# verses

text:
Všem svým nepřátelům jsem na potupu, sousedům svým odporný jsem, na postrach svým bývalým známým, a kdo mne uvidí venku, prchá přede mnou;


text:
Ano, slýchám, jak mnozí proti mně šeptají, se všech stran mne obkličují, společně na mne se smlouvajíce, radíce se, jak mi vzít život.


text:
Jak velké množství tvé slasti je, Hospodine, kterou schováváš těm, již bojí se tě, a kterou chystáš doufajícím v tebe před očima veškerého světa.


text:
Zastíráš je clonou svojí tváře, aby jim nemohli úklady strojit lidé, skrýváš je v stánku svém jazykům hašteřivým.


text:
Já totiž myslil jsem ve svém rozrušení, že jsem zapuzen s tvých očí, ale tys vyslyšel hlasitou modlitbu moji, když jsem o pomoc k tobě volal.


text:
Milujte Pána všichni svatí jeho: neboť věrné opatruje Hospodin, plně však odplácí těm, kteří zpupně si vedou.


text:
Vyznal jsem se ti ze svého provinění, nepravost svou jsem ti nezakrýval. Řekl jsem: Vyznám se Hospodinovi ze své nespravedlnosti. Tys mi odpustil bezbožnost hříchu mého.


text:
Tys má záštita před soužením, jež mne se všech stran obklopuje, radosti má, vysvoboď mne od těch, kteří mne obkličují!


text:
Nebuďte jako kůň neb jako mezek, kteří rozumu postrádají, jimž musíš uzdou a ohlavím čelisti sevřít, sice nepřiběhnou k tobě.


text:
Vezmi také kopí a zastup cestu, postav se proti těm, kteří stíhají mne, a rci duši mé: „Spása tvá jsem já!"


text:
Nechať zahanbí a zastydí se. kteří o život mi ukládají; kéž se musí obrátit na útěk s hanbou, kteří mne zahubit zamýšlejí.


text:
všecky kosti moje nechať řeknou: „Hospodine, kdo je podoben tobě, jenž trháš slabého z ruky silnějšího, bídného chuďasa z ruky lupičovy?"


text:
Já přec když nemocni byli, jsem oblékal žínici, postem jsem se umrtvovat hleděl, a má modlitba v lůno mé se vracela;


text:
Pane, dlouho-li na to budeš hledět? Od jejich zločinnosti vysvoboď mne, od těch dravců jedinkou mou duši.


text:
Ať se zahanbí a zastydí vesměs, kteří z mého neštěstí mají radost; hanbou a potupou zahaleni buďtež, kteří proti mně se vypínají!


text:
Nechať plesají, jásají, kteří přejí mému právu, a nechať říkají stále: „Veleslaven budiž Hospodin," kteří přejí blahu sluhy jeho.


text:
Na nepravost myslí na svém lůžku, dává se na každou cestu, jež není dobrá, toho, co zlé jest, nemá v nenávisti.


text:
spravedlnost tvá jak nejvyšší hory, soudy tvoje jako nejhlubší moře; lidem i zvířatům pomáháš, Hospodine.


text:
Tiše buď poddán Pánu a čekej na něho; nehorši se na toho, komu je dobře, na člověka, jenž jedná nešlechetně.


text:
Mlád jsem býval a došel jsem velkého stáří, a nezřel jsem, aby byl opuštěn spravedlivý, aby potomstvo jeho chodilo žebrat;


text:
Nespravedliví budou potrestáni, potomstvo bezbožníků vezme za své; spravedlivci však budou dědit zemi, budou na věky v ní přebývati.


text:
Doufej v Pána a dbej cesty, jeho, i vyvýší tě, že budeš vládnouti zemí, dožiješ se záhuby bezbožníků.


text:
Děl jsem si: „Ostříhati budu slov svých, abych se neprohřešil jazykem; položím si do úst svojích uzdu, dokud bude bezbožník přede mnou stát."


text:
když jsem o věci přemýšlel, i pravil jazyk můj: „Pověz mi, Pane, jak daleko do mého konce, jak jest veliký počet dnů mých, abych věděl, mnoho-li mi schází.


text:
Na pídě, hle, vyměřil jsi dny mé, a věk můj jako nic je před tebou; věru jen pára je život každého člověka.


text:
Věru jako stín jde životem člověk, pro nic za nic plahočí se rušně, poklady hromadí, nevěda komu to snáší."


text:
pod tíží ruky tvé trestající hynu. Jestliže za to, že se prohřešuje, člověka pokutami stíháš, hyne jak pavučina duše jeho; věru jak pára je všecko pachtění lidské.


text:
Vyslyš modlitbu mou, Hospodine, k volání o pomoc nakloň sluchu svého, nerač mlčeti k mým slzám, neboť cizinec jsem u tebe hoštěný, poutník jako všichni otcové moji.


text:
a vyslyšet mé prosby. Vyvedl mne z jámy zhouby, ze dna bahnitého. Postavil na skálu mé nohy, síly dodal mým krokům.


text:
Vložil mi do úst novou píseň, chvalozpěv našemu Bohu. Mnozí to vidí, i nabývají úcty a důvěry v Pána.


text:
Mnoho jsi učinil divů ty, Hospodine, můj Bože; nikomu nelze tobě se rovnat ve tvých usneseních. Chtěl jsem je hlásat, o nich mluvit; nelze jich vypočítat.


text:
Hlásal jsem tvou spravedlnost ve velkém shromáždění. Ano, svých rtů jsem nezavíral, Hospodine, ty víš!


text:
Netajil jsem tvé spravedlnosti ve svém srdci; o tvé věrnosti a pomoci vypravoval jsem. Milost tvou a věrnost jsem neskrýval četnému shromáždění.


text:
Neboť obkličují mne zla, kterých není počtu, stihly mne pokuty za mé hříchy, že očí nemohu pozdvihnout. Více jich nežli mám na hlavě vlasů; proto pozbývám mysli.


text:
Ať se zardí a zahanbí všichni, kdož dychtí po mé duši. Kéž zpět odejdou zahanbeni ti, jež mé neštěstí těší.


text:
Ať jásá a plesá z tebe každý, kdokoli hledá tebe; vždy ať říká: „Pán buď slaven", komu je milá tvá spása.


text:
Třebas já byl ubožák, chuďas, Pán přece pečuje o mne; tys má ochrana a pomoc, Bože můj, neprodlévej!


text:
Přijde-li kdo návštěvou, mluví lstivě, srdce jeho si nasbírá zlovolných věcí, když vyjde na ulici mluví (je).


text:
Na to vzpomínám a to si ze srdce vylévám, kterak jsem putoval na místo stánku podivu hodného, Božího domu, s jásotem, s chvalozpěvy, za slavnostních zvuků.


text:
že je mou spásou a mým Bohem. Duše má ve mně se rmoutí, i vzpomínám tebe daleko Jordánu, Hermonu, Malé hory.


text:
Říkám mu: „Ty jsi můj ochránce, proč jsi mne zapomněl? Proč smutně chodit mám, když mne nepřítel skličuje?


text:
Proč jsi zarmoucena, duše moje, a proč znepokojuješ mne? Doufej v Boha, neb ještě mu děkovat budu, že je mou spásou a mým Bohem.


text:
Ujmi se mne, Bože, a dopomoz mi ku právu proti lidu nesvatému; od lidí zlovolných a lstivých mne vysvoboď!


text:
abych přistoupil k oltáři Božímu, před Boha, který mne od mládí radostí naplňoval, abych ti děkoval na citaře, Bože, můj Bože.


text:
Proč jsi zarmoucená, duše moje, a proč znepokojuješ mne? Doufej v Boha, neb ještě mu děkovat budu, že je mou spásou a mým Bohem.


text:
Bože, na své uši slýchali jsme, otcové naši vypravovali nám o díle, které učinila tvá ruka za dnů jejich, za dnů dávného věku.


text:
Neboť mečem nedobyli své země, ani rámě jejich jim nepomohlo, ale tvá pravice, rámě tvé, jas tvé tváře, protože jsi zalíbil si v nich.


text:
jistě, Bože, stíhal bys nás pro to, neboť ty si všímáš i tajnosti srdce, ale my denně jsme pro tebe pobíjeni, za ovce na nůž jsme pokládáni.


text:
„Krásný jsi podobou nad syny lidské, rozlit je půvab po rtech tvojich, proto ti požehnal Bůh na věky.


text:
ve své kráse a velebě vyjeď, úspěšně táhni vpřed a panuj, pro pravdu, pro právo utlačované; neb tě tvá pravice úžasně povede.


text:
Miluješ právo a odpor máš k neřesti; proto tě pomazal Hospodin, Bůh tvůj, olejem radosti víc než tvé druhy.


text:
Jméno tvoje v paměti bude, od pokolení do pokolení; i budou tě národové slavit po všecky časy, na věky věkův!"


text:
Jak jsme to slýchali, zřeli jsme ve městě Pána zástupů, ve městě Boha našeho: Bůh je upevnil na věky!


text:
Zdali neuvidí smrti? Vždyť vidí, že mrou moudří, že hyne každý blázen i hlupec, že musí jmění své zanechat jiným.


text:
Jak ovce v podsvětí se dostanou, smrt jim bude vládnout, spravedliví pak nabudou záhy nad nimi vrchu; na čem si zakládali, zchátrá, v podsvětí veta po jejich slávě.


text:
byť i tě velebil, že z tebe tyje, musí vjít konečně do rodů otců svých, a nikdy na věky neuzří světla.


text:
Smiluj se nade mnou, Bože, podle velkého milosrdenství svého, a podle množství svých slitování zahlaď nepravost mou.


text:
Proti tobě samému jsem prohřešil se, a co zlé je před tebou, jsem učinil, abys byl shledán spravedliv v řečech svých, a bys zvítězil, když souzen býváš.


text:
Protož i tebe Bůh zhroutí na věky, uchvátí, přestěhuje z bydla tvého a vytrhne s kořenem ze země živých.


text:
„Vizte muže, jenž nechtěl mít Boha za svého pomocníka, ale doufal v množství svých statků, na svém pychu si zakládal."


text:
Budu tě na věky oslavovat, že jsi učinil to, vzývati jméno tvé, že je tak dobré, před svatými tvými.


text:
Boha však nevzývají. Pak náhle zhrozí se, neboť Pán rozmetá údy jejich; sužovatelé se zklamou, neboť Bůh pohrdne jimi.


text:
Kéž přijde se Sionu Israelovi spása! Až Bůh zjedná obrat v osudu lidu svého, plesat bude Jakob, veselit se Israel.


text:
Ano, kdyby mi nepřítel klinul, snesl bych to, kdyby se vypínal nade mne odpůrce, ukryl bych se snad;


text:
Kéž na ně náhle přikvačí smrt, ať klesnou do hrobu v plné síle, nebo zloba je v příbytcích jejich i v srdcích.


text:
i popřeje sluchu mému nářku, a zjedná mi pokoj od těch, kteří se blíží ke mně, a kterých mnoho mám vůkol.


text:
Bůh bude slyšet a pokoří je, ten, jenž od věků vládne. Oni totiž nechtějí zmoudřet, aniž bojí se Boha.


text:
Lesknou se máslem ústa jeho, ale válku má v srdci; slova mu linou lépe než olej, jsou to však tasené meče.


text:
Ano, ty Bože, uvrhneš je do jámy zkázonosné; lidé krve a klamu nedojdou do pola věku svého; já však smím doufati v tebe, Pane!


text:
Ke konci. Pro lid. který jest od svatých vzdálen. Od Davida na sloupový nápis. Když ho jali Filišťané v getu.


text:
Ty přece máš spočítané svízele mé, slzy mé uložené před svou tváří, a cos mi slíbil, zapsané ve své knize.


text:
Pak bude škůdcům mým na útěk se dáti; budu-li volati k tobě ustavičně, přesvědčím se o tom, že Bůh je při mně.


text:
O Boha opřen jsa velebím sliby jeho, O Pána opřen jsa velebím, co řekl. V Boha důvěru maje nebojím se, co by mi mohli učiniti lidé?


text:
Neboť jsi vytrhl ze smrti mou duši, ano i nohy mé uchránil jsi pádu, abych žíti mohl Bohu libě ve světle mezi těmi, kteří žijí.


text:
Smiluj se nade mnou, Bože, smiluj se nade mnou, neboť ty jsi útočiště mé duše, do stínu tvých křídel se utíkám, dokud nepřestane bezbožnost řádit.


text:
Posílá s nebe a vysvobozuje mne, zahanbuje ty, kteří se na mne sápají. Sesílá Bůh milost svou a věrnost,


text:
mezi lvy mi život zachovává. Lehám si mezi lidmi, jejichžto zuby kopí a šípy, a jazyk ostrý meč jest.


text:
Osidlo připravili mojim nohám, zdeptat chtěli moji duši, vykopali na mne jámu, avšak sami do ní padli.


text:
Ke konci. (Notou) „Nezahubiž". Od Davida na sloupový nápis. Když poslal Saul a dal střežiti jeho dům, aby ho zabil.


text:
Povstaň mi na pomoc, a viz, ó Pane! Ty, Bože zástupův, Bože Israelův, povstaň, abys potrestal všecky pohany, nešetři žádného z těch bídných zrádců!


text:
Bůh dá, bych vítězně hleděl na odpůrce. Nezhub jich, by na to lid můj nezapomněl, učiň svou mocí, ať nemají stání, poniž je, obránce můj, Hospodine!


text:
Hřích je, co mají v ústech a co na rtech, protož ať se lapí v zpupnosti své pro kletby a lži, jež pronášejí.


text:
Zahlaď je, v hněvu je zahlaď, ať již nejsou, nechať poznají, že panuje Bůh nad Jakobem a nad končinami země.


text:
Já však opěvuji tvoji sílu, zrána již veselím se z milosti tvé, neboť ty jsi byl mým bezpečným hradem, a mým útočištěm, když jsem byl soužen.


text:
Když spálil Mesopotamii Syrie a Sobel, a když Joab vrátiv se porazil Edomce v Solném údolí, dvanácte tisíc (mužů).


text:
Dal jsi však svým bohabojným prapor, aby měli před lukem kam se utéci, by tvoji miláčci byli vysvobozeni.


text:
Přislíbil Bůh při svatosti svojí, že budu s veselostí děliti Sichemsko, údolí Sukkotské rozměřovati,


text:
můj že je Galaad, moje Manasesko, Efraimsko že je přilba mé hlavy, Judsko pak vladařstvím žezla mého,


text:
Moabsko že jest mým žádoucím umyvadlem, na Edomsko že svou obuv položím, a že Filištínsko bude se kořit mně.


text:
Z dálných končin země k tobě volám, neboť srdce moje sevřeno jest. Postav mne vysoko na skálu, tam mne zaveď,


text:
Dlouho-li,budete dorážet na jednoho, vraždit ho všichni vy, stěnu nachýlenou, a zeď, která jest na spadnutí?


text:
Ano, s výše mé zamýšlejí mne srazit, ve lži zálibu mají, žehnají ústy, ale ve svém srdci proklínají.


text:
V něho doufej veškerá obec lidu, vylévejte před ním srdce svoje, Bůh jest pomocník náš na věčné časy.


text:
jak pustá, neschůdná, vyprahlá půda. Proto jsem chodíval do tvé svatyně, abych spatřil tvou moc a slávu.


text:
Král pak bude se radovat z Boha; kteří při něm přisahají, všichni budou se honosit, že budou ucpána ústa lhářům.


text:
náhle na něho střílejí bez ostychu. Utvrzují sebe v zločinnosti, umlouvají se, jak nalíčí tenata říkajíce: „Kdo by mohl je vidět?"


text:
Vymýšlejí zločiny říkajíce: „Hotovo vše, úklad chytře jest nastrojen!" Každý v hloubi srdce se zamyká.


text:
Spravedlivý pak bude se veselit v Pánu, důvěru svou skládat bude v něho, a budou se honosit všichni poctivci.


text:
Blažen, koho si vyvolíš a k sobě vedeš, aby směl přebývati v nádvořích tvých, abychom směli se sytiti rozkošemi domu tvého,


text:
svatého chrámu tvého, podivně vznešeného. Vyslyšels nás, Bože, spasiteli náš, naděje všech vzdálených končin země i moře,


text:
Rcete Bohu: „Jak hrozné jsou činy tvé, Pane, protože jest nesmírná moc tvoje, lichotí tobě nepřátelé tvoji.


text:
Dopustils, že nám po hlavách jezdili lidé, bylo nám procházeti ohněm a vodou, avšak vyvedls nás, i pookřáli jsme.


text:
Pojďte a slyšte všichni, kdož Boha ctíte, neboť budu vypravovati vám, jak velké věci učinil mé duši.


text:
Jak bývá rozehnán dým, se rozprchují; jako vosk se rozplývá před plamenem, tak i bezbožníci před Bohem hynou.


text:
Zpívejte Bohu, hrejte jeho jménu, spravte cestu tomu, jenž pouští se veze; Hospodin sluje, radujte se před ním! Děsí se ho.


text:
Proč, ty horstvo, vy vrcholy, žárlivě hledíte na horu, kterou si zvolil Bůh za své sídlo, na které bude též Hospodin na věky sídlit?


text:
Vystoupil jsi do výše zajatce veda, v dar jsi přijal lidi, kteří se vzpírali, aby sídlil Hospodin, Bůh tam.


