, og seks for seg. Den sjette duken, ved teltets forside, skal du legge dobbelt.


text:
I kanten av den duken som er ytterst på det ene sammensydde stykket, skal du lage femti hemper, og i kanten på det andre stykket femti hemper.


text:
Og du skal lage femti kroker av bronse og hekte dem i hempene. Slik skal du feste teltet sammen til et hele.


text:
Den overskytende delen av dukene, den halve duken som blir til overs, skal henge ned på baksiden av boligen.


text:
Og den ene alen som teltdukeneer for lange på hver side, skal henge ned på begge sider av boligen og dekke den.


text:
Du skal også lage et dekke over teltet av rødfargede værskinn, og over det igjen et annet dekke av fingarvet skinn.


text:
På hver planke skal det være to tapper som er tilpasset hverandre. Slik skal du lage alle plankene til boligen.


text:
Til de tjue plankene skal du lage førti sokler av sølv, to soklerunderhver planke til åfeste de to tappene i.


text:
De skal være doble nederst og øverst og gå sammen i én ring. Slik skal det være med dem begge; de skal danne de to hjørnene.


text:
fem tverrstenger til plankene på den andre siden og fem tverrstenger til plankene på baksiden av boligen, mot vest.


text:
Du skal kle plankene med gull, og ringene på dem, som skal være holdere for tverrstengene, skal du lage av gull. Tverrstengene skal du også kle med gull.


text:
Du skal lage et forheng av purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt stoff og fint, tvinnet lin. Du skal utføre det i kunstvevning, med kjeruber.


text:
Du skal henge det opp på fire gullkledde søyler av akasietre som det er gullhaker på, og som står på fire sokler av sølv.


text:
Rettunderkrokene skal du henge det, og innenfor forhenget skal du sette kisten med vitnesbyrdet. Forhenget skal sette et skille mellom Det hellige og Det aller helligste.


text:
Bordet skal du setteutenfor forhenget ved nordveggen. Lysestaken skal stå ved sørsiden av boligen, rett overfor bordet.


text:
Du skal lage et teppe for inngangen til teltet. Det skal være av purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt stoff og fint, tvinnet lin, alt i farget vev.


text:
Til teppet skal du lage fem søyler av akasietre og kle dem med gull. På søylene skal det være gullhaker, og du skal støpe fem sokler av bronse til dem.


text:
Du skal lage alteret av akasietre, fem alen langt og fem alen bredt. Det skal være firkantet og tre alen høyt.


text:
På hvert av de fire hjørnene skal du lage et horn, og hornene skal gå i ett med alteret. Du skal kle det med bronse.


text:
Så skal du lage fat til å samle opp den fete asken, og ildskufferog offerskåler, kjøttgafler og glopanner. Altutstyret til alteret skal du lage av bronse.


text:
Du skal lage en rist til det, en bronsenetting. På nettingen skal du lage fire bronseringer, en i hvert hjørne av alteret.


text:
Så skal du plassere risten nederst, underkanten som omgir alteret, slik at den når midt opp på alteret.


text:
Du skal lage en forgård til boligen. Mot sør, på sørsiden av forgården, skal det være omheng av fint, tvinnet lin. Det skal være hundrealen langt på den ene siden,


text:
På samme må te skal det være et hundrealen langt omheng på nordsiden med tjue søyler og tjue sokler av bronse og haker og bånd av sølv.


text:
Langs den tverrsiden av forgården som vender mot vest, skal det være et omheng på femti alen, med ti søyler og ti sokler.


text:
I porten til forgården skal det være et forheng på tjue alen av purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt stoff og fint, tvinnet lin, alt i farget vev. Det skal ha fire søyler og fire sokler.


text:
Forgården skal være hundrealen lang, femti alen bred på begge sider og fem alen høy. Omhenget skal være av fint, tvinnet lin og soklene av bronse.


text:
Altutstyret som skal brukes til tjenesten i boligen, og alle pluggene, både til teltet og til forgården, skal være av bronse.


text:
Du skal gi israelittene på bud om å skaffe deg ren olje av knust oliven til lampene, så det alltid kan tennes lys.


text:
I telthelligdommen, utenfor forhenget som er foran vitnesbyrdet, skal Aron og sønnene hans sørge for at lampene kan brenne for Herrens ansikt fra kveld til morgen. Det skal være en evig ordning for israelittene fra slekt til slekt.


text:
Blant israelittene skal du la din bror Aron og sønnene hans tre fram for å gjøre prestetjeneste for meg. Det er Aron og sønnene hans, Nadab og Abihu, Elasar og Itamar.


text:
Så skal du si til alle som har visdom i hjertet, og som jeg har fylt med visdoms ånd, at de skal lage klærne til Aron, så han kan helliges til prestetjeneste for meg.


text:
Disse klærne skal de lage: et bryststykke, en efod-drakt, en kappe, en rutet kjortel, en turbanog et belte. Dette er de hellige klærne som de skal lage til din bror Aron og sønnene hans, så de kan være prester for meg.


text:
Efod-drakten skal de lage av gull, purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt stoff og fint, tvinnet lin. Den skal være i kunstvevning.


text:
Beltet som sitter fast på efoden og går i ett med den, skal veves på samme må te: av gull, purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt stoff og fint, tvinnet lin.


text:
Som en håndverker graverer et signet i stein, skal du gravere inn navnene til Israels sønner på disse to steinene. Og du skal sette dem i innfatninger av gull.


text:
Så skal du sette begge steinene på skulderbåndene til efoden. De skal minne om Israels sønner. På skuldrene skal Aron bære navnene fram for Herrens ansikt som en på minnelse.


text:
og to kjeder av rent gull. De skal være flettet som man fletter snorer. Du skal feste disse kjedene til innfatningene.


text:
Du skal lage et bryststykke for domsavgjørelser. Det skal være i kunstvevning slik som efod-drakten. Du skal lage det av gull, purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt stoff og fint, tvinnet lin.


text:
Bryststykket skal være firkantet og brettet dobbelt, ett fingerspenn langt og ett fingerspenn bredt.


text:
På det skal du sette fire rader med steiner i innfatning. I den ene raden skal det være en rubin, en topas og en smaragd,


text:
De tolv steinene skal bære navnene på Israels sønner, en for hvert navn. På hver stein skal navnet på en av de tolv stammene være inngravert, slik som i et signet.


text:
De andre to endene av gullsnorene skal du feste til de to innfatningene, og dem skal du sette på efod-draktens skulderbånd, på forsiden.


text:
Så skal du lage to gullringer til og sette dem i de to andre hjørnene av bryststykket, ved den indre kanten som vender inn mot efod-drakten.


text:
Enda to gullringer skal du lage og sette dem nederst på de to skulderbåndene på forsiden, ved sømmen over efod-beltet.


text:
Ringene på bryststykket skal bindes til ringene på efoden med en purpurblåsnor, slik at bryststykket blir sittende over beltet og ikke kan løsne fra drakten.


text:
Når Aron går inn i helligdommen, skal han ved sitt hjerte bære navnene på Israels sønner på bryststykket for domsavgjørelser. Det skal være som en stadig på minnelse om dem for Herrens ansikt.


text:
I bryststykket skal du legge urim og tummim. De skal ligge ved Arons hjerte når han trer fram for Herren. Aron skal alltid bære domsavgjørelsene for Israels sønner ved sitt hjerte for Herrens ansikt.


text:
Midt på den skal det være en åpning for hodet med en vevd kant omkring. Den skal være som åpningen på en brynje, slik at den ikke skal revne.


text:
Rundt på den nedre kanten av kappen skal du sette granatepler av purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt garn, og mellom dem gullbjeller helt rundt.


text:
En gullbjelle og et granateple, så en gullbjelle og et granateple, slik skal det være nederst på kanten hele veien rundt.


text:
Denne kappen skal Aron ha på seg når han gjør tjeneste. Det skal høres når han går inn i helligdommen og trer fram for Herrens ansikt, og når han går ut igjen, så han ikke skal dø.


text:
Du skal feste den til en purpurblåsnor, og den skal sitte på turbanen; framme på turbanen skal den sitte.


text:
Den skal være på Arons panne. Slik kan Aron bære den synden som henger ved de hellige ofrene som israelittene vier til Herren når de bærer fram sine hellige gaver. Den skal alltid sitte på pannen hans, for at gavene kan være til glede for Herren.


text:
Du skal veve en rutet kjortel av fint lin og lage en turban av fint lin. Du skal også lage et belte i farget vev.


text:
Dette skal du ta på din bror Aron og sønnene hans. Og du skal salve dem, innsette og hellige dem, så de kan gjøre prestetjeneste for meg.


text:
Aron og sønnene hans skal ha på seg buksene når de går inn i telthelligdommen eller trer fram til alteret for å gjøre tjeneste i helligdommen. Ellers fører de skyld over seg og må dø. Det skal være en evig ordning for ham og hans etterkommere.


text:
Slik skal du gjøre med dem når du helliger dem til prester for meg: Ta en ung okse og to værer uten feil,


text:
ogusyret brød, rundeusyrede kaker blandet med olje, og usyrede flate brød smurt med olje; dem skal du lage av fint hvetemel.


text:
Du skal legge dem i en kurv, og så skal du bære dem fram i kurven, sammen med oksen og de to værene.


text:
Du skal ta klærne og kle Aron i kjortelen, kappen, efod-drakten og bryststykket, og binde efod-beltet om ham.


text:
spenne belte om hver av dem, både Aron og sønnene hans, og sette turbanene på dem. Prestedømmet skal tilhøre dem som en evig ordning. Så skal du innsette Aron og sønnene hans.


text:
Du skal føre oksen fram foran telthelligdommen, og Aron og sønnene hans skal legge hendene på oksens hode.


text:
Noe av okseblodet skal du ta og stryke på alterhornene med fingeren. Resten av blodet skal du helle ut ved foten av alteret.


text:
Så skal du ta alt fettet som dekker innvollene og leverlappen, og begge nyrene med fettet som er på dem, og du skal la det gå opp i røyk på alteret.


text:
Men kjøttet og huden av oksen og mageinnholdet skal du brenne opputenfor leiren. Det er et syndoffer.


text:
Selve væren skal du dele opp. Innvollene og leggbeina skal du vaske og legge opp å stykkene og hodet.


text:
La hele væren gå opp i røyk på alteret. Det er et brennoffer for Herren; et gaveoffer til en duft som er behagelig for Herren.


text:
Du skal slakte væren og ta noe av blodet og stryke på Aron og sønnene hans, på høyre øreflipp, høyre tommelfinger og høyre stortå. Resten av blodet skal du stenke rundt om på alteret.


text:
Ta så noe av blodet på alteret og noe av salvingsoljen og skvett det på Aron og klærne hans og på sønnene hans og klærne deres. Da blir både han og klærne hellige. Det blir også sønnene og klærne deres.


text:
Så skal du ta fettet på væren, fetthalen, fettet som dekker innvollene, leverlappen, begge nyrene med fettet som er på dem, og det høyre låret. For dette er en vigslings vær.


text:
Fra kurvenmedusyret brød som står for Herrens ansikt, skal du ta et rundt brød, en oljekake og et flatt brød.


text:
Alt dette skal du legge i hendene på Aron og sønnene hans og la dem svinge det som et svinge offer for Herrens ansikt.


text:
Ta det så fra hendene deres og la det gå opp i røyk på alteret sammen med brennofferet, til en duft som er behagelig for Herren. Det er et gaveoffer for Herren.


text:
Så skal du ta brystet av Arons vigsling svær og svinge det for Herrens ansikt. Det skal være din del.


text:
Du skal hellige brystet og offerlåret som svinges. Det er en vigslings vær for Aron og sønnene hans.


text:
Dette skal tilhøre Aron og sønnene hans som en evig ordning hos israelittene. For det er en offergave, en gave som israelittene skal gi av sine fredsoffer, en gave fra dem til Herren.


text:
Arons hellige klær skal sønnene hans overta etter ham. De skal bære dem når de blir salvet og innsatt.


text:
Den av sønnene hans som blir prest etter ham, skal bære dem i sju dager, når han kommer til telthelligdommen for å gjøre tjeneste i helligdommen.


text:
Og Aron og sønnene hans skal spise kjøttet av væren og brødet i kurvenved inngangen til telthelligdommen.


text:
De skal spise dette soningsofferet når de innsettes og helliges til prester. Ingen uinnviet må spise av det; for det er hellig.


text:
Blir det noe igjen av vigslingskjøttet og av brødet til neste morgen, skal du brenne det opp. Det må ikke spises; for det er hellig.


text:
Slik skal du gjøre med Aron og sønnene hans, nøyaktig slik jeg har befalt deg. Sju dager skal innvielsen vare.


text:
Hver dag skal du gjøre i stand en okse som syndoffer til soning. Du skal rense alteret for synd ved å gjøre soning for det, og du skal salve det så det blir hellig.


text:
Sju dager skal du gjøre soning for alteret og hellige det så det blir høyhellig. Hver den som rører ved det, blir hellig.


text:
Sammen med det første lammet skal du ofre en tiendedels efa fint mel blandet med en fjerdedels hin presset olje, og som drikkoffer en fjerdedels hin vin.


text:
Det andre lammet skal du ofre i skumringen. Sammen med det skal du bære fram grødeofferet og drikkofferet som om morgenen. Det skal være et gaveoffer, med en duft som er behagelig for Herren.


text:
I alle slekter skal dette være et daglig brennoffer for Herrens ansikt ved inngangen til telthelligdommen. Der vil jeg møte dere, og der vil jeg tale til deg.


text:
Både telthelligdommen og alteret vil jeg hellige, og Aron og sønnene hans vil jeg hellige til prester for meg.


text:
De skal få kjenne at jeg er Herren deres Gud, som førte dem ut av Egypt for å bo midt iblant dem. Jeg er Herren deres Gud.


text:
Det skal være firkantet, en alen langt, en alen bredt og to alen høyt. Hornene på alteret skal gå i ett med det.


text:
Nedenfor kanten på begge sider skal du sette to gullringer. De skal være holdere for bærestengene på hver side, slik at alteret kan bæres.


text:
Du skal sette alteret foran forhenget som skjuler kisten med vitnesbyrdet, foran soningsstedet som ligger over det, der jeg vil møte deg.


text:
Aron skal brenne velluktende røkelse på det. Hver morgen når han gjør lampene i stand, skal han brenne den.


text:
Det samme skal han gjøre i skumringen, når han tenner lampene. Det skal være et daglig røkelsesoffer for Herrens ansikt i slekt etter slekt.


text:
Dere skal ikke ofre uinnviet røkelse på alteret og ikke brennoffer eller grødeoffer. Dere skal heller ikke helle ut drikk offer på det.


text:
Én gang om året skal Aron gjøre soning på alterets horn. Med blodet av det sonende syndofferet skal han gjøre soning på alteret, i slekt etter slekt én gang om året. Alteret skal være høyhellig for Herren.


text:
Når du holder manntall over israelittene, skal alle som telles, gi Herren løsepenger for sitt liv, så ikke noen plage skal ramme dem når de telles.


text:
Hver den som telles, skal gi en halv sjekel etter helligdommens vekt, som er tjue gera på en sjekel. Denne halve sjekelen skal være en offergave til Herren.


text:
Den rike skal ikke gi mer og den fattige ikke mindre enn en halv sjekel når dere gir offergaven til Herren som soning for deres liv.


text:
Du skal ta imot sonings pengene av israelittene og bruke dem til tjenesten i telthelligdommen. Det skal være en på minnelse om israelittene for Herrens ansikt til soning for deres liv.


text:
Du skal lage et vaskefat av bronse med understell av bronse. Det skal du plassere mellom telthelligdommen og alteret og fylle med vann.


text:
Når de går inn i telthelligdommen, eller når de trer fram til alteret for å gjøre tjeneste og brenne gaveoffer for Herren, skal de vaske seg i vannet, så de ikke må dø.


text:
De skal vaske hendene og føttene, så de ikke må dø. Det skal være en evig ordning for dem, for Aron og hans ætt, i slekt etter slekt.


text:
Ta krydret balsam av beste slag: 500 sjekel flytende myrra, halvparten så mye eller 250 sjekel velluktende kanel, 250 sjekel velluktende sukkerrør


text:
Av dette skal du lage en hellig salvingsolje, en duftende blanding slik en salveblander gjør det. En hellig salvingsolje skal det være.


text:
Den må ikke helles på kroppen til noe annet menneske, og dere må ikke lage annen salve som er blandet på denne må ten. Hellig er den, og hellig skal den være for dere.


text:
Herren sa til Moses: Ta deg velluktende røkelsesstoffer: balsamdråper, myrraolje, gummiharpiks og ren virak. Det skal være like mye av hvert.


text:
Noe av det skal du knuse til pulverog legge foran vitnesbyrdet i telthelligdommen, der jeg vil møte deg. Høyhellig skal det være for dere.


text:
Røkelse som er blandet på denne må ten, må dere ikke lage til dere selv. Dere skal holde den hellig for Herren.


text:
Jeg har fylt ham med Guds ånd, med visdom og innsikt og med kunnskap og dyktighet i alle slags håndverk,


text:
Til medhjelper har jeg gitt ham Oholiab, sønn av Ahisamak, fra Dans stamme. Jeg har gitt visdom i hjertet til alle som har forstand, så de kan lage alt det jeg har på lagt deg:


text:
salvingsoljen og den velluktende røkelsen til helligdommen. De skal gjøre alt slik jeg har på lagt deg.


text:
Du skal si til israelittene: Mine sabbater skal dere holde; for sabbaten er et tegn mellom meg og dere i slekt etter slekt, for at dere skal kjenne at det er jeg, Herren, som helliger dere.


text:
Dere skal holde sabbaten; den skal være hellig for dere. Den som vanhelliger sabbaten, skal dø. Enhver som gjør noe arbeid på den, skal støtes ut fra folket sitt.


text:
I seks dager kan det gjøre s arbeid, men den sjuendedagen skal være sabbat, en hellig hviledag for Herren. Hver den som gjør noe arbeid på sabbatsdagen, skal dø.


text:
Den skal være et tegn mellom meg og israelittene til evig tid. For på seks dager skapte Herren himmelen og jorden, men den sjuendedagen hvilte han og pustetrolig ut.


text:
Da Herren var ferdig med å tale til Moses på Sinai-fjellet, ga han Moses vitnesbyrdets to tavler, steintavlene som var skrevet med Guds finger.


text:
Da folket så at Moses drøyde med å komme ned fra fjellet, samlet de seg om Aron og sa til ham: «Kom og lag en gud til oss som kan gå foran oss! For vi vet ikke hva som har skjedd med denne Moses, mannen som førte oss opp fra Egypt.» 


text:
Aron sa til dem: «Ta gullringene av ørene på konene, sønnene og døtrene deres, og kom med dem til meg!» 


text:
Han tok imot gullet, formet det med meisel og støpte en kalv. Så ropte de: «Dette er guden din, Israel, som førte deg opp fra Egypt!» 


text:
Dagen etter sto folket tidlig opp og ofret brennoffer og bar fram freds offer. De satte seg ned for å spise og drikke, og så begynte de å more seg.


text:
Da sa Herren til Moses: «Skynd deg ned, for folket ditt, som du førte opp fra Egypt, har gjort noe forferdelig.


text:
De har allerede bøyd av fra den veien jeg på la dem å følge. De har laget seg en støpt kalv, kastet seg ned for den, ofret til den og sagt: Dette er guden din, Israel, som førte deg opp fra Egypt!» 


text:
Bland deg nå ikke inn, for min vrede skal flamme opp mot dem og fortære dem. Men deg vil jeg gjøre til et stort folk.» 


text:
Da ba Moses om velvilje for Herren sin Guds ansikt. Han sa: «Herre, hvorfor skal din vrede flamme opp mot folket ditt, som du har ført ut av Egypt med stor kraft og sterk hånd?


text:
Hvorfor skal egypterne kunne si: Det var med onde hensikter han førte dem ut, for ådrepe dem i fjellene ogutrydde dem fra jorden. Vend om fra din brennende vrede, og la være å gjøre ondt mot folket ditt!


text:
Husk på dine tjenere Abraham, Isak og Israel, og det du sa til dem da du sverget ved deg selv: Jeg vil gjøre dere til en ætt så tallrik som stjernene på himmelen, og hele dette landet som jeg har talt om, vil jeg gi deres ætt. De skal eie det for alltid.» 


text:
Så gikk Moses tilbake, ned fra fjellet med vitnesbyrdet, de to tavlene, i hånden. Det var skrevet på begge sider av tavlene, både på forsiden og på baksiden.


text:
Moses svarte: «Dette er ikke lyden av seierssang og ikke lyden av klagesang; det er lyden av en annen slags sang jeg hører.» 


text:
Da Moses nærmet seg leiren og fikk se gullkalven og dansen, flammet sinnet slik opp i ham at han kastet tavlene fra seg og slo dem i stykker mot fjellet.


text:
Så tok han kalven som de hadde laget, kastet den på ilden og malte den til støv. Støvet strødde han på vannet, og han lot israelittene drikke det.


text:
De sa til meg: Lag en gud som kan gå foran oss! For vi vet ikke hva som har skjedd med denne Moses, mannen som førte oss opp fra Egypt.


text:
Da sa jeg til dem: Den som har gull, skal ta det av!så ga de meg gullet, og jeg kastet det på ilden. Slik ble denne kalven til.» 


text:
Moses så hvor ustyrlig folket var fordi Aron ikke klarte å styre dem. De var blitt til spott for motstanderne sine.


text:
Da stilte Moses seg i porten til leiren og ropte: «Alle som er på Herrens side, kom hit til meg!» Da samlet alle levittene seg om ham.


text:
Og han sa til dem: «Så sier Herren, Israels Gud: Spenn sverdet på dere, hver og en! Gå fram og tilbake i leiren, fra port til port, og slå i hjel brødre, venner og slektninger!» 


text:
Da sa Moses: «I dag er dere blitt innviet til Herren, siden dere har vendt dere mot deres egne sønner og brødre. Så vil han gi dere sin velsignelse i dag.» 


text:
Dagen etter sa Moses til folket: «Dere har gjort en stor synd. Men nå vil jeg gå opp til Herren; kanskje kan jeg skaffe soning for synden deres.» 


text:
Så vendte Moses tilbake til Herren og sa: «Dette folket har gjort en stor synd! De har laget seg en gud av gull.


text:
gå nå og led folket dit jeg har sagt deg! Se, min engel skal gå foran deg. Men på regnskapets dag skal jeg gjøre opp regnskap med dem for syndene deres.» 


text:
Herren sa til Moses: «Dra bort herfra, både du og folket du har ført opp fra Egypt, til det landet som jeg med ed lovet til Abraham og Isak og Jakob da jeg sa: Jeg vil gi det til din ætt.


text:
Jeg vil sende en engel foran deg og drive ut kanaaneerne, amorittene, hetittene, perisittene, hevittene og jebusittene.


text:
Dra opp til det landet som flyter av melk og honning! Men jeg vil ikke dra opp med deg, for du er et stivnakket folk; ellers kunne jeg fortære deg på veien.» 


text:
Men Herren sa til Moses: «Si til israelittene: Dere er et stivnakket folk. Om jeg bare et øyeblikk drar opp sammen med deg, måtte jeg gjøre ende på deg. Legg nå smykkene bort, så jeg kan vite hva jeg skal gjøre med deg!» 


text:
Moses pleide å ta teltet og slådet opp et godt stykkeutenfor leiren. Han kalte det telthelligdommen. Alle som ville søke råd hos Herren, gikk ut til dette teltetutenfor leiren.


text:
Hver gang Moses gikk ut til teltet, reiste hele folket seg og ble stående hver ved inngangen til sitt telt. De så etter Moses til han var kommet inn i teltet.


text:
Og når Moses var kommet inn i teltet, senket sky søylen seg og ble stående ved inngangen til teltet, og han snakket med Moses.


text:
Når folket så sky søylen ståved inngangen til teltet, reiste de seg alle sammen, bøyde seg og tilba, hver ved sin teltdør.


text:
Så talte Herren med Moses ansikt til ansikt, slik som mennesker snakker med hverandre. Siden vendte Moses tilbake til leiren. Men tjeneren hans, en ung gutt som het Josva, sønn av Nun, forlot aldri teltet.


text:
Moses sa til Herren: «Se, du sier at jeg skal føre dette folket opp, men du lar meg ikke vite hvem du vil sende med meg. Likevel har du sagt: Jeg kjenner deg ved navn, og du har funnet nåde for mine øyne.


text:
Hvis det er slik at jeg har funnet nåde for dine øyne, så vis meg nå din vei, så jeg kan lære deg å kjenne og finne nåde hos deg. Husk at dette er ditt folk!» 


text:
Hvordan kan man ellers vite at jeg og folket ditt har funnet nåde for dine øyne, hvis ikke du går med oss? Slik skal jeg og folket ditt bli skilt ut fra alle andre folk på jorden.» 


text:
Da sa Herren til Moses: «Også dette som du ber om, vil jeg gjøre, for du har funnet nåde for mine øyne, og jeg kjenner deg ved navn.» 


text:
Han svarte: «Jeg vil la all min godhet gå forbi deg og rope ut for deg navnet Herren. For jeg er nådig mot den jeg viser nåde, og barmhjertig mot den jeg forbarmer meg over.


text:
Når så min herlighet går forbi, vil jeg la deg stå i klippekløften, og jeg vil dekke deg med håndflaten til jeg er kommet forbi.


text:
Herren sa til Moses: «Hugg ut to steintavler som er lik de første! Så skal jeg skrive på dem de samme ordene som sto på de første tavlene, dem du slo i stykker.


text:
Hold deg klar til i morgen tidlig! Da skal du gå opp på Sinai-fjellet. Der skal du stille deg fram for meg på toppen av fjellet.


text:
Ingen må gå opp sammen med deg, og ingen må vise seg på hele fjellet. Verken småfe eller storfe må beite foran fjellet.» 


text:
Så hogg Moses ut to steintavler som var lik de første. Tidlig neste morgen gikk han opp på Sinai-fjellet, slik Herren hadde befalt ham, og han hadde begge steintavlene med seg.


text:
Herren gikk forbi ham og ropte: «Herren er Herren, en barmhjertig og nådig Gud, sen til vrede og rik på miskunn og sannhet!


text:
Han holder fast på sin miskunn i tusen slektsledd og tilgir synd, skyld og lovbrudd. Men han lar ikke den skyldige slippe straff. For fedrenes synd straffer han barn og barnebarn, og tredje og fjerde slektsledd.» 


text:
Han sa: «Herre, hvis jeg har funnet nåde for dine øyne, så gå med oss, Herre! Selv om dette er et stivnakket folk, så tilgi vår synd og skyld og gjør oss til din eiendom.» 


text:
Da sa Herren: nå vil jeg slutte en pakt. I nærvær av hele folket ditt vil jeg gjøre underfulle gjerninger som aldri før har vært gjort noe sted på jorden eller blant noe folkeslag. Hele det folket du lever iblant, skal se hvor skremmende det er, det verk som jeg, Herren, vil gjøre med deg.