text:
Tu je Benjamin, nejmladší, s nadšenou myslí, knížata judská, která jsou jejich vůdci, knížata Zabulonova, knížata Neftali.


text:
Pokárej zvěř rákosových houštin, stádo býků a telata národů s nimi, ať pustí ty, kteří chtějí se osvědčit stříbrem; rozpraš národy, kteří chtějí války!


text:
Podivuhodný jest Bůh ve svých svatyních, Israelův Bůh dává moc a sílu svému lidu. Pochválen buď Bůh!


text:
Zabořen jsem ve hlubokém bahně, jež nemá dna, by lze bylo na něm postát. Dostal jsem se do prohlubně mořské, takže příval mne zaplavuje.


text:
Více než na hlavě mám vlasů, je těch, kteří mne nenávidí bez příčiny; mnoho je těch, kteří mne stíhají, kteří nespravedlivě nevraží na mne; co jsem si nikdy lupem neosvojil, to mám nyní nahrazovat!


text:
Kéž pro mne nemusí rdít se, kdo doufají v tebe, Hospodine, Pane zástupů! Kéž pro mne nemusí hanbit se, kteří hledají tebe, Israelova Boha!


text:
známi jsou ti nepřátelé moji. Utrhají mi, až mi puká srdce, nemocen jsem. Čekám, kdo se ustrne nade mnou, však marně; kdo by mne potěšil, toho nenalézám!


text:
Ano, přispěje Bůh na pomoc Sionu, i budou vystavěna města judská, aby sídlili v nich, až je zaberou;


text:
Ať se zahanbí a zardí, kteří dychtí po mé duši. Kéž zpět odejdou zahanbeni, kteří se z neštěstí mého těší.


text:
Ať jásá a plesá z tebe každý, kdokoli hledá tebe; komu je milá tvá spása, vždy ať říká: „Pán buď slaven!"


text:
Já pak jsem ubožák a chuďas, Bože, na pomoc mi přispěj. Tys má ochrana a pomoc, Hospodine, neprodlévej.


text:
Žalm Davida, Jonadabovců u prvních zajatců. K tobě, Hospodine, utíkám se, nedej mi na věky zahanbenu býti.


text:
Rač mi býti skalou útočištnou, hradem, na kterém ochrany tvé bych došel, neboť ty, jsi skála má a hrad můj.


text:
Na tebe spoléhal jsem již od klínu matčina, od lůna matčina jsi mne opatroval, tebe můj chvalozpěv opěvoval vždycky.


text:
Ni v stáří, v šedinách tedy mne neopouštěj, dokud nepoučím o tvém rameni, Bože, všecka příští pokolení.


text:
Jakých běd dal jsi mi okusit mnohých a zlých, avšak zase jsi mne k životu vzkřísil, zase jsi mne vytáhl z propasti země.


text:
I budu také já ti děkovat na harfě za tvou věrnost, Bože, na citaru budu hráti tobě, Svatý Israelův!


text:
Také můj jazyk bude denně mluvit o tvé spravedlnosti, až se hanbiti a styděti budou, kteří se snaží mně škodit.


text:
Dej, Bože, králi svou spravedlnost, a své právo královu sypu, aby soudil tvůj lid podle práva tvé utiskované spravedlivě!


text:
Požehnané bude jméno jeho na věky, jako slunce bude trvat. On bude požehnání národům, všecek svět bude jemu žehnat.


text:
Já přece ustavičně jsem s tebou, ty mne držíš za pravici, svými radami mne vodíš, a potom do slávy mne přijmeš.


text:
mým však štěstím je Bohu býti blízko; v Hospodina, Boha svou naději skládám, abych mohl hlásat všecku tvou chválu ve branách Sionské dcery.


text:
Poučná píseň Asafova. Proč, ó Bože, na věky zamítáš nás, proč plane hněv tvůj na stádo, které ty paseš?


text:
Rozpomeň se na své shromáždění, které od dob dávných tobě patří, které jsi vykoupil, aby tvým národem bylo, na horu Sionskou, na které jsi se usídlil!


text:
Máť v ruce Hospodin kalich vína, pěnivého, plný přísad; pít z něho dává i kvasnice; vysrkat musí je všecek svět hříšníků.


text:
zděšeni byli všichni pošetilci, zesnuli snem svým, pozbyli síly svých rukou všichni udatní bojovníci.


text:
V den svého soužení Pána vyhledávám, ruce své v noci vzpínám neúnavně; nechce se dáti potěšit má duše.


text:
Mořem vedla cesta tvá, Hospodine, spoustami vodstva šly tvoje stezky, avšak šlépějí tvých nebylo znáti.


text:
nechceme zatajiti potomkům jejich, vypravujíce příštímu pokolení Hospodinovu, slávu a moc jeho, jakož i zázraky jeho, kteréž učinil.


text:
Dal totiž přikázání Jakobovi, zákon ustanovil Israelovi; uložil pak o nich našim otcům, aby je oznamovali svým synům,


text:
aby se o nich potomci dověděli, synové, kteří se měli naroditi, aby, až dospějí, zvěstovali je dětem svým,


text:
že býti nemají jako otcové jejich, pokolení vzpurné a neposlušné, národ, jenž nebyl ustálené mysli, jehožto duch nebyl Bohu věren,


text:
Ano, udeřil sice skálu, že vody se vyvalily a potoky se rozlily; zdali však může také chleba dáti, nebo opatřit maso svému lidu?"


text:
On však byl milosrdný, hříchy jim odpustil, aniž je zahladil; velmi často odvrátil svůj hněv a nedal vzpláti veškerému svému rozhorlení;


text:
dokořán otevřel cestu svému hněvu, neodepřel smrti život jejich, ano i dobytek jejich na smrt vydal;


text:
Přivedl je k svému svatému pohoří, k pohoří, kterého dobyla pravice jeho; vypudiv před nimi pohany vykázal jim losem jejich zemi v dědičné úděly,


text:
Žalm Asafův. Bože, pohané vnikli do tvého dědictví, poskvrnili chrám tvůj velesvatý, obrátili Jerusalem v ssutiny.


text:
Nepřičítej nám hříchů našich předků, rychle nám vstříc vyjdiž milosrdenství tvé, neboť jsme velmi zbědováni.


text:
Pomoz nám, ó Bože, spáso naše, pro čest jména svého, Hospodine! Rač nás vysvobodit a prominouti nám hříchy naše pro své jméno!


text:
Proč mají pohané říkat: „Kde jest Bůh jejich?" Ukaž se na pohanech před naším zrakem pomsta za prolitou krev tvých sluhů!


text:
My pak – národ tvůj a ovce tvé pastvy – budeme na věky děkovati tobě, od rodu do rodu hlásati tvou slávu.


text:
V soužení vzývals mne a já tě vytrhl, vyslyšels jsem tě z bouřného mraku, zkoušel jsem tě u vody Hádky.


text:
Ano, vrabec našel si příbytek, a hrdlička své hnízdo, do něhož ukládá své mladé – tvé oltáře, Pane zástupu, můj králi a můj Bože!


text:
Ano, den jeden ve tvých nádvořích lepší, než tisíce jiných. Lépe být na prahu Božího domu, než bydlet ve stanech hříšníkův.


text:
Poslechnu, co mi řekne Hospodin Bůh. Ano, pokoj zvěstuje lidu svému, svatým svým, jejichžto srdce ho vyhledává,


text:
Chraň mi život, neb zasvěcen jsem tobě; spas, Bože můj, svého sluhu, jenž doufá spas, Bože, můj, svého sluhu, jenž doufá v tebe.


text:
Všichni národové, které jsi učinil, přijdou a sklánět se budou před tebou, Pane, oslavovat budou jméno tvoje,


text:
Veď mne, Hospodine, po své cestě, abych kráčel podle pravdy tvojí; soustřeď mou mysl, ať bojí se tvého jména.


text:
Račiž učinit na mně dobré znamení, ať to vidí odpůrci moji a hanbí se, že ty, Pane, mi pomáháš a mne těšíš.


text:
(Žalmista:) Od Koreovců. Píseň žalmová. (Žalmista:) Brány Sionu, který založil na pahorcích svatých,


text:
(Hospodin:) „Prohlašuji Egypt i Babylon za své ctitele; ejhle, Filišťan, Tyřan i Etiop, ti se tam zrozují


text:
Jako již mezi mrtvými opuštěn jsem, mezi padlými, kteří ve hrobech spí, na které již nepamatuješ, ježto jsou od ruky tvé odloučeni.


text:
Tehdy mluvil jsi ve vidu k věrným svým ctitelům: „Vstavil jsem korunu na hlavu hrdinovu, vyvolence ze svého lidu jsem povýšil;


text:
Prve nežli hory se narodily, prve než počala země a svět co plodit, od věků až do věků ty, Bože, jsi.


text:
Let našich úhrnem bývá sedmdesát, a je-li při síle kdo, osmdesát, většina jich jest lopota a bolest, přikvačí slabost a – odlétáme.


text:
Buď milost Pána, Boha našeho, nad námi; dílům rukou našich s hora žehnej, ano dílu rukou našich žehnej!


text:
Když se bezbožní zelenají jak tráva, a když všichni zločinci kvetou, je to proto, by zhynuli na věky věkův,


text:
Ano, hle, tvoji odpůrci, Hospodine, ano, hle, tvoji odpůrci berou za své, všichni zločinci se rozptylují.


text:
Chvalozpěv od Davida; v den před sobotou, když byla země založena. Hospodin kraluje, oděn jest velebností; oděn jest Hospodin a opásán silou; i zemi upevnil, že se nekolísá.


text:
Podivuhodnější nežli hukot spoust vodních, nežli jekot mořského vlnobití, podivuhodnější na výsostech Hospodin.


text:
Žalm Davidův. Na čtvrtý den po sobotě. Bože veškeré odvety, Hospodine, Bože veškeré odvety, rač se ukázat!


text:
Chvalozpěv od Davida. (Sbor putující do svatyně:) Pojďte, chvalme s radostí Pána, s jásotem slavme Boha, svou spásu;


text:
proroka:) jak v Hádce, jak v Pokušení na poušti, kde vaši otcové pokoušeli mne, zkoušeli mne, ač vídali skutky mé.


text:
Píseň od Davida. Když byl stavěn chrám po zajetí. Zpívejte Hospodinu píseň novou, zpívejte Hospodinu všecky země!


text:
říkejte mezi národy: „Hospodin kraluje!" Neboť on upevnil zemský kruh, že se nehne, onť bude souditi národy spravedlivě.


text:
před Hospodinem, že přichází, protože přichází, by soudil zemi. Soudit bude kruh zemský spravedlivě, soudit bude národy podle své věrnosti.


text:
Od Davida. Když byla země zase spořádána. Hospodin kraluje, plesej země, množství přímořských krajin se raduj!


text:
Pán má rád ty, kteří nevraží na zlo, chrání Hospodin duše svých ctitelů, z rukou hříšných je vysvobodí.


text:
Žalm od Davida. Zpívejte Hospodinu píseň novou, neboť zázračné věci učinil. Na pomoc mu přispěla pravice jeho, pomáhalo mu svaté jeho rámě.


text:
Rozpomněl se na své milosrdenství, jakož i na věrnost domu Israelovu. Nyní viděly všecky končiny světa, kterak Bůh náš vysvobodil nás.


text:
Ano, kraluje mocný, jenž miluje právo! Ty jsi zavedl spravedlivou správu, právo řádné v Jakobu vykonáváš.


text:
Mojžíš a Áron byl mezi kněžími jeho, a Samuel mezi ctiteli jeho jména; vzývali Hospodina, i vyslýchal je.


text:
Hospodine, Bože náš, ty jsi je vyslýchal, Bohem odpouštějícím jsi byl jim, ačkoli také mstitelem všech jejich činů.


text:
Přičiním se, bych bezvadně životem kráčel pokud mi vstříc budeš chodit. Žíti budu se svědomím čistým ve své domácnosti;


text:
nehodlám ni v mysli se zabývati věcmi ničemnými. Dopouštět se přestupků nenávidím, to se mne chytnouti nesmí;


text:
Kdo svého bližního tajně očerňuje, toho budu stíhat; s člověkem pyšných očí a hrdého srdce – s takovým obcovat nechci.


text:
Zraky své upírat budu na věrné v zemi, aby sídlili se mnou; po cestě bezúhonných mravů kdo chodí – ten mi bude sloužit.


text:
V domě mém se ubytovat nesmí žádný, kdo jedná lstivě; člověk mluvící křivě neobstojí před očima mýma.


text:
Každého jitra budu vyhlazovat všecky hříšníky v zemi, abych vyplenil z Hospodinova města všechny, kdož páchají nepravost.


text:
Neodvracuj ode mne tváře své, v kterýkoli den jsem soužen. Nakloň ke mně svoje ucho, kdykoli tě vzývám, rychle mne vyslyš!


text:
Chvalte Pána všichni andělé jeho, silní rekové činící rozkazy jeho, poslušní jsouce hlasu, jeho slova!


text:
Od Davida. Dobrořeč, má duše, Hospodinu! Hospodine, můj Bože, tys nad míru veliký. Ve slávu a velebnost jsi oděn,


text:
Vyvozuješ ze země chléb i víno; víno, by veselilo srdce lidí, olej, aby se jím leskl obličej jejich, chléb pak, by srdce lidí posiloval.


text:
abychom viděli štěstí tvých vyvolených, radovali se z radosti lidu tvého, a tvým dědictvím se honosili.


text:
Otcové naši tvých zázraků v Egyptě nedbali, neměli na mysli velikost milostí tvých, i vzbouřili se, když přišli k Rudému moři;


text:
Tu si umínil, a byl by je zahubil, kdyby Mojžíš, vyvolený jeho, v roztržce té nebyl postavil se před něj, aby odvrátil hněv jeho, aby jich nehubil.


text:
prolévali krev nevinnou, krev synů a dcer obětovaných modlám kanaanským, že byla země poskvrněna tím vražděním.


text:
Vysvoboď nás, Hospodine, náš Bože, rač nás shromážditi z pohanů, bychom chválili svaté tvoje jméno, a honosili se oslavou tvou!


text:
můj že je Galaad, moje Manassesko, Efraimsko že je přílbou mé hlavy, Judsko pak vladařstvím žezla mého,


text:
Moabsko že jest mým žádoucím umyvadlem, na Edomsko že svou obuv položím, a že Filišťané budou se mi kořit.


text:
Miloval kletbu – ať ho tedy stihne – požehnání nechtěl – vzdal se mu tedy. Oblékal se v kletbu jakoby v roucho, ať tedy vnikne jak voda do jeho útrob, a jako olej do jeho kostí;


text:
Ano, ty, můj Pane, Hospodine, zastaň se mne pro své jméno, vždyť je tvá milost líbezná; vysvoboď mne!


text:
Žalm Davidův. Řekl Hospodin mému Pánu: „Zasedej po mé pravici, dokud nedám nepřátele za podnož tvým nohám.


text:
Alleluja. Při návratu Aggea a Zacharjáše. Blaze tomu, kdo bojí se Hospodina, a v jeho příkazech velikou zálibu má.


text:
Plýtvá bezmála, jak rozdává chudým, jeho spravedlnost zůstává na věky, čelo jeho vysoko ve cti se zdvíhá.


text:
Bezbožník vida to rozčiluje se zlostí, zuby svými skřípá a chřadne; přání hříšníků přichází na zmar.


text:
Bůh můj jsi ty, i chci ti děkovati, Bůh můj jsi ty, i chci tě vyvyšovat. Díky tobě, že jsi vyslyšel mne a žes byl mým vysvoboditelem.


text:
Do něho totiž stoupají pokolení, kmeny Hospodinovy, aby podle příkazu daného Israelovi slavily jméno Hospodinovo.


text:
Hle, jako oči sluhů hledí na ruce svých pánů, jako oči služebné upřeny na ruce své paní: tak zrak náš k Pánu, našemu Bohu, až by se smiloval nad námi.


text:
Neboť nenechá Hospodin žezla hříšníků nad údělem svatých, aby spravedliví nevztáhli snad po nepravosti ruce své.


text:
Kteří však na křivé cesty se uchylují, ty nechá zajít Hospodin se zločinci. Pokoj budiž nad Israelem!


text:
Chodíme nyní sice s pláčem, nosíce símě na zasetí, domů však budeme chodit s radostí snášejíce svoje snopky.


text:
Stupňová píseň Šalomounova. Nestaví-li Hospodin domu, marně se lopotí, kteří jej stavějí. Neostříhá-li Hospodin města, nadarmo bdí, kdo je hlídá.


text:
Marno vám před svítáním vstávat, vstávat po dlouhém ponocování, vám, kteří jíte chléb ve starostech, jejž dává miláčkům svým ve spánku.


text:
Blahoslavený muž, který má plný toulec takových šípů; nebude zahanben, když se přít bude se svými nepřáteli v bráně!


text:
Manželka tvá jest jako plodný kmen vinný ve zdech domu tvého. Synové tvoji jak mladistvé olivoví kolem tvého stolu.


text:
Píseň stupňová. Od Davida. Pane, není naduté mé srdce, aniž oči mé se pyšní; nehoním se za velkými věcmi, na mne příliš vysokými.


text:
(Žalmista:) Hospodin přisáhl Davidovi s věrností, které neporuší: (Hospodin:) „Z tvého potomstva někoho vždy hodlám posadit na tvůj trůn,


text:
Bude-li plémě tvé dbáti mé úmluvy, a mých zjevení, jimž je učím, i jeho potomstvo na věčné časy seděti bude na tvém trůně."