text:
Ta godt vare på det jeg på legger deg i dag! Se, jeg vil drive ut for deg amorittene, kanaaneerne, hetittene, {{girgasjittene}}, perisittene, hevittene og jebusittene.


text:
Vokt deg for å slutte pakt med dem som bor i det landet du kommer til, så de ikke fanger deg i en felle.


text:
Dere skal rive ned altrene deres og slå i stykker steinstøttene, og Asjera-stolpene skal dere hugge ned.


text:
Du skal ikke slutte pakt med dem som bor i landet! For de driver hor med gudene sine og ofrer til dem. Hvis de inviterer deg, kommer du til å spise av ofrene deres.


text:
Tar du koner til sønnene dine blant døtrene deres, så vil døtrene deres drive hor med sine guder og få sønnene dine til å drive hor med gudene deres.


text:
Du skal holde deusyrede brøds høytid. I sju dager skal du spise usyret brød, slik jeg har gitt deg befaling om, til fastsatt tid, i måneden abib. For i måneden abib dro du ut av Egypt.


text:
Alt som åpner morslivet, tilhører meg; alle førstefødte hanndyr i buskapen din, enten det er storfe eller småfe.


text:
Alt som åpner morslivet hos esler, skal du løse ut med et lam. Løser du det ikke ut, skal du brekke nakken på det. Hver førstefødt blant sønnene dine skal du løse ut. Ingen må vise seg tomhendt for mitt ansikt.


text:
Seks dager skal du arbeide, men på den sjuendedagen skal du hvile. Selv om det er tid for pløying eller høsting, skal du hvile.


text:
Du skal holdeukefesten når du høster inn den første hveten, og festen for innhøstingen når året er omme.


text:
For jeg vil drive folkeslag bort for deg og utvide grensene dine. Ingen skal ønske å ta landet ditt mens du drar opp for å tre fram for Herren din Guds ansikt tre ganger om året.


text:
Du skal ikke ofre blodet av mitt slaktoffer sammen med noe syret, og påske festens offer må ikke ligge natten over til neste morgen.


text:
Herren sa til Moses: «Skriv ned disse ordene, for på grunnlag av disse ordene slutterjeg en pakt med deg og Israel.» 


text:
Moses var hos Herren i førti dager og førti netter, og han smakte verken mat eller drikke. Og han skrev paktens ord, de ti bud, på tavlene.


text:
Så gikk Moses ned fra Sinai-fjellet. Han hadde vitnesbyrdet, de to tavlene, i hendene da han gikk ned fra fjellet. Moses visste ikke at det strålte av ansiktet hans fordi Herren hadde talt med ham.


text:
Siden kom alle israelittene til ham, og Moses bar fram alle de budene Herren hadde gitt ham på Sinai-fjellet.


text:
Men hver gang han gikk fram for Herrens ansikt for å snakke med ham, tok han sløret bort til han skulle ut igjen. Og når han kom ut, talte han til israelittene det han hadde fått på bud om.


text:
Da så israelittene hvordan det strålte av ansiktet hans, og Moses la sløret over ansiktet igjen til han skulle inn og snakke med Herren.


text:
I seks dager kan det arbeides, men den sjuendedagen skal være hellig for dere. Den skal være en sabbat, en hviledag for Herren. Hver den som gjør noe arbeid på den, skal dø.


text:
Dere skal gi en offergave til Herren av det dere eier! Hver den som gir av et villig hjerte, skal komme til Herren med gaven: gull, sølv og bronse,


text:
røkelsesalteret med stenger, salvingsoljen, den velluktende røkelsen og teppet foran inngangen til boligen,


text:
prestedraktene til tjenesten i helligdommen, de hellige klærne for presten Aron og klærne for sønnene hans til prestetjenesten.


text:
Og alle som kjente seg drevet til det og hadde en villig ånd, kom fram med offergaver til Herren. Gavene skulle brukes til arbeidet på telthelligdommen og all tjenesten der, og til de hellige klærne.


text:
De kom, både menn og kvinner. Alle som hadde et villig hjerte, kom med neseringer, øreringer, fingerringer og smykkesteiner –alle slags smykker av gull. Alle de som ville bære fram et svingeoffer av gull til Herren, kom fram.


text:
Hver den som hadde purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt stoff, fint lin og geitehår, rødfargede værskinn og andre fingarvede skinn, kom med det.


text:
Alle som ville gi en offergave av sølv eller bronse, kom med gaven til Herren, og alle som hadde akasietre, kom med det til byggearbeidet.


text:
Hver kvinne som hadde visdom i hjertet til åspinne, kom med det hun hadde spunneti purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt garn og fint lin.


text:
Hver mann og kvinne som ga av et villig hjerte, kom fram for åbidra til det arbeidet som Herren gjennom Moses hadde befalt dem å gjøre. Slik bar israelittene fram en frivillig offergave til Herren.


text:
Moses sa til israelittene: Se, Herren har valgt ut Besalel, sønn av Uri, Hurs sønn, fra Judas stamme.


text:
Han har fylt ham med Guds ånd, med visdom, innsikt og kunnskap, og med dyktighet i alle slags håndverksarbeid,


text:
Han har fylt dem med visdom i hjertet til å utføre alle slags håndverk og kunstneriske arbeid, og til åveve i farget garn og fint lin –i purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt. De skal tenke ut og lage alle slags kunsthåndverk.


text:
Besalel og Oholiab skal arbeide sammen med alle kloke menn som Herren har gitt visdom og innsikt, så de forstår hvordan de skal gjøre all slags arbeid til tjenesten i helligdommen, nøyaktig slik som Herren har befalt.


text:
Så kalte Moses på Besalel og Oholiab og på alle de kloke mennene som Herren hadde gitt visdom i hjertet, alle som kjente seg drevet til å ta fatt på arbeidet og fullføre det.


text:
Av Moses fikk de alle offergavene som israelittene hadde kommet med til arbeidet og tjenesten i helligdommen. Men morgen etter morgen fortsatte folket å komme med frivillige gaver.


text:
og sa til Moses: «Folket kommer med mer enn det som er nødvendig for å utføre det arbeidet Herren har på lagt oss.» 


text:
Da ga Moses beskjed om at det skulle ropes ut i leiren: «Ingen, verken mann eller kvinne, skal legge mer arbeid i offergaven til helligdommen.» Slik ble folket stanset i å komme med mer.


text:
Alle som hadde visdom i hjertet til dette arbeidet, laget nåboligen av ti teltduker. De var av fint, tvinnet lin og purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt stoff. I dukenevar det vevd inn kjeruber i kunstvevning.


text:
Langs kanten av den duken som var ytterst på det ene sammensydde stykket, laget de purpurblå hemper, og på samme må te langs kanten av den ytterste duken på det andre stykket.


text:
Femti hemper laget de på den ene teltduken og femti hemper i kanten av duken på det andre stykket. Hempene satt rett mot hverandre.


text:
I kanten av den duken som var ytterst på det ene sammensydde stykket, satte de femti hemper, og i kanten av det andre stykket femti hemper.


text:
Deretter laget de et dekke over teltet av rødfargede værskinn, og over det igjen et annet dekke av fingarvet skinn.


text:
På hver planke var det to tapper som var tilpasset hverandre. Slik laget de alle plankene til boligen.


text:
Til de tjue plankene laget de førti sokler av sølv, to soklerunderhver planke til åfeste de to tappene i.


text:
De var doble nederst og øverst og gikk sammen i én ring. Slik var det med dem begge; de dannet de to hjørnene.


text:
Den midterste stangen satte de slik at den gikk tvers over, fra den ene enden til den andre, midt på plankene.


text:
Plankene kledde de med gull, og ringene på dem, som var holdere for tverrstengene, laget de av gull. Tverrstengene kledde de også med gull.


text:
De laget et forheng av purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt stoff og fint, tvinnet lin. Det var laget i kunstvevning, med kjeruber.


text:
De laget fire søyler av akasietre til å henge det på og kledde dem med gull. Hakene på dem var også av gull. Og de støpte fire sokler av sølv til dem.


text:
For inngangen til teltet laget de et teppe. Det var av purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt stoff og fint, tvinnet lin, alt i farget vev.


text:
Til teppet laget de fem søyler med haker. Søylehodene og båndene kledde de med gull, men de fem soklene var av bronse.


text:
Besalel laget paktkisten av akasietre, to og en halv alen lang, en og en halv alen bred og en og en halv alen høy.


text:
Han støpte fire gullringer til de fire hjørnene, to ringer på den ene siden og to ringer på den andre siden.


text:
en kjerub på den ene siden og en på den andre siden. Han laget dem slik at de gikk i ett med soningsstedet fra begge ender.


text:
Kjerubeneløftet vingene og bredte dem ut slik at de dekket soningsstedet. Kjerubenevar vendt mot hverandre, med ansiktet mot soningsstedet.


text:
Så laget han en list til bordet. Den var en håndsbredd tykk og gikk helt rundt. Omkring listen laget han en gullkant.


text:
Han laget lysestaken av rent gull. Lysestaken med fot og stamme og skålene med knopper og blomster ble hamret ut av ett stykke.


text:
På den første armen var det tre skåler formet som en mandelblomst, hver med knopp og blomst, på den neste armen tre skåler formet som en mandelblomst, hver med knopp og blomst. Slik var det på alle de seks armene som gikk ut fra lysestaken.


text:
Det var en knoppunderdet første armparet, enunderdet andre og enunderdet tredje, det vil siunderalle de seks armene som gikk ut fra lysestaken.


text:
Han laget røkelsesalteret av akasietre. Det var firkantet, en alen langt, en alen bredt og to alen høyt. Hornene på alteret gikk i ett med det.


text:
Nedenfor kanten på begge sider satte han to gullringer. De var holdere for bærestengene på hver side, slik at alteret kunne bæres.


text:
Og han laget den hellige salvingsoljen og den rene, velluktende røkelsen, slik en salveblander gjør det.


text:
Så laget Besalel brennofferalteret av akasietre, fem alen langt og fem alen bredt. Det var firkantet og tre alen høyt.


text:
På hvert av de fire hjørnene laget han et horn, og hornene gikk i ett med alteret. Han kledde det med bronse.


text:
Så laget han altutstyret til alteret: fatene, ildskuffene, offerskålene, kjøttgaflene og glopannene. Alt dette utstyret laget han av bronse.


text:
Han laget også en rist til alteret, en bronsenetting, og plasserte den nederstunderkanten, slik at den nådde midt opp på alteret.


text:
Han stakk stengene inn i ringene på sidene av alteret så det kunne bæres. Alteret var hult og laget av treplanker.


text:
Så laget han bronsefatet medunderstellet av bronse. Det var laget av speilene til kvinnene som gjorde tjeneste ved inngangen til telthelligdommen.


text:
Så laget han forgården. Mot sør, på sørsiden av forgården, laget han omheng av fint, tvinnet lin, i en lengde av hundrealen.


text:
På nordsiden laget han også omheng, i en lengde av hundrealen med tjue søyler og tjue sokler av bronse, og haker og bånd av sølv.


text:
og på den andre siden av porten til forgården var det også et femten alen langt omheng, med tre søyler og tre sokler.


text:
Soklene til søylene var av bronse, hakene og båndene til dem var av sølv, og søylehodene var kledd med sølv. Alle søylene i forgården varutstyrt med sølvbånd.


text:
Til forgårdens port var det et forheng i purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt stoff og fint, tvinnet lin, alt i farget vev. Det var tjue alen langt og fem alen høyt etter vevens bredde, slik som omhengene rundt forgården.


text:
Til forhenget var det fire søyler med sokler av bronse. Hakene var av sølv, og søylehodene og båndene var kledd med sølv.


text:
Dette er regnskapet for boligen, vitnesbyrdets bolig. Moses på la levittene å sette boligen oppunderledelse av Itamar, sønn av presten Aron.


text:
Besalel, sønn av Uri, Hurs sønn, fra Judas stamme, hadde gjort alt det som Herren hadde på lagt Moses.


text:
Sammen med ham var Oholiab, sønn av Ahisamak, fra Dans stamme, som var dyktig i all slags håndverk og kunstnerisk arbeid og til åveve i farget garn og fint lin –i purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt.


text:
Alt gulletsom ble brukt til arbeidet med å gjøre helligdommen ferdig, det gulletsom var gitt som svingeoffer, var 29 talenter og 730 sjekel etter helligdommens vekt.


text:
Og sølvet som kom inn da det ble holdt manntall over menigheten, var 100 talenter og 1775 sjekel etter helligdommens vekt,


text:
en beka per hode, det vil si en halv sjekel etter helligdommens vekt, for alle som var talt, fra tjueårsalderen og oppover, og det var 603 550 mann.


text:
De hundretalentene med sølv ble brukt til åstøpe soklene til helligdommen og soklene til forhenget, hundretalenter til hundresokler, en talent til hver sokkel.


text:
Av den laget de soklene ved inngangen til telthelligdommen, bronsealteret med bronseristen som hørte til, og altutstyret til alteret,


text:
soklene rundt forgården og soklene til forgårdens port, alle pluggene til boligen og forgården rundt den.


text:
Av det purpurblå, purpurrøde og karmosinrøde stoffet laget de prestedrakten til tjenesten i helligdommen. De laget de hellige klærne til Aron, slik som Herren hadde befalt Moses.


text:
Gullethamret de ut i plater og skar det opp til tråd, så det kunne veves inn i det purpurblå, purpurrøde og karmosinrøde stoffet og i det fine linet, alt i kunstvevning.


text:
Beltet som satt fast på efoden, gikk i ett med den. Det var også vevd av gull, purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt garn og fint, tvinnet lin, slik Herren hadde befalt Moses.


text:
De satte onyks-steinene i innfatninger av gull. På steinene var navnene til Israels sønner gravert inn, som i et signet.


text:
De satte dem på skulderbåndene på efoden. De skulle minne om Israels sønner, slik Herren hadde befalt Moses.


text:
De laget bryststykket i kunstvevning slik som efod-drakten. Det var av gull, purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt stoff og fint, tvinnet lin.


text:
Bryststykket var firkantet og brettet dobbelt. Det var ett fingerspenn langt og ett fingerspenn bredt når det var lagt dobbelt.


text:
De tolv steinene bar navnene på Israels sønner, en for hvert navn. På hver stein var navnet på en av de tolv stammene gravert inn, slik som i et signet.


text:
De laget også to innfatninger av gull og to ringer av gull. Ringene satte de i hvert sitt hjørne av bryststykket.


text:
De andre to endene av gullsnorene festet de til de to innfatningene og satte dem på efod-draktens skulderbånd, på forsiden.


text:
Så laget de to gullringer til og satte dem i de to andre hjørnene av bryststykket, ved den indre kanten som vender inn mot efod-drakten.


text:
Så laget de enda to gullringer og satte dem nederst på de to skulderbåndene på forsiden, ved sømmen over efod-beltet.


text:
Ringene på bryststykket bandt de til ringene på efod-drakten med en purpurblåsnor, slik at bryststykket ble sittende over beltet og ikke kunne løsne fra drakten, slik Herren hadde befalt Moses.


text:
Midt på kappen var det en åpning som på en brynje, og rundt åpningen var det en kant, slik at den ikke skulle revne.


text:
Rundt på den nedre kanten av kappen satte de granatepler av tvinnet purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt garn.


text:
De laget også bjeller av rent gull og satte dem mellom granateplene på kappekanten hele veien rundt.


text:
En bjelle og et granateple, så en bjelle og et granateple rundt hele kanten av kappen som skulle brukes i tjenesten, slik Herren hadde befalt Moses.


text:
og et belte av fint, tvinnet lin, i purpurblått, purpurrødt og karmosinrødt farget vev, slik Herren hadde befalt Moses.


text:
De laget en plate av rent gull. Det var det hellige diademet. På den skrev de, som man graverer inn i et signet: «Helliget Herren».


text:
Slik ble alt arbeidet på boligen, telthelligdommen, fullført. Israelittene gjorde alt i overensstemmelse med det som Herren hadde befalt Moses.


text:
Og de kom med boligen til Moses: teltet med altutstyret som hørte til, krokene, plankene, tverrstengene, søylene, soklene,


text:
lysestaken av rent gull med lamper som skulle settes i rad, og alt som hørte til den, oljen til lampene,


text:
omhengene til forgården med søyler og sokler, teppet foran porten til forgården, snorene, pluggene, alt detutstyret som skulle brukes til tjenesten i boligen, telthelligdommen,


text:
prestedrakten til tjenesten i helligdommen, de hellige klærne for presten Aron og klærne for sønnene hans til prestetjenesten.


text:
Moses så på alt det som var gjort, og se, de hadde gjort det slik Herren hadde befalt. Og Moses velsignet dem.


text:
Du skal sette inn bordet og ordne det som hører til. Så skal du bære inn lysestaken og sette opp lampene på den.


text:
Foran kisten med vitnesbyrdet skal du sette det gullkledde røkelsesalteret, og du skal henge opp teppet foran inngangen til boligen.


text:
Så skal du ta salvingsoljen og salve boligen og alt som er i den, og du skal hellige den og altutstyret, så det blir hellig.


text:
Du skal salve brennofferalteret og alt som hører til det, og du skal hellige alteret, så det blir høyhellig.


text:
Du skal salve dem, slik du salvet deres far, så de kan være prester for meg. Denne salvingen skal gi dem retten til prestedømmet, i slekt etter slekt, for alle tider.


text:
Det var Moses som reiste den. Han satte soklene på plass og reiste plankene, la inn tverrstengene og reiste søylene.


text:
Så tok Moses vitnesbyrdet og la det i paktkisten, satte bærestengene i og la soningsstedet som lokk på kisten.


text:
Han satte kisten inn i boligen og hengte opp forhengsteppet slik at det dekket for kisten med vitnesbyrdet, slik Herren hadde befalt Moses.


text:
Brennofferalteret satte han ved inngangen til boligen, til telthelligdommen, og han ofret brennoffer og grødeoffer på det, slik Herren hadde befalt Moses.


text:
Vaskefatet satte han mellom telthelligdommen og alteret, og han helte vann i det til åvaske seg med.


text:
De vasket seg når de skulle gå inn i telthelligdommen, og når de skulle tre fram for alteret, slik Herren hadde befalt Moses.


text:
Så reiste han forgården rundt boligen og alteret og hengte opp teppet foran porten til forgården. Slik fullførte Moses arbeidet.


text:
Moses kunne ikke gå inn i telthelligdommen, fordi skyen hadde tatt bolig over den og Herrens herlighet fylte boligen.


text:
For Herrens sky låover boligen om dagen, og om natten lyste den som ild for øynene på hele Israels hus, så lenge vandringen varte.


text:
Tal til israelittene og si til dem: Når noen hos dere bærer fram et offer for Herren, skal dere ta det fra buskapen, enten av storfeet eller av småfeet.


text:
Hvis det er et brennoffer av storfeet, skal han bære fram et hanndyr uten feil. Han skal ofre det foran inngangen til telthelligdommen, så han kan vinne velvilje for Herrens ansikt.


text:
Han skal legge hånden på brennofferets hode, så det kan bli tatt imot med velvilje og gjøre soning for ham.


text:
Så skal han slakte oksen for Herrens ansikt, og Arons sønner, prestene, skal ofre blodet og stenke det rundt om på alteret ved inngangen til telthelligdommen.


text:
Innvollene og skankene skal vaskes i vann. Så skal presten la alt gå opp i røyk på alteret som et brennoffer, et gaveoffer med duft som er behagelig for Herren.


text:
Det skal han slakte på nordsiden av alteret, for Herrens ansikt, og Arons sønner, prestene, skal stenke blodet rundt om på alteret.


text:
Deretter skal han dele det opp i stykker, også hodet og fettet, og presten skal legge alt på veden som er lagt på alterilden.


text:
Innvollene og skankene skal vaskes i vann. Så skal presten bære det hele fram og la det gå opp i røyk på alteret som et brennoffer, et gaveoffer med duft som er behagelig for Herren.


text:
Hvis brennofferet for Herren er en fugl, skal han bære fram et offer av turtelduene eller dueungene.


text:
Presten skal bringe fuglenfram til alteret, vri av hodet og la det gå opp i røyk på alteret. Blodet skal presses ut mot alterveggen.


text:
Han skal fjerne kråsen med det som er i den, og kaste den på østsiden av alteret, der den fete offerasken ligger.


text:
Så skal han kløyve fuglenved vingene uten ådele den helt. Presten skal la den gå opp i røyk på alteret, på veden over ilden, som et brennoffer, et gaveoffer med duft som er behagelig for Herren.


text:
Når noen vil bære fram et grødeoffer for Herren, skal offergaven være fint mel. Han skal helle olje over, legge røkelse på


text:
og gå med det til Arons sønner, prestene. Presten skal ta en håndfull av melet og oljen sammen med all røkelsen og la det gå opp i røyk som et på minningsoffer på alteret, et gaveoffer med duft som er behagelig for Herren.


text:
Det som blir igjen av grødeofferet, skal Aron og sønnene hans ha, en høyhellig del av Herrens gaveoffer.


text:
Når du bærer fram et grødeoffer som er stekt i ovn, skal det være av fint mel, enten runde, usyrede kaker blandet med olje, ellerusyret, flatt brød smurt med olje.


text:
Er offergaven din et grødeoffer stekt på helle, skal det være av fint mel blandet med olje, ogusyret.


text:
Du skal komme fram for Herren med grødeofferet som er laget av dette, og bringe det til presten, og han skal bære det fram til alteret.


text:
Presten skal ta på minningsofferet ut av grødeofferet og la det gå opp i røyk på alteret som et gaveoffer med duft som er behagelig for Herren.


text:
Alle grødeoffer som dere vil ofre til Herren, skal væreusyret. Surdeig eller honning skal dere ikke la gå opp i røyk som gaveoffer for Herren.


text:
Som offergave av førstegrøden kan dere bære fram slike ofre for Herren, men de skal ikke ofres på alteret til en behagelig duft.


text:
Alle grødeoffer skal du salte. La aldri saltet som hører til pakten med din Gud, mangle i grødeofferet. Til alle offergavene dine skal du ofre salt.


text:
Hvis du bærer fram for Herren et offer av førstegrøden, skal du ofre kornaks som er ristet over ilden. Knust korn av nymodne aks skal du bære fram som offer av førstegrøden.


text:
Presten skal la på minningsofferet av det knuste kornet og oljen gå opp i røyk sammen med all røkelsen. Det er et gaveoffer for Herren.


text:
Hvis offergaven hans er et fredsoffer, og hvis han tar det av storfeet, skal han ofre for Herrens ansikt et dyr uten feil, enten hann eller hunn.


text:
Han skal legge hånden på offerets hode og slakte det ved inngangen til telthelligdommen, og Arons sønner, prestene, skal stenke blodet rundt om på alteret.


text:
Av fredsofferet skal han bære fram som gaveoffer for Herren fettet som dekker innvollene, alt fettet på selve innvollene,


text:
Arons sønner skal la det gå opp i røyk på alteret sammen med brennofferet som ligger på veden over ilden, et gaveoffer med duft som er behagelig for Herren.


text:
Hvis det er av småfeet han ofrer et fredsoffer til Herren, skal det være et dyr uten feil, enten hann eller hunn.


text:
legge hånden på offerets hode og slakte det foran telthelligdommen, og Arons sønner skal stenke blodet rundt om på alteret.


text:
Av fredsofferet skal han bære fram fettet som gaveoffer for Herren, hele fetthalen, som han skal skjære av like ved ryggbenet, fettet som dekker innvollene, alt fettet på selve innvollene,


text:
legge hånden på geitehodet og slakte den foran telthelligdommen. Og Arons sønner skal stenke blodet rundt om på alteret.


text:
Av offergaven skal han bære fram som gaveoffer for Herren fettet som dekker innvollene, alt fettet på selve innvollene,


text:
begge nyrene med fettet som er på dem ved hoftemusklene, og leverlappen, som han skal ta ut sammen med nyrene.


text:
Presten skal la det gå opp i røyk på alteret. Det er et gaveoffer med duft som er behagelig for Herren. Alt fett hører Herren til.


text:
Dette er en evig forskrift for dere gjennom alle slekter, hvor dere enn bor. Fett og blod må dere aldri spise.


text:
Si til israelittene: Det kan hende at en person synder av vanvare ved å gjøre noe som Herrens bud forbyr.


text:
Dersom det er den salvede presten som synder og fører skyld over folket, skal han ofre en ung, feilfri okse som syndoffer til Herren for den synden han har gjort.


text:
Han skal komme med oksen til inngangen til telthelligdommen, for Herrens ansikt, legge hånden på hodet til oksen og slakte den for Herrens ansikt.


text:
Han skal dyppe fingeren i blodet og skvette noe av det sju ganger for Herrens ansikt, foran forhenget i helligdommen.


text:
Noe av blodet skal presten stryke på hornene på alteret med den velluktende røkelsen, det som står for Herrens ansikt i telthelligdommen. Resten av okseblodet skal han helle ut ved foten av brennofferalteret, det som står ved inngangen til telthelligdommen.


text:
Alt fettet skal han ta ut av syndofferoksen, fettet som dekker innvollene, alt fettet på selve innvollene,


text:
På samme må te som det ble gjort med oksen til fredsofferet. Så skal presten la alt gå opp i røyk på brennofferalteret.


text:
hele oksen, skal han ta ut av leiren til et rent sted, der de tømmer den fete offerasken, og brenne den opp med ved. På stedet der de tømmer den fete asken, skal den brennes.


text:
Det kan hende at hele Israels menighet synder av vanvare og gjør noe som et av Herrens bud forbyr, og slik fører skyld over seg uten at forsamlingen er klar over saken.


text:
Da skal forsamlingen, når synden blir kjent, ofre en ung okse som syndoffer. De skal komme til telthelligdommen med den,


text:
menighetens eldste skal legge hendene på hodet til oksen for Herrens ansikt, og så skal oksen slaktes for Herrens ansikt.


text:
Presten skal dyppe fingeren i blodet og skvette noe av det sju ganger foran forhenget, for Herrens ansikt.


text:
Noe av blodet skal han stryke på hornene på det alteret som står for Herrens ansikt i telthelligdommen. Resten av blodet skal han helle ut ved foten av brennofferalteret, det som står ved inngangen til telthelligdommen.


text:
Som han gjorde med den første syndofferoksen, slik skal han også gjøre med denne. På denne må ten skal presten gjøre soning for dem så de får tilgivelse.


text:
Han skal føre oksen ut av leiren og brenne den opp, slik han brente opp den første oksen. Dette er syndofferet for forsamlingen.


text:
Det kan hende at en leder synder av vanvare og gjør noe et av budenetil Herren hans Gud forbyr, og slik fører skyld over seg,


text:
eller at han blir gjort kjent med en synd han har gjort. Da skal han komme med en feilfri geitebukk som offergave.


text:
Han skal legge hånden på hodet til bukkenog slakte den på samme sted som brennofferdyret slaktes, for Herrens ansikt. Dette er et syndoffer.


text:
Presten skal ta noe av syndofferblodet på fingeren og stryke det på hornene på brennofferalteret. Resten av blodet skal han helle ut ved foten av brennofferalteret.


text:
Alt fettet skal han la gå opp i røyk på alteret, slik han gjorde med fettet av fredsofferet. Slik skal presten gjøre soning for ham og for hans synd, så han får tilgivelse.


text:
Det kan hende at en av folket synder av vanvare ved å gjøre noe et av Herrens bud forbyr, og slik fører skyld over seg,


text:
eller han blir gjort kjent med en synd han har gjort. Da skal han komme med en geit som offergave for synden han har gjort, et feilfritt hunndyr.


text:
Han skal legge hånden på hodet til syndofferdyret og slakte det på samme sted som brennofferdyret slaktes.


text:
Presten skal ta noe av blodet på fingeren og stryke det på hornene på brennofferalteret. Resten av blodet skal han helle ut ved foten av alteret.


text:
Alt fettet skal han ta til side, slik en gjør med fettet fra fredsofferet. Presten skal la det gå opp i røyk på alteret til en duft som er behagelig for Herren. Slik skal presten gjøre soning for ham, så han får tilgivelse.


text:
Han skal legge hånden på hodet til syndofferdyret og slakte det som syndoffer på samme sted som brennofferdyret slaktes.


text:
Presten skal ta noe av syndofferblodet på fingeren og stryke det på hornene på brennofferalteret. Resten av blodet skal han helle ut ved foten av alteret.


text:
Alt fettet skal han ta ut, slik en gjør med fettet på en sau når den ofres som fredsoffer. Presten skal la det gå opp i røyk på alteret sammen med Herrens gaveoffer. Slik skal presten gjøre soning for ham og for den synd han har gjort, så han får tilgivelse.


text:
Det kan hende en person gjør en synd: Han vitner ikke om noe han har sett eller har kjennskap til, selv om han har fått rettslig innkalling til å vitne. Da må han ta sin straff.


text:
Eller personen rører ved noe som erurent, den døde kroppen av eturentvilldyr eller av eturenthusdyreller av eturentkryp. Han var ikke klar over det, men blir likevel uren. Han har ført skyld over seg.


text:
Eller han rører ved noeurenthos mennesker, enhverurenhet som en blir uren av. Han var ikke klar over det, men blir oppmerksom på det. Han har ført skyld over seg.


text:
Eller personen sverger tankeløst at han vil gjøre et eller annet, ondt eller godt, hva det så kan være et menneske sverger på i tankeløshet. Han var ikke klar over det, men blir oppmerksom på det. Han har ført skyld over seg på en av disse må tene.


text:
og komme til Herren med et skyldoffer for den synden han har gjort. Skyldofferet skal være et hunndyr av småfeet, en sau eller en geit. Så skal presten gjøre soning for synden for ham.


text:
Dersom han ikke har råd til en sau, skal han som skyldoffer for sin synd komme fram for Herren med to turtelduer eller to dueunger, den ene som syndoffer og den andre som brennoffer.


text:
Han skal komme til presten med dem, og presten skal først bære fram den duen som er til syndoffer. Han skal vri hodet om på den like ved nakken, men ikke rive det av.


text:
Så skal han skvette noe av syndofferblodet på alterveggen, og det som er igjen av blodet, skal presses ut ved foten av alteret. Det er et syndoffer.


text:
Av den andre duen skal han lage til et brennoffer, slik det er bestemt. Slik skal presten gjøre soning for ham for den synden han har gjort, så han får tilgivelse.


text:
Dersom han ikke har råd til to turtelduer eller to dueunger, skal han komme med en tiendedels efa fint mel som offergave for synden; det er syndofferet hans. Han skal ikke helle olje over det og ikke legge røkelse på det. For det er et syndoffer.


text:
Han skal komme til presten med det, og presten skal ta en håndfull av melet til på minningsoffer og la det gå opp i røyk på alteret sammen med Herrens gaveoffer. Det er et syndoffer.


text:
Slik skal presten gjøre soning for ham for den av disse syndene han har gjort, så han får tilgivelse. Resten av offeret skal tilhøre presten, på samme må te som med grødeofferet.


text:
Når en person synder av vanvare og forgriper seg på det som er hellig for Herren, og slik handler troløst, da skal han komme med skyldofferet sitt til Herren: en feilfri vær av småfeet til skyldoffer, verdsatt i sølvsjekel etter helligdommens vekt.


text:
Han skal gi vederlag for sin synd mot det hellige, og i tillegg skal han gi en femtedel til presten. Presten skal gjøre soning for ham med skyldofferværen, så han får tilgivelse.


text:
Dersom noen synder og gjør noe Herrens bud forbyr, uten å vite det og slik fører skyld over seg, da må han ta sin straff.


text:
Han skal komme til presten med et skyldoffer, en feilfri vær av småfeet, verdsatt som et fullgodt offer. Og presten skal gjøre soning for ham for den synden han har gjort av vanvare, uten å vite om det, så han får tilgivelse.


text:
Det kan hende at en person synder og farer troløst fram mot Herren. Han lyver for sin landsmann om noe som er overlatt eller betrodd til ham, eller om noe han har røvet eller tatt fra sin landsmann med vold,


text:
eller han har funnet noe som en annen har mistet. Han lyver om det og sverger falskt om en eller annen synd som et menneske kan gjøre.


text:
Da skal den som har syndet og ført skyld over seg, gi tilbake det han har røvet eller tatt med vold, fått i forvaring eller funnet etter at det var kommet bort,


text:
eller sverget falskt om. Han skal gi fullt vederlag og legge til en femtedel. Samme dag som hans skyld blir kjent, skal han gi det til eieren.


text:
Dessuten skal han komme til Herren med et skyldoffer, en feilfri vær av småfeet, verdsatt som et fullgodt offer, og gi den til presten.


text:
Og presten skal gjøre soning for ham for Herrens ansikt, så han får tilgivelse for alt det han måtte ha gjort seg skyldig i.


text:
Gi dette på budet til Aron og sønnene hans: Dette er loven om brennofferet: Brennofferet skal ligge på ildstedet på alteret hele natten til det blir morgen, og der skal alterilden brenne.


text:
Presten skal kle seg i linkjortel og bære bukserav lin nærmest kroppen. Han skal ta bort asken etter brennofferet som ilden har fortært på alteret, og legge den ved siden av alteret.


text:
Ilden på alteret skal brenne, den må ikke slukkes. Hver morgen skal presten brenne ved på det, legge brennofferet til rette på veden og la fettstykkene av fredsofferet gå opp i røyk.


text:
Dette er loven om grødeofferet: Arons sønner skal bære det fram for Herrens ansikt, fram til alteret.


text:
Presten skal ta en håndfull av det fine melet og oljen til grødeofferet og all røkelsen som er lagt på grødeofferet, og la det gå opp i røyk på alteret. Det er et på minningsoffer til en duft som er behagelig for Herren.


text:
Det som blir igjen av offeret, kan bare Aron og sønnene hans spise. Det skal spisesusyret på et hellig sted. I forgården til telthelligdommen skal de spise det.


text:
Det må ikke bakes med surdeig. Dette er den delen jeg har gitt dem av mine gaveoffer. Høyhellig er det, på samme må te som syndofferet og skyldofferet.


text:
Bare de mennene som stammer fra Aron, kan spise det. Dette er en evig forskrift for dere gjennom alle slekter om Herrens gaveoffer. Enhver som rører ved dem, blir hellig.


text:
Dette er det offeret som Aron og sønnene hans skal bære fram for Herren den dagen en av dem blir salvet: en tiendedels efa fint mel. Det er det daglige grødeofferet som de bærer fram, halvdelen om morgenen og halvdelen om kvelden.


text:
Med olje skal det lages til på en helle, og godt knadd skal det være når du kommer med det. Du skal dele det opp i småstykker og ofre det som grødeoffer, til en duft som er behagelig for Herren.


text:
Den av Arons sønner som blir salvet til prest i hans sted, skal lage det til. Dette er en evig forskrift fra Herren. Hele offeret skal gå opp i røyk.


text:
Si til Aron og sønnene hans: Dette er loven om syndofferet: på samme sted som brennofferdyret slaktes, skal også syndofferdyret slaktes for Herrens ansikt. Høyhellig er det.


text:
Presten som bærer fram syndofferet, skal spise det. På et hellig sted skal det spises, i forgården til telthelligdommen.


text:
Enhver som rører ved offerkjøttet, blir hellig. Hvis noen får blod skvettet på klærne, skal de vaskes rene på et hellig sted.


text:
Leirkar som det kokes i, skal knuses. Dersom det er kokt i en kobberkjele, skal den skures og skylles med vann.


text:
Men syndofferet må ikke spises dersom en har båret blod av det inn i telthelligdommen for å gjøre soning. Da skal det brennes opp.


text:
På samme sted som brennofferdyret slaktes, skal skyldofferdyret slaktes. Blodet skal presten stenke rundt om på alteret,


text:
Med skyldofferet skal det være som med syndofferet; samme lov gjelder for dem begge. Det skal tilhøre den presten som gjør soning med det.


text:
Og den presten som bærer fram et brennoffer for noen, skal få skinnet av det offerdyret som han har båret fram.


text:
Ethvert grødeoffer som bakes i ovn, kokes i gryte eller stekes på helle, skal tilhøre den presten som bærer dem fram.


text:
Men alle andre grødeoffer, enten de er blandet med olje eller er tørre, skal tilhøre alle Arons sønner, den ene like mye som den andre.


text:
Dersom noen bærer det fram som takkoffer, skal han sammen med takkofferet bære fram rundeusyrede kaker med olje i, usyrede flate brød, smurt med olje, og fint mel som er blandet med olje og knadd til kaker.


text:
I tillegg til kakene skal han bære fram syret brød som sitt offer sammen med takkofferet og fredsofferet.


text:
Av ofrene skal han gi ett av hvert slag i gave til Herren. Det skal tilhøre presten som stenker blodet av fredsofferet på alteret.


text:
Kjøttet av et fredsoffer som er takkoffer, skal spises samme dag som det bæres fram. Ikke noe av det må bli liggende til neste morgen.


text:
Dersom slaktofferet hans er et løfteoffer eller et frivillig offer, skal det spises samme dag som det bæres fram. Men det som blir igjen, kan spises dagen etter.


text:
Men hvis noen likevel spiser kjøttet av fredsofferet den tredje dagen, vil Gud ikke ha glede i den som har ofret det, og det blir ikke regnet ham til gode. Det erurent, og den som spiser av det, fører skyld over seg.


text:
Offerkjøtt som berører noeurent, må ikke spises. Det skal brennes opp. Når det gjelder annet kjøtt, kan alle som er rene, spise slikt kjøtt.


text:
Men en person som spiser kjøtt av Herrens fredsoffer medurenhet på seg, skal støtes ut fra sitt folk.


text:
Når en person berører noeurent, enten det erurenhet på et menneske eller det er eturentdyr eller noe anneturentog motbydelig, og han så spiser kjøtt av Herrens fredsoffer, da skal han støtes ut fra folket sitt.


text:
Fettet av selvdøde dyr og av dyr som er revet i hjel, kan brukes til hva som helst, men dere må aldri spise det.


text:
For hver den som spiser fettet av dyr som det ofres gaveoffer av til Herren, skal støtes ut fra folket sitt.


text:
Si til israelittene: Den som vil bære fram et fredsoffer til Herren, skal komme med det offeret han vil gi Herren av fredsofferet sitt.


text:
Med egne hender skal han komme med det som et Herrens gaveoffer. Han skal komme med både fettet og bryststykket, og bryststykket skal svinges som et svingeoffer for Herrens ansikt.


text:
Den av Arons sønner som bærer fram blodet og fettet av fredsofferet, skal ha det høyre låret som sin del.


text:
For brystet som svinges, og låret som gis i gave, tar jeg imot fra israelittene når de bærer fram sine fredsoffer. Jeg gir dem til presten Aron og sønnene hans. Dette er en evig forskrift for israelittene.


text:
Dette er den delen Aron og sønnene hans skal ha av Herrens gaveoffer den dagen de føres fram for å gjøre prestetjeneste for Herren.


text:
Dette på la Herren israelittene å gi dem den dagen de blir salvet. Dette er en evig forskrift for dem gjennom alle slekter.


text:
Dette er loven om brennofferet, grødeofferet, syndofferet, skyldofferet, innvielsesofferet og fredsofferet,


text:
som Herren ga Moses på Sinai-fjellet den dagen han på la israelittene å bære fram sine offer for Herren i Sinai-ørkenen.


text:
«Hent Aron og sønnene hans, ta presteklærne, salvingsoljen, syndofferoksen, de to værene og kurvenmedusyret brød.


text:
Moses gjorde som Herren hadde på lagt ham, og menigheten samlet seg ved inngangen til telthelligdommen.


text:
Han tok på Aron kjortelen, spente beltet om ham, kledde ham i kappen, hengte efod-drakten på ham med beltet som hørte til, og festet drakten på ham med det.


text:
Han satte turbanen på hodet hans, og foran på turbanen festet han gullplaten, det hellige diademet, slik Herren hadde på lagt ham.


text:
Sju ganger skvettet han olje over alteret og salvet alteret og alt som hørte til det, og vaskekaret medunderstell. Slik helliget han det.


text:
Moses førte Arons sønner fram, kledde dem i kjortler, spente beltet om dem og bandt turbanene på dem, slik Herren hadde på lagt ham.


text:
Den ble slaktet, og Moses tok blodet og strøk det på alterhornene med fingeren og renset alteret for synd. Resten av blodet helte han ut ved foten av alteret. Slik gjorde han soning for alteret og helliget det.


text:
Så tok han alt fettet på innvollene og leverlappen og begge nyrene med fettet som var på dem. Moses lot det gå opp i røyk på alteret.


text:
Men oksen med skinn, kjøtt og mageinnhold brente han i ildenutenfor leiren, slik Herren hadde på lagt ham.


text:
Innvollene og beina ble vasket med vann. Så lot Moses hele væren gå opp i røyk på alteret. Det var et brennoffer til en duft som er behagelig for Herren, et gaveoffer for Herren slik han hadde på lagt Moses.


text:
Så førte han fram den andre væren, vigslingsværen, og Aron og sønnene hans la hendene på hodet til væren.


text:
Den ble slaktet, og Moses tok noe av blodet og strøk på Arons høyre øreflipp, på høyre tommelfinger og høyre stortå.


text:
Så ble Arons sønner ført fram, og Moses strøk noe av blodet på deres høyre øreflipp, høyre tommelfinger og høyre stortå. Resten av blodet stenket han rundt om på alteret.


text:
Han tok fettet, både fetthalen, alt fettet på innvollene, leverlappen, begge nyrene med fettet som var på dem, og dessuten det høyre låret.


text:
Fra kurvenmedusyret brød som sto for Herrens ansikt, tok han en rund, usyret kake, en oljekake og et flatt brød og la det på fettstykkene og det høyre låret.


text:
Alt dette la han i hendene på Aron og sønnene hans og lot dem svinge det som et svingeoffer for Herrens ansikt.


text:
Moses tok det av hendene deres og lot det gå opp i røyk på alteret sammen med brennofferet. Det var et innvielsesoffer til en duft som er behagelig for Herren. Et gaveoffer for Herren var det.


text:
Så tok Moses bryststykket og svingte det som et svingeoffer for Herrens ansikt. Det var den delen Moses fikk av vigslingsværen, slik Herren hadde på lagt ham.


text:
Så tok Moses noe av salvingsoljen og av blodet som sto på alteret, og skvettet det på Aron og klærne hans og på sønnene hans og klærne deres. Slik helliget han Aron og klærne hans og sønnene og klærne deres.


text:
Og Moses sa til Aron og sønnene hans: «Dere skal koke kjøttet ved inngangen til telthelligdommen og spise det der sammen med brødet i vigslingskurven, slik jeg har gitt på bud om: Aron og sønnene hans skal spise det.


text:
Og i sju dager skal dere ikke forlate inngangen til telthelligdommen, helt til den dagen innvielsestiden er til ende. I sju dager skal innvielsen vare.


text:
Som dere har gjort det i dag, slik har Herren på budt at det skal gjøre s siden, til soning for dere.


text:
Dere skal holde dere ved inngangen til telthelligdommen i sju dager, både dag og natt, og akte på det som Herren har bestemt, så dere ikke skal miste livet. For det har jeg fått på bud om.» 


text:
Han sa til Aron: «Ta en oksekalv til syndoffer og en vær til brennoffer, begge uten feil. Før dem fram for Herrens ansikt.


text:
Si så til israelittene: Ta en geitebukk til syndoffer, en kalv og et lam til brennoffer, årsgamle og uten feil,


text:
en okse og en vær til fredsoffer som skal ofres for Herrens ansikt, og så et grødeoffer med olje i. For i dag vil Herren vise seg for dere.» 


text:
De tok med seg det som Moses hadde gitt på bud om, fram til telthelligdommen. Så trådte hele menigheten fram og sto for Herrens ansikt.


text:
Da sa Moses: «Dette er det Herren har på budt dere å gjøre, slik at Herrens herlighet skal vise seg for dere.» 


text:
Og Moses sa til Aron: «Du skal gå fram til alteret og ofre syndofferet og brennofferet ditt og gjøre soning for deg selv og for folket! Bær så fram folkets offer og gjør soning for dem, slik som Herren har gitt på bud om!» 


text:
Arons sønner bar fram blodet til ham, og han dyppet fingeren i blodet og strøk det på alterhornene. Resten av blodet helte han ut ved foten av alteret.


text:
Fettet, nyrene og leverlappen av syndofferdyret lot han gå opp i røyk på alteret, slik som Herren hadde på lagt Moses.


text:
De rakte ham selve brennofferet, stykke for stykke og med hodet, og han lot det gå opp i røyk på alteret.


text:
Så bar han fram folkets offer. Han tok bukkensom var syndoffer for folket, slaktet den og ofret den som syndoffer på samme må te som den første.


text:
Grødeofferet bar han også fram. Han tok en håndfull av det og lot det gå opp i røyk på alteret, i tillegg til morgenbrennofferet.


text:
Han slaktet oksen og væren som var folkets fredsoffer. Sønnene hans rakte ham blodet, og han stenket det rundt om på alteret.


text:
Fettet på oksen og væren, både fetthalen, fettet som dekket innvollene, begge nyrene og leverlappen,


text:
Men bryststykkene og det høyre låret svingte han som et svingeoffer for Herrens ansikt, slik som Moses hadde gitt på bud om.


text:
Aron løftet hendene over folket og velsignet dem. Så gikk han ned, etter at han hadde båret fram syndofferet, brennofferet og fredsofferet.


text:
Deretter gikk Moses og Aron inn i telthelligdommen. Da de kom ut igjen, velsignet de folket, og Herrens herlighet viste seg for hele folket.


text:
Det fór ut ild fra Herren og fortærte det som var på alteret, både brennofferet og fettet. Da folket så det, ropte de høyt av glede og kastet seg ned med ansiktet mot jorden.


text:
Arons sønner Nadab og Abihu tok hver sin glopanne, tente ild i dem, la røkelse på ilden og baruinnviet ild fram for Herrens ansikt. Det hadde han ikke befalt dem.


text:
Og Moses sa til Aron: «Det var dette Herren talte om da han sa: på dem som er meg nær, viser jeg meg hellig; foran hele folket viser jeg min herlighet.» Da tidde Aron.


text:
Men Moses kalte på Misjael og Elsafan, sønner av Arons onkel Ussiel, og sa til dem: «Kom hit og bær brødrene deres bort fra helligdommen ogutenfor leiren!» 


text:
Da sa Moses til Aron og til Elasar og Itamar, sønnene hans: «Dere skal ikke la håret henge fritt eller flerre klærne, for da skal dere dø, og Herrens vrede vil ramme hele menigheten. Men brødrene deres, hele Israels hus, skal gråte over den ilden som Herren har tent.


text:
Gå ikke bort fra inngangen til telthelligdommen, for da kommer dere til å dø! For Herrens salvingsolje er på dere.» De gjorde som Moses sa.


text:
«Vin eller sterk drikk må du og sønnene dine ikke drikke når dere går inn i telthelligdommen, for da skal dere dø. Dette er en evig forskrift gjennom alle slekter


text:
Moses sa til Aron og til Elasar og Itamar, de sønnene som var igjen: «Ta det grødeofferet som er igjen av Herrens gaveoffer, og spis detusyret ved alteret! For høyhellig er det.


text:
Dere skal spise det på et hellig sted. For det er din og dine sønners rettmessige del av Herrens gaveoffer. Det har jeg fått på bud om.


text:
Brystet som svinges og låret som gis i offergave, skal dere spise på et rent sted, du og dine sønner og døtre med deg. For det er din og dine barns rettmessige del av israelittenes fredsoffer.


text:
Låret som gis i offergave, og brystet som svinges, skal de bære fram sammen med fettet av gaveofferet og svinge det som et svingeoffer for Herrens ansikt. Det skal være din og dine barns rettmessige del for alltid, slik Herren har befalt.» 


text:
Men Moses spurte etter syndofferbukken, og se, den var oppbrent! Da ble han sint på Elasar og Itamar, de av Arons sønner som var igjen, og sa:


text:
«Hvorfor har dere ikke spist syndofferet på det hellige stedet? Det er jo et høyhellig offer! Det har Herren gitt dere for å ta bort menighetens skyld og gjøre soning for dem for Herrens ansikt.


text:
Blodet ble ikke brakt til det indre av helligdommen. Dere skulle jo ha spist offerkjøttet i helligdommen, slik jeg har befalt!» 


text:
Da sa Aron til Moses: «I dag har de båret fram syndofferet og brennofferet sitt foran Herrens ansikt, og se hva som har rammet meg! Om jeg hadde spist syndoffer i dag, ville det ha vært rett i Herrens øyne?» 


text:
Av drøvtyggere eller klovdyr er det bare disse dere ikke må spise: kamelen, for den tygger drøv, men har ikke klover, den er uren for dere;


text:
og grisen, for den har klover, klover som er kløvd helt igjennom, men tygger ikke drøv, den er uren for dere.


text:
Kjøttet av disse dyrene må dere ikke spise, og de døde kroppene må dere ikke røre. De erurenefor dere.


text:
Dette kan dere spise av alt det som lever i vannet: Alt som har finner og skjell, enten det lever i havet eller i elver, kan dere spise.


text:
Men alt som ikke har finner og skjell, enten det finnes i havet eller i elvene, alt som myldrer i vannet, alt som lever der, det skal være motbydelig for dere.


text:
De skal være motbydelige for dere. Kjøttet av dem skal dere ikke spise, og de døde kroppene skal være motbydelige for dere.


text:
Disse fuglene skal være motbydelige for dere. De må ikke spises, for de er motbydelige: ørnen, lammegribben og svartgribben,


text:
Men disse kan dere spise av alt kryp som har vinger og går på fire: det som ovenfor føttene har leggben til åhoppe på marken med.


text:
Av dem kan dere spise disse: arbe-gresshopper, solam-gresshopper, hargol- og hagab-gresshopper av alle slag.


text:
Dette er de dyrene som dere blirureneav. Den som rører ved de døde kroppene deres, er uren helt til kvelden.


text:
Hvert dyr som har hover og ikke klover, og som ikke tygger drøv, erurentfor dere. Enhver som rører ved dem, blir uren.


text:
Og alle firbente dyr som går på poter, erurenefor dere. Enhver som rører ved de døde kroppene, blir uren helt til kvelden.


text:
Og den som bærer en slik kropp, skal vaske klærne sine, og han er uren helt til kvelden. De erurenefor dere.


text:
Blant smådyrene som myldrer på jorden, er disseurenefor dere: moldvarpen, musen og alle slags firfisler,


text:
Alt det som et slikt dødt dyr faller på, blirurent, enten det er trekar eller klær, skinn eller sekker eller noen annen bruksgjenstand. Det skal legges i vann, og det erurenthelt til kvelden. Da er det rent igjen.


text:
Kommer det vann derfra på noe som kan spises, blir deturent. Alt som kan drikkes, blirurenti slike kar.


text:
Alt det som et av disse døde dyrene faller på, blirurent. Enten det er en bakerovn eller en kokeovn, skal de slås i stykker. De erurene, ogurene skal de være for dere.


text:
Bare kilder og brønner som det samler seg vann i, er fortsatt rene. Men den som rører ved det døde dyret, blir uren.


text:
Den som spiser av dyret, skal vaske klærne sine, og han er uren helt til kvelden. Og den som bærer et slikt dyr, skal også vaske klærne, og han er uren helt til kvelden.


text:
Enten de kryper på buken, eller de går på fire eller flere føtter, må dere ikke spise dem. De er motbydelige.


text:
Gjør ikke dere selv motbydelige ved smådyr av noe slag! Gjør dere ikke ureneved dem, så dere ikke selv blirurene.


text:
For jeg er Herren deres Gud. Dere skal hellige dere og være hellige. For jeg er hellig. Dere skal ikke gjøre dere selvureneved smådyrene som det kryr av på jorden.


text:
For jeg er Herren som førte dere opp fra Egypt for å være deres Gud. Dere skal være hellige, for jeg er hellig.


text:
Dette er loven om dyrene og fuglene, om alle levende skapninger som det kryr av i vannet, og om alt levende som myldrer på jorden.


text:
Si til israelittene: Når en kvinne er med barn og føder en gutt, er hun uren i sju dager. Hun er uren like lenge som menstruasjonsdagene sine.


text:
Kvinnen skal vente i trettitre dager mens blodet hennes blir renset. Hun må ikke røre ved noe hellig og ikke komme til helligdommen før renselsesdagene er over.


text:
Hvis hun føder en jente, er hun uren i to uker, som ved menstruasjon. Og hun skal vente i sekstiseks dager mens blodet hennes blir renset.


text:
Når renselsesdagene for en sønn eller datter er over, skal hun komme til inngangen til telthelligdommen, til presten, med et årsgammelt lam som brennoffer og en dueunge eller en turteldue som syndoffer.


text:
Han skal ofre det for Herrens ansikt og gjøre soning for henne, så hun blir ren etter blødningen. Dette er loven for den som føder en gutt eller jente.


text:
Men hvis hun ikke har nok til et lam, kan hun ta to turtelduer eller to dueunger, én til brennoffer og én til syndoffer. Presten skal gjøre soning for henne så hun blir ren.


text:
Når noen får en blemme, etutslett eller en lys flekk på huden, kan det være et angrep av hudsykdom. Da skal han føres til presten Aron eller til en av sønnene hans, prestene.


text:
Presten skalundersøke det området på huden som er angrepet. Hvis hårene der er blitt hvite og området ser ut til åligge dypere enn huden, da er det et angrep av hudsykdom. Når han ser det, skal presten erklære ham for uren.