text:
Je to jako vonný olej na hlavě, který stékal na bradu, na bradu Áronovu, která splývala na lem jeho roucha;


text:
jako hermonská rosa, která se snáší na Sionskou horu, ježto tam udílí Pán požehnání a život na věčné časy.


text:
(Obec náboženská:) Píseň stupňová. Nuže, teď oslavujte Hospodina, všichni služebníci Páně, kteří stáváte v Hospodinově domě, v nádvořích domu našeho Boha!


text:
Vychvalujte Boha nebeského, neboť je na věky milosrdenství jeho! Vychvalujte nejvyššího Pána, neboť je na věky milosrdenství jeho!


text:
Neb nás tu žádali, bychom jim zazpívali; kteří nás v zajetí drží, kteří nás odvedli, říkali: „Zazpívejte nám chvalozpěv z písní sionských!"


text:
Nechať přilne jazyk můj k podnebí mému, nebudu li tě pamětliv, nebudu-li míti Jerusalem za vrchol radosti své!


text:
Nezapomeň, Pane, Edomcům na den, osudný Jerusalemu! Neboť říkali: „Vyvraťte, vyvraťte (všecko) v něm až do základů!"


text:
Od Davida. Děkuji tobě, Pane, celým svým srdcem, neboť jsi vyslyšel slova úst mých; před anděly budu ti zpívat,


text:
sklánět se čelem k tvému svatostánku, slaviti tvé svaté jméno pro tvou slitovnost a věrnost, neboť jsi zvelebil nade vše jméno své.


text:
Když půjdu soužením, zachováš mi život, na hněv mých nepřátel vztáhneš svou ruku, pravice tvá mne zachrání, Pán za mne odplatí.


text:
Duše má je si vědoma dobře, žes věděl o každé mé kosti, hned jak jsem v skrytě byl učiněn, když jsem byl utkán v hlubinách země.


text:
V zárodku oči tvé viděly mne, v knize tvé byly napsány dni mé všecky prve nežli přišly, dokud ještě žádný z nich nebyl.


text:
Chraň mne, Pane, bezbožníkovy ruky, a lidí nešlechetných uchovej mne, těch, kteří chtějí podrazit mi nohy;


text:
Nedej, by srdce mé chýlilo se k zlému, abych se dopouštěl bezbožných skutků s lidmi, kteří páchají nešlechetnost, nechci s nimi jísti lahůdky jejich. Tepe-li mne poctivec, je to milost; kárá-li mne, je to olej na mou hlavu.


text:
Když ve mně omdlévá má duše, ty přece víš, jak se mi vede; na cestě, po které mi jíti, osidlo tajně mi položili.


text:
Ohlédám se vpravo a patřím – nikdo nechce se znáti ke mně; zmizela možnost, abych unikl, nikdo nedbá života mého.


text:
Rač si všimnout úpění mého, neb jsem zemdlen přenáramně; vytrhni mne těm, kdož mne honí, neboť silou svou mne předčí.


text:
Rač mne vyvést ze žaláře, abych slavil jméno tvoje; u mne se shromáždí spravedlivá, až mi prokážeš dobrodiní.


text:
Žalm Davidův, když ho pronásledoval Absalom, jeho syn. Hospodine, vyslyš modlitbu mou, popřej sluchu mé úpěnlivé prosbě, pro svou věrnost a spravedlnost mne vyslyš!


text:
Pronásledujeť nepřítel mou duši, sráží až do prachu moje žití, staví mne do temnot jako dávno již mrtvé.


text:
Rychle mi popřej sluchu, Hospodine, neboť žití moje dokonává. Neodvracuj ode mne své tváře, nebo budu jako ti, kteří do hrobu klesli.


text:
Dej, ať zakusím záhy tvé milosrdenství, neboť v tebe důvěřuji. Ukaž mi cestu, po které mám kráčet, neboť k tobě pozdvihuji svou duši.


text:
[Žalm] od Davida [proti Goljášovi], Požehnán buď Pán, má skála, který učí ruce mé bojovat a mé pěsti zápasiti;


text:
on je milost moje a tvrz má, hrad můj a vysvoboditel můj, štít můj, ve který naději skládám, on mi podrobuje mé poddané.


text:
Meči vražednému mne vytrhni, vysvoboď mne z ruky cizáků, jejichžto rty mluví neupřímnost, jejichžto pravice pravice lži jest!


text:
Synové jejich ve svém mládí jsou jako zdárně rostoucí štěpy, dcery jejich jak rožní sloupy, tesané do budovy, chrámu;


text:
ovce jejich tisíce rodí, desetitisíce na svých pastvinách; hovězí dobytek jejich je stelný, není trhliny ve zdi ni průlomu, není nářku na jejich ulicích.


text:
Království tvé je království věčné, a tvoje vláda nad každým kolenem! Věrný jest Hospodin v každém slově, milostivý ve všem, co činí.


text:
Chval, má duše, Hospodina! Chválit budu Pána po svůj život, zpívati svému Bohu, dokud budu. Nespoléhejte na vladaře,


text:
který věrnost na věky zachovává, zjednává právo utištěným, a jenž dává pokrm lačným. Hospodin vysvobozuje vězně,


text:
Neb on zahaluje nebesa mraky, a tak připravuje zemi deště. Na horách on káže růsti trávě, a jiným rostlinám ku prospěchu lidstva.


text:
sláva jeho nad nebem, nad zemí! Zdvihl roh též lidu svého ke cti veškerých svých ctitelů Israele, lidu mu blízkého.


text:
„Dlouho-li, děti, rády mít budete dětinství, dlouho-li posměvači rádi se posmívat, pošetilci nenávidět rozumnost?


text:
až vás zachvátí znenadání bída, a zkáza jako bouře až se strhne, [až přijde na vás soužení a úzkost, ]


text:
Láska a věrnost ať neopouštějí tě, uvaž si je kolem hrdla svého, [ napiš si je na desky svého srdce; ]


text:
neuchyluj se napravo ani nalevo, měj svou nohu od zlého odvrácenu. Znáť Pán cesty, které napravo jdou, a které nalevo jdou, jsou převrácené. On pak urovná meze, po nichž se bereš, a tvé kroky v pokoji dovede k cíli.


text:
Nevšímej si, když mámí tě (cizí) žena, jsoutě plást medem tekoucí její ústa, a více než olej line to z jejího hrdla;


text:
Protož učiň, co (ti) pravím, synu můj, vyprosť se, neb jsi upadl do rukou bližního; utíkej, pospěš, naléhej na svého přítele.


text:
i přijde na tebe jako kurýr bída, a nouze jako muž ozbrojený. [Jestli se přičiníš, přijde jak studnice žeň tvá, a bída uteče daleko od tebe.]


text:
Když někam půjdeš, budou tě provázeti, když budeš spáti, budou tě opatrovat, a když procitneš, budou se baviti s tebou;


text:
hned šel za ní jak býk, jejž na jatky vedou, a jako vilný beran, jenž netuší, hlupák, že do okovů je tažen,


text:
(ano, jako jelen běží,) až mu střela pronikne játra; jako pták letí do osidla, nevěda, že jde o jeho život.


text:
[Báti se Pána je v nenávisti zlé mít;] hrdost, pýchu, cestu nepravosti, a ústa obojaká mám v ošklivosti.


text:
moři když do kruhu hranice vykazoval, zákon když stanovil vodám, by nepřešly meze své, a když odvažoval základy země:


text:
s ním jsem byla všecko pořádajíc, kochala jsem se rozkoší den každý, hrála jsem si před ním ustavičně,


text:
Blaze člověku, který poslouchá mne, který u dveří mých každý den bdí, pozor dává u veřejí bran mých.


text:
Na mizinu přivádí ruka líná, ruka však přičinlivých obohacuje. [Kdo se spoléhá na lži, ten pase větry; člověk takový létavé ptáky honí.]


text:
Kdo svou zemi vzdělává, má mnoho chleba, kdo však se za nicotou honí, je blázen, [Koho těší u vína vysedávat, zanechává ve svém bydlišti hanbu.]


text:
Kdo slovem (dobrým) pohrdá, sám sebe zavazuje; ale kdo váží si příkazu, v pokoji žíti bude. [Duše neupřímné bloudí v nepravostech; zbožní však mají soustrast a slitování.]


text:
Kde není tažného dobytka, prázdné bývají sýpky; kde však je množství osení, zřejmá tam síla tahounů.


text:
Prostomyslný věří každému slovu, zkušený (však) pozor má na své kroky. [Člověku lstivému dobře se nikterak nepovede, činy však služebníka moudrého budou se dařit; cesta, kterou půjde, bude rovná.]


text:
Kdo svým bližním opovrhuje, hřeší; ale kdo soucit má s chudým, blažen bude. [Kdo doufá v Pána, miluje milosrdenství.]


text:
Blázen směje se kázni otce svého; kdo však jde za právem, jest miláček jeho. [Kde hojná spravedlnost, tam (také) největší síla; záměry bezbožných však z kořene vyrvány budou.]


text:
Boří svůj dům, kdo se žene za lakotou; ale kdo nenávidí úplatky, živ bude. Láskou a věrností smývají se hříchy; a bázní Páně se vzdaluje každý zlého.


text:
Ohavností jest Pánu každý zpupník; možno ručit za to, že neujde trestu. [Počátek cesty dobré je činiti spravedlnost; to Bohu milejší než oběti přinášeti.]


text:
Soudce, jenž osvobodí bezbožného; i ten, který odsoudí spravedlivce – ohavou je před Bohem ten i onen.


text:
Co je plátno bláznu bohatství míti, když si moudrosti koupiti nemůže? [Kdo svůj dům do výšky žene, chce, by se zřítil; a kdo štítí se učit, v neštěstí padne.]


text:
Slova ramenářova zdají se sladká; vnikají až do nejhlubších útrob. [Lenivého poráží hrůza (před prací): duše však zženštilých lačněti budou.]


text:
Kdo našel dobrou ženu, našel štěstí; došel potěšení od Hospodina. [Ženu dobrou kdo vyhání, vyhání štěstí; kdo však zalétnou drží, je blázen a bezbožník.]


text:
[Kdo jen slova hledá, nebude nic míti;] kdo [však] si zjednává rozum, miluje svůj život, a kdo si zachová opatrnost, najde štěstí.


text:
Kdo má rád milosrdenství, požehnán bude; neboť z chleba svého dává chudým. [Vítězství a pocty dochází, kdo dary dává; ale život bere těm, kdož je přijímají.]


text:
Neupírej očí svých na bohatství, jehož nemožno tobě dosáhnouti: neboť udělá si křídla, jako orel uletí k nebi.


text:
neboť jako hadač a věštec zpytuje nevídané věci; „Jez a pij" (ti sice) říká, ale srdce jeho ti nepřeje.


text:
Kdo bude bědovat, kdo stenat? Kdo mít hádky? Kdo bude v jámě? Kdo bít bude bez příčiny? Komu zčervenají oči?


text:
A řekneš: „Bit jsem byl, ale bez bolesti; smýkalo to mnou, ale já jsem nic necítil; jak se vyspím, budu zas vína hledat!"


text:
Díš-li: „Nemám dosti moci", (považ): Ten, který zpytuje srdce, rozumí tomu, strážce duše tvé nic neoklame, a on odplatí lidem podle jejich skutků.


text:
tím jest i nauka moudrosti tvé duši; najdeš-li ji, budeš mít naposled naději, a tvé očekávání nevezme za své.


text:
Co tvé oči uviděly, nepodávej ihned k soudu; abys potom napravit nemohl, kdybys přítele svého zhaněl!


text:
aby tě nehaněl, kdokoli by to slyšel, a tvá hanba neměla by konce. [Láska a přátelství svobodným člověka činí; zachovej si je, bys nedošel hanby!]


text:
Jako sněhové ochlazení v době žní posel věrný je tomu, kdo jej poslal: občerstvujeť mysl svého pána.


text:
– [(kdo v něho doufá) ztrácí plášť v době mrazu.] Ocet líti na salnitr je zpívati mysli rozmrzelé. [Jako mol rouchu a červ dřevu, tak škodí smutek lidskému srdci.]


text:
Přítele svého, přítele otcova, neopouštěj, a do bratrova domu nechoď v den soužení svého; lepší je soused blízko nežli bratr daleko.


text:
Buď pilen moudrosti, synu můj, a radost čiň mému srdci, abys mohl dát odpověď tomu, kdo by (mne) tupil.


text:
Stříbro lze poznati v tyglíku, zlato v peci, člověka pak v ústech, jež ho chválí. [Srdce bezbožného hledá zlých věcí; ale srdce upřímné moudrosti hledá.]


text:
I kdybys roztloukal blázna v hmoždíři jako tluč paličkou; nebudeš moci odloučit od něho bláznovství jeho.


text:
Máš také hojnost kozího mléka k jídlu, abys měl čím živit rodinu svou, aby měla co jísti čeládka tvá.


text:
Spravedlivým jest ohavou bezbožný člověk, a bezbožným ohavou ti jsou, kdož poctivě chodí. [Syn, jenž dbá slov (těchto) nezahyne.]


text:
Slova Agura, syna Jakeova. Prorocký výrok muže, se kterým Bůh byl. Praví byv posilněn od Boha, který s ním obcoval:


text:
Kdo vstoupil na nebe a sestoupil (zase), kdo sebral vítr do svých hrstí, kdo svázal vody takořka v roucho, kdo upevnil všecky končiny světa? Víš, jak se jmenuje on a syn jeho?


text:
Falešná, lživá slova rač ode mne vzdálit, žebroty ani bohatství nedávej mi, uděl jen potřebných věcí k živobytí,


text:
abych snad nadbytkem všeho nedal se svésti, nezapřel tebe a neřekl: „Kdo jest Hospodin? nebo abych nouzí jsa dohnán nekradl, a nepotupil jména Boha svého.


text:
pokolení, jež místo zubů má meče, a jehož chrupy jsou ostré jako nože, aby sežralo se světa chudé, aby vyjedlo z lidí nuzné.


text:
Pijavice má dvě dcery, a ty říkají: „Dejte, dejte!" Tři jsou věci, kterých nasytit nelze; a čtvrtá neřekne nikdy: „Dost mám."


text:
Oko, které se posmívá otci, a pohrdá matkou, jež dala mu život: vyklubají krkavci u vody a mladí orlové je snědí.


text:
cesty orla na nebesku, cesty hada po skalinách, cesty lodi po širém moři, a cesty mužské síly v mládí.


text:
Přílišný tlak totiž na mléko dělá tvaroh, prudký tlak na nos vyvozuje krev, a tlak na dráždivost budí hádky.


text:
Nepopřávej králům, Lamuele, nepopřávej králům (mnoho) vína; neníť žádného tajemství, kdo vládne opilství;


text:
Zatáčí se ku poledni a k půlnoci se obrací, do kola všecko provívá vítr, a do svých kolejí opět se vrací.


text:
Všecky řeky vcházejí do moře, a moře nepřeplňuje se; na místo, odkud řeky vyšly, vracejí se, aby zas tekly.


text:
Všecky bytosti plahočí se, nemůže toho člověk vyslovit; oko se do syta nenahledí, ucho se do plna nenaslouchá.


text:
Pod sluncem nic nového není, aniž může někdo říci: „Vizte, tato věc jest nová"; neboť bylo to již za dob, které před námi kdysi byly.


text:
Není paměti předešlých (lidí), jakož ani těch, kdož později budou; nebudou na ně pamatovat, kteří posléze žíti budou.


text:
a uložil jsem svému srdci zkoumat a vyšetřovat moudře všecko, co se děje pod sluncem: trapné to zaměstnání, jež dal Bůh lidem, aby se jím zabývali.


text:
Řekl jsem si ve svém duchu: „Ejhle, velmi jsem převýšil moudrostí všecky, kteří byli přede mnou v Jerusalemě." Poznalať mysl má moudrosti a vědy mnoho,


text:
a snažil jsem se ze srdce vědět, co jest moudrost a věda, a co jsou bludy a bláznovství. A shledal jsem, že i v tom jest námaha a trápení ducha;


text:
Řekl jsem si ve svém duchu: „Nuže, budu oplývati rozkošemi, a požívati budu dobrých věcí." A shledal jsem, že i to jest marnost.


text:
Usmyslil jsem si odtrhnout od vína své tělo, abych se domohl moudrosti a vyhnul bláznovství, dokud bych nepoznal, co lidem prospívá, co by třeba bylo činiti pod sluncem ve dnech života jim vyměřených.


text:
zjednal jsem si sluhů a služebnic, také domorodé čeládky mnoho jsem získal, a skotu a velikých stád bravu více nežli všichni, kteří byli přede mnou v Jerusalemě.


text:
Nahromadil jsem si stříbra a zlata, jakož i pokladů od králův i krajin; opatřil jsem si pěvce a pěvkyně, i rozkoše lidské, číše a džbány, aby v nich podávali nalité víno;


text:
Čeho žádaly oči mé, nic jsem jim neodepřel, aniž jsem zbraňoval srdci svému, aby nepožívalo všeliké rozkoše, a nekochalo se v tom, co jsem byl připravil; to byla odplata moje – užívat práce své.


text:
Když však jsem se ohlédl na všecka díla, která učinily ruce moje, na práce, při nichž nadarmo jsem se potil, uzřel jsem ve všem marnost a trápení ducha, a že nic trvale neprospívá pod sluncem.