text:
Men hvis flekken er hvit og den ikke ser ut til åligge dypere enn huden og hårene på den ikke er blitt hvite, da skal presten holde den som er angrepet, innestengt i sju dager.


text:
Den sjuendedagen skal prestenundersøke ham igjen. Hvis området som er angrepet, eruforandret og ikke har bredt seg på huden, skal presten holde ham innestengt i sju dager til.


text:
Den sjuendedagen skal prestenundersøke ham enda en gang. Har området bleknet og ikke bredt seg på huden, skal presten erklære ham for ren. Det er bare etutslett. Han skal vaske klærne sine, og så er han ren.


text:
Men hvisutslettet likevel brer seg etter at han har vist seg for presten for å bli erklært for ren, skal han vise seg for presten enda en gang.


text:
Presten skalundersøke ham. Harutslettet bredt seg på huden, skal presten erklære ham for uren. Da er det hudsykdom.


text:
Presten skalundersøke ham. Hvis det er en hvit blemme på huden og hårene på den er blitt hvite og det gror villkjøtt i den,


text:
da er hudsykdommen varig, og presten skal erklære ham for uren. Han skal ikke stenge ham inne, for han er alt uren.


text:
da skal prestenundersøke ham. Dekker sykdommen hele kroppen, skal presten erklære den syke for ren. Når han er blitt hvit over det hele, er han ren.


text:
Når presten ser villkjøttet, skal han erklære ham for uren. For villkjøttet erurent. Da er det hudsykdom.


text:
Presten skalundersøke ham. Hvis området som er angrepet, er blitt hvitt, skal presten erklære den syke for ren. Da er han ren.


text:
men det så kommer en hvit blemme eller en lyserød flekk der byllen var, da skal han vise seg for presten.


text:
Presten skalundersøke ham. Hvis flekken ligger dypere enn huden og hårene på den er blitt hvite, skal presten erklære ham for uren. Det er et angrep av hudsykdom, den har brutt ut i byllen.


text:
Men hvis prestenundersøker flekken og det ikke er hvite hår der og den ikke ligger dypere enn huden og den er blek, da skal presten holde ham innestengt i sju dager.


text:
Men hvis den lyse flekken holder seg på samme sted uten åbre seg, da er det bare arr etter byllen, og presten skal erklære ham for ren.


text:
Har noen fått et brannsår på huden, og kjøttet som gror i såret, viser seg som en lyserød eller hvit flekk,


text:
skal prestenundersøke den. Hvis hårene på flekken er blitt hvite og den ligger dypere enn huden, da er det hudsykdom som har brutt ut i brannsåret, og presten skal erklære ham for uren. Det er et angrep av hudsykdom.


text:
Men hvis prestenundersøker den lyse flekken og det ikke er hvite hår på den og den ikke ligger dypere enn huden og den er blek, da skal han holde mannen innestengt i sju dager.


text:
Den sjuendedagen skal prestenundersøke ham. Hvis flekken da har bredt seg på huden, skal presten erklære ham for uren. Det er et angrep av hudsykdom.


text:
Men hvis flekken er blek og har holdt seg på samme sted uten åbre seg, da er det en blemme etter brannsåret, og presten skal erklære ham for ren. For dette er bare arr etter brannsåret.


text:
skal prestenundersøke området som er angrepet. Hvis det ser ut til åligge dypere enn huden og det er gule, tynne hår på det, skal presten erklære den syke for uren. Det er skurv, hudsykdom på hodet eller i skjegget.


text:
Når prestenundersøker området som er angrepet av skurv, og det ser ut til at det ikke ligger dypere enn huden, og at det ikke er svarte hår på det, da skal han holde den som er angrepet, innestengt i sju dager.


text:
Den sjuendedagen skal prestenundersøke det. Hvis skurven ikke har bredt seg, hvis det ikke er gule hår på den, og hvis den ikke ser ut til åligge dypere enn huden ellers,


text:
da skal den som har skurv, barbere seg, men ikke selve skurven, og presten skal holde ham innestengt i sju dager til.


text:
Den sjuendedagen skal prestenundersøke skurven. Hvis skurven ikke har bredt seg på huden og ikke ser ut til åligge dypere enn huden ellers, skal presten erklære den syke for ren. Han skal vaske klærne sine, og så er han ren.


text:
skal prestenundersøke ham. Har skurvenbredt seg på huden, skal presten ikke lete etter gule hår. Da er han uren.


text:
Men hvis skurvenholder seg på samme sted, så vidt presten kan se, og det har vokst svarte hår på den, da er skurvenhelbredet. Da er han ren, og presten skal erklære ham for ren.


text:
da skal prestenundersøke dem. Er det bleke, hvite flekker på huden, er det bare etufarligutslett som har brutt ut. Da er han ren.


text:
Men er det en lyserød flekk der han er skallet, enten det er i bakhodet eller i pannen, da er det hudsykdom som bryter ut.


text:
Presten skalundersøke ham. Hvis det er en lyserød blemme i bakhodet eller pannen og det ser ut til å være hudsykdom,


text:
da har han fått denne sykdommen. Da er han uren. Presten skal erklære ham for uren. Han har hudsykdom i hodet.


text:
Den som er angrepet av en slik sykdom, skal flerre klærne sine og la håret henge fritt. Han skal skjule skjegget og rope: «Uren, uren!» 


text:
eller på noe som er vevd eller knyttet av lin eller ull, eller på skinn eller noe som er laget av skinn.


text:
Det er grønnlige eller rødlige områder på klesplagget eller skinnet eller det som er vevd eller knyttet eller laget av skinn. Da er det et angrep av muggsykdom. Det skal vises fram for presten.


text:
Den sjuendedagen skal hanundersøke det igjen. Har angrepet da bredt seg på klesplagget eller på det som er vevd eller knyttet, eller på skinnet eller på det som er laget av skinn, da er det tærende sykdom. Da er deturent.


text:
Han skal brenne opp det som er angrepet, enten det er et klesplagg eller noe som er vevd eller knyttet av ull eller lin, eller noe som er laget av skinn. For det er tærende sykdom. Det skal brennes opp.


text:
Men hvis prestenundersøker det, og angrepet ikke har bredt seg på klesplagget eller på det som er vevd eller knyttet eller laget av skinn,


text:
Så skal prestenundersøke det etter at det er vasket. Hvis plagget som er angrepet, ikke ser annerledes ut enn før, da er deturent, selv om angrepet ikke har bredt seg. Du skal brenne det opp. Det er slikt som eter seg inn, på retten eller vrangen.


text:
Men hvis prestenundersøker det og området som er angrepet, er blitt blekt etter vasken, da skal han rive det av klesplagget eller skinnet eller av det som er vevd eller knyttet.


text:
Viser sykdommen seg igjen på klesplagget eller på det som er vevd eller knyttet eller laget av skinn, da bryter den ut. Du skal brenne opp det som er angrepet.


text:
Men går det av i vask på klesplagget eller det som er vevd eller knyttet eller laget av skinn, da skal det vaskes en gang til. Da er det rent.


text:
Dette er loven om angrep av muggsykdom på klær av ull eller lin og på det som er vevd eller knyttet, og på alle slags ting av skinn. Etter den skal de erklæres for rene ellerurene.


text:
og presten skal gåutenfor leiren og undersøke ham. Hvis den som er angrepet av sykdommen, er blitt frisk av den,


text:
skal presten få noen til å hen to levende, rene fugler, litt sedertre, karmosinrød ull og isop til renselsen av ham.


text:
Så skal han ta den levende fuglen, sedertreet, den karmosinrødeullenog isopen og dyppe alt sammen, også den levende fuglen, i blodet av den fuglensom er slaktet over det friske vannet,


text:
og skvette det sju ganger på den som skal renses for hudsykdom. Slik skal han rense ham. Så skal han slippe den levende fuglenfri på åpen mark.


text:
Den som skal renses, skal vaske klærne sine, barbere av seg alt håret og bade. Da er han ren. Siden kan han få komme inn i leiren. Men han skal holde segutenfor teltet sitt i sju dager.


text:
På den sjuendedagen skal han barbere alt håret sitt, hodet, skjegget og øyenbrynene, alt håret skal han barbere av seg. Og han skal vaske klærne sine og seg selv i vann. Da er han ren.


text:
Den åttende dagen skal han ta to feilfrie værlam og et årsgammelt, feilfritt hunnlam og til grødeoffer tre tiendedels mål fint mel blandet med olje, og så en log olje.


text:
Presten som foretar renselsen, skal føre den som skal renses og offergavene hans fram for Herrens ansikt, foran inngangen til telthelligdommen.


text:
Så skal presten ta det ene værlammet og bære det fram som skyldoffer sammen med den log olje som hører til, og han skal svinge det for Herrens ansikt.


text:
Han skal slakte lammet på det stedet hvor man slakter syndofferet og brennofferet, på det hellige stedet. For det er med skyldofferet som med syndofferet: Det hører presten til. Det er høyhellig.


text:
Presten skal ta noe av blodet fra skyldofferet og stryke på den som skal renses, på høyre øreflipp, høyre tommelfinger og høyre stortå.


text:
dyppe høyre pekefinger i oljen som han har i venstre hånd, og skvette litt av oljen med fingeren sju ganger for Herrens ansikt.


text:
Noe av den oljen som er igjen i hånden, skal han stryke på den som skal renses, på høyre øreflipp, høyre tommelfinger og høyre stortå, over blodet av skyldofferet.


text:
Resten av oljen som presten har i hånden, skal han smøre på hodet til den som skal renses. Slik skal presten gjøre soning for ham for Herrens ansikt.


text:
Så skal presten bære fram syndofferet og gjøre soning for den som skal renses for sinurenhet. Siden skal han slakte brennofferet.


text:
Og presten skal bære fram brennofferet og grødeofferet på alteret og gjøre soning for ham. Da er han ren.


text:
Men er det en fattig mann som ikke har råd til så mye, skal han ta et værlam til skyldoffer. Det skal svinges til soning for ham. Sammen med det skal han ta en tiendedels mål fint mel blandet med olje til grødeoffer, og en log olje,


text:
dessuten to turtelduer eller to dueunger, så mye han har råd til. Den ene skal være til syndoffer og den andre til brennoffer.


text:
Den åttende dagen etter at han er blitt ren, skal han komme med disse offergavene til presten, til inngangen til telthelligdommen, for Herrens ansikt.


text:
Presten skal ta skyldofferlammet og den oljen som hører til, og presten skal svinge det som et svingeoffer for Herrens ansikt.


text:
Når skyldofferlammet er slaktet, skal presten ta noe av blodet fra skyldofferet og stryke på den som skal renses, på høyre øreflipp, høyre tommelfinger og høyre stortå.


text:
og med høyre pekefinger skal presten skvette litt av oljen som han har i venstre hånd, sju ganger for Herrens ansikt.


text:
Noe av den oljen som presten har i hånden, skal han stryke på den som skal renses, på høyre øreflipp, høyre tommelfinger og høyre stortå, på de stedene hvor blodet av skyldofferet er.


text:
Resten av oljen som presten har i hånden, skal han smøre på hodet til den som skal renses. Slik skal han gjøre soning for ham for Herrens ansikt.


text:
den ene som syndoffer og den andre som brennoffer, etter som han har råd til, og sammen med dem grødeofferet. Slik skal presten gjøre soning for den som skal renses, for Herrens ansikt.


text:
Dette er den loven dere skal følge når en som har dårlig råd, er angrepet av hudsykdom og skal renses.


text:
Når dere kommer inn i Kanaans land, som jeg gir dere til eiendom, og jeg lar det komme et angrep av soppsykdom på et hus i deres eiendomsland,


text:
Da skal presten la huset rydde før han selv kommer for å undersøke soppangrepet, så ikke alt det som er i huset, blirurent. Etterpåkan presten komme og undersøke huset.


text:
Han skalundersøke angrepet. Hvis husveggene som er angrepet, har grønnlige eller rødlige fordypninger og overflaten på dem ligger dypere enn veggen,


text:
Den sjuendedagen skal presten komme tilbake og undersøke det. Har soppangrepet da bredt seg på husveggene,


text:
skal presten sette folk til åbryte ut de steinene som er angrepet, og kaste demutenfor byen, på eturentsted.


text:
De skal skrape huset ned innvendig, helt rundt, og murpussensom er skrapt av, skal kastesutenfor byen, på eturentsted.


text:
skal presten komme og undersøke det. Har angrepet da bredt seg på huset, er det tærende sykdom på det. Da er deturent.


text:
Huset skal rives ned, både steinene, treverket og all murpussen, og føresutenfor byen til eturentsted.


text:
Den som legger seg ned i huset, skal vaske klærne sine, og den som spiser i huset, skal vaske klærne sine.


text:
Men hvis presten kommer og undersøker huset og soppangrepet ikke har bredt seg i huset etter at det ble pusset, da skal presten erklære huset for rent. For soppangrepet er leget.


text:
Så skal han ta sedertreet, isopen, den karmosinrødeullenog den levende fuglenog dyppe det i blodet av den fuglensom er slaktet, og i det friske vannet og skvette på huset sju ganger.


text:
Når han på denne må ten har renset huset for synd med fugleblodet, det friske vannet, den levende fuglen, sedertreet, isopen og den karmosinrødeullen,


text:
skal han la den levende fuglenfly ut over markenutenfor byen. Slik skal han gjøre soning for huset. Da er det rent.


text:
På grunn av hans utflod skal dette regnes somurenhet: Entenutfloden flyter fra hans kjønnslem eller lemmet er tilstoppet avutfloden, så er detteurenhet.


text:
Og den som setter seg på noe han har sittet på, skal vaske klærne sine og bade; han er uren helt til kvelden.


text:
Den som rører ved kroppen til den som harutflod, skal vaske klærne sine og bade; han er uren helt til kvelden.


text:
Hvis den som harutflod, spytter på en som er ren, skal den han spyttet på, vaske klærne sine og bade; han er uren helt til kvelden.


text:
Den som rører ved noe av det han harunderseg, er uren helt til kvelden. Og den som bærer det bort, skal vaske klærne sine og bade; han er uren helt til kvelden.


text:
Rører den som harutflod, ved noen uten at han først har skylt hendene i vann, skal den han har tatt på, vaske klærne sine og bade; han er uren helt til kvelden.


text:
Rører den som harutflod, ved et leirkar, skal det knuses. Er det et trekar, skal det skylles i vann.


text:
Når den som harutflod, er blitt ren etterutfloden, skal han telle sju dager fram fra den tid han ble ren. Da skal han vaske klærne sine og kroppen i friskt vann. Så er han ren.


text:
Den åttende dagen skal han ta to turtelduer eller to dueungerog gå fram for Herrens ansikt, foran inngangen til telthelligdommen, og gi dem til presten.


text:
Og presten skal ofre dem, den ene som syndoffer og den andre som brennoffer. Slik skal presten gjøre soning for ham for Herrens ansikt etterutfloden.


text:
Og når en mann ligger med en kvinne og det går sæd fra ham, skal begge vaske seg i vann; de erurenetil kvelden.


text:
Når en kvinne harutflod ogutfloden er blod fra kroppen hennes, er hun uren i sju dager. Den som rører ved henne, er uren helt til kvelden.


text:
Og den som rører ved noe hun har sittet på, skal vaske klærne og bade; han er uren helt til kvelden.


text:
Ligger det et eller annet der hun har ligget eller sittet, og noen rører ved det, er han uren helt til kvelden.


text:
Dersom en mann ligger med henne, blir han uren av menstruasjonen hennes i sju dager. Alt han ligger på, blirurent.


text:
Når en kvinne harutflod slik at hun blør i mange dager uten at det er tiden for menstruasjonen hennes, eller menstruasjonen varer i lengre tid enn normalt, da er hun uren så lenge hun harutflod. Hun skal være uren som ved menstruasjon.


text:
Alt hun ligger på mensutfloden varer, blir som det hun ligger på undermenstruasjonen. Og alt hun sitter på, blirurent, somurenheten ved menstruasjon.


text:
Den åttende dagen skal hun ta to turtelduer eller to dueungerog bringe dem til presten, foran inngangen til telthelligdommen.


text:
Og presten skal ofre dem, den ene som syndoffer og den andre som brennoffer. Slik skal presten gjøre soning for henne for Herrens ansikt etter denureneutfloden.


text:
Dere skal befri israelittene forurenheten deres, så de ikke skal gjøre min bolig uren, den som står midt iblant dem, og døi sinurenhet.


text:
om kvinner som har menstruasjon, om den som harutflod, enten det er mann eller kvinne, og om menn som ligger medurenekvinner.


text:
Herren talte til Moses etter at de to sønnene til Aron var døde, de som døde da de trådte fram for Herrens ansikt.


text:
Herren sa til Moses: Si til din bror Aron at han ikke til hvilken som helst tid skal gå innenfor forhenget i helligdommen, fram til soningsstedet som er lokket på paktkisten, for da må han dø. For jeg viser meg i skyen over soningsstedet.


text:
Dette skal Aron ha med seg når han går inn i helligdommen: en ung okse til syndoffer og en vær til brennoffer.


text:
Han skal kle seg i en hellig kjortel av lin, dekke kroppen med bukserav lin, spenne et linbelte om livet og ta på seg en turbanav lin. Dette er de hellige klærne. Han skal vaske kroppen med vann før han tar dem på seg.


text:
Så skal han ta de to bukkene og stille dem fram for Herrens ansikt, i inngangen til telthelligdommen.


text:
Men den bukkensom loddet for Asasel faller på, skal stilles levende fram for Herrens ansikt. Ved den skal det gjøre s soning når den sendes ut i ørkenen til Asasel.


text:
Aron skal føre fram sin egen syndofferokse og gjøre soning for seg og sitt hus. Han skal slakte syndofferoksen sin.


text:
Så skal han fylle glopannen med glør fra alteret foran Herrens ansikt, og ta to fulle hender med finstøtt, velluktende røkelse og bære det innenfor forhenget.


text:
Han skal legge røkelsen på ilden for Herrens ansikt så skyen av røkelsen skjuler soningsstedet som er over vitnesbyrdet; ellers må han dø.


text:
Så skal han ta litt av okseblodet og skvette det med fingeren mot soningsstedet, på østsiden. Foran soningsstedet skal han sju ganger skvette litt blod med fingeren.


text:
Deretter skal han slakte den syndofferbukkensom er for folket, og bære blodet innenfor forhenget. Han skal gjøre med blodet som han gjorde med blodet av oksen: skvette det på soningsstedet og foran soningsstedet.


text:
Han skal gjøre soning for helligdommen på grunn av israelittenesurenhet, lovbruddene og alle syndene deres. Slik skal han gjøre med telthelligdommen, som står hos dem midt i deresurenhet.


text:
Det må ikke være noe menneske i telthelligdommen fra Aron går inn for å gjøre soning i helligdommen, og til han kommer ut igjen. Han skal gjøre soning for seg selv og sitt hus og for hele Israels forsamling.


text:
Så skal han gå ut til alteret som står for Herrens ansikt, og gjøre soning for det. Han skal ta litt av okseblodet og litt av bukkeblodet og stryke det rundt om på alterhornene.


text:
Sju ganger skal han skvette noe av blodet på alteret med fingeren, rense det for israelittenesurenhet og gjøre det hellig.


text:
Når Aron har fullført soningen for det hellige stedet, telthelligdommen og alteret, skal han føre fram den levende bukken,


text:
legge begge hendene på hodet til bukkenog bekjenne over den hele israelittenes skyld, alle lovbruddene og syndene deres. Han skal legge dem på hodet til bukken. Så skal han la en mann som står ferdig, sende den ut i ørkenen.


text:
Deretter skal Aron gå inn i telthelligdommen og ta av seg linklærne som han hadde på da han gikk inn i helligdommen, og han skal legge dem der.


text:
Han skal vaske kroppen med vann på et hellig sted, ta på seg sine egne klær og så gå ut og lage i stand sitt eget brennoffer og brennofferet for folket. Han skal gjøre soning for seg og for folket.


text:
Den mannen som sendte bukkenut til Asasel, skal vaske klærne sine og kroppen med vann. Så kan han få komme inn i leiren.


text:
Når blodet er båret inn i helligdommen til soning, skal syndofferoksen og syndofferbukkenføresutenfor leiren, og skinnet og kjøttet og mageinnholdet skal brennes opp.


text:
Dette skal være en evig forskrift for dere: I den sjuendemåneden, på den tiende dagen, skal dere ydmyke dere. Dere skal ikke gjøre noe slags arbeid, verken den som er født i landet, eller innflytteren som bor hos dere.


text:
For den dagen skal det gjøre s soning for dere så dere blir rene. Dere skal renses fra alle syndene deres for Herrens ansikt.


text:
Den presten som blir salvet og innsatt til å gjøre prestetjeneste etter sin far, skal utføre soningen. Han skal ta på seg linklærne, de hellige klærne,


text:
og gjøre soning for Det aller helligste. Han skal gjøre soning for telthelligdommen og alteret, for prestene og for hele folket som er samlet.


text:
Dette skal være en evig forskrift for dere: Én gang om året skal det gjøre s soning for israelittenes synder. Det som Herren hadde befalt Moses, ble utført.


text:
Tal til Aron og sønnene hans og til alle israelittene og si til dem: Dette er det som Herren har befalt:


text:
Det kan hende at en eller annen fra Israels hus slakter en okse, en sau eller en geit, i leiren ellerutenfor leiren,


text:
men ikke kommer til inngangen til telthelligdommen med dyret for å bære fram et offer til Herren foran Herrens bolig. Da skal det regnes som blodskyld for den mannen. Han har øst ut blod. Mannen skal støtes ut fra folket sitt.


text:
Derfor skal israelittene komme til Herren med de slaktofrene som de før har ofret ute på marken, ta dem med til inngangen til telthelligdommen, til presten, og ofre dem som fredsoffer til Herren.


text:
Presten skal stenke blodet på Herrens alter, det som står ved inngangen til telthelligdommen, og brenne fettet til en duft som er behagelig for Herren.


text:
De skal ikke lenger ofre slaktofrene sine til bukkene som de har drevet hor med. Dette skal være en evig forskrift for dem gjennom alle slekter.


text:
Og du skal si til dem: Det kan hende at en eller annen, fra Israels hus eller blant innflytterne som bor hos dem, ofrer et brennoffer eller slaktoffer,


text:
men ikke kommer med det til inngangen til telthelligdommen for åofre det til Herren. Den mannen skal støtes ut fra folket sitt.


text:
Enhver fra Israels hus eller blant innflytterne som bor hos dem, som spiser blod, skal jeg vende meg mot og støte ut fra folket hans.


text:
For en skapnings liv er i blodet, og jeg har gitt dere blodet på alteret til soning for livet deres. Blodet soner fordi livet er i det.


text:
Derfor har jeg sagt til israelittene: Ingen av dere må spise blod; heller ikke innflytterne som bor hos dere, må spise blod.


text:
Enhver av israelittene eller blant innflytterne som bor hos dem, som fanger et vilt dyr eller en fugl som kan spises, han skal la blodet renne ut og dekke det med jord.


text:
For blodet er livet i hver skapning. Derfor sa jeg til israelittene: Dere må ikke spise blodet av noen skapning, for blodet er livet i hver skapning. Den som spiser det, skal støtes ut.


text:
Hver person, enten han er født i landet eller er innflytter, som har spist av et dyr som er selvdødt eller ihjelrevet, skal vaske klærne sine og bade. Han er uren helt til kvelden. Da er han ren igjen.


text:
Dere skal ikke gjøre som de gjør i Egypt, det landet dere har bodd i, eller som de gjør i Kanaan, det landet jeg fører dere til. Dere skal ikke følge deres forskrifter.


text:
Mine lover skal dere holde, og mine forskrifter skal dere akte på, så dere følger dem. Jeg er Herren deres Gud.


text:
Dere skal holde mine forskrifter og lover. Det mennesket som lever etter dem, skal ha liv ved dem. Jeg er Herren.


text:
Du skal ikke kle din søster naken, enten hun er datter av din far eller din mor, enten hun er født hjemme eller ute.


text:
Du skal ikke kle datteren til din fars kone naken, hun som også er din fars datter. Hun er din søster.


text:
Du skal ikke kle både en kvinne og hennes datter nakne. Du skal ikke ta hennes sønnedatter eller datterdatter og kle dem nakne, de er av samme kjøtt og blod som henne. Det er skamløs gjerning.


text:
Du skal ikke ta en kvinne som medhustrufor søsteren sin og kle henne naken, ikke så lenge den andre er i live.


text:
Du skal ikke overlate noen av barna dine til Molok; du skal ikke vanhellige din Guds navn. Jeg er Herren.


text:
Du skal ikke ha samleie med et dyr av noe slag og gjøre deg uren ved det. Heller ikke skal en kvinne by seg fram til et dyr og pare seg med det. Det er motbydelig.


text:
Gjør dere ikke urenemed noe slikt! For de folkeslagene som jeg vil drive ut for dere, har gjort segurenemed alt dette.


text:
Men dere skal holde mine forskrifter og lover og ikke gjøre noen av disse avskyelige gjerninger, enten dere er født i landet eller er innflyttere der.


text:
Da må ikke landet spy dere ut fordi dere gjør deturent, slik det har spydd ut det folkeslaget som var der før dere.


text:
Så hold dere da til det jeg har bestemt, og følg ikke noen av de avskyelige forskriftene som de har fulgt før dere! Gjør dere ikke ureneved dem! Jeg er Herren deres Gud.


text:
Tal til hele Israels menighet og si til dem: Dere skal være hellige, for jeg, Herren deres Gud, er hellig.


text:
Enhver skal ha ærefrykt for sin mor og sin far, og dere skal holde mine sabbater. Jeg er Herren deres Gud.


text:
Dere skal ikke vende dere til av gudeneog ikke lage dere støpte gudebilder. Jeg er Herren deres Gud.


text:
Kjøttet skal spises samme dagen som dere ofrer, eller dagen etter. Det som er igjen til tredje dagen, skal brennes opp.


text:
Den som spiser det, fører skyld over seg, for han har vanhelliget det som var hellig for Herren. Han skal støtes ut fra folket sitt.


text:
Når dere høster inn korn i landet, skal du ikke skjære kornet helt ut til åkerkanten, og de aksene som ligger igjen når du har høstet, skal du ikke sanke sammen.


text:
På vinmarken skal du ikke sanke de druene som blir igjen, eller plukke dem som er falt ned. Du skal la dem være igjen til de fattige og innflytterne. Jeg er Herren deres Gud.


text:
Du skal ikke undertrykke din neste eller røve noe fra ham. Du skal ikke la lønnen til en dagarbeider ligge natten over hos deg.


text:
Du skal ikke forbanne en som er døv, og ikke legge en snublestein i veien for den som er blind. Du skal frykte din Gud. Jeg er Herren.


text:
Dere skal ikke gjøre urettnår dere dømmer. Du skal ikke holde med den svake parten og ikke ta parti for den mektige. Du skal dømme landsmannen din rettferdig.