text:
Obrátil jsem se, abych pozoroval moudrost, jakož i bludy a bláznovství – co jest, řekl jsem, člověk, že může následovati krále, Stvořitele svého. – 


text:
Moudrý má oči ve své hlavě, kdežto blázen v temnu chodí. Ale poznal jsem, (též) oba že stejně zahynou;


text:
i řekl jsem si ve svém duchu: „Zhyneme-li stejně oba, blázen i já, co mi platno, že jsem moudrosti více byl pilen?" A rozjímaje v duchu postřehl jsem, že i to jest marnost.


text:
Nebudeť na věky pamatováno moudrého jako ne blázna, ježto budoucnost všecko stejně přikryje zapomenutím; umírá učený stejně jako neučený.


text:
Protož omrzel mne můj život, když jsem viděl, všecko že zlé jest pod sluncem, že je vše marnost a trápení ducha.


text:
Omrzela mne také všecka má snaživost, se kterou jsem usilovně pracoval pod sluncem, protože budu míti po sobě dědice,


text:
o němž nevím, bude-li moudrý či blázen, a (ten) bude panovat nad veškerou mou prací, na kterou jsem vynakládal pot a moudrost. Zda jest co tak marného?


text:
Neboť musí-li, kdo se přičiňoval s moudrostí, věděním a pečlivostí, zanechat, čeho nabyl, tomu, jenž nepracoval, také to jest marnost a veliké zlo.


text:
Všecky dni jeho plny jsou bolu a psoty, ani v noci neodpočívá mysl jeho. Zdali také to není marnost?


text:
Miláčku svému dává Bůh moudrost, rozum a radost; protivnému však trápení a zbytečnou péči, by kupil, hromadil a dával tomu, kdo se líbí Bohu. Avšak také to jest marnost a trápení ducha.


text:
Všecky věci činí pěkné časem svým, i svět vydal hádání jejich, ale tak, že nemůže člověk pochopiti dílo, jež Bůh činí od počátku do konce.


text:
Poznal jsem, že vše, co Bůh činí, trvá na věky; nemožno nám nic k tomu přidati aniž co ubrati. A Bůh tak činí, bychom se ho báli.


text:
I řekl jsem si ve svém duchu: „Spravedlivého i bezbožného soudit bude Bůh; a tehdy dojde na každou věc." – 


text:
Neboť stejně hyne člověk i zvíře, a stejný obou jest osud: jak umírá člověk, tak umírá též ono; jednostejně dýchají oba, a nic nemá člověk nad zvíře; (neboť) všecko poddáno jest marnosti,


text:
I shledal jsem, že není nic lepšího, než aby se veselil člověk v práci své, a to že jest úděl jeho; neboť kdo jej k tomu přivede, aby poznal, co později bude?


text:
Obrátiv se k jiným věcem viděl jsem útisky, které jsou páchány pod sluncem; (viděl jsem) slzy nevinných, ale žádného těšitele; (viděl jsem), že nemohou odolati jejich násilí, jsouce zbaveni pomoci všech.


text:
a za šťastnějšího nad oboje pokládal jsem toho, který se ještě nenarodil, a proto neviděl zločinů, jež se dějí pod sluncem.


text:
Opět patřil jsem na všecky práce lidské, i znamenal jsem, že snaživost jedněch budí závist druhých; a protož i v tom jest marnost a starost zbytečná.


text:
Jest sám jediný a nikoho nemá, ani syna ani bratra, ale pracovati nepřestává, oči jeho nemohou se nasytit zbožím, aniž ho napadne, aby si řekl: „Pro koho pracuji a odpírám sobě požitek?" I v tom jest marnost a trápení velmi zlé.


text:
Taktéž budou-li dva spolu spáti, zahřeje se jeden od druhého; (ale) jeden, kterak bude moci se zahřáti?


text:
ježto mnohdy onen ze žaláře a z okovů vychází, aby kraloval, kdežto tento, narozený v paláci královském, chudobou hyne.


text:
Viděl jsem všecky živé, kteří chodí pod sluncem, u jinocha, druhého (krále), který nastoupil místo prvého.


text:
Nesčíslný byl počet lidí všech, kteří byli před ním; ale kteří potom budou, nebudou mít radost z něho, neboť i to jest marnost a trápení ducha.


text:
Měj pozor na nohu, když vcházíš do Božího domu, a přibližuj se, abys poslušen byl. Jeť mnohem lepší poslušenství než oběti nemoudrých, kteří nejsou si vědomi toho, co zlého činí.


text:
Nemluv nic bez rozvahy, a tvá mysl se neukvapuj, abys vynášel řeči před Bohem. Neboť Bůh jest na nebi a ty na zemi; proto budiž málo slov tvých.


text:
Slíbil–lis co Bohu, neprodlévej to splniti; nelíbit se mu nevěrné a bláznivé slibování. Cokoli jsi tedy slíbil, splň;


text:
Neužívej úst svých k tomu, bys hříchem sebe zatížil; aniž říkej před knězem: „Nebylo v tom rozvahy," aby snad Bůh se nerozhněval na tvé řeči a nezkazil všech skutků rukou tvých;


text:
Uzříš-li, že chudý jest utiskován, právo potlačováno, a spravedlnost že je převracována v zemi, nepozastavuj se nad touto věcí; neboť nad (jednou) vrchností jest jiná vyšší, nad těmi zase jsou jiní ještě vznešenější,


text:
Kde mnoho majetku, tam i mnoho těch, kteří jej jedí; a jaký (jiný) prospěch má (z něho) pán, nežli že vidí bohatství očima svýma?


text:
Jest i jiná velmi zlá bolest, již jsem viděl pod sluncem: bohatství nachované na neštěstí pána jeho;


text:
I to, jest žalostná bolest, že jak přišel, tak se vrátí: jaký tedy užitek má (z toho), že pracoval do větru?


text:
To tedy zdálo se mi za dobré: aby každý jedl, pil a užíval radosti z práce své; kterou se plahočil pod sluncem za dnů života svého, jež mu Bůh dává, neboť to jest úděl jeho.


text:
A dává-li Bůh komukoli bohatství a statky, a dopřává-li mu, aby jedl z nich, aby užíval údělu svého, a radoval se z práce své – je to Boží dar.


text:
Člověk, jemuž dal Bůh bohatství, statky i čest, a nic se nedostává duši jeho ze všech věcí, kterých žádá, avšak nedopouští mu Bůh, aby toho užil (on), ale cizák užívá toho. To jest marnost a bída veliká.


text:
Zplodil-li by kdo sto dětí, a byl by živ mnoho let, došel-li by velikého věku, ale neužil by blaha ze svých statků, a neměl-li by (nad to) ni pohřbu: o tom prohlašuji, že je lépe mrtvo rozenci než jemu.


text:
A byť i živ byl dva tisíce let (onen boháč) a dobrého neužil, zdaliž na jedno místo všecko nepospíchá?


text:
Kdo potom bude, toho jméno jest již vysloveno a ví se, že to bude člověk, jenž nebude moci se souditi se silnějším, nežli jest sám.


text:
Co jest platno člověku věcí na sebe větších hledati, kdyžtě neví, co mu jest užitečno v životě jeho, v počtu dnů putování jeho, za času, který jako stín pomíjí? Aneb kdo bude moci mu oznámiti, co bude příště pod sluncem?


text:
Lépe jest jíti do domu truchlozpěvu nežli (jíti) do domu hodování, neb onen připomíná všech lidí konec, a kdo živ jest, myslí, co bude potom.


text:
Neb jako chrání moudrost, chrání též peníze; tu však přednost má moudrost, že život dá těm, kdož ji mají.


text:
Za dne dobrého požívej štěstí a za dne zlého uvažuj, že ten i onen (den) činí Bůh, ale tak, aby člověk nepoznal, co bude.


text:
Dvojí věc jsem viděl v marných dnech svých: Jsou spravedliví, kteří hynou ve své spravedlnosti a jsou bezbožní, kteří dlouho žijí ve své nepravosti.


text:
Dobré ti, abys přidržel se tohoto [spravedlivého], ale také od onoho neutrhl své ruky; neboť kdo se bojí Boha, ničeho nezanedbá.


text:
Nepřikládej také srdce svého ke všem řečem, které se mluví, abys neslyšel snad služebníka svého, an ti zlořečí.


text:
Všecko jsem přeběhl svou myslí, chtěje poznat a zpytovat, chtěje hledat moudrost a rozum, i poznal jsem, že bezbožnost jest bláznovství a blud nemoudrost.


text:
A shledal jsem, že větší hořkost, nežli smrt působí žena, ježto jest osidlo, tenata její srdce a okovy její ruce. Kdo se líbí Bohu, varuje se jí, ale hříšník jat bývá od ní.


text:
které hledá dosud má duše, avšak marně: Muže z tisíce jednoho nalezl jsem; ženy ze všech nenašel jsem.


text:
Toliko to jsem shledal, že učinil Bůh člověka správného, ale on že zapletl se do nesčíslných nesprávností. Kdo může rovnali se s moudrým? A kdo umí vykládat věci?


text:
nepospíchej, abys vzdálil se od něho; netrvej v nebezpečném stavu, neboť vše, čeho se zachce jemu, učiní;


text:
Není v moci člověkově zadržeti v sobě dech života, nemá v moci dne smrti, nemá úlevy, když ten boj nastane, aniž vysvobodí bezbožnost bezbožného.


text:
Toto vše znamenal jsem pozoruje všecko, co se děje pod sluncem za dob, kdy panuje člověk nad člověkem k jeho zlému:


text:
Viděl jsem. bezbožné pohřbené (čestné); a ti také, když ještě živi byli, na místě svatém byli a chváleni byli v městě jako ze spravedlivých skutků. I to také jest marnost.


text:
proto, že hříšník ač stokráte činí zlé, trpělivě bývá snášen. Vím však, že dobře bude bojícím se Boha, ježto se bojí tváře jeho;


text:
nebude dobře bezbožnému, nebudou prodlouženy dni jeho, ale jako stín pominou, kteří se nebojí Hospodina.


text:
Je to marnost, co se děje na zemi: Jsou spravedliví, jimžto se zle vede, jako by činili skutky bezbožných, a jsou bezbožní, kteří tak bezpečni jsou, jako by měli skutky spravedlivých. Také to za velikou marnost pokládám.


text:
Protož pochvaloval jsem si veselí, ježto nic nemá člověk dobrého pod sluncem, jediné aby jedl, pil a veselil se, a pouze to provází ho při práci jeho za dnů života, kteréž mu dal Bůh pod sluncem.


text:
Když jsem přiložil své srdce, abych poznal moudrost, a pozoroval pachtění, kteréž bývá na zemi, – jsoutě lidé, jimž ani ve dne ani v noci nepřichází sen na oči – 


text:
shledal jsem, že člověk všech skutků Božích žádného smyslu nalézti nemůže, těch, které se dějí pod sluncem; a čím snažněji hledá, tím méně nalézá; byť i řekl moudrý, že ví (něco), nechápe toho.


text:
Všecko to rozvažoval jsem v srdci svém, až jsem bedlivou snahou shledal: že spravedliví a moudří i skutky jejich v ruce Boží jsou, aniž ví člověk, je-li lásky či nenávisti hoden.


text:
Všecky věci před ním jsou marné, protože týž osud potkává spravedlivé i bezbožné, dobré i zlé, čisté i nečisté, přinášejícího oběti i pohrdajícího jimi. Jak se mívá dobrý, tak i hříšník; jako křivopřísežník tak i ten, který přísahy si váží.


text:
Je to veliké zlo ve všem, co se děje pod sluncem, že stejně všichni se mají. Protož i srdce lidská plná bývají zloby, jakož i zpupnosti, pokud žijí, a potom – odcházejí na onen svět.


text:
Nikoho není, kdo by, vždycky živ byl, a kdo by mohl v tu věc doufati. Lepší jest pes živý, nežli lev mrtvý.


text:
Neboť živí vědí (aspoň), že zemrou, mrtví však nic již nevědí; aniž mají dále odměny, neboť v zapomenutí přišla památka jejich.


text:
I po jejich lásce i záští i závisti jest již veta, aniž účastní se kdy díla, jež se děje pod sluncem.


text:
Užívej života s manželkou, kterou miluješ, po všecky dny života své nestálosti, které jsou ti dány pod sluncem [po všecky dny tvé nestálosti]; neboť to je tvůj úděl v životě a v lopotě tvé, kterou lopotíš se pod sluncem.


text:
Cokoli může učinit ruka tvá, usilovně dělej; nebudeť ani díla, ni rozumnosti, ni moudrosti, ani umění v peklích, kam se ubíráš.


text:
Obrátiv se k jinému, spatřil jsem pod sluncem, že nepatří rychlým (vítězství) v běhu, ani silákům (zdar) ve válce, ani moudrým živobytí, ani učeným bohatství, ani znalcům přízeň, ale čas a příhoda stíhá všecky.


text:
Neznáť člověk času svého: [ale] jako ryby do sítě chytány, a jako ptáci lapáni osidlem, tak bývají lidé zatahováni v čas zlý, když náhle na ně přikvačí.


text:
Bylo město malé a v něm nemnoho mužstva, i přitáhl na ně král veliký a oblehl je; nadělal náspů vůkol se všech stran.


text:
I nalezl se v něm muž chudý a moudrý, ten vysvobodil město moudrostí svou; žádný však potom nevzpomněl člověka toho chudého.


text:
I řekl jsem si: „Lepší jest moudrost nežli síla; kterak tedy moudrost chudého opovržena jest, a slov jeho lidé nedbají?"


text:
Vzkypí-li hněv velmožův proti tobě, neopouštěj místa svého, neboť klid přítrž učiní chybám největším.


text:
Otupí-li se železo a nenabrousí se ostří (jeho), dlužno člověku zdvojiti sílu; výhodu zostřit je – zjednává moudrost.


text:
Blaze zemi, jejížto král jest urozený, a jejížto knížata, kdy čas jest, jídají, jak sluší mužům, a ne rozmařile.


text:
Pro dobrou náladu strojí hostiny, aby obveselili život, dávají víno; a za peníze zjednati lze všecko.


text:
Ani v myšlenkách nezlořeč králi, ni v úkrytu ložnice neklň velmoži; neboť i ptáci nebeští donesou hlas tvůj, okřídlenci prozradí, co jsi řekl.


text:
Oblaky, když se naplní, déšť lijí na zemi; padne-li strom na jih nebo na sever, na které místo padne, na tom zůstane.


text:
Jako nevíš, která jest cesta větru, a kterak se skládají kosti v mateřském lůně, tak neznáš skutků Božích, (skutků) toho, jenž působí všecko.


text:
Ráno rozsévej své símě, a večer ať ruka tvá neodpočívá! Neboť nevíš, které lépe vzejde, to-li či ono, nebo zda obé stejně se zdaří.


text:
I kdyby člověk mnoho let živ byl, ať se raduje v nich všech, a nechť pamatuje na dny temné, kterých bude mnoho, a když přijdou, usvědčena bude minulost z marnosti.


text:
Vesel se tedy, jinochu, ve svém mládí, a raduj se srdce tvé ve dnech jinošství tvého, choď po cestách srdce svého, a vedle toho, co vidí oči tvoje; věz však, že pro to všecko tě přivede Bůh k soudu.


text:
(Ale) pamatuj na svého tvůrce za dnů mládí svého, prve než přijdou dnové trápení, a přiblíží se léta, o nichž řekneš: „Nelíbí se mi",


text:
kdy budou třásti se strážcové domu, křiviti se muži silní, zahálet mlečky, jichž počet se ztenčil, kdy se zatmí hledícím okny:


text:
kdy dveře na ulici se zavrou, poklesne zvuk mlýnku, kdy člověk vstává, jak ptáče pískne, kdy všecek hlahol zpěvu je hluchý;


text:
vyvýšených míst se hrozí, na cestu vydati se bojí, mandlemi pohrdá, kobylka těžkou se stává, kaprle účinku nemá, – jeť člověk na cestě do svého věčného domu a pěvci pohřební chodí dokola ulicí, – 


text:
než se přetrhne stříbrný provazec, nežli se rozbije zlatá lampa, než se roztříští džbán nad zřídlem, a kolo se rozláme nad studnicí,


text:
Kromě toho, že byl mudrcem velikým, Kazatel učil národ (vědomostem), vážil, zkoumal a upravil přísloví mnoho;


text:
Více než tato (slova), synu můj, nevyhledávej. Dělání knih mnohých žádného konce není, a mnoho přemýšlení unavuje tělo.


text:
Konec rozpravy všichni slyšme: Boha se boj a příkazů jeho šetři, neboť to patří ku přirozenosti lidské;


text:
Veď mě za sebou! Poběžíme [po vůni tvých mastí. ] Uveď mě, králi, do tvých pokojů, budeme z tebe se veselit, plesat, chválit víc tvá prsa než víno; po zásluze milují tě.


text:
(Nevěsta:) Jsem sice hnědá, ale krásná, dcery jerusalemské, jako stany Kedařanů, jak plachty Šalomounovy.


text:
Nehleďte na mne, že jsem snědá, slunce mne opálilo: synové matky mé proti mně brojící učinili mě strážnou svých vinic, vinice své jsem dbát nemohla.


text:
(Nevěsta:) Pověz mi ty, jejž miluje duše má, kde pásáš, a kde si v poledne hovíváš, aby mi nebylo potulovat se po stádech tvých druhů.


text:
(Ženich:) Nevíš-li, ženo nejkrásnější, vyjdi, kráčej po stopách stád a pas své kozičky u stanů pastýřů.


text:
(Nevěsta:) Jak jabloň mezi stromovím planým tak jest milý můj mezi mládenci. Ve stínu jeho, jak prahla jsem, sedím, ovoce jeho mi lahodí v hrdlu.


text:
Zaklínám vás, dcery jerusalemské, při srnách, při laních plachých, nebuďte, nerušte mé lásky, dokud sama nechce!


text:
Holubičko má, v roklích hory, v trhlinách skály, ukaž mi tvář svou! Ať zní hlas tvůj sluchu mému! Jeť hlas tvůj sladký, a tvář tvá spanilá."


text:
Až den ochladne, až se stín nachýlí, vrať se zas, učiň jak srna, můj milý, jako jelínek na horách vonících.


text:
(Nevěsta:) Na lůžku v nočních chvílích jsem hledala toho, jejž miluje duše moje; hledala jsem ho, ale nenašla.


text:
„Vstanu tedy, bych schodila město, po náměstích, ulicích hledala toho, jejž miluje duše moje . . ." Hledala jsem ho, ale nenašla.


text:
Sotva jsem od nich poodešla, našla jsem toho, jejž miluje duše má. Chopila jsem jej a nepustila, až jsem ho zavedla do domu matky své, do pokoje rodičky své.


text:
(Lid:) Co je to, co stoupá z pouště jako sloupec dýmu z vonného kadidla, myrrhy i prášku všech druhů voňavkářových?


text:
sloupky jeho dal udělat ze stříbra, opěradlo ze zlata, sedadlo ze šarlatu, vnitřek jeho vyložil darem lásky dcer jerusalemských.


text:
Vyjděte, pohleďte, dcery sionské, na krále Šalomouna v koruně, kterou mu vložila matka na skráň v den jeho zásnubu, v den, kdy mu srdce plesá.


text:
(Ženich:) Jak jsi krásná, přítelko má, jak jsi krásná! Oči tvé jsou jako holoubci, a co krom toho pod závojem! Vlas tvůj jak stáda koz, jež valí se s výšin Galaadu.


text:
Chrup tvůj jak stádo střižných ovec, které z plavidla vyšly; dvě a dvě jak dvojčata jehňat, žádná bez blíženky.


text:
Jak stužka šarlatová rty tvé, a tvá ústa jsou libá. Jak puklé jablko líce tvé, a co krom toho pod závojem!


text:
Jako věž Davidova tvé hrdlo, (věž) s obrannými pásy; na tisíc s ní visí štítů, vše to puklíře junáků.


text:
Sestup, nevěsto, s Libanonu, sestup s Libanonu, sejdi; opusť vrcholek Amanu, vrch Saniru a Hermonu, kde mají brlohy lvice, pohoří, kde jsou panteři!


text:
Ranilas srdce mé, sestro má, nevěsto, ranilas srdce mé jedním z tvých očí, jedním vlasem šíje svojí.


text:
Jak pěkné prsy tvé, sestro má, nevěsto, sladčí jsou prsy tvé nežli víno. Vůně tvých mastí jest nad všecky voňavky.


text:
nard a šafrán, kasie, skořice, se všemi stromy kadidlovými, myrha i aloe, se všemi předními voňavkami.


text:
(Nevěsta:) „Zdvihni se, větříku, od severu, a přijď, větříku, od strany jižní; prověj mou zahradu, ať se rozproudí voňavky její!


text:
Ať přijde milý můj do své zahrady, a jí její rozkošné ovoce!" (Ženich:) „Přicházím v sad svůj, sestro má, nevěsto, sbírat chci myrhu svou s vonným svým kořením, plást chci jísti se svým medem, víno své píti se svým mlékem. Jezte, přátelé a pijte, opájejte se, nejmilejší!"


text:
(Nevěsta:) Spala jsem, ale mé srdce bdělo. Slyš, můj miláček! Tluče: (Ženich:) „Otevř mi, sestro má, přítelko má, holubičko má, čisťounká má! Neboť hlavu mám plnou rosy, kadeře plné krůpějí nočních."


text:
(Nevěsta:) Svlékla jsem již roucho svoje, mám je zase obléci? Umyla jsem si již nohy, mám je zase zašpinit?


text:
Vstala jsem otevřít milému svému; s rukou mi kapala myrha; s prstů mi samotok myrhový stékal na závoru dveří.


text:
Otevřela jsem miláčku svému – on však již zahnuv zmizel. Dech se zatajoval ve mně od té doby, co promluvil. Hledala jsem ho, ale nenašla; volala, neozval se.


text:
Našli mě strážci, chodící městem, zbili mě, ranili mě; odňali mi pláštěnku mou strážcové městských hradeb.


text:
„Zaklínám vás, dcery jerusalemské, milého mého-li najdete, abyste pověděli jemu, že já láskou hynu."


text:
(Dcery jerusalemské:) „Čím předčí milý tvůj všecky milé, ženo nejkrásnější? Čím předčí milý tvůj všecky milé, že nás tak zapřísaháš?


text:
Nohy jeho – z mramoru sloupy, stojící na patkách zlatých. Postava jeho jest jak Liban, vyniká jako cedr.


text:
Ústa jeho plná jsou slasti, všecek půvab jest na něm. Takový milý můj, takový přítel můj, dcery jerusalemské!"


text:
(Dcery jerusalemské:) „Kam si uvykl chodit milý tvůj, ženo nejkrásnější? Kam se uchyluje milý tvůj, bychom ho hledali s tebou?"


text:
(Nevěsta:) „Milý můj chodívá do své zahrady k záhonku vonného koření, aby pokochal se v zahradě, aby (tam) lilie sbíral.


text:
Chrup tvůj jako stádo bahnic, které z plavidla vyšly; dvě a dvě jak dvojčata jehňat, žádná bez blíženky.


text:
Jediná jest má holubička, má čisťounká; jedináček je matčin, miláček té, jež ji porodila. Zřely ji děvy a blahoslavily, (zřely ji) královny i ženiny, a oslavovaly ji:


text:
(Harém:) „Kdo je ta, která se bere jak zora, krásná jako měsíc, jasná jako slunce, hrozná jak sešikované vojsko?!"


text:
(Ženich:) „Sešel jsem do sadů ořechových, bych viděl, co pučí v údolí, bych viděl, zelená-li se vinice, kvetou-li jablka granátová.


text:
(Nevěsta:) „Co chcete viděti na Sulamitce? (Nic), než válečný tanec." (Svatebčané:) „Jak jsou krásné tvoje kroky ve střevíčcích, knížecí dcero! Spojení tvých beder jak zápony, dílo mistrovy ruky.


text:
Kolem pupku máš okrouhlou misku, nikdy bez vína s kořením. Život tvůj jest kupka pšenice, obložená liliemi.


text:
Hrdlo tvoje jako vížka, ze slonové kosti. Oči tvé – rybníky hesebonské u bran lidnatého města. Nos tvůj jak výběžek Libanonu, hledící proti Damašku.


text:
Řekl jsem si: Vylezu na palmu, sáhnu po jejím ovoci, prsy tvé budou mi vinnými hrozny, vůně tvých úst jako jablek,


text:
hrdlo tvé jako nejlepší víno!" (Nevěsta:) „Kéž je milý můj s rozkoší pije, kéž je mu pochoutkou, rtům i zubům!


text:
Za jitra budeme do vinic chodit, patřiti na révu, raší-li, květ-li otvírá se, kvetou-li granáty. Tam dám tobě svoje prsy. Laskavec voní. Ve dveřích našich mám všeliké ovoce, čerstvé i starší.; tobě jsem – milý můj – schovala je."


text:
Budiž (nyní) mojím bratrem, jejž prsy mé matky kojily! Když tě venku potkám, zlíbám tě, a nikdo mnou nepohrdne!


text:
Budu tě brát a zaváděti do domu matky své, pěstounky, budu ti dávati vína s kořením a moštu granátového.


text:
(Svatebčané:) „Kdo je ta, která stoupá z pouště, [rozkoší oplývajíc,] opřená o svého milého?" „Pod jabloní vznítil jsem tě, tam, kde tě počala rodička tvá, kde ti život dala tvá matka."


text:
(Nevěsta:) „Přitiskni si mě jak pečetní prsten na srdce, jak pečetní prsten na své rámě!" (Ženich:) „Ano! Jeť jako smrt mocné milování, silná jako pekla jest láska. 


text:
Žár její – žár jest ohně, plamenů; spousty vod té síly nemají, lásku by uhasily; řeky jí nezatopí. Dá-li kdo všecek majetek za lásku dojde jen odmrštění."


text:
(Bratr:) „Sestra naše maličká jest, prsů (ještě) nemá. Co s ní učiníme pro čas, kdy o ni budou se ucházet?"


text:
(Jiný bratr:) „Je-li hradbou, vystavíme na ní stříbrné bašty; je-li branou, obstavíme ji cedrovými trámy."


text:
(Nevěsta:) „Já jsem jako hradba, a mé prsy jsou věže; proto si vyvolil mě za tu, kterou chtěl učinit šťastnou."


text:
(Ženich:) Šalomoun měl zahradu révy v Baal-Hamonu; svěřil ji správcům, by mu dávali z výtěžku tisíc stříbrných.


text:
Vidění Isajáše, syna Amosova, která měl o Judsku a Jerusalemu za dnů Oziáše, Joatama, Achaza a Ezechiáše, judských králů.


text:
Slyšte nebesa, pozoruj země, neb Hospodin mluví: „Syny jsem vychoval, vyvýšil, oni však pohrdli mnou.


text:
Běda národu hříšnému, lidu, jejž vina tíží, plemeni nešlechetnému, dětem pokaženým: opustili Hospodina, Svatého Israelova tupí, (obrátili se [k němu] zády.


text:
Od paty do temene nic není zdravého na tobě; samá rána, modřina a oteklina, jež nemá obvazku, léčení, oleje hřejivého.


text:
Země vaše je zpustlá, města vypálená ohněm; půdu vaši před vámi cizinci vyžírají; zpuštěna jest jako bývá, když nepřítel pustoší.


text:
„K čemu jest mi množství obětí vašich?" – praví Hospodin – „Syt jsem skopových žertev a tuku krmných hovad; krve telat a beranů a kozlů nechci.


text:
Nenoste již obětí nicotných; kouř jest mi odporný; nových měsíců, sobot a jiných slavností nesnesu; bezbožná jsou shromáždění vaše.


text:
Když rozprostíráte své ruce, odvracím oči své od vás, a když rozmnožujete modlitby, nevyslýchám (vás).


text:
přestaňte jednati zvrhle, učte se činiti dobře: hledejte spravedlnost, přispějte potlačenému, ku právu pomozte sirotku, zastaňte se vdovy!


text:
Můžete přijít, byste mne kárali: – Hospodin praví – byť byly vaše hříchy jak šarlat, jak sníh budou zbíleny; byť byly červené jak červec, jak vlna zbělejí.


text:
Jaktě se udělalo nevěstkou město (kdys) věrné, plné práva; spravedlnost v něm přebývala, nyní však vrazi!


text:
Knížata tvá jsou buřiči, spolčení se zloději. Všichni milují dary, honí se za úplatky. Sirotků se neujmou, a pře vdovy netkne se jich.


text:
Proto dí Pán, Hospodin zástupů, Silný Israelův: „Hoj, utěším se nad svými odpůrci, vymstím se nad nepřáteli.


text:
Vrátím ti soudce, jak bývali, rádce jak za starých časů; poté slout budeš městem práva, městem věrným!"


text:
Budeť vám hanbit se pro modly, kterým jste obětovali, stydět se pro háje, ve kterých se vám líbívalo,


text:
V posledních dnech zpevněna bude hora domu Hospodinova; bude nejvyšším vrcholem horstev, vyvýšená nad pahorky. Proudit bude k ní každý národ,


text:
hrnout se mnoho kmenů, a řeknou: „Pojďte a vystupme na horu Páně, do domu Boha Jakobova! Ať nás naučí svým cestám, a choditi budeme po jeho stezkách!" Vyjdeť se Siona nauka, a slovo Páně z Jerusalema.


text:
Porovnávat bude národy, rozsuzovat četné kmeny, že zkují v radlice své meče, a svá kopí v srpy ženců. Nezdvihne meče kmen proti kmeni, aniž cvičit se budou k boji.


text:
Vždyť (Pán) zavrhl svůj národ, Jakobův dům, že má jak zdávna plno věštců jako Filišťané, a s cizozemci se spolčuje.


text:
Plno má v zemi stříbra a zlata, a není konce pokladům jeho; plno má v zemi své koní, a nesčetné množství vozů.


text:
Přijdeť den Hospodina zástupů na vše, co pyšné a vysoké, a na vše, co hrdé jest, a bude to poníženo.


text:
I zalezou do slují skalních, a do děr v zemi z bázně před Hospodinem, před jeho slavnou velebností, až povstane, aby udeřil (hrůzou) zemi.


text:
V den ten zahodí lidé modly své stříbrné a sochy zlaté, které byli si udělali, aby se klaněli jim, krtky a netopýry.


text:
I zalezou do rozsedlin horských a do slují skalních z bázně před Hospodinem, před jeho slavnou velebností, až povstane, aby udeřil (hrůzou) zemi.


text:
Aj, Panovník, Hospodin zástupů odejme Jerusalemu a Judovi sílu a posilu, (všecku sílu chleba a všecku sílu vody)


text:
Oboří se v lidu muž na muže, a každý na svého druha; bouřit bude chlapec proti starci, a vyvrhel proti šlechtě.


text:
Když chopí muž svého bratra v domě otce svého (a řekne): „Máš oděv, buď naším knížetem, a tato ssutina buď pod tebou!"


text:
odpoví v ten den a řekne: „Nejsem ranhojičem, nemám v domě chleba ni oděvu; nečiňte mne knížetem lidu!"


text:
Ano, bortí se Jerusalem a Juda padá; jsoutě řeči jejich i činy proti Hospodinu, aby popudili oči velebnosti jeho.


text:
Výraz tváře jejich svědčí proti nim; hřích svůj (jako Sodoma) hlásají nepokrytě. Běda jim, neboť si připravují odplatu zlou.


text:
Lid můj vydřiduši loupí, a ženy jim vládnou. Lide můj, kdo tě blahoslaví, klamají tě, a kazí cestu, po které máš kráčet.


text:
Pán přijde k soudu se staršími a s knížaty lidu: „Vždyť jste spásli vinici, co jste chudému uloupili máte doma.


text:
Hospodin také řekl: Za to, že pyšní se sionské dcery, že nosí vysoko bradu, že chodí s okem vyzývavým, že nohou o nohu bijíce do taktu pořád si vycupují:


text:
Bude pak místo vůně puch a místo pásu provazec; místo kadeřených vlasů lysina a místo živůtků žínice.


text:
Sedm žen se chápati bude jednoho muže v den ten a řeknou: „Svůj vlastní chléb jísti a svým šatem se odívati budeme; ať jen se dostane jména tvého nám; odejmi potupu naši!"


text:
Tehdy bude výhonek Hospodinův na zvelebení a na slávu, a plod země na povznesení a na radost těm, kteří zachováni budou z Israele.


text:
Každý, kdo zbude na Sionu, kdo zůstane v Jerusalemě, svatým bude slouti každý zapsaný k životu v Jerusalemě,


text:
až nad každým místem sionské hory, a nad jejím shromážděním utvoří Hospodin oblak přes den a dým, a blesk plápolajícího ohně v noci.


text:
Ano, (Hospodin) bude ochranou nad veškerou slávou, bude stánkem, skýtajícím stín ve dne proti horku, a bezpečné útočiště proti vichru a dešti.


text:
Zpívati budu svému miláčkovi píseň (přítele svého) o jeho vinici. Vinici měl můj miláček na tučném pahorku.


text:
Oplotil ji, vybral z ní kamení, osázel ji (ušlechtilou) révou. Postavil prostřed ní věž, lis v ní vydlabal, a čekal, že ponese hrozny, ale plodila pláňata.


text:
Co víc jsem učinit měl své vinici a neučinil jsem jí? Proč, když jsem čekal, že ponese hrozny, plodila pláňata?


text:
Odejmu jí plot, že na pospas bude. Pobořím jí zeď, že ji rozšlapou. Pustinu z ní udělám: nebude řezána. Nebude okopávána, vzroste v trní a v hloží; i mrakům dám příkaz, by nespouštěly na ni deště!"


text:
Vinice Hospodina zástupů je důrn Israelův, a Judovci – toť rozkošná jeho sazenice. Čekal, že bude činiti pravost, hle však – nepravost! (Očekával) právo, hle však – bezpráví!


text:
Běda vám, kteří připojujete dům k domu, a pole s polem slučujete, že nezbývá mezery; zda chcete bydliti v zemi vy sami?


text:
Pravil to do mých uší Hospodin zástupů: „Jistě, že mnoho domů zpustne, že velké a krásné liduprázdny budou.


text:
Citaru a harfu, buben a píšťalu míváte s vínem na hodech svých, ale na dílo Hospodinovo nehledíte, aniž, co činí ruce jeho, pozorujete.


text:
Proto tedy, že lid můj rozumu nemá, veden bude do zajetí, urození zhynou hladem, a množství jeho žízní uschne.