text:
Du skal ikke gårundt og baktale ditt eget folk. Du skal ikke stådin neste etter livet. Jeg er Herren.


text:
Du skal ikke bære hat til din bror i hjertet, men du skal tale landsmannen din til rette, så du ikke fører synd over deg for hans skyld.


text:
Du skal ikke ta hevn og ikke bære nag til landsmennene dine, men du skal elske din neste som deg selv. Jeg er Herren.


text:
Dere skal holde mine forskrifter: Du skal ikke la to husdyravulikeslag pare seg. Du skal ikke så toulikeslag i åkeren din. Klær som er vevd av toulikeslag tråd, skal du ikke ha på deg.


text:
Det kan hende at en mann har samleie med en kvinne. Hun er en slavekvinne som er lovet bort til en annen mann, men er ennå ikke frikjøpt eller frigitt. Da skal det straffes. De skal ikke dø, for hun er ikke fri,


text:
Med skyldofferværen skal presten for Herrens ansikt gjøre soning for ham og for den synden han har gjort. Så får han tilgivelse for synden han har gjort.


text:
Når dere kommer inn i landet og planter alle slags trær til å spise av, skal dere holde den første fruktende bærer, for uren. I tre år skal fruktenvære uren for dere og ikke spises.


text:
Først i det femte året kan dere spise frukten. Slik får dere større avling. Jeg er Herren deres Gud.


text:
Dere skal ikke rispe dere opp på kroppen i sorg over en som er død, og ikke brenne inn skrifttegn på dere. Jeg er Herren.


text:
Du skal ikke vanhellige din datter ved å la henne prostituere seg, slik at landet driver hor og blir fullt av skamløshet.


text:
Dere skal ikke vende dere til gjenferd og ikke søke til spådomsånder så dere blirureneved dem. Jeg er Herren deres Gud.


text:
Innflytteren som bor hos dere, skal være som en av deres egne landsmenn. Du skal elske ham som deg selv. For dere har selv vært innflyttere i Egypt. Jeg er Herren deres Gud.


text:
Rett vekt og rette lodd, rett efa og rett hin skal dere bruke. Jeg er Herren deres Gud, som førte dere ut av Egypt.


text:
Si til israelittene: Er det noen av israelittene eller av innflytterne i Israel som gir et av barna sine til Molok, skal han dø. Folket i landet skal steine ham.


text:
Jeg vil vende meg mot mannen og støte ham ut fra folket. For han har gitt barnet sitt til Molok. Slik har han gjort min helligdom uren og vanhelliget mitt hellige navn.


text:
Men hvis folket i landet skulle lukke øynene for at mannen gir barnet sitt til Molok, og de ikke dreper ham,


text:
da vil jeg vende meg mot ham og hans slekt. Jeg vil støte ham ut av folket, både ham og alle dem som på samme må te driver hor og løper etter Molok.


text:
Den som vender seg til gjenferd og spådomsånder, driver hor og holder seg til dem, vil jeg vende meg mot og støte ut av folket.


text:
Når noen forbanner sin far eller sin mor, skal han dø. Han har forbannet sin far eller sin mor. Hans blod kommer over ham selv.


text:
En mann som bryter ekteskapet med en kvinne, en som bryter ekteskapet med sin nestes kone, skal dø. Det gjelder både mannen og kvinnen som har brutt ekteskapet.


text:
En som ligger med sin fars kone, avdekker sin fars nakenhet. De skal begge dø. Deres eget blod kommer over dem.


text:
Når en mann ligger med sin svigerdatter, skal begge dø. De har gjort en motbydelig gjerning. Deres eget blod kommer over dem.


text:
Når en mann ligger med en annen mann slik en ligger med en kvinne, har begge gjort noe avskyelig. De skal dø. Deres eget blod kommer over dem.


text:
En mann som tar en kvinne og hennes mor til kone, handler skamløst. Både han og de skal brennes. Slik skamløshet må ikke finnes blant dere.


text:
En kvinne som kommer nær et dyr og parer seg med det, skal du drepe, dyret også. De skal dø. Deres eget blod kommer over dem.


text:
Når en mann gifter seg med sin søster, sin fars eller mors datter, og de ser hverandre nakne, da er det en skam. De skal støtes ut for øynene på sine landsmenn. Han har kledd sin søster naken. Han har ført skyld over seg.


text:
Når en mann ligger hos en kvinne som har menstruasjon, kler han henne naken og blotter hennes kilde, og hun har selv blottet sin blodkilde. De skal begge støtes ut fra folket sitt.


text:
Du skal ikke kle din mors eller fars søster naken. For det er åblotte en nær slektning. De har ført skyld over seg.


text:
En mann som ligger med sin tante, avdekker sin onkels nakenhet. De må bære sin synd. De skal døbarnløse.


text:
Når en mann gifter seg med sin brors kone, er deturenhet. Han har avdekket sin brors nakenhet. De skal bli barnløse.


text:
Dere skal holde alle mine forskrifter og lover og leve etter dem! Da skal det ikke spy dere ut, det landet som jeg vil føre dere til og la dere bo i.


text:
Følg ikke forskriftene til de folkeslagene som jeg driver ut for dere! De gjør alt dette, og jeg avskyr dem.


text:
Men til dere har jeg sagt: Dere skal innta landet deres, og jeg vil gi det til dere for at dere skal ta det i eie, et land som flyter av melk og honning. Jeg er Herren deres Gud, som har skilt dere ut fra folkene.


text:
Dere skal skille mellom rene ogurenedyr og mellomureneog rene fugler, og ikke gjøre dere selv motbydelige med å spise de dyrene og fuglene og krypdyrene som jeg har skilt ut somurenefor dere.


text:
Dere skal være hellige for meg, for jeg, Herren, er hellig, og jeg har skilt dere ut fra folkene for at dere skal høre meg til.


text:
Når en mann eller kvinne har et gjenferd eller en spådomsånd i seg, skal de dø. De skal steines. Deres eget blod kommer over dem.


text:
Herren sa til Moses: Tal til prestene, Arons sønner, og si til dem: En prest skal ikke gjøre seg uren blant sine landsmenn ved årøre ved et lik,


text:
En søster som er jomfru og ikke har fått noen mann, kan han også gjøre seg uren ved når han er den nærmeste slektningen.


text:
Prestene skal ikke klippe seg snaue på hodet, de skal ikke rake skjegget i kantene og ikke rispe seg opp på kroppen.


text:
De skal være hellige for sin Gud og ikke vanhellige sin Guds navn, for de bærer fram Herrens gaveoffer til mat for sin Gud. Derfor skal de være hellige.


text:
Ingen av dem må gifte seg med en kvinne som er prostituert eller vanæret, og heller ikke med en kvinne som er skilt fra mannen sin. For presten er hellig for sin Gud.


text:
Og du skal holde ham hellig; han bærer fram mat for din Gud. Han skal være hellig for deg; for jeg, Herren, som helliger dere, er hellig.


text:
Den som er øversteprest blant brødrene sine, han som har fått helt salvingsoljen over hodet, er innsatt i tjenesten og kledd i de hellige klærne, han skal ikke la håret henge fritt og ikke flerre klærne sine.


text:
Han må ikke gå inn til noen som er død; ikke engang for sin egen far eller mor skal han gjøre seg uren.


text:
Han må ikke gå ut av helligdommen og ikke vanhellige sin Guds helligdom. For han er innviet ved sin Guds salvingsolje. Jeg er Herren.


text:
han må ikke ta en kvinne som er enke, fraskilt, vanæret eller prostituert. Bare en jomfru av sitt eget folk skal han ta til kone,


text:
Tal til Aron og si: Gjennom alle slekter skal ingen av dine etterkommere som har en feil på kroppen, komme og bære fram mat for sin Gud.


text:
Ingen som har en feil, kan ofre: ingen som er blind eller halt, ingen med en kroppsdel som er for kort eller for lang,


text:
ingen som er pukkelrygget eller dverg, ingen som har en hvit flekk på øyet eller skabb ellerutslett, og ingen som er skadet i pungen.


text:
Ingen av presten Arons etterkommere som har en feil, skal komme og bære fram Herrens gaveoffer. Har han en feil, skal han ikke komme og ofre mat for sin Gud.


text:
Men han må ikke komme fram til forhenget og ikke tre fram for alteret, siden han har en feil; han må ikke vanhellige mine helligdommer. For jeg er Herren, som helliger dem.


text:
Si til Aron og sønnene hans at de skal være varsomme med de hellige gavene som israelittene vier til meg, så de ikke vanhelliger mitt hellige navn. Jeg er Herren.


text:
Du skal si til dem: Dersom noen av etterkommerne deres, i slekt etter slekt, kommer nær de hellige gavene som israelittene vier til Herren, mens han er uren, skal han støtes bort fra mitt ansikt. Jeg er Herren.


text:
Ingen av Arons etterkommere som har hudsykdom ellerutflod, skal spise av de hellige gavene før han er blitt ren. Det skal heller ikke den som rører ved noen som er blitt uren ved lik, eller den det går sæd fra,


text:
eller den som rører ved noe krypdyr som en blir uren ved, eller ved et menneske som en på en eller annen må te blir uren ved.


text:
Den som rører ved noe slikt, er uren helt til kvelden, og han skal ikke spise av de hellige gavene før han har vasket hele kroppen i vann.


text:
De skal holde seg til det jeg har bestemt, så de ikke på drar seg skyld og dør fordi de vanhelliger det som er hellig. Jeg er Herren, som helliger dem.


text:
Ingenuinnviet skal spise det som er hellig. Den som har tilhold hos presten eller er leiekar hos ham, skal ikke spise det som er hellig.


text:
Men når en prest kjøper en slave som sin eiendom for penger, da kan slaven spise av det hellige; de som er født i hans hus, kan spise av maten hans.


text:
Men blir hun enke eller fraskilt og ikke har barn, og hun så vender tilbake til sin fars hus, da kan hun spise av maten hans som da hun var ung. Men ingenuinnviet skal spise av den.


text:
Når en mann av vanvare spiser noe hellig, skal han betale presten for det hellige og legge til en femtedel.


text:
og føre synd og skyld over folket ved å la dem spise de hellige gavene. For jeg er Herren, som helliger dem.


text:
Tal til Aron og sønnene hans og til alle israelittene og si: Når en israelitt eller en av innflytterne i Israel bærer fram et offer, enten det er et løfteoffer eller et frivillig offer de bærer fram for Herren som brennoffer,


text:
mådet være slik at dere kan vinne velvilje: Det skal være et feilfritt hanndyr av storfeet, sauene eller geitene.


text:
Når noen bærer fram for Herren et fredsoffer av storfeet eller småfeet, enten for åinnfri et løfte eller for å bringe et frivillig offer, da må det være et feilfritt dyr hvis det skal vinne velvilje. Det må ikke finnes feil på dyret.


text:
Dere skal ikke bære fram for Herren et dyr som er blindt eller har brukketet bein eller har sår eller lider av byller, skabb eller annetutslett. Dere skal ikke legge gaveoffer av slike dyr på alteret for Herren.


text:
En okse eller sau som har for lange eller for korte lemmer, kan du ofre som frivillig offer, men som et løfteoffer blir det ikke tatt imot med velvilje.


text:
Dyr som har fått testiklene klemt eller knust, revet eller skåret, skal dere ikke ofre til Herren. Slikt må dere ikke gjøre i landet deres.


text:
Heller ikke skal dere kjøpe slike dyr avutlendinger og bære dem fram som mat for deres Gud. Dyrene er skadet, det er en feil på dem. Dere kan ikke vinne velvilje ved dem.


text:
Når en kalv eller et lam eller et kje blir født, skal de følge moren i sju dager. Men fra den åttende dagen av blir de mottatt med velvilje som gaveoffer for Herren.


text:
Dere må ikke vanhellige mitt hellige navn, for jeg skal holdes hellig blant israelittene. Jeg er Herren, som helliger dere.


text:
Tal til israelittene og si til dem: Dette er Herrens høytider, mine fastsatte tider da dere skal kalle inn til hellige samlinger.


text:
I seks dager kan det arbeides, men den sjuendedagen skal være sabbat, en hviledag med hellig samling. Da må dere ikke gjøre noe arbeid. Det skal være sabbat for Herren alle steder hvor dere bor.


text:
Og den femtende dagen i samme måneden er det deusyrede brøds høytid for Herren. I sju dager skal dere spise usyret brød.


text:
Alle sju dagene skal dere bære fram gaveoffer for Herren. Den sjuendedagen skal dere også holde en hellig samling. Da må dere ikke gjøre noe arbeid.


text:
Tal til israelittene og si til dem: Når dere kommer inn i det landet jeg vil gi dere, og skjærer kornet der, da skal dere gå til presten med det første kornbåndet dere har skåret.


text:
Han skal svinge det for Herrens ansikt så dere kan vinne velvilje. Dagen etter sabbaten skal presten svinge kornbåndet.


text:
Den dagen dere svinger kornbåndet, skal dere bære fram et årsgammelt lam uten feil som brennoffer for Herren


text:
og grødeofferet som hører til. Det skal være to tiendedels mål fint mel blandet med olje. Det er et gaveoffer for Herren med en duft som er behagelig. Drikkofferet skal være en fjerdedels hin vin.


text:
Dere skal ikke spise brød og ikke ristet eller friskt korn før den dagen dere bærer fram offergaven for deres Gud. Dette skal være en evig forskrift for dere gjennom alle slekter, hvor dere enn bor.


text:
Fra dagen etter sabbaten, fra den dagen dere kommer med kornbåndet som skal svinges, skal dere telle sju fulle uker.


text:
Dere skal telle femti dager, til dagen etter den sjuendesabbaten. Da skal dere bære fram for Herren et grødeoffer av den nye grøden.


text:
Fra stedene der dere bor, skal dere ta med to brød som skal svinges. De skal være laget av to tiendedels mål fint mel og bakt med surdeig. Det er førstegrøden for Herren.


text:
Sammen med brødet skal dere bære fram sju årsgamle lam uten feil, en ung okse og to værer som skal være brennoffer for Herren, og grødeofferet og drikkofrene som hører til. Det er et gaveoffer med en duft som er behagelig for Herren.


text:
Presten skal svinge de to lammene for Herrens ansikt sammen med brødene av førstegrøden. Det er et svingeoffer for Herrens ansikt. Det skal være viet til Herren og tilhøre presten.


text:
Samme dag skal dere kalle inn til samling, en hellig samling skal det være for dere. Da må dere ikke gjøre noe arbeid. Dette skal være en evig forskrift for dere gjennom alle slekter, hvor dere enn bor.


text:
Når dere høster inn kornet i landet, skal du ikke skjære kornet helt ut til åkerkanten, og de aksene som ligger igjen når du har høstet, skal du ikke sanke inn. Du skal la dem ligge til de fattige og innflytterne. Jeg er Herren deres Gud.


text:
Tal til israelittene og si: Den første dagen i den sjuendemåneden skal dere holde hviledag. Da skal dere blåse i horn for åminne om den hellige samlingen.


text:
Merk dere den tiende dagen i denne sjuendemåneden, soningsdagen. Det skal være en hellig samling for dere, og dere skal ydmyke dere og bære fram gaveoffer for Herren.


text:
Den dagen må dere ikke gjøre noe arbeid, for det er soningsdag. Da skal det gjøre s soning for dere for Herren deres Guds ansikt.


text:
Dere skal ikke gjøre noe arbeid. Dette skal være en evig forskrift for dere gjennom alle slekter, hvor dere enn bor.


text:
En sabbat, en hviledag, skal det være for dere, og dere skal ydmyke dere. Fra kvelden den niende dagen i måneden, fra den kvelden til den neste, skal dere holde hviledag.


text:
Tal til israelittene og si: Fra den femtende dagen i denne sjuendemåneden skal dere holde løvhyttefest for Herren i sju dager.


text:
I sju dager skal dere bære fram gaveoffer for Herren. Den åttende dagen skal dere holde en hellig samling og bære fram gaveoffer for Herren. Da er det høytidssamling, og dere må ikke gjøre noe arbeid.


text:
Dette er Herrens høytider da dere skal kalle inn til hellige samlinger. Dere skal bære fram gaveoffer for Herren, brennoffer og grødeoffer, slaktoffer og drikkoffer, hver dag det som hører den dagen til.


text:
I tillegg kommer Herrens sabbater, gavene og løfteofrene deres og de frivillige offer som dere gir Herren.


text:
Merk dere den femtende dagen i den sjuendemåneden, når dere samler inn grøden i landet. Da skal dere feire Herrens høytid i sju dager. Den første dagen skal være hviledag, og den åttende dagen skal være hviledag.


text:
Den første dagen skal dere ta frukt av edle trær, palmeblad, greiner av løvtrær og av piletrær ved bekkene, og dere skal glede dere i sju dager for Herren deres Guds ansikt.


text:
Hvert år skal dere feire høytid for Herren i sju dager. Dette skal være en evig forskrift for dere gjennom alle slekter. I den sjuendemåneden skal dere feire denne høytiden.


text:
Slik skal etterkommerne deres vite at jeg lot israelittene bo i hytter da jeg førte dem ut av Egypt. Jeg er Herren deres Gud.


text:
Gi israelittene befaling om å skaffe deg ren olje av knust oliven til lampene, så det alltid kan tennes lys.


text:
I telthelligdommen, utenfor forhenget som er foran kisten med vitnesbyrdet, skal Aron sørge for at lampene alltid brenner for Herrens ansikt fra kveld til morgen. Dette skal være en evig forskrift for dere gjennom alle slekter.


text:
Så skal du ta fint mel og bake tolv runde kaker. I hver kake skal det være to tiendedeler av et mål.


text:
På hver rad skal du legge ren røkelse. Den skal være et på minningsoffer for brødene, et gaveoffer for Herren.


text:
I all fremtid skal brødene legges fram for Herrens ansikt, sabbat etter sabbat. Det er en evig pakt hos israelittene.


text:
Brødene tilhører Aron og sønnene hans, som skal spise dem på et hellig sted. De er høyhellige og er hans del av Herrens gaveoffer. Det er en evig forskrift.


text:
Blant israelittene var det en mann som var sønn av en israelittisk kvinne, men som hadde en egyptisk far. I leiren kom sønnen av den israelittiske kvinnen i krangel med en israelitt.


text:
Denne sønnen spottet Navnet og forbannet det. Da førte de ham til Moses. Moren hans het Sjelomit og var datter til Dibri fra Dans stamme.


text:
Før spotterenutenfor leiren! Alle som hørte ham, skal legge hendene på hodet hans, og hele menigheten skal steine ham.


text:
Og den som spotter Herrens navn, skal dø; hele menigheten skal steine ham. Enten han er innflytter eller født i landet, skal han drepes når han spotter Navnet.


text:
brudd for brudd, øye for øye, tann for tann. Den samme skaden som han volder en annen, skal han selv få.


text:
En og samme lov skal gjelde for dere, enten dere er innflyttere eller født i landet. For jeg er Herren deres Gud.


text:
Dette sa Moses til israelittene, og de førte spotterenutenfor leiren og steinet ham. Israelittene gjorde som Herren hadde befalt Moses.


text:
Tal til israelittene og si til dem: Når dere kommer inn i det landet jeg vil gi dere, skal landet holde sabbat for Herren.


text:
I seks år skal du så til åkeren din, og i seks år skal du beskjære vinstokkene og samle inn grøden i landet.


text:
Men i det sjuendeåret skal det være sabbat, et hvileår for landet, en sabbat for Herren. Da skal du verken så åkeren din eller beskjære vinstokkene.


text:
Du skal ikke høste det som har vokst av seg selv etter forrige høst, og du skal ikke plukke druer på enustelt vinstokk. Det skal være sabbatsår for landet.


text:
Det som landet selv bringer fram i sabbatsåret, skal være til føde for dere, for deg og slaven og slavekvinnen din, for de fremmede som arbeider eller bor hos deg,


text:
Så skal du telle sju sabbatsår fram, sju ganger sju år, så tiden for de sju sabbatsårene blir førtini år.


text:
På den tiende dagen i den sjuendemåneden skal du blåse høyt i horn; på soningsdagen skal dere la hornet lyde i hele landet.


text:
Dere skal holde det femtiende året hellig og rope ut frihet i landet for alle som bor der. Det skal være et frigivelsesår for dere. Da skal dere komme tilbake, hver til sin eiendom og hver til sin slekt.


text:
Det femtiende året skal være et frigivelsesår for dere. Da skal dere ikke så, ikke høste det som har vokst av seg selv, og ikke plukke druene avustelte vinstokker.


text:
For det er et frigivelsesår; det skal være hellig for dere. Dere kan spise det som marken selv bærer fram.


text:
Når du selger noe til en landsmann eller kjøper noe av ham, skal dere ikke gjøre urettmot hverandre.


text:
Du skal betale ham etter antall år siden frigivelsesåret, og han skal sette prisen etter antall år du kan høste grøden.


text:
Jo flere år det er igjen, jo større skal kjøpesummenvære, og jo færre år, jo mindre kjøpesum. For det er bare et visst antall avlinger han selger deg.


text:
Dere skal følge mine forskrifter og holde mine lover så dere lever etter dem. Da skal dere bo trygt i landet.


text:
Det kan hende at dere spør: «Hva skal vi spise det sjuendeåret når vi ikke sår og ikke samler inn grøde?» 


text:
Når dere sår det åttende året, skal dere ennå spise av den gamle grøden. Helt til det niende året, helt til grøden kommer, skal dere ha gammelt korn å spise.


text:
Jord må ikke selges for all fremtid. For landet er mitt, og dere er fremmede og innflyttere hos meg.


text:
Når din bror blir så fattig at han må selge noe av eiendommen sin, skal den løsningsmannen som er nærmest, komme og innløse det som broren har solgt.


text:
skal han trekke fra de årene som er gått siden han solgte. Han skal gi kjøperen betaling for den tiden som er igjen, og så kan han vende tilbake til eiendommen sin.


text:
Men får han ikke råd til å kjøpe den tilbake, skal jorden tilhøre kjøperen helt til frigivelsesåret. Men i frigivelsesåret blir den fri, og da kan han vende tilbake til eiendommen sin.


text:
Når noen selger et bolighus i en by med murer omkring, gjelder løsningsretten bare en tid. Han har rett til åinnløse huset innen ett år etter salget.


text:
Men blir det ikke innløst innenutgangen av året, skal huset som ligger i en by med murer omkring, tilhøre kjøperen og hans etterkommere for all fremtid. Det blir ikke fritt i frigivelsesåret.


text:
Men husene i landsbyer uten murer omkring skal regnes likt med jordene på landet. De kan løses inn, og i frigivelsesåret blir de fri.


text:
Når det gjelder levittbyene, har levittene alltid løsningsrett til hus i byene som ligger på deres eiendom.


text:
Hvis en av levittene løser inn det huset han har solgt i byen der han har eiendom, blir det fritt i frigivelsesåret. For husene i de byene som hører levittene til, er deres eiendom blant israelittene.


text:
Når din bror blir så fattig at han ikke kan greie seg lenger, skal du ta deg av ham som du gjør med en innflytter og en fremmed, så han kan livberge seg hos deg.


text:
Du må ikke kreve rente eller fortjeneste av ham; du skal frykte din Gud, så din bror kan livberge seg hos deg.


text:
Da kan han flytte fra deg, både han og barna hans, dra hjem til sin slekt og vende tilbake til sine fedres eiendom.


text:
Vil du få deg en slave eller en slavekvinne, skal dere kjøpe dem av folkeslagene som bor rundt omkring dere.


text:
Dere kan også kjøpe slaver av de fremmede som holder til hos dere, og av etterkommerne deres som bor hos dere og er født i landet. Dere kan eie dem,


text:
og dere kan la dem gå i arv til barna deres etter dere, så de kan eie dem for alltid. Dere kan bruke dem som slaver. Men blant dine brødre israelittene må ingen være som en hard hersker mot andre.


text:
Det kan hende at en innflytter eller en fremmed hos deg får god råd, mens din bror som bor nær ham, blir så fattig at han må selge seg til denne innflytteren eller denne fremmede, eller til en som er av innflytterslekt.


text:
eller en onkel, en fetter eller en annen av hans eget kjøtt og blod. får han råd, kan han gjøre det selv.


text:
Da skal han og den som har kjøpt ham, sammen regne ut tiden fra det året han solgte seg og til frigivelsesåret, og kjøpesummen skal deles på antallet år. Det skal være som om han hadde vært leiekar hos ham.


text:
Er det ennå mange år igjen, skal han betale tilbake en tilsvarende del av summenog slik kjøpe seg fri.


text:
Men er det få år igjen til frigivelsesåret, skal han regne etter og betale en løsesum som svarer til disse årene.


text:
Han skal være som en leiekar hos ham år for år. Du må ikke tåle at den fremmede er som en hard hersker mot ham.


text:
For det er meg israelittene tjener. De er mine tjenere som jeg har ført ut av Egypt. Jeg er Herren deres Gud.


text:
Dere skal ikke lage dere av guder, ikke reise gudebilder eller steinstøtter og ikke sette opp billedsteiner i landet deres og tilbe dem. For jeg er Herren deres Gud.


text:
Hos dere skal tresketiden vare helt til vinhøsten, og vinhøsten skal vare til kornet blir sådd. Dere skal spise dere mette av eget brød og bo trygt i landet deres.


text:
Jeg vil gi fred i landet, og dere skal legge dere uten at noen skremmer dere. Villdyrene vil jeg rydde ut av landet, og sverd skal ikke herje i landet deres.


text:
Fem av dere skal jage hundre, og hundre skal jage ti tusen. Fiendene skal falle for sverd foran dere.


text:
Jeg er Herren deres Gud, som førte dere ut av Egypt for at dere ikke skulle være slaver for dem. Jeg brøt i stykker stengene på åket deres, og jeg lot dere gåoppreist.


text:
hvis dere forakter forskriftene mine og har avsky for mine lover, så dere ikke holder alle budenemine, men bryter min pakt,


text:
da skal jeg for min del gjøre dette mot dere: Jeg straffer dere med redsler, med tæring og feber, så øynene sluknerog livskraften svinner. Til ingen nytte skal dere så kornet deres; fiendene deres skal spise det.


text:
Jeg vil vende meg mot dere, og dere skal bli slått av fienden. De som hater dere, skal herske over dere, og dere skal flykte selv om ingen forfølger dere.


text:
Jeg knuser den stolte makten deres. Himmelen over dere lar jeg bli som jern og jordenunderdere som bronse.


text:
Dere skal bruke opp kreftene til ingen nytte, for landet deres skal ikke gi sin grøde, og trærne i landet skal ikke bære frukt.


text:
Hvis dere setter dere opp mot meg og ikke vil høre på meg, slår jeg dere sju ganger så hardt for syndene deres.


text:
Jeg sender ville dyr mot dere. De skal røve barna deres, drepe feet og gjøre dere få i antall, så veiene deres blir øde.