text:
Protož rozevřou pekla svůj jícen roztáhnou svá ústa do nekonečna, i sletí mocní i lid jeho, vznešení i slavní do nich.


text:
Běda vám, kteří táhnete (pokutu za) nepravost provazy marnosti, a jako za lano u vozu (táhnete pokutu za) hřích,


text:
kteří říkáte: „Nechať pospíší, a brzy přijde dílo jeho, abychom je viděli; nechať se přiblíží a přijde úradek Svatého Israelova, abychom jej poznali!"


text:
Běda vám, kteří říkáte zlému dobré a dobrému zlé, kladouce tmu za světlo a světlo za tmu, pokládajíce hořké za sladké a sladké za hořké!


text:
Protož, jako jazyk ohně sžírá strniště, a žár plamene spaluje (seno), tak bude kořen jejich jako pýř, a květ jejich rozprchne se v prach za to, že zavrhli zákon Hospodina zástupů, a řeči Svatého israelova se rouhali.


text:
Protož rozhorlí se hněv Hospodinův na lid jeho, vztáhne ruku svou na něj a pobije jej, že se třásti budou hory a mrtvol bude jak bláta na ulicích. Tím vším nebude vyčerpán hněv jeho, ale ruka jeho dále zůstane vztažena.


text:
Vyzdvihne znamení dalekému národu, a přivábí jej od končin světa, a ejhle, pospíší si, aby přišel rychle.


text:
Nebude v něm mdlého ani nemocného, nebude dřímajícího ani spícího; nerozváže se pás jeho beder, aniž se přetrhne řemen obuvi jeho.


text:
Šípy jeho jsou naostřeny, a všecka lučiště jeho natažená; kopyta koní jeho jsou jako křemen, a kola jeho jako prudký vichor.


text:
Řev jeho jako řev lvice; řve jako lvíčata a vrčí; chápe se kořisti, drží ji, a není, kdo by ji vydřel.


text:
Hučeti bude nad ním v ten den jako hukot moře; pohlédneme na zemi a hle – tísnivá tma. Světlo se zatmí v temnu jeho.


text:
Toho roku, kdy zemřel král Oziáš, viděl jsem Pána, an sedí na trůnu vysoko vyzdviženém; cípy roucha jeho naplňovaly chrám.


text:
Serafové vznášeli se nad ním; šest křídel měl každý; dvěma zastíral si tvář, dvěma zastíral si nohy a dvěma létal.


text:
A volal jeden ke druhému: „Svatý, svatý, svatý (jest) Hospodin, Bůh zástupů, plná jest všecka země slávy jeho."


text:
I řekl jsem: „Běda mně, neb veta jest po mně; vždyť jsem člověk rtů poskvrněných, vždyť bydlím mezi lidem rtů poskvrněných, a krále, Hospodina zástupů, viděl jsem očima svýma!"


text:
dotekl se (jím) úst mých a řekl: „Ejhle, dotklo se toto rtů tvých, odňata jest nepravost tvá, a tvůj hřích jest očištěn."


text:
I slyšel jsem hlas Páně, an praví: „Koho mám poslat, a kdo nám půjde?" I řekl jsem: „Aj, já, pošli mne."


text:
Oslep srdce tohoto lidu, uši mu zatěž, oči mu zavři, ať očima nevidí, ušima neslyší, myslí ať nechápe, aby se neobrátil, a já abych ho neuzdravil!"


text:
I řekl jsem: „Až dokavád, Pane?" I řekl: „Dokud nebudou města zpuštěna, liduprázdna, domy vylidněny a země pustá a prázdná.


text:
Ale (zbude) v ní ještě desátý díl, ten se obrátí a bude na odiv jak terebint nebo dub, který rozkládá své větve; símě svaté bude to, co zůstane v ní."


text:
Za dnů Achaza, syna Joatama, syna Oziáše, krále judského, vytáhl Rason, král syrský, a Pekach, syn Romeliášův, král israelský, proti Jerusalemu do boje, ale nemohli ho dobýti.


text:
Když bylo domu Davidovu oznámeno: „Syřané táboří v Efraimsku," zatřáslo se srdce jeho i srdce lidu jeho jako se třesou stromy v lese větrem.


text:
I řekl Hospodin Isajášovi: „Vyjdi vstříc Achazovi ty a syn tvůj Searjasub až na konec potrubí hořejšího rybníka na cestě k poli valchářovu


text:
a rci mu":Pozor! Buď klidný, neboj se a srdce tvé nestrachuj se těchto dvou oharků kouřících se polen, hněvem zuřícího Rasona, krále syrského a syna Romeliášova.


text:
Ale hlavou Syrie buď Damašek a hlavou Damašku Rason; ještě pětašedesát let, a přestane Efraim býti národem.


text:
I řekl: „Slyšte tedy, (členové) domu Davidova! Jest vám málo roztrpčovati lidi, že i Boha mého roztrpčujete?


text:
Neboť prve než bude dítě umět zavrci zlé a voliti dobré, bude zpustošena země, jejížto dvou králův se hrozíš.


text:
(Ale) Hospodin přivede i na tebe a na tvůj lid a na dům otce tvého dny, jakých nebylo od té doby, co se odštěpil Efraim od Judy, assyrským králem.


text:
I stane se v ten den, že přivábí Hospodin mouchu, která jest v nejzazších končinách egyptských řek, a včelu, která jest v Assyrii.


text:
I přijdou a tábořit budou všichni v roklích údolních, v jeskyních skalních, na každé chrastině a ve všech děrách.


text:
V ten den oholí Pán břitvou najatou mezi těmi, kteří jsou za Řekou, assyrským králem, hlavu i chlupy klínu, jakož i každou bradu.


text:
a pro hojnost mléka jísti bude máslo; neboť (jen) máslo a med bude jísti každý, kdokoli zbude v zemi.


text:
Stane se také v ten den, že každé místo, kde bývalo tisíc vinných kmenů za tisíc stříbrných, trním a hložím bude.


text:
a každá hora, jež motykou bývala kopána, bude chodce odstrašovat trním a hložím, bude pastviskem býkův a rejdištěm bravu."


text:
Hospodin mi také řekl: Vezmi si velikou desku a napiš na ni obyčejným písmem : „Rychlekořisti – Spěšnělov!"


text:
Když pak jsem přistoupil ku prorokyni, počala a porodila syna. Tu řekl mi Hospodin: „Dej mu jméno: Rychlekořisti – Spěšnělov."


text:
Neboť prve než umět bude dítě volati „Otče" a „Matko", budou odnášet bohatství Damašku a kořist Samařska před krále assyrského.


text:
Proto, že zavrhl tento národ siloeské vody, tiše řinoucí, a zvolil si raději Rasona a syna Romeliášova:


text:
proto, hle, Pán uvede na něj silné spousty vodstva Eufratského, krále assyrského a všecku slávu jeho. I vystoupí ze všech svých koryt, překročí všecky své břehy,


text:
poteče Judou, zaplaví jej, rozlije se jím a zavodní ho až po krk, a nejzazší okraje jeho naplní celou tvou zemi, ó Emmanuele!


text:
Kupte se, národové, abyste poraženi byli! Slyšte, všecky daleké země! Dodávejte si síly, abyste poraženi byli! Opasujte se, abyste poraženi byli!


text:
Neboť toto pravil mi Hospodin, když mne silnou rukou varoval, abych nechodil cestou tohoto lidu. Řekl:


text:
I bude vám svatým, kamenem úrazu, a balvanem pádu oběma domům israelským; osidlem a zkázou občanům jerusalemským.


text:
Aj, já a dítky mé, které mi dal Hospodin, jsme znamením a předpovědí Israelovi od Hospodina zástupů, který sídlí na hoře Sion.


text:
Až pak vám řeknou: „Dotazujte se věštců a hadačů, kteří mumlají při svých zaříkáních," (rcete): „Zda nemá se dotazovati lid Boha svého spíše, než mrtvých na živé?"


text:
I budou se tudy potloukati a padati hlady; když pak zlační, budou se vztekat a zlořečit králi svému i Bohu. Vzhlédnou vzhůru


text:
a popatří k zemi a hle (všudy) soužení a tma, rozvrat a úzkost, ustavičná mrákota, a nebude lze uniknouti úzkosti své.


text:
Kdysi v ponížení byla země Zabulon a Neftali, ale posléze bude ve vážnosti Přímoří, Pojordání, Galilea pohanů.


text:
Lid, který chodí ve tmě, vidí veliké světlo; obyvatelům země, již zastiňuje smrt, těm vzchází světlo.


text:
Rozmnožil jsi národ, zvýšil jsi radost; veselí se před tebou jako bývá veselost ve žni, jako plesají vítězi, když se dělí o kořist.


text:
Neboť každá kořist, uloupená ve válečném ryku, a roucho zbrocené krví bude spáleno, bude potravou ohně.


text:
Neboť dítě narodí se nám a syn bude nám dán, vladařství na rameni bude míti, a nazýván bude: Zázračný, rádce, Bůh silný, otec na budoucí věky, kníže pokoje.


text:
Vladařství jeho vzroste a pokoji nebude konce; na trůně Davidově a v království jeho vlasti bude, aby je utvrzoval a upevňoval právem a spravedlností od tohoto času až na věky. Horlivost Hospodina zástupů to učiní.


text:
Syry od východu a Filišťany od západu; i žrali Israele plným hrdlem. Tím vším není vyčerpán hněv jeho, ale ruka jeho zůstává dále vztažena.


text:
Protož neměl radosti Pán z mládeže jeho, ani nad sirotky jeho a vdovami se nesmiloval; neboť všichni jsou pokrytci a ničemníci, a každý jazyk mluvil pošetilost. Tím vším není vyčerpán hněv jeho, ale ruka jeho zůstává dále vztažena.


text:
Neboť bezbožnost hořela jak oheň, který sžírá bodláčí a trní; a zapálil houštinu lesní, že se zavalila vysoko kotouči kouře.


text:
Hněvem Hospodinovým zmatek nastal v zemi, lid se stal takořka potravou ohně; nikdo nešetřil bratra svého.


text:
Manases Efraima a Efraim Manasa, a oba spolčili se proti Judovi. Tím vším není vyčerpán hněv jeho, ale ruka jeho zůstává dále vztažena.


text:
aby úředně utlačovali chudé, a znásilňovali ubožáky mého lidu, vdovy aby kořistí jejich byly, a sirotky aby otupovali.


text:
Co učiníte v děn navštívení, až pohroma z daleka přijde? Ke komu se o pomoc utečete, a kde zanecháte bohatství své,


text:
abyste nebyli skloněni pod okovy, nebo se zbitými abyste nepadli? Tím vším není vyčerpán hněv jeho, ale ruka jeho zůstává dále vztažena.


text:
Na národ proradný posílám ho, proti národu hněvu mého káži mu jíti, aby lup si odnesl, aby kořist sebral, a jej zdeptal jako bláto na ulici.


text:
Až dokoná Pán všecky své skutky na hoře sionské a na Jerusalemě, potrestá výplody zpupného smýšlení assyrského krále, jakož i okázalou pýchu očí jeho.


text:
Řekl totiž: „Silou ruky své jsem učinil (to), a svou moudrostí byl jsem dovedl toho, že jsem hranice národů zrušil, vladaře jejich oloupil, a jako všemocný strhl jsem ty, kteří vysoko seděli.


text:
Ruka má našla jak hnízdo poklady národů; jako bývají vybrána opuštěná vejce, tak jsem zabral všecku zemi, a nebylo, kdo by hnul pérem aneb otevřel ústa a zasípěl."


text:
Zda bude sekera chlubit se proti tomu, kdo jí seká, nebo zda bude pila honositi se proti tomu, kdo ji tahá? Jako kdyby se pozdvihl prut proti tomu, kdo jej zdvíhá, a jako kdyby se vzepřela hůl, která je přece jen dřevo.


text:
Proto pošle panovník Hospodin zástupů na jeho tučnost úbytě, a pod jeho slávou zapálen bude oheň, požár.


text:
A světlo Israelovo bude ohněm, jeho Svatý bude plamenem, který vzplane a pohltí jeho trní a bodláčí v den jeden.


text:
V ten den zbytek Israele, a ti, kteří z domu Jakobova se zachrání, nebudou již spoléhati na toho, který je tepe, ale spoléhati budou upřímně na Hospodina, Svatého Israelova.


text:
Ano, byť bylo lidu tvého, Israeli, jako mořského písku, zbytek (jen) obrátí se z něho; ustanovená zkáza přivede jako povodeň spravedlnost.


text:
Protož toto praví Pán Bůh zástupů: Neboj se, můj lide, sídlící na Siónu, Assura, že tě prutem bije a svou hůl na tebe napřahuje jako (kdysi) Egypt!


text:
Neboť ještě jen málo, maličko, i dovršeno bude rozhořčení a hněv můj (obrátí se) na jejich zločinnost.


text:
A napřáhne na něj Hospodin zástupů bič, jako když bil Madianské na skále Horeb a pozdvihne hůl svou nad moře, jako (kdysi) proti Egyptu.


text:
Aj, Panovník, Hospodin zástupů otrhá větve děsnou silou; vypínající se (stromy) budou podťaty, a vysoké budou poníženy.


text:
a spočine na něm duch. Hospodinův: duch moudrosti a rozumu, duch rady, a síly, duch umění a pobožnosti,


text:
a naplní jej duch bázně Hospodina. Ne dle toho, co oku se zdá, bude soudit, aniž dle toho, co uslyší, bude trestat.


text:
Ale dle práva bude se ujímat chudých, a spravedlivě mstíti utlačené. I bude bíti zemi metlou úst svých, zabije dechem rtů svých bezbožného.


text:
Bydliti bude vlk s beránkem, a rys s kozlátkem bude ležeti; tele a lev [a ovce] budou spolu se živit, a malé dítě bude je poháněti.


text:
Kráva s medvědicí bude se pásti, spolu odpočívati budou mladé jejich; lev pak jako, býk bude žráti slámu.


text:
Nebudou škodit ani zabíjet na mém celém svatém pohoří, protože země bude plná známosti Hospodina, jako vody, jež mořskou propast přikrývají.


text:
V ten den bude výhonek Jeseův státi jakožto znamení národům; pohané budou ho hledati, a místo jeho odpočinku bude (samá) sláva.


text:
V ten den Pán opět vztáhne svou ruku. aby si osvojil ostatek lidu svého, který zanechán bude od Assyřanů, od Egypťanů, od Petrosanů, od Etiopanů, od Elamců, od Senaařanů, od Emaťanů a od Přímoří.


text:
Vyzdvihne znamení národům, shromáždí rozběhlé Israelity, a sebere rozptýlené Judovce ode čtyř stran země.


text:
Řevnivost Efraimova zmizí, a nepřátelé Judovi zahynou; Efraim nebude nenáviděti Judy, a Juda nebude bojovati proti Efraimovi.


text:
Ale vrazí na pás filištínský na západě, spolu olupovati budou Výchoďany, na Edomce a Moabany ruce své vztáhnou, a Ammoňané budou jich poslouchati.


text:
A vysuší Hospodin jazyk moře egyptského, a zdvihne ruku svou na Eufrat v síle svého dechu, a rozrazí jej na sedm potoků, takže jej obutí budou přecházeti.


text:
I vznikne cesta zbytku. lidu jeho, který zanechán bude od Assyřanů, jako ji měl Israel v ten. den, kdy vycházel z egyptské země.


text:
Tehdy pak řekneš: „Oslavuji tě, Hospodine, nebo když rozhorlil ses na mne, hněv tvůj se obrátil, a tys mne potěšil!


text:
Ejhle, Bůh je Spasitel můj! Doufat mohu bez obavy. Ano, má síla a sláva jest Hospodin, neboť on stal se mojí spásou."


text:
Tehdy pak řeknete: „Oslavujte Hospodina, vzývajíce jméno jeho! Zvěstujte národům, co učinil, hlásejte vznešenost jména jeho.


text:
Hlučí množství na horách jako četné vojsko; hlučí králové a národové shromáždění; Hospodin zástupů třídí válečné mužstvo.


text:
Přicházejí ze zemí dálných, od končin nebes; (přichází) Hospodin a nástroje hněvu jeho, aby zhubil všecku zemi.


text:
Křeče a bolesti zachvátí je, jak žena před porodem budou se svíjet, jedenkaždý nad druhým trnouti bude, tváře rozpálené vzezření jejich.


text:
Aj, den Hospodinův přijde, ukrutný, plný rozhořčení, hněvu a prchlivosti, aby obrátil zemi v poušť, a její hříšníky z ní vyhladil.


text:
Neboť hvězdy na nebi a jejich lesk nebudou šířiti světla, zatmí se slunce při východě svém, a měsíc nebude se stkvíti v světle svém.


text:
„Potrestám totiž zlobu na okruhu země, a na bezbožnících nepravost jejich, učiním přítrž zpupnosti nevěřících, a vypínavost násilníků pokořím.


text:
Proto bude nebe se třásti, a pohne se země se svého místa pro hněv Hospodina zástupů, až přijde den rozhořčené nevůle jeho.


text:
Jako poplašená srna a jako ovce, jichž nikdo neshromažďuje, každý obrátí se k národu svému, každý do své vlasti prchne.


text:
ale střelami pobijí maličké, ani s matkami kojícími nebudou soustrasti míti, a pro děti nebudou míti soucitného oka.