text:
Jeg sender mot dere et sverd som hevner paktsbruddet. Om dere samler dere i byene, sender jeg pest inn blant dere, og dere skal bli overgitt i fiendehånd.


text:
Når jeg bryter i stykker brødstaven for dere, skal ti kvinner steke brød i en og samme ovn. De skal gi dere brødet etter vekt, og dere skal spise, men ikke bli mette.


text:
da vil jeg for min del sette meg opp mot dere i vrede og tukte dere sju ganger så hardt for syndene deres.


text:
Jeg ødelegger offerhaugenederes, gjør ende på røkelsesaltrene og kaster likene av dere oppåde livløse av gudene deres; for jeg har avsky for dere.


text:
Jeg gjør byene deres til ruinerog legger helligdommene øde. Jeg vil ikke kjenne den behagelige duftenfra deres offer.


text:
Men dere vil jeg spre blant folkeslagene, og med sverd i hånd vil jeg forfølge dere. Landet deres skal bli til ødemark og byene til ruiner.


text:
Da skal landet ta igjen sabbatsårene sine, hele den tiden det ligger øde, mens dere er i fiendeland. Ja, da skal landet hvile og ta igjen sabbatsårene.


text:
Så lenge det ligger øde, skal det hvile. Da skal det få den hvile det ikke fikk i sabbatsårene, mens dere bodde der.


text:
Og dem av dere som er igjen, vil jeg gjøre redde der ute i fiendenes land, selv lyden av fykende løv skal jage dem. De skal flykte som en flykter for sverdet og falle enda ingen forfølger dem.


text:
Den ene skal snuble over den andre, som om sverd var etter dem, enda ingen forfølger dem. Dere skal ikke holde stand mot fienden,


text:
Og de av dere som ennå er igjen, skal tæres bort i fiendenes land fordi de har syndet. Ja, også fordi fedrene deres har syndet, skal de tæres bort.


text:
Da skal de bekjenne sin egen og fedrenes skyld. De handlet troløst mot meg og satte seg opp mot meg.


text:
Derfor vil også jeg sette meg opp mot dem og føre dem til fiendeland. Da skal deresuomskårne hjerte ydmyke seg, og de skal få bøte for sin synd.


text:
så vil jeg huske min pakt med Jakob. Pakten med Isak og pakten med Abraham vil jeg også huske. Jeg vil huske landet.


text:
Men landet skal bli forlatt av dem og ta igjen sabbatsårene sine mens det ligger øde etter dem. Og de må bøte for sin skyld fordi, ja, fordi de foraktet mine lover og sjelen hadde avsky for mine forskrifter.


text:
Men likevel vil jeg ikke forakte dem og ha avsky for dem når de er i fiendeland. Jeg vil ikke gjøre ende på dem og ikke bryte min pakt med dem. For jeg er Herren deres Gud.


text:
Til beste for dem vil jeg huske pakten med forfedrene, som jeg førte ut av Egypt rett for øynene på folkeslagene fordi jeg ville være deres Gud. Jeg er Herren.


text:
Dette er de forskriftene, budeneog lovene som Herren fastsatte mellom seg og israelittene på Sinai-fjellet gjennom Moses.


text:
Tal til israelittene og si til dem: Når noen vil innfri et løfte som gjelder mennesker viet til Herren, skal løsesummenfastsettes slik:


text:
En mann som er mellom tjue og seksti år, skal ha en verdi på femti sjekel sølv etter helligdommens vekt.


text:
Er det et menneske som er mellom fem og tjue år, skal verdien av en gutt være tjue sjekel og av en jente ti sjekel.


text:
Er det et barn mellom en må ned og fem år, skal verdien av en gutt være fem sjekel sølv og av en jente tre sjekel sølv.


text:
Er det et menneske på seksti år eller mer, skal verdien av en mann være femten sjekel og av en kvinne ti sjekel.


text:
Er noen så fattig at han ikke kan betale disse pengene, skal han stilles fram for presten, og presten skal fastsette verdien på ham. Presten skal sette verdien etter det han som ga løftet, har råd til.


text:
En må ikke erstatte det eller bytte det ut med et annet dyr, verken et godt dyr med et dårlig eller et dårlig med et godt. Skulle en likevel bytte et dyr med et annet, skal både dyret som byttes ut, og det andre regnes for hellige.


text:
Gjelder løftet eturentdyr, et av dem som ikke kan ofres til Herren, skal det føres fram for presten.


text:
Og presten skal verdsette det etter som det er, godt eller dårlig. Den verdi som presten fastsetter, skal det ha.


text:
Når noen vier huset sitt som en helligdom til Herren, skal presten fastsette verdien på det, enten det er godt eller dårlig. Den verdien som presten fastsetter, skal gjelde.


text:
Vil den som har helliget huset sitt, innløse det, skal han betale en femtedel mer enn det er verdsatt til. Da blir det hans.


text:
Når noen helliger et stykke av sin odelsjord til Herren, skal verdien fatstsettes etter mengden av så korn: Til en homer bygg svarer femti sjekel sølv.


text:
Men er det etter frigivelsesåret han helliger jorden, skal presten regne ut verdien etter de år som er igjen til neste frigivelsesår, og prisen skal settes ned tilsvarende.


text:
Men skulle den som har helliget et stykke jord, ønske åinnløse det, skal han legge en femtedel til verdien. Da er det hans for godt.


text:
Når det gis fri i frigivelsesåret, skal det være viet til Herren, på samme må te som bannlyst jord. Presten skal få det i eie.


text:
skal presten regne ut verdien etter den tid som er igjen til neste frigivelsesår, og mannen skal betale pengene samme dag. De skal være viet til Herren.


text:
All fastsettelse av verdi skal være i den vekten som brukes ved helligdommen, der en sjekel er tjue gera.


text:
Førstefødte dyr i buskapen må ingen hellige. Som førstefødte hører de Herren til. Enten det er storfe eller småfe, hører de Herren til.


text:
Er deturenedyr, skal en løse dem inn etter verdien og legge til en femtedel. Blir de ikke innløst, skal de selges for verdien.


text:
Når en mann vier noe av alt det han eier, til Herren som bannlyst gods, enten det er folk eller fe eller odelsjord, da må det ikke selges eller innløses. Alt som er bannlyst, er høyhellig og hører Herren til.


text:
All tiende i landet, både av grøden på marken og av fruktenpåtrærne, hører Herren til. Den er viet til Herren.


text:
All tiende av storfe og småfe, av alt som gårundergjeterens stav, hvert tiende dyr, skal være viet til Herren.


text:
En skal ikke se etter om det er godt eller dårlig, og ikke bytte det. Men skulle det likevel bli byttet i et annet, skal både dyret som byttes ut, og det andre være hellige. De kan ikke løses inn.


text:
Herren talte til Moses i telthelligdommen i Sinai-ørkenen. Det var på den første dagen i den andre måneden i det andre året etter at de dro ut av Egypt. Han sa:


text:
Tell opp hele Israels menighet, slekt for slekt og familie for familie, og skriv ned navnet på alle menn, hode for hode.


text:
Du og Aron skal mønstre alle stridsdyktige i Israel som er tjue år eller mer, hæravdeling for hæravdeling.


text:
Dette er deutvalgte fra menigheten, lederne for sine fedres stammer, overhodene for Israels tusener.


text:
De kalte sammen hele menigheten på den første dagen i den andre måneden. Alle som var tjue år eller mer, ble ført inn i navnelister etter slekter og familier, hode for hode.


text:
Etterkommerne av Ruben, Israels førstefødte, ble ført inn i listene, slekt for slekt og familie for familie. Alle stridsdyktige som var tjue år eller mer, ble ført inn, hode for hode.


text:
Simons etterkommere ble ført inn i listene, slekt for slekt og familie for familie. Alle stridsdyktige som var tjue år eller mer, ble mønstret, hode for hode.


text:
Gads etterkommere ble ført inn i listene, slekt for slekt og familie for familie. Alle stridsdyktige som var tjue år eller mer, ble innskrevet.


text:
Judas etterkommere ble ført inn i listene, slekt for slekt og familie for familie. Alle stridsdyktige som var tjue år eller mer, ble innskrevet.


text:
Jissakars etterkommere ble ført inn i listene, slekt for slekt og familie for familie. Alle stridsdyktige som var tjue år eller mer, ble innskrevet.


text:
Sebulonsetterkommere ble ført inn i listene, slekt for slekt og familie for familie. Alle stridsdyktige som var tjue år eller mer, ble innskrevet.


text:
Etterkommerne av Josefs sønn Efraim ble ført inn i listene, slekt for slekt og familie for familie. Alle stridsdyktige som var tjue år eller mer, ble innskrevet.


text:
Manasses etterkommere ble ført inn i listene, slekt for slekt og familie for familie. Alle stridsdyktige som var tjue år eller mer, ble innskrevet.


text:
Benjamins etterkommere ble ført inn i listene, slekt for slekt og familie for familie. Alle stridsdyktige som var tjue år eller mer, ble innskrevet.


text:
Dans etterkommere ble ført inn i listene, slekt for slekt og familie for familie. Alle stridsdyktige som var tjue år eller mer, ble innskrevet.


text:
Asjers etterkommere ble ført inn i listene, slekt for slekt og familie for familie. Alle stridsdyktige som var tjue år eller mer, ble innskrevet.


text:
Naftalis etterkommere ble ført inn i listene, slekt for slekt og familie for familie. Alle stridsdyktige som var tjue år eller mer, ble innskrevet.


text:
Dette er de som ble mønstret av Moses og Aron og lederne for Israel. Lederne var tolv mann, én for hver slekt.


text:
Israelittene ble mønstret, familie for familie, alle stridsdyktige i Israel som var tjue år eller mer.


text:
Men du skal sette levittene til å ha ansvar for vitnesbyrdets bolig, medutstyret der og alt som hører til. De skal bære boligen og altutstyret og gjøre tjeneste der, og de skal slåleir rundt den.


text:
Når boligen skal flyttes, skal levittene ta den ned. Og når den skal reises igjen, skal levittene sette den opp. Om en fremmed kommer nær den, skal han dø.


text:
Men levittene skal slåleir rundt vitnesbyrdets bolig, for at ikke vrede skal ramme Israels menighet. Levittene skal ha ansvar for vitnesbyrdets bolig.


text:
Israelittene skal slåleir, hverundersitt banner og sin families merke. Leiren skal ligge omkring telthelligdommen og være vendt mot den.


text:
Juda med sitt banner skal slåleir på østsiden, mot soloppgangen, hæravdeling for hæravdeling. Nahsjon, sønn av Amminadab, er leder for Juda-sønnene,


text:
De som er mønstret i Judas leir, er i alt 186 400, hæravdeling for hæravdeling. Disse skal bryte opp først.


text:
Ruben med sitt banner skal slåleir mot sør, hæravdeling for hæravdeling. Elisur, sønn av Sjede'ur, er leder for Ruben-sønnene,


text:
Simons stamme skal slåleir ved siden av. Sjelumiel, sønn av Surisjaddai, er leder for Simon-sønnene,


text:
De som er mønstret i Rubensleir, er i alt 151 450, hæravdeling for hæravdeling. Disse skal bryte opp som nummerto.


text:
Telthelligdommen skal føres ut når levittenes leir bryter opp; den er midt mellom de andre leirene. Slik de slår leir, skal de bryte opp, hver på sin plass og undersitt banner.


text:
Efraim med sitt banner skal slåleir mot vest, hæravdeling for hæravdeling. Elisjama, sønn av Ammihud, er leder for Efraim-sønnene,


text:
Manasses stamme skal slåleir ved siden av Efraim. Gamliel, sønn av Pedasur, er leder for Manasse-sønnene,


text:
De som er mønstret i Efraims leir, er i alt 108 100, hæravdeling for hæravdeling. Disse skal bryte opp som nummertre.


text:
Dans stamme med sitt banner skal slåleir mot nord, hæravdeling for hæravdeling. Ahieser, sønn av Ammisjaddai, er leder for Dan-sønnene,


text:
Dette er de israelittene som ble mønstret, familie for familie. Tallet på dem som ble mønstret i leirene, hæravdeling for hæravdeling, var i alt 603 550.


text:
Men levittene ble ikke mønstret sammen med de andre israelittene, for dette hadde Herren på lagt Moses.


text:
Israelittene gjorde alt Herren hadde på lagt ham. Slik slo de leirundersine bannere, og slik brøt de opp, hver enkelt med sin slekt og sin familie.


text:
Dette er slektshistorien til Aron og Moses, på den tiden da Herren talte til Moses på Sinai-fjellet.


text:
Det er navnene på sønnene Aron hadde, de som var salvet til prester og innviet til å gjøre prestetjeneste.


text:
Nadab og Abihu døde for Herrens ansikt da de bar framuinnviet ild for ham i Sinai-ørkenen. De hadde ingen sønner. Siden gjorde Elasar og Itamar prestetjenesteundersin far Aron.


text:
De skal gjøre tjeneste for ham og hele menigheten foran telthelligdommen og utføre tjenesten ved boligen.


text:
De skal ta hånd om altutstyret i telthelligdommen og pliktene som israelittene har når de gjør tjeneste ved boligen.


text:
Du skal overgi levittene til Aron og sønnene hans. Blant israelittene skal disse være fullt og helt overgitt til ham.


text:
Aron og hans sønner skal du sette til å gjøre prestetjeneste. Kommer en fremmed nær det hellige, skal han dø.


text:
Se, jeg har tatt ut levittene fra de andre israelittene i stedet for alle førstefødte i Israel, de som åpner morslivet. Levittene skal tilhøre meg.


text:
For alle førstefødte tilhører meg. Den dagen jeg slo i hjel alle førstefødte i Egypt, helliget jeg alle de førstefødte i Israel, både mennesker og dyr. De er mine. Jeg er Herren.


text:
«Du skal mønstre levittene, familie for familie og slekt for slekt! Alle av hankjønn som er en må ned eller mer, skal du mønstre.» 


text:
De som ble mønstret fra disse slektene, var 7500 i tallet. Alle av hankjønn som var en må ned eller mer, ble mønstret.


text:
Gersjon-sønnene hadde ansvar for telthelligdommen, for selve boligen og teltet, for taket på det og forhenget foran åpningen til telthelligdommen,


text:
omhenget rundt forgården som låomkring boligen og alteret, forhenget foran åpningen inn til forgården, snorene og alt arbeidet med dette.


text:
Til Kehat hørte Amram-sønnenes slekt, Jishar-sønnenes slekt, Hebron-sønnenes slekt og Ussiel-sønnenes slekt. Det er Kehat-sønnenes slekter.


text:
Da alle av hankjønn som var en må ned eller mer, var talt opp, var det 8600 som skulle utføre oppgavene ved helligdommen.


text:
De hadde ansvar for paktkisten, bordet, lysestaken, altrene, utstyret som de brukte ved tjenesten i helligdommen, og forhenget og alt arbeidet med dette.


text:
Den øverste lederen for levittene var Elasar, sønn av Aron, presten. Han hadde tilsyn med dem som gjorde tjeneste ved helligdommen.


text:
Lederen for fars huset til Merari-slektene var Suriel, sønn av Abihajil. De slo leir på nordsiden av boligen.


text:
Merari-sønnene hadde ansvar for å ta seg av plankene i boligen, tverrstengene, stolpene og soklene, altutstyret der og alt arbeidet med dette,


text:
Moses og Aron og sønnene hans slo leir foran boligen, foran telthelligdommen, mot soloppgangen i øst. Det var de som utførte oppgaver i helligdommen på israelittenes vegne. Om enuinnviet kommer nær, skal han dø.


text:
Tallet på levittene som Moses og Aron mønstret på Herrens ord, slekt for slekt, alle av hankjønn som var en må ned eller mer, var 22 000.


text:
Herren sa til Moses: Du skal mønstre de førstefødte i Israel, alle av hankjønn som er en må ned eller mer, og skrive dem inn i manntallet.


text:
Du skal ta ut levittene. De er mine. Jeg er Herren. Du skal ta ut dem i stedet for alle de førstefødte blant israelittene, og levittenes husdyri stedet for alt førstefødt blant israelittenes husdyr.


text:
Tallet på alle førstefødte som ble mønstret og skrevet inn i manntallet, alt hankjønn som var en må ned eller mer, var 22 273.


text:
Ta levittene i stedet for alle de førstefødte blant israelittene, og levittenes dyr i stedet for deres dyr. Levittene er mine. Jeg er Herren.


text:
skal du ta fem sjekel for hver. En sjekel tilsvarer tjue gera etter den vekten som brukes i helligdommen.


text:
Fra de førstefødte blant israelittene fikk han pengene, 1365 sjekel etter den vekten som brukes i helligdommen.


text:
alle menn som er mellom tretti og femti år, alle som skal gjøre plikttjeneste og utføre arbeid ved telthelligdommen.


text:
Når leiren skal bryte opp, skal Aron og sønnene hans komme og ta ned det forhenget som skjermer, og bre det ut over kisten med vitnesbyrdet.


text:
De skal legge en duk av fint skinn på kisten og deretter strekke over den et klede som er av fiolett purpurhelt igjennom. Så skal de sette i bærestengene.


text:
Over bordet med skuebrød skal de strekke et klede i fiolett purpur. På det skal de sette fatene, skålene, krukken e og kannene til drikkofferet. også brødet som alltid ligger framme, skal være der.


text:
Og over alt dette skal de bre et karmosinrødt klede. Så skal de dekke det med et teppe av fint skinn og sette bærestengene i.


text:
De skal ta et klede av fiolett purpurog dekke lysestaken og lampene som er på den, tengene, pannene og alle oljekrukkene som de bruker når de steller staken.


text:
De skal legge staken og altutstyret som hører til, i et teppe av fint skinn og sette det på en båre.


text:
Over det gullkledde alteret skal de bre et klede av fiolett purpur. Så skal de dekke det med et teppe av fint skinn og sette bærestengene i.


text:
De skal ta altutstyret som de bruker når de gjør tjeneste i helligdommen, og legge det i et klede av fiolett purpur. Så skal de dekke det med et teppe av fint skinn og sette det på en båre.


text:
Oppådet skal de legge altutstyret som de bruker i altertjenesten: glopannene, kjøttgaflene, ildskuffene og offerskålene, altutstyret som hører til alteret. Så skal de bre en duk av fint skinn over det og sette bærestengene i.


text:
Når Aron og sønnene hans er ferdige med å dekke helligdommen og altutstyret der, skal leiren brytes. Da skal Kehat-sønnene komme og bære. Men de må ikke røre ved det hellige. Gjør de det, skal de dø. Dette er det Kehat-sønnene skal bære av det som hører til telthelligdommen.


text:
Elasar, sønn av presten Aron, har ansvaret for lampeoljen, den velluktende røkelsen, det daglige grødeofferet og salvingsoljen. Han skal ha ansvar for hele boligen og alt som er i den, både helligdommen ogutstyret der.


text:
For at de skal berge livet og ikke dø når de kommer nær det høyhellige, skal dere gjøre slik med dem: Aron og sønnene hans skal gå og si til hver enkelt av dem hva de skal gjøre, og hva de skal bære.


text:
Du skal mønstre alle menn som er mellom tretti og femti år, alle som kan gjøre plikttjeneste. De skal utføre arbeid ved telthelligdommen.


text:
De skal bære teltdukenesom hører til boligen, de som dekker telthelligdommen: teppet av fint skinn som ligger over det, og forhenget foran åpningen til telthelligdommen,


text:
dessuten omhenget rundt forgården og forhenget foran åpningen til forgården som er omkring boligen og alteret, og tauene og altutstyret som de trenger til arbeidet. De skal gjøre alt arbeidet med dette.


text:
Alt arbeidet Gersjon-sønnene utfører, alt de skal bære og alt de skal gjøre, skal skje etter ordre fra Aron og sønnene hans. Dere skal se til at de tar ansvar for alt de har å bære.


text:
Dette er arbeidet Gersjon-slektene har å gjøre ved telthelligdommen. Itamar, presten Arons sønn, skal ha tilsyn med tjenesten deres.


text:
Du skal mønstre alle menn som er mellom tretti og femti år, alle som kan gjøre plikttjeneste. De skal utføre arbeidet ved telthelligdommen.


text:
Dette er det de har ansvar for å bære når de arbeider med telthelligdommen: boligens planker, tverrstenger, stolper og sokler,


text:
dessuten stolpene rundt forgården med sokler, pluggerog snorer, altutstyret og alt de trenger til arbeidet. Dere skal sette opp en liste og navngi altutstyret de har ansvar for å bære.


text:
Dette er Merari-slektenes arbeid ved telthelligdommen. Og Itamar, sønn av presten Aron, skal ha tilsyn med det.


text:
Moses og Aron og lederne for menigheten mønstret så Kehat-sønnene, slekt for slekt og familie for familie,


text:
Dette er de av Kehats slekter som ble mønstret, alle som skulle arbeide ved telthelligdommen, og som Moses og Aron mønstret på Herrens ord gjennom Moses.


text:
Alle menn mellom tretti og femti år som kunne gjøre plikttjeneste, skulle utføre arbeid ved telthelligdommen.


text:
Dette er de av Gersjons slekter som ble mønstret, alle som arbeidet ved telthelligdommen, og som Moses og Aron mønstret på Herrens ord.


text:
Dette er de av Meraris slekter som ble mønstret, de som Moses og Aron mønstret på Herrens ord gjennom Moses.


text:
alle menn mellom tretti og femti år, alle som skulle gjøre tjeneste, og alle som skulle arbeide ved telthelligdommen og bære det som hører til.


text:
De ble mønstret av Moses på Herrens ord, hver enkelt til det han skulle gjøre og bære. De ble mønstret slik Herren hadde på lagt Moses.


text:
«Du skal på legge israelittene å sende bort fra leiren alle med hudsykdom, alle medutflod og alle som erureneetter å ha rørt ved lik.


text:
Både menn og kvinner skal dere sende bort. La dem gåutenfor leiren så de ikke gjør leiren uren, der jeg bor midt iblant israelittene.» 


text:
Folket gjorde som Herren sa, og sendte de ureneutenfor leiren. Som Herren sa til Moses, slik gjorde israelittene.


text:
Si til israelittene: Når en mann eller en kvinne gjør en synd mot et annet menneske og dermed er troløs mot Herren og fører skyld over seg,


text:
da skal de bekjenne synden de har gjort. Så skal de gi full erstatning forugjerningen og en femtedel i tillegg til den de har gjorturettmot.


text:
Men hvis den andre ikke har noen løsningsmann som kan ta imot erstatningen, skal den gis til Herren og tilfalle presten, sammen med soningsværen som han ofrer til soning for synderen.


text:
og en annen mann har samleie med henne. Men mannen hennes vet ikke om det, for hun har gjort seg uren i det skjulte. Det er ingen vitner, og hun blir ikke grepet på fersk gjerning.


text:
Men så kommer det sjalusi over mannen, og han mistenker at hans kone har gjort seg uren. Det kan også hende at sjalusi kommer over mannen så han mistenker sin kone selv om hun ikke har gjort seg uren.


text:
Da skal mannen ta sin kone med seg til presten og bære fram offer for henne, en tiendedels efa byggmel. Han skal ikke helle ut olje over det og ikke legge røkelse på. For det er et matoffer for sjalusi og et på minningsoffer om synd.


text:
Så skal han hente hellig vann i et leirkar og ta noe av støvet som er på gulveti boligen, og ha det i vannet.


text:
Når presten har stilt kvinnen fram for Herrens ansikt, skal han løse håret hennes og legge på minningsofferet i hendene hennes; det er et grødeoffer for sjalusi. I sin egen hånd skal presten ha det bitre forbannelsesvannet.


text:
Så skal presten ta kvinnen i ed og si til henne: «Så sant ingen mann har ligget med deg, så sant du ikke har kommet på avveier og gjort deg uren for mannen din, skal du være fri fra dette bitre forbannelsesvannet.


text:
Men har du kommet på avveier fra mannen din og gjort deg uren, og har en annen enn mannen din ligget med deg» 


text:
–og nå skal presten ta kvinnen i ed med forbannelseseden og si til henne: «måtte Herren la deg bli et tegn på forbannelse midt blant folket ditt, måtte Herren launderlivet ditt falle ned og morslivet hovne opp.


text:
Måtte forbannelsesvannet komme ned i innvollene dine så morslivet hovner opp og underlivet faller ned.» Og kvinnen skal si: «Amen, amen.» 


text:
Og han skal la kvinnen drikke av det bitre forbannelsesvannet så det kan komme inn i henne og gi bitter smerte.


text:
Så skal presten ta grødeofferet for sjalusi ut av hånden på kvinnen, svinge det for Herrens ansikt og bære det fram til alteret.


text:
Han skal ta en håndfull av på minningsofferet og brenne det på alteret. Etterpå skal han la kvinnen drikke av vannet.


text:
Når hun drikker av vannet, og dersom hun er uren og har vært utro mot mannen sin, da skal forbannelsesvannet volde bitter smerte når det kommer ned i henne. Morslivet hennes skal svulme opp og underlivet falle ned, og hun skal være en forbannelse blant folket sitt.


text:
Men hvis kvinnen ikke har gjort seg uren, men er ren, da skal hun væreuskadd og fremdeles kunne få barn.


text:
eller når sjalusi kommer over en mann og han blir sjalu på sin kone, da skal han stille kvinnen fram for Herrens ansikt, og presten skal gjøre med henne alt det som står i denne loven.


text:
Tal til israelittene og si til dem: Om noen, mann eller kvinne, høytidelig avlegger et nasireerløfte og vier seg til Herren,


text:
skal han holde seg borte fra vin og sterk drikk. Han skal ikke drikke eddik som er laget av vin eller av sterk drikk. Han skal heller ikke drikke noen saft laget av druer og ikke spise druer, verken friske eller tørkede.


text:
Så lenge han er nasireer, skal han ikke spise noe som kommer fra vinstokken, ikke engang druekjerner eller skall.


text:
Så lenge nasireerløftet gjelder, må det ikke komme barberkniv på hodet hans. Helt til dagene da han er viet til Herren, er over, skal han være hellig. Han skal la håret på hodet vokse og henge fritt.


text:
Om faren eller moren, broren eller søsteren dør, må han ikke gjøre seg uren på grunn av dem. For hodet hans bærer tegnet på at han er viet til sin Gud.


text:
Men om noen dør brått oguventet helt inntil ham, så hodet hans blirurentmens det er innviet, skal han barbere hodet den dagen han blir ren. Den sjuendedagen skal han barbere det.


text:
Den åttende dagen skal han bringe to turtelduer eller to dueungertil presten ved åpningen til telthelligdommen.


text:
Presten skal ofre den ene som et syndoffer og den andre som brennoffer og slik gjøre soning for ham, for lovbruddetsom skjedde da han kom nær liket. Samme dag skal han hellige hodet sitt på ny.


text:
Han skal vie seg til Herren for like lang tid som han først hadde lovet, og bære fram et årsgammelt lam som skyldoffer. Den første tiden faller bort fordi hodet hans bleurentmens det var innviet.