text:
A Babylon, onu ozdobu království, pyšnou nádheru Chaldejských potká, co potkalo Sodomu a Gomorrhu, když je Hospodin podvrátil.


text:
Nebude v něm bydleno až do konce, nebude znova stavěn rod od rodu; aniž rozbije tam stany Arab, aniž pastýři tam odpočívat budou.


text:
Ale lítá zvěř tam lehat bude, domy jejich budou plny sov, sídliti tam budou pštrosi, a chlupáči tam poskakovat,


text:
Blíží se již doba jeho, a dny jeho nejsou daleko. Neboť slituje se Hospodin nad Jakobem, vyvolí zase Israele, a usadí je ve vlasti jejich; připojí se k nim cizinci, a přidrží se domu Jakobova.


text:
Vezmou je národové a přivedou je na jejich místo; a bude je míti dům Israelův v zemi Hospodinově za nevolníky a nevolnice; i zajmou ty, od kterých byli kdysi zajati, a podmaní sobě své utlačovatele.


text:
Tehdy, až ti dá Bůh odpočinek od tvých útrap, od tvého nepokoje, od tvrdé služby, kterou bylo ti prve sloužit,


text:
počneš zpívat tuto píseň proti babylonskému králi; řekneš: „Ejhle, jak skončil mučitel, jak přestal útlak!


text:
která bila národy ve hněvu ranami nezhojitelnými, podmaňovala ve vzteku národy ukrutně je pronásledujíc.


text:
I jedle veselí se nad tebou, a libanské cedry (řkouce): „Od té doby cos usnul, nikdo neleze na horu, aby nás podtínal.”


text:
Peklo dole jest pobouřeno, čekajíc na tvůj příchod, budí pro tebe obry, všecka knížata země; vstávají se svých trůnů králové národů.


text:
Svržena jest do pekla tvá pýcha, svalilo se tvé tělo; hnilobou je ti ustláno a přikrývka tvá jsou červi."


text:
Tys v duchu si říkával: „Na nebe vystoupím, nad hvězdy Boží vysoko postavím trůn svůj, posadím se na hoře shromáždění na nejzazším severu,


text:
Kdo tě uzří, nakloní se k tobě a na tebe patřit budou (řkouce): „To je ten muž, který bouřil svět a říšemi třásl,


text:
neotvíral žaláře svým zajatcům, všem králům národů; (ti) všichni odpočívají ve cti, každý ve svém domě;


text:
ty však jsi pohozen mimo hrob svůj jako nedochůdče, zprzněný, zasypaný těmi, kteří padli mečem, a sletěli do nejhlubších pekel jako shnilá mrcha.


text:
Nebudeš údělu míti s těmi, kteří jsou pohřbeni v hrobě, ty totiž zemi svou jsi pohubil, tys lid svůj bil; na věky nebude pamatováno potomstva zločinců.


text:
Veďte na popravu syny jeho pro nepravost otců jejich, ať nepovstanou, by zabrali zemi, aby svět naplnili městy.


text:
Povstanu na ně, praví Hospodin zástupů, a zahladím jméno Babylonu, potomstvo, útěžek i dítě, dí Hospodin.


text:
Přisáhl Hospodin zástupů takto: „Jistě že, jak jsem myslil, tak bude; a jak jsem zamýšlel, tak se stane:


text:
Roztříštím Assyřana ve své zemi, na horách svých pošlapu ho; i bude sňato s nich jho jeho, a břímě jeho se šíje jim bude vzato."


text:
Nevesel se všecko, ty, Filištínsko, že je zlomena hůl toho, jenž bil tě; neboť z kořene hadího vzejde basilišek, a plod jeho bude okřídlený had.


text:
I bude blahobyt míti plémě chudých, nuzní bezpečně odpočívati budou; avšak tvůj kořen umořím hladem, a kdo z tebe zbude, toho dám zabít.


text:
Běduj, bráno, křič, ó město; poraženo jest všecko Filištínsko; neboť od severu přichází dým, a nikdo neutíká od své čety.


text:
A jaké odpovědi se dostane pohanským poslům? „Hospodin založil Sion a v něm budou míti ochranu chudí jeho lidu."


text:
Zatížení Moabska. Ano, za noc jest Ar Moab zpuštěno, jest po něm veta; ano, za noc jest Kir-Moab zpuštěno, jest po něm veta!


text:
Dibonští vystupují na výšiny, aby kvíleli! V Nebu a v Madabě kvílí Moabané; na každé hlavě lysina, a každá brada jest oholena.


text:
Na veřejných cestách chodí v pytlovině, na střechách i na ulicích všecko naříká, rozplývá se slzami.


text:
Křičí Hesebon a Eleale, až do Jasy slyšet hlas jejich; proto naříkají rekové moabští, Moabsko naříká z hloubi duše.


text:
Srdce mé pro Moabsko pláče; obrana jeho jest již v Segoru, v Eglath-Šelíšíja; ano, s pláčem jdou nahoru cestou k Luitu, a na cestě k Oronaim zdvíhá se křik pro zkázu.


text:
Ano, vody Nemrim v poušť jsou obráceny, ano, tráva zvadla, co klíčilo, zhynulo, všecka zeleň zanikla.


text:
Ano, vody Dibonu plny jsou krve; ano, Dimonu přidám trestu; lva na ty, kdo z Moabských se zachrání, i na ty, kteří v zemi zbudou!


text:
„Poraď (nám), buď rozhodčím, učiň, by stín tvůj o polednách byl jako noc; skryj uprchlíky, a poběhlých nezrazuj!


text:
Kéž smějí u tebe bydliti moji vyhnanci; Moabanům buď skrýší před zhoubcem!" Neboť přestane pustošení, skončí se bída, zahyne ten, který zemi deptal,


text:
a postaven bude milostivě trůn. A na něm seděti bude ustavičně ve stánku Davidově soudce, jenž hledá spravedlnost a rychle podle práva oplácí.


text:
Slyšeli jsme o pýše Moabově, že pyšný jest velmi; jeho pýcha, hrdost a zpupnost větší jest než jeho moc.


text:
Protož Moab Moabovi naříká, všichni naříkají; pro hrozinkové pečivo Kir-Charesetu vzdychají zdrceni jsouce.


text:
Jsoutě pole kolem Hesebonu zpustlá, páni národů vysekali vinici Sabamskou, jejíž ratolesti šly až do Jazeru, zabloudily na poušt, výhonky její se rozbíhaly až za moře.


text:
Proto pláči s Jazerskými pro vinici Sabamskou; napájím slzami svými tebe, Hesebone a Eleale; neboť do tvého vinobraní a do žně tvé vpadl výskot šlapajících (nepřátel).


text:
Zmizelo veselí a plesání ze zahrad, na vinicích není radostného křiku, vína v lisu nešlape, kdo tak činíval, výskot šlapajícím jsem odňal.


text:
Moab dostavuje se na své výšiny a namáhá se, vchází do svých svatyní, aby se modlil, ale ničeho nedosahuje.


text:
Nyní pak mluví Hospodin toto: Ve třech letech, jako v letech žoldnéřových, vzata bude sláva Moabovi, ač má všeho lidu velmi mnoho, a co mu zůstane, bude málo, poskrovnu, ne mnoho!


text:
Zanikne opora Efraimova, království Damašku; ostatek Syrie zahyne jako sláva Israelitů," praví Hospodin zástupů.


text:
Bude jako když ve žni žnoucí shrne stojící (stébla), a když rámě jeho (jim) klasy uřezává; bude jako když někdo hledá klasů v údolí Rafaim.


text:
Zbudou v něm jakési paběrky, jako když bývá oliva oklepávána: dvě nebo tři olivky na vrchu větve, nebo čtyři až pět na vrcholcích jejích plodivých," praví Hospodin, Bůh Israelův.


text:
nebudou se kloniti k oltářům, které učinily ruce jejich, aniž budou hleděti k tomu, co udělaly prsty jejich, k hájům a ke svatyním.


text:
Tehdy budou tvá pevná města opuštěna jako pluhy a osení, která opuštěna byla před Israelity a zpustneš,


text:
protože jsi zapomněl na Boha, spasitele svého, na silného pomocníka svého nepamatovals. Proto jen zakládej spolehlivé štěpnice, a vysázej je odnoži cizokrajnými,


text:
(již) v den zasazení je to réva planá: ráno kvésti bude, co jsi nasázel, (ale) nebude co sbírat v den vinobraní, a boleti to bude těžce.


text:
Hučí národové jako hukot vod vzdutých. Ale (Pán) je okřikuje, i rozprchají se daleko, a jsou hnáni jako pleva na horách od větru, a jako kotouček (rostlinný) od vichoru.


text:
která posílá po Nilu posly, na loďkách z papyrového rokytí po vodě. . . Jděte, rychlí, poslové, k národu vysoké postavy a lesklé pleti, k lidu hroznému, za nímž není jiného, k národu svalnatému, vše pošlapávajícímu, jehož zemi řeky brázdí.


text:
Všichni obyvatelé světa, kteří na zemi přebýváte, až bude vyzdviženo znamení na horách, hleďte, a zvuk trubky slyšte!


text:
Neboť toto praví Hospodin ke mně: „Klidně budu pozorovati na svém místě jako jasné polední světlo a jako rosný oblak ve žni."


text:
Neboť přede žní, až bude po všem květu, až nezralý hrozen počne dozrávati: podřezány budou ratolístky jeho kosíři, a co zůstane, . odřezáno a vyvrženo bude.


text:
Zanecháni budou vesměs ptákům z hor a zvířatům polním; i bude na nich přes celé léto ptactvo, a všeliká zvěř polní zůstane na nich přes zimu.


text:
Tehdy přinášeny budou dary Hospodinu zástupů od národa vysoké postavy a lesklé pleti, od lidu hrozného, za nímž není jiného, od národa svalnatého a vše pošlapávajícího, jehož zemi řeky brázdí, na místo jména Hospodina zástupů, na horu Sion.


text:
Zatížení Egypta. Ejhle, Hospodin jede na lehkém oblaku, a přichází do Egypta. Modly egyptské třesou se před ním, a srdce chabne, v útrobách Egypťanům.


text:
„Popudím Egypťana proti Egypťanu, že bude bojovati bratr proti bratru, přítel proti příteli, město proti městu, království proti království.


text:
Zdrcen bude duch Egypťanů v útrobách jejich, rozvahu jejich zmatu, i budou se tázat svých model, kouzelníků, věštcův a hadačů.


text:
Vydám Egypťany na pospas ukrutným pánům, a král přísný panovat bude nad nimi," praví Pán Bůh zástupů.


text:
Truchliti budou rybáři, kvíliti všichni, kdož házejí do řeky udici, a kteří rozstírají na vody síť, zmalomyslní.


text:
Zbláznila se knížata Taniská, moudří rádcové faraonovi radí hloupě. Kterak můžete říkati faraonovi: „Syn mudrců jsem já, syn králů starobylých?"


text:
Zbláznila se knížata Taniská, zchabla knížata Memfiská, matou Egypt ti, kdož jsou úhelným kamenem kmenů jeho.


text:
Hospodin vlil do nich ducha závrativého, i uvádějí v potácení Egypt ve všem co činí, jako se potácí opilý a zvracející.


text:
V ten den budou Egypťané jako ženy, ustrnou a báti se budou před napřažením ruky Hospodina zástupů, kterou on napřáhne na ně.


text:
I bude Judsko Egypťanům na postrach; každý, kdo si na ně vzpomene, děsiti se bude úradku Hospodina zástupů, na kterém se ustanovil proti nim.


text:
V ten den bude v Egyptě patero měst, mluvících řečí chananejskou, a přisahajících skrze Hospodina zástupů; „Město slunce" bude jedno (z nich) slouti.


text:
Bude to na znamení a na svědectví Hospodinu zástupů v Egyptě. Když budou volati k Hospodinu pro utlačovatele, pošle jim vysvoboditele; ten bude bojovati (za ně) a spasí je.


text:
Tím se ukáže Hospodin Egypťanům, Egypťané pak poznají Hospodina v ten den, ctíti jej budou obětmi a dary, činiti budou sliby Hospodinu a plniti je.


text:
Ano, Hospodin bude bíti Egypt ranou, kterou je vyléčí, i obrátí se k Hospodinu, který se usmíří na ně a uzdraví je.


text:
V ten den bude cesta z Egypta do Assyrie, i budou choditi Assyřané do Egypta a Egypťané do Assyrie, a společnou bohoslužbu konati.


text:
které požehná Hospodin, zástupů těmito slovy: „Požehnán buď lid můj, Egypťané; dílo rukou mých, Assyřané; a dědictví mé Israel.”


text:
Toho roku, kdy přišel tartan do Azotu – když poslal jej Sargon, král assyrský, aby oblehl Azot a dobyl ho – 


text:
toho času mluvil Hospodin skrze Isaiáše, syna Amosova, takto: „Nuže, odvaž si žínici od beder a zuj si střevíce s nohou." I učinil tak a chodil bez svrchního roucha a bosý.


text:
Tu řekl Hospodin: „Jako chodí služebník můj Isajáš bez svrchního roucha a bosý (již) tři roky jako znamení a náznak Egyptu a Etiopii:


text:
tak požene král assyrský zajaté Epypťany a odvedené Kušany, mladé i staré, bez svrchního roucha a bosé, s obnaženými zadky na hanbu Egypta.


text:
A řeknou obyvatelé tohoto pomoří v ten den: „Ejhle, tito byli nadějí naší, k nim utíkali jsme se o pomoc, aby nás vysvobodili, před králem assyrským! Kterak bychom mohli uniknouti my?"


text:
Vidění tvrdého dostalo se mně: „Lupič loupí a zhoubce hubí . . . Vzhůru, Elame! Obléhej Mede! Všemu úpění jejich učiním konec . . ."


text:
Proto jsou kyčle mé plné křečí, úzkost mne jímá, jak úzkost ženy před porodem; padl jsem, když jsem to slyšel, zdrcen jsem byl, když jsem to viděl.


text:
ať pilně pozoruje napjatým zrakem a zavolá jako lev!" Na stráži Páně já jsem, stojím tu ustavičně za dne, na své stráži stojím celé noci.


text:
Aj, přichází zástup mužstva, koně dva a dva; ozývá se hlas a dí: „Padl, padl Babylon, a všecky jeho modly jsou rozbity na zemi!"


text:
Lide můj, rozmlácený, rozbitý! Co jsem slyšel od Hospodina zástupů, od Boha Israelova, (to) jsem oznámil ti.


text:
Zatížení Edomu. Ze Seiru volali na mne: „Strážný, mnoho-li zbývá ještě z noci? Strážný, mnoho-li zbývá ještě z noci?"


text:
Město plné křiku, lidnaté, město (kdysi) plesající! Zbití tvoji nejsou zbiti mečem, aniž padli v boji.


text:
Všecka tvá knížata prchají vesměs, prchají daleko, nebo tvrdě jsou poutána; všichni, kteří byli jati, jsou vesměs svázáni.


text:
Proto pravím: „Odstupte ode mne, hořce budu plakat; neusilujte, abyste mne potěšili nad zpuštěním lidu mého.


text:
Neboť (přichází) od Pána, Boha zástupů, na údolí vidění den zabíjení, a deptání a pláčů, (den) vyšetřující zeď, a plný křiku nad horou.


text:
A děláte nádržku mezi oběma zdmi pro vodu starého rybníka, ale nevzhlédáte k tomu, který to učinil, nevidíte toho, který to dávno byl ustanovil.


text:
A aj, radost a veselí! Zabíjejí telata, a bijí berany, jedí maso a pijí víno: „Jezme a pijme, vždyť zítra zemřeme!"


text:
I zjevil se mi v uších hlas Hospodina zástupů: „Jistě že nebude vám odpuštěna tato nepravost, dokud nezemřete," praví Pán, Bůh zástupů.


text:
Takto mluví Pán, Bůh zástupů: Nuže, jdi k tomu, jenž bydlí ve stánku, k Sobnovi, správci domu a rci mu:


text:
„Co ty tu(máš) aneb kým jsi ty zde, žes vytesal sobě hrob zde, vytesals vysoko pečlivě pomník, ve skále stánek sobě?"


text:
Ovine tě důkladně soužením, a jako míčem vrhne tebou do země široké a dlouhé; tam zemřeš a tam bude vůz tvůj nádherný, hanbo domu svého pána!


text:
obleku jej v tvou řízu, a pasem tvým opáši ho; moc tvou odevzdám do ruky jeho, i bude otcem obyvatelstvu jerusalemskému a Judovu domu.


text:
Položím klíč domu Davidova na jeho rámě, otevře-li, nikdo nebude moci zavřít, zavře-li, nikdo nebude moci otevřít.


text:
Na něm bude viset všecka sláva domu otce jeho, nářadí všelijakých tvarů, každá maličkost, od číší až do všech nástrojů hudebních.


text:
V ten den – praví Hospodin zástupů – odňat bude kolík, který vbit byl na pevném místě, zlámán bude, a spadne, i veta bude po všem, co na něm bylo viselo, neboť Hospodin mluvil.


text:
Zatížení Tyru. Kvilte, lodi mořské; vždyť je zpuštěn domov (váš) odkud (jste) obyčejně přicházely! (Na cestě) ze země Kethim bylo jim to oznámeno.


text:
Na vodách mnohých býval jeho zisk: plodiny nilské, žeň (toho) poříčí; to (přímoří) tržištěm národů se stalo.