text:
Dette er loven for nasireeren: Den dagen nasireertiden hans er over, skal han føres fram foran åpningen til telthelligdommen.


text:
Han skal bære fram offeret sitt for Herren: et årsgammelt værlam uten feil som brennoffer, et årsgammelt, feilfritt hunnlam som syndoffer og en feilfri vær som fredsoffer,


text:
en kurv medusyrede brød av fint mel, formet som kaker med olje i ogusyrede kjekskaker smurt med olje, dessuten grødeofferet og drikkofrene som hører til.


text:
Væren skal han lage til som fredsoffer for Herren sammen med kurvenmed deusyrede brødene. Presten skal bære fram grødeofferet og drikkofferet hans.


text:
Så skal nasireeren barbere sitt innviede hode ved åpningen til telthelligdommen. Han skal ta håret som var innviet, og legge det på ilden som erunderfredsofferet.


text:
Presten skal ta den kokte bogen av væren, enusyret kake fra kurvenog enusyret kjekskake og legge det i hendene på nasireeren etter at han har barbert av seg det innviede håret.


text:
Dette skal presten svinge for Herrens ansikt som et svingeoffer. Det er helliget til presten i tillegg til brystet som svinges og låret som gis i avgift. Siden kan nasireeren drikke vin.


text:
Dette er loven om nasireeren. Den som avlegger løfte om et offer til Herren av det han har råd til, i tillegg til det innvielsen hans krever, må gjøre som han har lovet. Dette kommer i tillegg til loven om innvielsen hans.


text:
Da Moses var ferdig med åreise boligen, salvet og helliget han den og altutstyret som hørte til. Alteret ogutstyret som hørte til det, salvet og helliget han.


text:
Da kom Israels ledere fram, de som var overhoder for familiene og ledere for stammene, de som sto over alle som var mønstret.


text:
De brakte sine offer fram for Herren: seks vogner med tak og tolv okser, en vogn for to ledere og en okse for hver av dem. De førte dem fram foran boligen.


text:
«Ta imot disse! De skal brukes til arbeidet ved telthelligdommen. Gi dem til levittene, til hver enkelt etter det arbeidet han har.» 


text:
Han ga fire vogner og åtte okser til Merari-sønnene, etter det arbeidet de hadde hos Itamar, sønn av presten Aron.


text:
Lederne kom med offer til innvielsen av alteret da det ble salvet, og bar ofrene sine fram til alteret.


text:
Da sa Herren til Moses: «Lederne skal komme hver sin dag og ofre sine offer til innvielsen av alteret.» 


text:
Hans offer var et sølvfat som veide 130 sjekel, og en sølvskål på 70 sjekel etter vekten i helligdommen, begge fulle av hvetemel blandet med olje til grødeoffer,


text:
og til fredsoffer to okser, fem værer, fem bukkerog fem årsgamle værlam. Dette var offeret fra Nahsjon, sønn av Amminadab.


text:
Han bar fram offeret sitt: et sølvfat som veide 130 sjekel, en sølvskål på 70 sjekel etter vekten i helligdommen, begge fulle av hvetemel blandet med olje til grødeoffer,


text:
og til fredsoffer to okser, fem værer, fem bukkerog fem årsgamle værlam. Dette var offeret fra Netanel, sønn av Suar.


text:
Hans offer var et sølvfat som veide 130 sjekel, en sølvskål på 70 sjekel etter vekten i helligdommen, begge fulle av hvetemel blandet med olje til grødeoffer,


text:
og til fredsoffer to okser, fem værer, fem bukkerog fem årsgamle værlam. Dette var offeret fra Eliab, sønn av Helon.


text:
og til fredsoffer to okser, fem værer, fem bukkerog fem årsgamle værlam. Dette var offeret fra Elisur, sønn av Sjede'ur.


text:
og til fredsoffer to okser, fem værer, fem bukkerog fem årsgamle værlam. Dette var offeret fra Sjelumiel, sønn av Surisjaddai.


text:
og til fredsoffer to okser, fem værer, fem bukkerog fem årsgamle værlam. Dette var offeret fra Eljasaf, sønn av De'uel.


text:
og til fredsoffer to okser, fem værer, fem bukkerog fem årsgamle værlam. Dette var offeret fra Elisjama, sønn av Ammihud.


text:
og til fredsoffer to okser, fem værer, fem bukkerog fem årsgamle værlam. Dette var offeret fra Gamliel, sønn av Pedasur.


text:
og til fredsoffer to okser, fem værer, fem bukkerog fem årsgamle værlam. Dette var offeret fra Abidan, sønn av Gidoni.


text:
og til fredsoffer to okser, fem værer, fem bukkerog fem årsgamle værlam. Dette var offeret fra Ahieser, sønn av Ammisjaddai.


text:
og til fredsoffer to okser, fem værer, fem bukkerog fem årsgamle værlam. Dette var offeret fra Pagiel, sønn av Okran.


text:
og til fredsoffer to okser, fem værer, fem bukkerog fem årsgamle værlam. Dette var offeret fra Ahira, sønn av Enan.


text:
Dette var gavene fra Israels ledere ved innvielsen av alteret, den dagen det ble salvet: tolv sølvfat, tolv sølvskåler og tolv gullskåler.


text:
Hvert sølvfat var på 130 sjekel og hver sølvskål på 70 sjekel. Alt sølvet i karene veide til sammen 2400 sjekel etter vekten i helligdommen.


text:
De tolv gullskålene som var fulle av røkelse, veide 10 sjekel hver etter vekten i helligdommen. Til sammen veide gulleti skålene 120 sjekel.


text:
All buskapen som gikk med til brennoffer, var 12 okser, 12 værer, 12 årsgamle værlam med de grødeofrene som hørte til, og 12 geitebukkertil syndoffer.


text:
All buskapen som gikk med til fredsoffer, var 24 okser, 60 værer, 60 bukkerog 60 årsgamle værlam. Dette var gavene som ble gitt da alteret ble salvet og vigslet.


text:
Når Moses gikk inn i telthelligdommen for å snakke med ham, hørte han røsten tale til seg fra soningsstedet over kisten med vitnesbyrdet, mellom de to kjerubene. Der talte han til ham.


text:
«Tal til Aron og si: Når du setter opp lampene, skal de sju lampene lyse opp rett foran lysestaken.» 


text:
Aron gjorde det slik. Han satte opp lampene slik at de kastet lys rett foran lysestaken, slik Herren hadde på lagt Moses.


text:
Slik var lysestaken laget: Den var av hamret gull. Fra foten til kronen var den hamret gull. Moses laget lysestaken etter forbildet som Herren hadde vist ham.


text:
Dette skal du gjøre for årense dem: Skvett renselsesvann på dem. Så skal de barbere seg over hele kroppen og vaske klærne sine. Slik skal de rense seg.


text:
De skal ta en ung okse og grødeofferet som hører til, hvetemel blandet med olje. Til syndoffer skal du ta en annen ung okse.


text:
For Herrens ansikt skal Aron innvie levittene som et svingeoffer fra israelittene, slik at de kan gjøre tjeneste for Herren.


text:
Levittene skal legge hendene på hodet til oksene. Så skal du ofre den ene oksen som syndoffer og den andre som brennoffer for Herren, for å gjøre soning for levittene.


text:
Siden skal levittene komme og gjøre tjeneste ved telthelligdommen, etter at du har renset dem og innviet dem som et svingeoffer.


text:
For de er overgitt, helt overgitt til meg og atskilt fra de andre israelittene. Jeg har tatt dem som mine egne i stedet for alle som åpner morslivet, alle førstefødte hos israelittene.


text:
For alt førstefødt hos israelittene, både av folk og av fe, tilhører meg. Den dagen jeg slo i hjel alt førstefødt i Egypt, helliget jeg dem som mine.


text:
Jeg tok levittene ut fra de andre israelittene og overga dem til Aron og sønnene hans. De skal tjene israelittene i telthelligdommen og gjøre soning for dem, så det ikke skal kommeulykke over israelittene om de kommer for nær helligdommen.


text:
Moses og Aron og hele Israels menighet gjorde dette med levittene. Alt som Herren hadde på lagt Moses når det gjaldt levittene, det gjorde israelittene med dem.


text:
Levittene renset seg og vasket klærne sine. Aron innviet dem som et svingeoffer til Herren og gjorde soning for dem, så de ble rene.


text:
Etter dette kom levittene og gjorde sin tjeneste ved telthelligdommenundertilsyn av Aron og sønnene hans. Alt som Herren hadde på lagt Moses når det gjaldt levittene, det gjorde de med dem.


text:
Slik skal det være med levittene: Fra de er tjuefemår gamle, skal de mønstres til tjeneste i telthelligdommen.


text:
De kan hjelpe sine brødre i telthelligdommen med å utføre oppgavene deres, men noe arbeid skal de ikke ha. Slik skal du gjøre det med levittene og oppgavene deres.


text:
Herren talte til Moses i Sinai-ørkenen i den første måneden i det andre året etter at de hadde gått ut av landet Egypt. Han sa:


text:
Den fjortende dagen i denne måneden, i skumringen, skal dere holde høytiden til fastsatt tid. Dere skal holde den etter alle lover og forskrifter.» 


text:
De holdt påske i Sinai-ørkenen, i den første måneden på den fjortende dagen, i skumringen. Israelittene gjorde alt slik som Herren hadde på lagt Moses.


text:
Det var noen menn som hadde kommet nær et lik og blitturene, så de ikke kunne holde påske den dagen. De samlet seg foran Moses og Aron samme dag.


text:
Disse mennene sa: «Vi kom nær et lik og bleurene. Hvorfor blir vi nektet å bære fram Herrens offer på høytiden sammen med de andre israelittene?» 


text:
Tal til israelittene og si: Enhver som kommer nær et lik og blir uren, eller som er på en lang reise, enten det er dere eller etterkommerne deres, og som ønsker å holde påske for Herren,


text:
skal holde den i den andre måneden, på den fjortende dagen. Medusyret brød og bitreurter skal de spise påske lammet.


text:
De må ikke la noe av lammet bli igjen til neste morgen eller bryte noe bein på det. De skal holde påske i samsvar med forskriftene.


text:
Om en mann som er ren og ikke er på reise, lar være å holde påske, vil han bliutryddet av folket sitt fordi han ikke bar fram Herrens offer på høytiden. Den mannen må bære straffen for sin synd.


text:
Om en innflytter som bor hos dere, vil holde påske for Herren, skal han feire i samsvar med de lover og forskrifter som gjelder for høytiden. En og samme ordning skal gjelde for dere, både for innflytteren og for den som er født i landet.


text:
Den dagen boligen ble reist, dekket skyen boligen, altsåteltet med vitnesbyrdet. Om kvelden låden over boligen og så ut som ild, helt til om morgenen.


text:
Hver gang skyen løftet seg fra teltet, brøt israelittene opp, og på det stedet hvor skyen stanset, slo de leir.


text:
På Herrens ord brøt israelittene opp, og på Herrens ord slo de leir. Så lenge skyen låover boligen, holdt de seg i leiren.


text:
Det hendte at skyen lånoen få dager over boligen. På Herrens ord holdt de seg i leiren, og på Herrens ord brøt de opp.


text:
Det hendte at skyen låfra kveld til morgen. Når skyen løftet seg om morgenen, brøt israelittene opp. Enten det var dag eller natt, brøt de opp når skyen løftet seg.


text:
Enten skyen låover boligen et par dager eller en må ned eller enda lenger, holdt israelittene seg i leiren og brøt ikke opp. Men når skyen løftet seg, brøt de opp.


text:
På Herrens ord slo de leir, og på Herrens ord brøt de opp. På Herrens ord gjennom Moses holdt de Herrens på bud.


text:
Lag deg to trompeter! Du skal lage dem av hamret sølv. Disse skal du bruke når du kaller menigheten sammen, og når leiren skal brytes.


text:
Når dere blåser lange støt for andre gang, skal de som har leir mot sør, bryte opp. Når de skal bryte opp, skal det blåses lange støt.


text:
Det er Arons sønner, prestene, som skal blåse i trompetene. Dette skal være en evig ordning for dere, fra slekt til slekt.


text:
Når dere drar i krig i deres eget land mot en fiende som går til angrep på dere, skal dere blåse lange støt på trompetene. Da skal Herren deres Gud huske på dere, så dere blir berget fra fiendene.


text:
På gledesdagene og i høytidene og på nymånedagene deres skal dere blåse i trompetene når dere ofrer brennoffer og fredsoffer. Det skal være en på minnelse om dere hos deres Gud. Jeg er Herren deres Gud.


text:
I det andre året, på den tjuendedagen i den andre måneden, løftet skyen seg fra vitnesbyrdets bolig.


text:
Da brøt israelittene opp fra Sinai-ørkenen og dro videre i dagsmarsjer. Og skyen stanset i Paran-ørkenen.


text:
Leiren til Juda-sønnene brøt først oppundersitt banner, hæravdeling for hæravdeling. Hærføreren var Nahsjon, sønn av Amminadab.


text:
Så brøt Rubensleir oppundersitt banner, hæravdeling for hæravdeling. Hærfører var Elisur, sønn av Sjede'ur.


text:
Så brøt leiren til Efraim-sønnene oppundersitt banner, hæravdeling for hæravdeling. Hærføreren var Elisjama, sønn av Ammihud.


text:
Så brøt leiren til Dan-sønnene oppundersitt banner, som baktropp for alle leirene, hæravdeling for hæravdeling. Hærføreren var Ahieser, sønn av Ammisjaddai.


text:
Moses sa til sin svoger Hobab, sønn av Re'uel fra Midjan: «Nåbryter vi opp og drar til det stedet som Herren sa han ville gi oss. Kom med oss, så skal vi sørge godt for deg. For Herren har lovet det gode for Israel.» 


text:
Da sa Moses: «Du må ikke forlate oss! Du vet jo best hvor vi skal slåleir i ørkenen. Du må være øyne for oss.


text:
Så brøt de opp og dro fra Herrens fjell, tre dagsreiser. Og Herrens paktkiste dro foran dem, tre dagsreiser, for å finne et hvilested for dem.


text:
Hver gang kisten brøt opp, sa Moses: «Reis deg, Herre! La dine fiender bli spredt og dine motstandere flykte for deg!» 


text:
Folket begynte å klage bittert til Herren. Da Herren hørte det, ble vreden hans tent. Herrens ild flammet opp blant dem og herjet iutkanten av leiren.


text:
Rakkerpakket som fulgtemed dem, varumettelig. Da begynte israelittene også åjamre seg igjen. «Hvem kan gi oss kjøtt å spise?» sa de.


text:
«Vi huskerfisken vi fritt kunne spise i Egypt, og agurkene, vannmelonene og purren, løken og hvitløken.


text:
Folket løputover og sanket. De malte den på håndkvern eller støtte den i morter. Så kokte de den i gryte og laget kaker av den. Smaken var som smaken av kaker bakt med olje.


text:
Moses hørte folket jamre seg, den ene familien etter den andre, hver fra inngangen til sitt eget telt. Da flammet Herrens vrede kraftig opp. Moses syntes det var ille.


text:
Moses sa til Herren: Hvorfor gjør du din tjener så ondt? Hvorfor finner jeg ikke nåde for dine øyne? Du legger byrden av hele folket på meg!


text:
Er det jeg som harunnfanget hele dette folket? Er det jeg som har født det, siden du sier: Bær det ved brystet, slik en amme bærer et spedbarn, helt fram til landet du med ed har lovet fedrene deres!


text:
Hvor skal jeg få kjøtt fra til hele dette folket når de jamrer seg og sier til meg: «Gi oss kjøtt å spise!» 


text:
Er det slik du vil gjøre mot meg, så drep meg heller med en gang, så sant jeg har funnet nåde for dine øyne. La meg slippe å se min egenulykke!


text:
Da sa Herren til Moses: Samle sammen for meg sytti mann av Israels eldste, de du vet er eldste og tilsynsmenn i folket. Ta dem med til telthelligdommen og la dem stille seg der sammen med deg.


text:
Jeg skal komme ned og snakke med deg der. Jeg skal ta av den ånden som er over deg, og legge over på dem. De skal bære byrden av folket sammen med deg, så du slipper å bære den alene.


text:
Til folket skal du si: Hellige dere til i morgen, så skal dere få kjøtt å spise. For Herren har hørt at dere har jamret og sagt: «Hvem kan gi oss kjøtt å spise? Vi hadde det bedre i Egypt.» Nå skal Herren gi dere kjøtt.


text:
men en hel må ned, helt til det kommer ut av neseborene på dere og byr dere imot. For dere forkastet Herren som er midt iblant dere. Dere jamret dere for hans ansikt og sa: «Hvorfor dro vi ut av Egypt?» 


text:
Da sa Moses: «Det folket jeg har med meg, teller 600 000 mann til fots. Og så sier du: Jeg skal gi dem kjøtt så de kan spise en hel må ned.


text:
Skal vi slakte så mye småfe og storfe at det blir nok til dem? Eller skal vi samle all fisken i havet, så de får nok?» 


text:
Herren sa til Moses: «Er Herrens arm for svak? Nå skal du se om det går som jeg har sagt, eller ikke.» 


text:
Så gikk Moses ut og fortalte folket hva Herren hadde sagt. Han samlet sytti mann av de eldste i folket og ba dem ståomkring teltet.


text:
Da steg Herren ned i en sky og talte til ham. Han tok av den ånden som var over Moses, og ga til de sytti eldste. Og da ånden hvilte over dem, talte de profetisk. Men de fortsatte ikke med det.


text:
To av mennene var blitt værende i leiren, den ene het Eldad og den andre Medad. også over dem hvilte ånden, for de var blant dem som var skrevet opp, men hadde ikke gått ut til teltet. De profeterte i leiren.


text:
Men Moses svarte: «Er du sjalu på mine vegne? Om bare alt Herrens folk var profeter! måtte Herren gi dem alle sin Ånd!» 


text:
Da kom en vind fra Herren som førte vaktler inn fra havet i en høyde på omkring to alen over bakken. Vinden strødde dem ut omkring leiren, så langt som en dagsreise på den ene siden og en dagsreise på den andre.


text:
Folket samlet vaktler hele den dagen og hele natten og hele dagen etter. Den som samlet minst, samlet ti homer. Og de la demutover rundt hele leiren.


text:
Mens kjøttet fortsatt var mellom tennene på dem, før det var tygd ferdig, flammet Herrens vrede opp mot folket. Han slo dem med en fryktelig pest.


text:
En gang tok Mirjam og Aron til orde mot Moses på grunn av hans kusjittiske kone; for han hadde tatt seg en kone fra Kusj.


text:
Med ett sa Herren til Moses og til Aron og Mirjam: «Gåut til telthelligdommen, alle tre!» Alle tre gikk ut.


text:
Da steg Herren ned i en skysøyle og stilte seg i åpningen til teltet. Han kalte på Aron og Mirjam, og begge kom fram.


text:
Så sa Herren: Hør mine ord! Er det en profet hos dere? I syn gir jeg meg til kjenne for ham, i drømmer taler jeg til ham.


text:
Ansikt til ansikt snakker jeg med ham, i klare syn, ikke i gåter, Herrens skikkelse ser han. Hvorfor var dere ikke redde for å ta til orde mot min tjener Moses?


text:
Da skyen trakk seg bort fra teltet, se, da var Mirjam angrepet av en hudsykdom, og huden hennes var som snø. Med det samme Aron snudde seg mot Mirjam, så han at hun var syk.


text:
Men Herren svarte Moses: «Om hennes far hadde spyttet henne i ansiktet, måtte hun ikke da ha båret skammen i sju dager? Hun skal stenges ute fra leiren i sju dager. Siden kan hun komme tilbake.» 


text:
«Send av gårde noen menn for å utforske Kanaan-landet, som jeg vil gi israelittene. Én mann for hver av fedrenes stammer skal dere sende, og alle skal være ledere.» 


text:
På Herrens ord sendte Moses dem ut fra Paran-ørkenen. Hver mann var blant overhodene for israelittene.


text:
Dette var navnene på de menn som Moses sendte for å utforske landet. Men han ga Hosea, sønn av Nun, navnet Josva.


text:
Da Moses sendte dem av sted for å utforske Kanaan-landet, sa han til dem: «Dra opp til Negev og videre opp i fjellet!


text:
Hvordan er landet de bor i, er det godt eller dårlig? Hva slags byer holder de til i, er det teltleirer eller befestede byer?


text:
Hvordan er jorden, fruktbar eller mager? Vokser det trær der eller ikke? Vær modige og ta med noe av førstegrøden i landet!» Det var tiden for de første druene.


text:
De dro opp gjennom Negev og kom til Hebron. Der bodde anakittene Ahiman, Sjesjai og Talmai. –Hebron var bygd sju år før Soan i Egypt.


text:
Da de kom til Esjkol-dalen, skar de av en vinranke med en drueklase. To mann bar den på en stang. De tok også granatepler og fiken.


text:
De kom til Moses og Aron og hele Israels menighet i Kadesj i Paran-ørkenen. De avga rapport til dem og til hele menigheten og viste dem fruktende hadde med fra landet.


text:
Til Moses fortalte de: «Vi kom inn i det landet du sendte oss til. Det flyter virkelig med melk og honning, og dette er fruktensom vokser der.


text:
Men folket som bor i landet, er sterkt, og byene er befestet og svært store. Der så vi også anakitter.


text:
I Negev-landet bor det amalekitter, i fjellet bor det hetitter, jebusitter og amoritter, og ved havet og langs Jordan bor kanaaneerne.» 


text:
Kaleb roet ned folket foran Moses. «Kom, så går vi opp og inntar landet!» sa han. «Vi kommer helt sikkert til åseire over dem!» 


text:
Men de mennene som dro opp sammen med ham, sa: «Vi kan ikke gå til angrep på dette folket, for de er sterkere enn vi.» 


text:
De satte ut rykter blant israelittene om landet de haddeutforsket. De sa: «Det landet vi dro gjennom og undersøkte, er et land som fortærer dem som bor der. Og alle folkene vi så, var storvokste menn.


text:
Der så vi kjemper også–anakittene hører til kjempene. I egne øyne var vi som gresshopper, og det var vi i deres øyne også.» 


text:
Alle israelittene klaget til Moses og Aron. Hele menigheten ropte til dem: «Bare vi hadde fått døi Egypt eller her i ørkenen. Bare vi hadde fått dø!


text:
Hvorfor fører Herren oss til dette landet så vi må falle for sverd og kvinnene og småbarna våre bli krigsbytte? Var det ikke bedre for oss å vende tilbake til Egypt?» 


text:
Josva, Nuns sønn, og Kaleb, Jefunnessønn, som begge hadde vært med ogutforsket landet, flerret klærne sine


text:
og sa til hele Israels menighet: «Det landet vi dro gjennom ogutforsket, er et svært godt og innbydende land.


text:
Om han har sin glede i oss, fører Herren oss inn i dette landet og gir det til oss, et land som flyter av melk og honning.


text:
Gjør bare ikke opprør mot Herren! Dere skal ikke være redde for folket i landet, de er bare en brødbit for oss. Deres skygge har vendt seg bort fra dem, men Herren er med oss. Vær ikke redde for dem!» 


text:
Men hele menigheten ropte at de skulle steines. Da viste Herrens herlighet seg for alle israelittene ved telthelligdommen.


text:
Og Herren sa til Moses: Hvor lenge skal dette folket forakte meg? Hvor lenge skal de la være åtro på meg, enda jeg har gjort så mange tegn iblant dem?


text:
La meg slå dem med pest og drive dem bort!så vil jeg gjøre deg til et folk som er større og mektigere enn de.


text:
og de har fortalt det til innbyggerne i dette landet. De har hørt at du, Herre, er midt iblant dette folket, at du viser deg for dem øye mot øye, Herre, når din sky står over dem, og at du går foran dem i en skysøyle om dagen og i en ildsøyle om natten.


text:
«Herren maktet ikke å føre dette folket inn i landet som han med ed hadde lovet dem, så han slaktet dem ned i ørkenen.» 


text:
«Herren er sen til vrede og rik på miskunn. Han tilgir skyld og lovbrudd, men lar ikke den skyldige slippe straff. Han straffer barna i tredje og fjerde ledd for fedrenes synd.» 


text:
Tilgi i din store trofasthet den synden dette folket har gjort, slik du har tilgitt dette folket helt fra Egypt og til nå.


text:
Ingen av disse mennene som har sett min herlighet og sett de tegnene jeg gjorde i Egypt og i ørkenen, og som likevel har satt meg på prøve for tiende gang og ikke hørt på det jeg har sagt,


text:
sannelig, ingen av dem skal se landet jeg med ed lovet fedrene deres. Ingen som forakter meg, skal se det!


text:
Men Kaleb, min tjener, har en annen ånd i seg, og han har fulgt meg trofast. Derfor vil jeg føre ham inn i det landet han har vært i, og etterkommerne hans skal få innta det.


text:
Men i dalene bor amalekittene og kanaaneerne. I morgen må dere snu og dra ut i ørkenen, langs veien mot Sivsjøen.


text:
Hvor lenge skal denne onde menigheten klage til meg? Jeg har hørt hvordan israelittene klager over meg.


text:
Si til dem: så sant jeg lever, sier Herren: Som dere har ropt meg i øret, slik skal jeg gjøre med dere.


text:
I denne ørkenen skal likene deres bli liggende, alle dere som ble mønstret i manntallet, alle fra tjue år og oppover som har klaget over meg.


text:
Ingen av dere skal komme inn i landet som jeg med løftet hånd sverget at dere skulle få bo i –ingen uten Kaleb, Jefunnessønn, og Josva, Nuns sønn.


text:
Men småbarna deres, som dere mente ville bli fiendens bytte, dem skal jeg føre inn. De skal lære å kjenne landet som dere vraket.


text:
Og barna deres skal være gjetere i ørkenen i førti år. De skal lide for deresutroskap til den siste av dere ender som lik i ørkenen.


text:
Slik dereutforsket landet i førti dager, skal dere bære skylden deres i førti år, et år for hver dag. Dere skal få kjenne minuvilje.


text:
Jeg, Herren, har sagt at slik vil jeg gjøre med hele denne onde menigheten som har sverget seg sammen mot meg. I denne ørkenen skal de ende sine dager, her skal de dø.


text:
De mennene som Moses hadde sendt for å utforske landet, vendte tilbake og satte hele menigheten opp mot ham ved åspre dårlig rykte om landet,


text:
Av de mennene som dro for å utforske landet, overlevde bare Josva, Nuns sønn, og Kaleb, Jefunnessønn.


text:
Neste morgen sto de tidlig opp og gikk oppover mot høydedraget. «Kom», sa de, «sågår vi opp til det stedet Herren har talt om. For vi har syndet.» 


text:
For der møter dere amalekittene og kanaaneerne, og da faller dere for sverd! Fordi dere har vendt dere bort fra Herren, vil han ikke være med dere.» 


text:
Likevel var de trassige og gikk oppover mot høydedraget. Men verken Herrens paktkiste eller Moses forlot leiren.


text:
Da kom de ned, både amalekittene og kanaaneerne som bodde på dette fjellet. De slo israelittene og forfulgtedem helt til Horma.


text:
Tal til israelittene og si til dem: Når dere kommer inn i landet dere skal bo i, det som jeg vil gi dere,


text:
og bærer fram for Herren gaveoffer av storfe eller småfe til en duft som er behagelig for Herren, enten det er et brennoffer eller et slaktoffer for åinnfri et løfte, enten som frivillig gave eller på en av høytidene deres,


text:
da skal den som bærer fram offeret sitt for Herren, komme med et grødeoffer: en tiendedels efa hvetemel blandet med en kvart hin olje.


text:
Sammen med brennofferet eller slaktofferet skal du gi en kvart hin vin som drikkoffer for hvert lam.


text:
Hvis du ofrer en vær, skal grødeofferet være to tiendedels efa hvetemel blandet med en tredjedels hin olje,


text:
Ofrer du en ung okse som brennoffer eller som slaktoffer for åinnfri et løfte eller som et fredsoffer for Herren,


text:
skal du sammen med oksen bære fram som grødeoffer tre tiendedels efa hvetemel blandet med en halv hin olje.


text:
Som drikkoffer skal du bære fram en halv hin vin. Dette er et gaveoffer til en duft som er behagelig for Herren.


text:
Alle som er født i landet, skal gjøre det slik når de bærer fram gaveoffer til en duft som er behagelig for Herren.


text:
Og når en innflytter som bor blant dere eller en gang i fremtiden kommer til å bo blant dere, vil bære fram et gaveoffer til en duft som er behagelig for Herren, da skal han gjøre det slik dere gjør det.


text:
I forsamlingen skal en og samme ordning gjelde både for dere og for innflytterne som holder til hos dere, en evig ordning gjennom alle slekter. Dere og innflytterne skal stålikt for Herren.


text:
Det første brødet dere baker, skal dere gi som offergave. Dere skal gjøre det på samme må te som med offergaven fra treskeplassen.


text:
alt det Herren har på lagt dere gjennom Moses, helt fra den dagen han ga sine bud, og gjennom alle slekter.


text:
Dersom det ble gjort av vanvare og uten at menigheten visste det, skal hele menigheten ofre en ung okse som brennoffer til en duft som er behagelig for Herren, med grødeoffer og drikkoffer slik regelen sier, og en geitebukk som syndoffer.


text:
Presten skal gjøre soning for hele Israels menighet, så de får tilgivelse. For det ble gjort av vanvare, og de har båret fram offeret sitt, et gaveoffer til Herren og et syndoffer for Herrens ansikt for det de gjorde av vanvare.


text:
Da skal hele Israels menighet og innflytterne som holder til hos dere, bli tilgitt. For hele folket hadde del iuaktsomheten.


text:
Presten skal gjøre soning for Herrens ansikt for den som varuaktsom, siden han syndet av vanvare. Når det er gjort soning for ham, skal han bli tilgitt.


text:
Enten det er en innfødt israelitt eller en innflytter som holder til hos dere, skal en og samme lov gjelde for den som har værtuaktsom.


text:
Men den som med løftet hånd spotter Herren, skal bli utstøtt av folket sitt, enten han er født i landet eller er innflytter.


text:
For han har vist forakt for Herrens ord og brutt hans bud. Det mennesket skal bli utstøtt; det må bære straffen for sin misgjerning.


text:
Så førte hele menigheten hamutenfor leiren og steinet ham til han døde, slik Herren hadde på lagt Moses.


text:
Tal til israelittene og si til dem at de gjennom alle slekter skal lage seg duskerpåkappeflikene sine, og i hver dusk skal de sette en snor av fiolett purpur.


text:
Slike dusker skal dere ha. Hver gang dere ser på dem, skal dere huske på alle Herrens bud, så dere lever etter dem. Dere må ikke følge deres egne hjerter og deres egne øyne, som lokker dere til å drive hor.


text:
Korah, sønn av Jishar, som var sønn av Kehat, Levis sønn, sammen med Datan og Abiram, sønnene til Eliab, og On, sønn av Pelet, Rubenssønn,


text:
gjorde opprør mot Moses. De fikk med seg to hundreog femti israelitter som var ledere i menigheten, menn som varutpekt i forsamlingen, og som hadde et godt navn.


text:
Nåsamlet de seg mot Moses og Aron og sa til dem: «Någår dere for langt! Hele menigheten, alle sammen, er hellige, og Herren er midt iblant dem. Hvorfor vil dere da sette dere over Herrens forsamling?» 


text:
Så sa han til Korah og hele menigheten hans: «I morgen vil Herren gi til kjenne hvem som er hellig og tilhører ham, så han kan komme nær til ham. Den som Herren velger ut, får komme nær til ham.


text:
ha glødende kull i dem og legg røkelse oppåfor Herrens ansikt i morgen. Den mannen som Herren da velger ut, han skal være hellig. Det er dere som går for langt, Levi-sønner!» 


text:
Er det ikke nok for dere at Israels Gud har skilt dere ut fra menigheten for å føre dere nær til seg, så dere kan gjøre tjeneste i Herrens bolig og stå foran menigheten og tjene den?


text:
Han har latt deg og alle brødrene dine, levittene, komme nær til seg. Og nå vil dere ha prestetjenesten også!


text:
I sannhet, det er mot Herren du og hele menigheten din har slått dere sammen. Men Aron, hvem er han, siden dere klager over ham?» 


text:
Er det ikke nok at du har ført oss opp fra et land som flyter av melk og honning, for å la oss døi ørkenen? Skal du fortsette med å styre og regjere over oss?


text:
Du har sannelig ikke ført oss til noe land som flyter av melk og honning, eller gitt oss åkrer og vinmarker til eiendom. Har du tenkt åst ikke ut øynene på disse menneskene? Vi kommer ikke opp til deg.» 


text:
Da flammet vreden opp i Moses. Han sa til Herren: «Ta ikke imot offergavene deres! ikke så mye som et esel har jeg tatt fra dem, og ingen av dem har jeg gjort noe ondt.» 


text:
Så sa Moses til Korah: «I morgen skal du og hele menigheten din tre fram for Herren sammen med Aron.


text:
Dere skal ta hver sin glopanne og legge røkelse på dem. Hver mann skal bære sin egen glopanne fram for Herren, to hundreog femti glopanner. også du og Aron skal ta hver sin glopanne.» 


text:
Så tok hver mann sin glopanne, la glødende kull i dem og hadde røkelse på. Så stilte de seg i åpningen til telthelligdommen sammen med Moses og Aron.


text:
Korah samlet hele menigheten mot dem ved åpningen til telthelligdommen. Da viste Herrens herlighet seg for hele menigheten.


text:
Da kastet de seg ned med ansiktet mot jorden og sa: «Gud, Gud over livsånden i alt som er av kjøtt og blod! Blir du vred på hele menigheten fordi én mann synder?» 


text:
«Tal til menigheten og si: Hold dere borte fra plassen omkring boligen til Korah, Datan og Abiram!» 


text:
Han sa til menigheten: «Vend dere bort fra teltene til disse lovløse mennene, og rør ikke noe som er deres. Ellers blir også dere revet bort på grunn av alle syndene de har gjort.» 


text:
Da gikk de bort fra området rundt boligen til Korah, Datan og Abiram. Datan og Abiram var kommet ut og sto ved inngangen til teltene sammen med konene, de voksne barna og småbarna sine.


text:
Moses sa: «Ved dette skal dere vite at Herren har sendt meg for å gjøre alle disse gjerningene, det er ikke fra mitt eget hjerte.


text:
Hvis disse dør på samme må te som andre mennesker og rammes som alle andre, da har ikke Herren sendt meg.


text:
Men hvis Herren viser sin skapermakt slik at jorden åpner gapet og sluker dem og alt som tilhører dem, så de farer levende ned til dødsriket, da skal dere vite at disse mennene har foraktet Herren.» 


text:
De og alle som tilhørte dem, fór levende ned til dødsriket. Jorden skjulte dem, og slik ble deutryddet fra forsamlingen.


text:
Alle israelittene som sto omkring dem, flyktet da de hørte skriket deres. «Ellers kan jorden sluke oss også», sa de.


text:
Si til Elasar, sønn av Aron, presten, at han skal ta glopannene bort fra brannstedet, for de er hellige, og spre glørne langt bort.


text:
Av glopannene til disse synderne som mistet livet, skal du lage tynne, hamrede plater til åkle alteret med. Fordi de førte dem fram for Herren, ble de hellige. Det skal være et tegn for israelittene.


text:
Presten Elasar tok de bronsepannene mennene som omkom i ilden, hadde båret fram, og han hamret dem ut til en kledning for alteret.


text:
Dette skulle minne israelittene om at ingen fremmed, ingen som ikke var av Arons ætt, skulle brenne røkelse for Herrens ansikt og være lik Korah og menigheten hans. Elasar gjorde som Herren hadde sagt ham gjennom Moses.


text:
Dagen etter klaget hele Israels menighet til Moses og Aron. «Det er dere som har drept Herrens folk!» sa de.


text:
Men når menigheten nåslo seg sammen mot Moses og Aron, vendte de seg begge mot telthelligdommen. Og se, skyen dekket teltet, og Herrens herlighet viste seg.


text:
«Gåbort fra denne menigheten, så skal jeg fortære dem på et øyeblikk.» Da kastet de seg ned med ansiktet mot jorden.


text:
Og Moses sa til Aron: «Ta glopannen, legg glør fra alteret i den og ha røkelse over. Skynd deg bort til menigheten og gjør soning for dem. For vrede er gått ut fra Herren, det har brutt ut pest!» 


text:
Aron gjorde som Moses hadde sagt. Han tok glopannen og løp midt inn i forsamlingen. Og se, pesten hadde allerede brutt ut blant folket. Han la røkelse på glørne og gjorde soning for folket.


text:
Si til israelittene at de skal gi deg tolv staver, én stav for hver stamme. Av lederen for hver stamme skal du få en stav, og på den skal du skrive navnet hans.


text:
På staven fra Levi skal du skrive Arons navn, for det skal være en stav for hvert av familieoverhodene.


text:
Der skal staven til den mannen jeg velger ut, sette friske skudd. Så blir jeg kvitt all klagingen fra israelittene.


text:
Moses talte til israelittene. Og alle lederne for stammene ga ham hver sin stav, en stav for hver stamme, tolv staver i alt. Blant dem var Arons stav.


text:
Det ble morgen neste dag. Da kom Moses inn i vitnesbyrdets telt, og se, Arons stav, staven for Levis hus, hadde satt friske skudd. Den hadde fått knopper, blomstret og bar mandler.


text:
Moses bar alle stavene bort fra Herrens ansikt og ut til israelittene. De så på dem, og alle tok hver sin stav.


text:
Herren sa til Moses: «Bær Arons stav inn igjen og legg den foran vitnesbyrdet. Den skal tas vare på som et tegn for dem som vil gjøre opprør. Slik skal du stanse murringen deres, så de ikke må dø.» 


text:
Herren sa til Aron: Du og dine sønner og din fars slekt etter deg skal bære straffen for synder mot helligdommen. Du og dine sønner etter deg skal bære straffen for synder mot prestetjenesten deres.


text:
Ogsåbrødrene dine, Levis stamme, din fars stamme, skal du ta med deg. De skal være knyttet til deg og hjelpe deg når du og dine sønner står foran teltet med vitnesbyrdet.


text:
De skal gjøre tjeneste for deg og vokte hele teltet. Men de må ikke komme nær det helligeutstyret eller alteret. For da skal både de og dere dø.


text:
De skal være knyttet til deg og holde vakt over telthelligdommen og alt arbeidet i teltet. Ingen fremmed må komme nær dere.


text:
Dere skal holde vakt ved helligdommen og ved alteret, slik at vrede ikke skal ramme israelittene igjen.


text:
Se, det er jeg som tar ut brødrene deres, levittene, fra de andre israelittene. De er en gave til dere og overgitt til Herren for å gjøre arbeid i telthelligdommen.


text:
Du og sønnene dine skal ta dere av prestetjenesten. Alt som skal gjøre s ved alteret og innenfor forhenget, skal dere gjøre. Jeg gir dere prestetjenesten som en gave. Men en fremmed som gjør tjenesten, skal dø.


text:
Herren sa til Aron: Se, jeg gir deg ansvaret for alle offergavene jeg få r. Alle hellige gaver fra israelittene gir jeg deg og dine sønner som deres del. Dette skal være en evig forskrift.


text:
Av de høyhellige ofrene som blir tatt ut av ilden, skal dette være ditt: Alle ofrene deres, alle grødeoffer, syndoffer og skyldoffer, det som de bærer fram for meg som høyhellige ofre, alt dette skal tilhøre deg og dine sønner.


text:
Av offergavene som israelittene gir, er også dette ditt: Alle offer som svinges, gir jeg deg og dine sønner og døtre som en evig forskrift. Alle i ditt hus som er rene, kan spise av dem.


text:
Førstegrøden av alt som vokser i landet, og som de bringer til Herren, skal tilhøre deg. Alle i huset ditt som er rene, kan spise av det.


text:
Alt som åpner morslivet, alt av kjøtt og blod som de bringer fram for Herren, både mennesker og dyr, skal tilhøre deg. Men det førstefødte av mennesker og det førstefødte avurenedyr skal du la dem løse ut.


text:
Løsesummengjelder fra de er en må ned gamle, og verdien du setter på dem, skal være fem sjekel sølv etter vekten i helligdommen. Der er en sjekel tjue gera.


text:
Men de førstefødte av storfe, sau og geit kan du ikke løse ut; de er hellige. Blodet av dem skal du stenke på alteret, og fettet skal du brenne. Det skal være et gaveoffer til en duft som er behagelig for Herren.


text:
Alle hellige gaver som israelittene bringer fram for Herren, gir jeg deg og dine sønner og døtre som en evig forskrift. Dette er en evig saltpakt for Herrens ansikt for deg og din ætt sammen med deg.


text:
Herren sa til Aron: I deres land får du ingen eiendom til arv; ingen del skal tilfalle deg blant dem. Jeg er din arv og del blant israelittene.


text:
Men jeg lar levittene få all tienden i Israel til arv. Det får de som lønn for arbeidet sitt, for tjenesten ved telthelligdommen.


text:
Det er levittene som skal gjøre tjeneste ved telthelligdommen og bære straffen for deres synder. Dette er en evig ordning gjennom alle slekter. Men blant israelittene skal de ikke ha jordeiendom til arv.


text:
For det er tienden, den offergaven israelittene bringer fram for Herren, jeg gir levittene til arv. Derfor har jeg sagt dem at de ikke får jordeiendom til arv blant israelittene.


text:
Du skal tale til levittene og si til dem: Når dere tar imot tiende fra israelittene, den delen jeg lar dere få fra dem, den som er deres i stedet for jordeiendom, da skal dere ta en tiendedel av tienden og gi som offergave til Herren.


text:
Denne gaven skal regnes som deres gave på samme må te som med kornet fra treskeplassen og vinen fra vinpressen.


text:
Slik skal også dere bære fram gaver til Herren av all tienden dere tar imot fra israelittene. Den delen av tienden som er en offergave til Herren, skal dere gi til Aron, presten.


text:
Av alle gavene dere få r, skal dere bære fram for Herren det han skal ha. Den beste delen av hver gave skal dere hellige til ham.


text:
Du skal si til dem: Når dere bærer fram det beste til Herren, skal det regnes for levittene som likt med avlingen fra treskeplassen og vinpressen.


text:
Dere kan spise det hvor dere vil, dere og familiene deres. Det er lønnen dere får for tjenesten ved telthelligdommen.


text:
Når dere bærer fram det beste av tienden, skal dere ikke på dra dere skyld. Da vil dere ikke vanhellige de hellige gavene fra israelittene, og dere skal ikke dø.


text:
Dette er et lovbud som Herren har gitt: Si til israelittene at de skal komme til deg med en rød kvige som er uten feil, en som ikke har hatt åk på seg.


text:
Presten Elasar skal ta noe av blodet fra den på fingeren og skvette det sju ganger mot forsiden av telthelligdommen.


text:
Siden skal han vaske klærne sine og bade kroppen i vann, og så kan han komme inn i leiren. Men han skal være uren helt til kvelden.


text:
Ogsåmannen som har brent kvigen, skal vaske klærne sine i vann og bade kroppen i vann, og han skal være uren helt til kvelden.


text:
En mann som er ren, skal samle opp asken av kvigen og legge den på et rent stedutenfor leiren. Der skal den oppbevares for israelittenes menighet og brukes i renselsesvann. Det er et syndoffer.


text:
Den som samler opp asken av kvigen, skal vaske klærne sine og være uren helt til kvelden. Dette skal være en evig forskrift for israelittene og for innflytteren som bor blant dem.


text:
Han skal rense seg på den tredje og den sjuendedagen, så han blir ren. Hvis han ikke renser seg den tredje og den sjuendedagen, blir han ikke ren.


text:
Hver den som rører ved et lik, et dødt menneske, og ikke renser seg for synd, gjør Herrens bolig uren og skal utryddes av Israel. Fordi det ikke er stenket renselsesvann på ham, er han uren. Urenheten henger fortsatt ved ham.


text:
Dette sier loven: Når et menneske dør i et telt, skal alle som kommer inn i teltet, og alle som er i det, væreurenei sju dager.


text:
Enhver som er ute på marken og rører ved en som er drept med sverd eller en som er død på annen må te, eller rører ved et menneskebein eller en grav, skal være uren i sju dager.


text:
For årense denurene skal de ta noe av asken etter syndofferet som er brent, ha den opp i et kar og helle friskt vann over.


text:
En mann som er ren, skal ta isop og dyppe i vannet. Så skal han skvette det på teltet, på altutstyret og menneskene som var der, og på ham som rørte ved et bein eller ved en som var drept eller var død på annen må te, eller rørte ved en grav.


text:
Den som er ren, skal skvette det på denurenepåden tredje og den sjuendedagen. Når denureneblir ren på den sjuendedagen, skal han vaske klærne sine og bade i vann. Om kvelden er han ren.


text:
Den som er blitt uren og ikke renser seg, skal bli utstøtt fra forsamlingen. For han har gjort Herrens helligdom uren. Siden det ikke er stenket renselsesvann på ham, er han uren.


text:
Dette skal være en evig forskrift for dem. Den som skvettet renselsesvannet, skal vaske klærne sine. Om noen rører ved renselsesvannet, skal han være uren helt til kvelden.


text:
Alt det denurenerører ved, blirurent. Og den som rører ved deturene, skal være uren helt til kvelden.


text:
Så kom hele Israels menighet til Sin-ørkenen. Det var i den første måneden, og de slo seg ned i Kadesj. Der døde Mirjam, og der ble hun gravlagt.


text:
Folket trettet med Moses og sa: «Hadde vi bare omkommet da brødrene våre omkom foran Herrens ansikt!


text:
Og hvorfor førte dere oss opp fra Egypt når dere bringer oss til dette elendige stedet, et sted hvor det verken finnes korn eller fiken, vinstokker eller granatepletrær og ikke vann å drikke?» 


text:
Moses og Aron gikk bort fra forsamlingen til åpningen i telthelligdommen. Der kastet de seg ned med ansiktet mot jorden. Da viste Herrens herlighet seg for dem,


text:
«Ta staven og kall menigheten sammen, du og din bror Aron. Dere skal tale til klippen foran øynene på dem. Da skal den gi fra seg vann. Du skal få vann til åstrømme ut til dem fra klippen. Slik skal du la folket og buskapen få drikke.» 


text:
Han og Aron kalte forsamlingen sammen foran klippen og sa til dem: «Hør nå, dere opprørere! Tror dere vi kan få vann til åstrømme ut til dere fra denne klippen?» 


text:
Så løftet Moses hånden og slo to ganger på klippen med staven sin. Da fosset vannet fram, og både folket og buskapen deres drakk.


text:
Men Herren sa til Moses og Aron: «Dere trodde ikke på meg og helliget meg ikke foran øynene på israelittene. Derfor skal dere ikke få føre denne forsamlingen inn i landet som jeg har gitt dem.» 


text:
Fra Kadesj sendte Moses budbærere til kongen i Edom: «Så sier din bror Israel: Du vet hvor mange vanskeligheter vi har møtt.


text:
Fedrene våre dro ned til Egypt, og vi bodde i Egypt i lang tid. Men egypterne mishandlet oss og våre fedre.


text:
Da ropte vi til Herren, og han hørte våre rop. Han sendte en engel og førte oss ut av Egypt. Se, Nå er vi i Kadesj, en by som ligger ved grensen til ditt land.


text:
La oss få dra gjennom landet ditt! Vi skal ikke gå gjennom åkrer eller vinmarker og ikke drikke vann av brønnene. Vi skal følge kongs veien og ikke ta av verken til høyre eller til venstre før vi har krysset landområdet ditt.» 


text:
Men svaret fra Edom var: «Du får ikke dra gjennom hos meg. Gjør du det, kommer jeg ut og møter deg med sverd.» 


text:
Da sa israelittene til ham: «Vi skal følge hovedveien, og dersom jeg eller buskapen min drikker av vannet som er ditt, skal vi betale for det. Det er ingen stor sak, jeg vil bare få dra gjennom til fots.» 


text:
Men han svarte: «Du får ikke dra gjennom!» Og Edom dro ut mot dem med en tungt bevæpnet hær og med sterk hånd.


text:
«Nå skal Aron bli forent med sitt folk. Han får ikke komme inn i landet jeg har gitt israelittene, for dere satte dere opp mot det jeg sa ved Meriba-kilden.


text:
Ta presteklærne av Aron og kle dem på Elasar, sønnen hans! For der skal Aron bli forent med sitt folk og dø.» 


text:
Moses tok presteklærne av Aron og kledde Elasar, hans sønn, med dem. Så døde Aron der oppe på toppen av fjellet. Da Moses og Elasar kom ned igjen,


text:
Kanaaneerkongen som bodde i Arad i Negev, fikk høre at Israel nærmet seg på veien til Atarim. Han gikk til angrep på Israel og tok noen av dem til fange.


text:
Da ga Israel dette løftet til Herren: «Hvis du gir dette folket i våre hender, skal vi slåbyene deres med bann ogutslette dem.» 


text:
Herren hørte Israels bønn og ga kanaaneerne i deres hender. Og de slo kanaaneerne og byene deres med bann ogutslettet dem. Derfor ble stedet kalt Horma.


text:
Så brøt de opp fra fjellet Hor og tok veien mot Sivsjøen. For de ville gåutenom Edom-landet. Men på veien ble folket utålmodig


text:
og tok til orde mot Gud og mot Moses: «Hvorfor førte dere oss opp fra Egypt for å dø i ørkenen? Her er det verken brød eller vann, og vi er inderlig lei av denne elendige maten.» 


text:
Folket kom til Moses og sa: «Vi syndet da vi tok til orde mot Herren og mot deg. Be Herren at han må ta slangene bort fra oss!» Og Moses ba for folket.


text:
Da sa Herren til ham: «Lag deg en serafslange og sett den på en stang! Alle som blir bitt, skal se opp på den. Da skal de leve.» 


text:
Moses laget en kobberslange og satte den opp på stangen. Og når noen ble bitt av en slange og så på kobberslangen, fikk han leve.


text:
Derfra brøt de opp og slo leir på den andre siden av Arnon, i den ørkenen som strekker segutover fra amorittenes land. Arnon danner grensen for Moab, mellom Moab og amorittene.


text:
Derfra dro de til Beer. Det er den brønnen hvor Herren sa til Moses: «Kall folket sammen, så skal jeg gi dem vann!» 


text:
brønnen som høvdinger har gravd ut, som folkets fremste menn har boret med septer og herskerstav. Fra ørkenen dro de til Mattana,


text:
og fra Bamot til den dalen som går gjennom Moab-høysletten, undertoppen av Pisga-fjellet, der en kan se ut over ødemarken.


text:
«La meg få dra gjennom landet ditt. Vi skal ikke svinge inn på åkrer eller i vinmarker og ikke drikke vann fra brønnene. Vi skal følge kongs veien til vi er kommet gjennom landet ditt.» 


text:
Men Sihon ga ikke Israel lov til å dra gjennom landet sitt. Han samlet hele hæren sin og dro ut mot Israel i ørkenen. Da han kom til Jahas, gikk han til angrep på dem.


text:
Men Israel slo ham med sverd og inntok landet hans fra Arnon til Jabbok, helt til ammonittenes land. For langs grensen mot ammonittene var det sterke forsvarsverk.


text:
Alle disse byene tok Israel. Og Israel bosatte seg i alle amorittenes byer, i Hesjbon og i alle landsbyene som hørte til.


text:
For Hesjbon var amorittkongen Sihons by. Han hadde ført krig mot den forrige kongen i Moab og tatt fra ham hele landet, helt til Arnon.


text:
For ild gikk ut fra Hesjbon, en flamme fra Sihons by, den fortærte Ar i Moab, slukte Bamot ved Arnon.


text:
Ve deg, du Moab! Det er ute med deg, du Kemosj-folk. Han har gjort sine sønner til flyktninger, sendt døtrene som fanger til amorittkongen Sihon.


text:
Moses sendte folk som skulle spionere i Jaser. De erobret byene der omkring og drev ut amorittene som bodde der.


text:
Så snudde de og dro oppover mot Basan. Da dro kong Og i Basan ut mot dem med hele sin hær, og det kom til slag ved Edre'i.


text:
Da sa Herren til Moses: «Vær ikke redd for ham! Jeg har gitt både ham og hele hæren hans og landet hans i dine hender. Du skal gjøre det samme med ham som du gjorde med amorittkongen Sihon, som bodde i Hesjbon.» 


text:
Moab sa til de eldste i Midjan: «Nå kommer denne bølingen til å beite ned alt som er rundt oss her, akkurat som når oksene beiter gresset snaut ute på jordene.» på den tiden var Balak, sønn av Sippor, konge i Moab.


text:
Han sendte budbærere til Bileam, sønn av Beor, i Petor, som ligger ved elven i landet der folket hans bodde. De skulle be ham komme, og si: «Se, et folk har dratt ut av Egypt. De dekker landet så langt øyet rekker, og de har slått seg ned rett imot meg.


text:
Nåmådu komme og forbanne dette folket! De er for mange for meg. Da kan jeg kanskje slå dem og drive dem ut av landet. For jeg vet at den du velsigner, er velsignet, og den du forbanner, er forbannet.» 


text:
De eldste i Moab og de eldste i Midjan dro av sted, og de hadde spåmannslønn med seg. Da de kom til Bileam, bar de fram budskapet fra Balak.


text:
Han sa til dem: «Bli her i natt, så skal jeg si dere hva Herren har sagt til meg.» Så ble Moabs høvdinger hos Bileam.