text:
Zastyď se, Sione, pravíť moře, praví skála mořská: „Nepracovala jsem ku porodu, a neporodila jsem; nevychovala jsem jinochů, a nevypěstovala jsem panen."


text:
Zdali to není vaše (město), jež odedávna se chlubívalo svou starobylostí? Jeho nohy je vodívaly, aby daleko putovalo.


text:
Kdo to stanovil proti Tyru, kdysi korunovanému, jehož kupci byli knížaty, jehož obchodníci světoznámí?


text:
A řekl: „Nebudeš již se veselit, znásilněná panno, sidonská dcero; nuže, přeplav se do Kethimu; ani tam ti nebude pokoje (dopřáno).


text:
Ejhle, země Chaldejských– nebylo prve takového národa, Assur dal jí podklad – do zajetí vedou jeho junáky, boří domy jeho, učinili z něho ssutinu.


text:
V ten den v zapomenutí budeš, ó Tyre, sedmdesát roků, roků to jednoho krále; po sedmdesáti pak rocích bude Tyru dle písně o nevěstce :


text:
Vezmi citaru, procházej město, nevěstko, na kterou zapomněli! Pěkně hřej, zpívej opět a zase, aby si na tě vzpomněli!


text:
Po sedmdesáti letech totiž navštíví Hospodin Tyr, a přivede jej zase k výdělkům jeho; a zase bude obchodovati se všemi říšemi světa, co jich na světě jest.


text:
Zisky a výdělky jeho budou zasvěceny Hospodinu; nebudou schovávány ni ukládány, ježto těm, kteří před Hospodinem sídlí, dostane se zisků jeho, aby jedli do syta a odívali se do šatů nezvetšelých.


text:
Jako lidu, jest i kněžím, jako služebníkům, tak i pánům, jako služebným, tak i paním, jako kupujícím, tak i prodávajícím, jako půjčujícím, tak i vypůjčujícím, jako věřitelům, tak i dlužníkům.


text:
Jeť země poskvrněna od jejích obyvatelů, ježto přestupujíce zákony, zvracejíce právo, porušili věčnou smlouvu.


text:
Proto kletba sžírá zemi, obyvatelstvo její za hříchy pyká, proto blázní se ti, kteří ji vzdělávají a zbývá lidí velmi málo.


text:
Ano, tak bude prostřed země, prostřed národů; jako kdyby málo oliv, které pozůstaly, setřeseno bylo se stromu, nebo (jako málo) hroznů po skončeném vinobraní.


text:
Od končin země slyšíme chvály: „Sláva Spravedlivému!" I řekl jsem: „Co to vidím? Co to vidím!? Běda mně! Zločinci páchají zločiny, zločinci bezbožně páchají zločiny.


text:
Kdo před hrůzou uteče, upadne do jámy; a kdo se Vyprostí z jámy, lapen bude osidlem; neboť průduchy nebeské jsou otevřeny a základy země budou se třásti.


text:
bude se kolísat a houpat, viklat a motat se bude země jak opilý, bude se kolíbati jak budka na jednu noc, nepravost její zatíží ji, že padne, a již nepovstane.


text:
Svázáni budou do jednoho snopku, do jámy; tam budou zavřeni, žalářováni, po mnohých dnech budou navštíveni.


text:
A zardí se měsíc, a zahanbí se slunce, až bude kralovat Hospodin zástupů na hoře Sion, až v Jerusalemě před staršími svými se oslaví.


text:
Hospodine, Bůh můj jsi ty, velebím tě a děkuji jménu tvému; neboť divné věci jsi vykonal: záměry odvěké, pravdivé a spolehlivé.


text:
Vždyť jsi obrátil město v hromadu rumu, město opevněné v zříceninu, paláce zpupných, aby nebyly městem, na věky aby nebylo znova vystavěno.


text:
Neboť byl jsi silou chudému, silou nuznému v soužení jeho; útočištěm před vichrem, stínem před vedrem. Zvůle totiž násilníků jest jako vichor, který pere do zdi.


text:
Jako vedro za sucha tlumíš hluk zpupných, a jako za horka pod pražícím oblakem kážeš usychat dorostu násilníků.


text:
Hospodin zástupů učiní všechněm národům na této hoře hody s tuky, s výborným vínem, s tuky výživnými, s vínem učištěným.


text:
Zničí smrt na věčné časy, setře Pán Bůh slzu se všech tváří, a potupu lidu svého odejme s celého světa, neb Hospodin to pravil.


text:
V ten den (každý) řekne: „Ejhle, tento jest Bůh náš, doufali jsme v něho, i vysvobodil nás; on jest Hospodin, v něhož jsme doufali, plesejme vesele ze spásy jeho!"


text:
Vždyť spočívá ruka Hospodinova na této hoře, a rozmlácen jest Moab na svém místě jako bývá sláma drcena pod mlátícím vozidlem.


text:
A roztáhne-li (Moab) ruce své pod ním jako je roztahuje plavec ku plování, poníží (Bůh) slávu i nárazy rukou jeho.


text:
V ten den zpívána bude v Judsku tato píseň: Sion, pevné naše město! Jest spásou, Spasitel jest v něm zeď i předezdí.


text:
Neboť on sklonil ty, kteří sídlili na výšinách, město vyvýšené snížil; snížil je až k zemi, strhl je až do prachu.


text:
Toužebně prahnu po tobě v noci, a s vroucností duše i srdce tě hledám. Když činíš soudy své na světě, učí se spravedlnosti obyvatelé země.


text:
Dostane-li se smilování bezbožnému, nenaučí se spravedlnosti, v zemi svatých páchá bezpráví a nedbá velebnosti Hospodinovy.


text:
Hospodine, pozdvižena je tvá ruka; oni (to) nevidí: s úžasem vidí horlivost lidu. Oheň na tvé nepřátele kéž je pohltí!


text:
Mrtví nejsou živi, zemřelí nevstávají; proto jsi zakročil a potřels je, zahladils všecku památku jejich.


text:
Jako žena těhotná, když se blíží ku porodu, svíjí se a v bolestech křičí, tak bylo nám, ó Hospodine, před tebou.


text:
Počali jsme a jako ku porodu jsme pracovali, a porodili jsme vítr; spásu jsme zemi nepřinesli, proto nepadli obyvatelé země.


text:
Žíti budou tvoji mrtví, moji zabití zase vstanou. Probudíte se a jásejte, kteří bydlíte v prachu! Jeť rosou světla tvá rosa, a zemi mrtvých uvrhneš do zkázy.


text:
Nuže, můj lide, vejdi do svých kobek, zavři dveře za sebou, skryj se maličko, na chvilku, dokud nepřejde rozhořčení.


text:
Neboť ejhle, Hospodin vyjde ze svého bydliště, aby potrestal nepravost obyvatelů země na nich; i odkryje země svou krev a nebude již přikrývat zabitých svých.


text:
V ten den trestati bude Hospodin svým tvrdým, velikým a silným mečem Leviatana, hada sochorovitého, Leviatana, hada stáčivého, a zabije velikána, který přebývá v moři.


text:
„Já Hospodin jsem její strážce, každou chvilku ji zavlažuji; aby nikdo nic nepodnikl proti ní, ve dne v noci ostříhám" ji.


text:
Proto tím bude odpuštěna nepravost domu Jakobovu, a to bude všecek užitek zahlazení hříchu jeho: že ze všech kamenů oltářních nadělá kamení na prach zetřeného; že nebudou již státi háje ani modlářské svatyně.


text:
Neboť město hrazené (kdys) zpuštěno bude, krásné (kdysi) opuštěno a zanecháno bude jak poušť; tam se pásti bude a odpočívati tele, a ožírati výšiny jeho.


text:
Uschlé větvičky budou ulamovány; přijdou ženy a užijí jich na palivo; jeť to národ bez moudrosti, proto nesmiluje se nad ním tvůrce jeho, stvořitel jeho mu neodpustí.


text:
V ten den Hospodin bude klepati (klasy) od řečiště Eufratu až k Potoku egyptskému; a vy, synové Israelovi, po jednom budete sbíráni.


text:
V ten den troubeno bude velikou polnicí, i přijdou ztracení z Assyrie a vyhnaní do Egypta, aby se klaněli Hospodinu na svaté hoře v Jerusalemě.


text:
Běda pyšné koruně opilců efraimských, a oprchávající květině jejich chlubné ozdoby, na vrcholu tučného údolí vínem se potácejících!


text:
Ejhle, silný a mocný (přichází) Pán, jako prudké krupobití, jako ničivý vichor, jako příval dravých spoust vodních, rozlitých po zemi široširé.


text:
Květině oprchávající chlubné ozdoby jejich na vrcholu tučného údolí bude jako ranému fíku před [podzimním] dozráním: jak jej kdo uvidí, hned jej slupne, jak jej do ruky vezme.


text:
Ale i tito pro víno jsou bez rozumu a pro lihovinu se potácejí: kněz i prorok jsou bez rozumu pro lihovinu, přemoženi vínem, potácejí se v lihovině, nerozumějí vidci, neumějí soudit.


text:
Neboť „ ,Rozkaz ' a opět ,Rozkaz', ,Rozkaz' a opět ,Rozkaz', ,Počkej' a opět ,Počkej', ,Počkej' a opět ,Počkej', maličko tu, maličko tam."


text:
jemuž řekl: „To jest můj odpočinek – popřejte odpočinku unavenému, a to jest mé občerstvení," ale nechtěli slyšeti.


text:
Protož dostane se jim slova Hospodinova: „Rozkaz' a opět ,Rozkaz', ,Rozkaz' a opět ,Rozkaz', ,Počkej' a opět ,Počkej', ,Počkej' a opět ,Počkej', maličko tu, maličko tam," aby cestou naznak padli a rozdrceni byli, aby se zapletli do osidel a polapeni byli.


text:
Řekli jste totiž: „Učinili jsme smlouvu se smrtí, a s pekly jsme se dojednali; až se povalí jak povodeň metla, nepřijde na nás; neboť lež jsme učinili svým útočištěm, a podvodem chráníme se."


text:
Protož toto praví Pán Bůh: Aj, já kladu na Sionu základný kámen, kámen spolehlivý, úhelný, vzácný, na pevnu ležící; kdo věří, nebude se kolísati;


text:
váhou učiním právo a měrou bude spravedlnost; krupobití podvrátí útočiště lži, a vody odplaví její ochranu.


text:
Zrušena bude smlouva vaše se smrtí, a dohoda vaše s pekly nebude míti trvalosti; až se povalí jak povodeň metla, pošlape vás.


text:
Kdykoliv se povalí, zachvátí vás. Neboť každé jitro povalí se, ve dne v noci, a jen utrpení naučí vás rozuměti tomu, co jste slyšeli.


text:
Neboť jako na hoře Perasim povstane Hospodin, jako v údolí Gabaonském bude se hněvat, aby vykonal své dílo – zvláštní je to dílo – aby učinil své dílo – podivné je to dílo.


text:
Nuže tedy, nežertujte sobě, aby nebyla utažena pouta vaše, neboť slyšel jsem od Pána Boha zástupů, že jest ustanovena zkáza na celou zemi.


text:
Ano, když byl srovnal povrch její, rozhazuje kopr, rozsívá kmín, a klade řádně pšenici a ječmen, a proso i vikev na příslušné souvrati.


text:
Nebývá přece kopr mlácen saněmi, aniž kolo vozu po kmínu se točívá, ale prutem bývá kopr vytloukán a kmín holí.


text:
Obilí sice bývá mláceno, ale mlatec nemlátí ho věru věčně, aniž ustavičně je roztlačuje kolem vozní (mlátičky), aniž kopyty dobytka svého rozšlapává je.


text:
I to vyšlo od Hospodina, Boha zástupů, aby podivuhodným učinil svůj úradek, a proslavil svou spravedlnost.


text:
Ponížen jsa ze země budeš mluvit, z prachu bude slyšet řeč tvou; hlas tvůj bude jako strašidla ze země, a z prachu řeč tvá sípěti bude.


text:
znenadání, náhle Hospodin zástupů navštíví tě hromem, zemětřesením, velikým rachotem, vichrem, bouří a plamenem ohně sžírajícího.


text:
Jako sen, jako noční přelud bude množství všech národů, kteří bojovali proti Arielovi, všichni, kteří válčili proti němu, jej obléhali a násilně si proti němu vedli.


text:
A jako když se zdá lačnému ve snu, že jí, ale když procitne, cítí prázdno v sobě, nebo jako když se zdá žíznivému ve snu, že pije, ale když procitne, cítí ještě únavu, žízeň a prázdno v sobě: tak bude množství všech národů, kteří bojovali proti hoře Sion.


text:
Žasněte a děste se, zmítejte sebou a potácejte se, zpíjejte se, ale ne vínem, vrávorejte, ale ne opojením!


text:
Neboť nalil vám Hospodin ducha dřímoty, zavřel vám oči, proroky, a zastřel vůdce vaše, kteří mívají vidění.


text:
Zjevení toho všeho jest vám jako slova zapečetěné knihy; když ji dají tomu, kdo umí čísti a řeknou: „Čti ji," odpoví: „Nemohu, protože jest zapečetěná."


text:
Hospodin řekl dále: Protože lid tento blíží se ke mne (toliko) ústy a ctí mne (jen) rty svými, kdežto srdce jeho daleko jest ode mne, a že se bojí mne podle naučených zásad lidských:


text:
proto aj, já zase vzbudím úžas v tomto lidu zázrakem velikým a předivným.: zmizí totiž moudrost jeho mudrců, a schová se rozum jeho vědců.


text:
Běda vám, kteří hluboko v srdci před Hospodinem skrýváte záměr, jejichž skutky dějí se v temnu, a (kteří) říkají: „Kdo nás vidí, a kdo si nás všímá?"


text:
Zvrhlé je toto smýšlení vaše! Jako by hlína proti hrnčíři mohla mít záměry, jako by dílo mohlo říci tomu, jenž učinil je: „Neučinil jsi mne," a jako by hliněná nádoba mohla říci hrnčířovi: „Ničemu nerozumíš!"


text:
neboť veta jest po násilníku, za své vzal posměvač, vyhlazeni jsou všichni, kdož nepravostí se mnoho zabývali,


text:
kteří vinili ze hříchu lidi u soudu, soudci ve bráně osidla kladli, a pro nic toho, jenž měl právo, zaháněli.


text:
Proto Hospodin, který vykoupil Abrahama, toto praví domu Jakobovu: „Nebude tehdy zklamán Jakob, nezardí se tehdy obličej jeho;


text:
ale když uzří synové jeho dílo mých rukou uprostřed sebe, budou jméno mé za svaté pokládati, za svatého pokládati budou Svatého Jakobova, a Boha Israelova hlásati budou;


text:
Běda vám, synové odpadlí, dí Hospodin, kterým jde o plán, jenž není ze mne, kteří navazujete styky, jež nejsou z mé vůle, a hřích na hřích hromadíte;


text:
kteří chcete na cestu do Egypta se vydat, – ale úst mých jste se netázali, – abyste se posilnili silou faraonovou, a útočiště hledali ve stínu Egypta.


text:
všichni zklamou se v národě, který jim prospěti nemůže; není jim na pomoc jakoukoliv, není na užitek, ale na zklamání a potupu.


text:
Zatížení soumarů jihu. Do země rmutu a tísně, ze které vychází lev a lvice, zmije a drak létající, na plecech soumarů odnášejí bohatství své, a na hrbech velbloudů poklady své k národu, který jim prospěti nemůže.


text:
Nyní tedy vejda napiš mu list, a do knihy pečlivě to vtěl, aby to bylo pro příští čas na svědectví až na věky.


text:
kteří vidcům říkají: „Nemějte vidění!" a mluvčím (Božím): „Pravdu nám nemluvte! Mluvte věci nám milé, mějte vidění klamná!


text:
Jděte mně s cestou (práva), kliďte se mně se stezkou (spravedlnosti), dejte nám pokoj se Svatým Israelovým."


text:
Pročež dí Svatý Israelův toto: „Za to, že jste zavrhli toto slovo, že jste doufali v násilí a lomoz a na to že spoléháte,


text:
za to bude vám nepravost tato jakoby trhlina hrozící pádem, provalující se ve vysoké zdi, která náhle, znenadání se shroutí.


text:
Rozbije se jako rozbitá bývá nádoba hrnčířská na padrť, že nelze nalézti ze zlomků jejich střepiny, ve které mohl by nesen být ohníček s ohniště, nebo kterou by možno bylo nabrati maličko vody z jámy.


text:
Toto dí totiž Pán Bůh, Svatý Israelův: „V obratu a v klidu tkví vaše spása; v tiché důvěře jest síla vaše. Avšak vy nechcete a říkáte: „Nikoli!


text:
Ale na koních se žeňme" – proto budete také se hnáti. – „A na rychloběžce vsedněme!" – proto rychlejší budou vaši stihatelé. – 


text:
Tisíc (vás) ze strachu před jedním a ze strachu před pěti (všichni) budete prchati, dokud z vás nebude jakoby žerď na vrchu hory a jakoby vlajka na pahorku.


text:
Proto čeká Hospodin, aby se smiloval nad vámi, a proto se zdvihne, aby vám odpustil, neboť Bůh práva jest Hospodin, blaze všem, kteří doufají v něho.


text:
Ano, lide sionský, bydlící v Jerusalemě! Nikoliv! Nebudeš ustavičně plakati, jistojistě se smiluje nad tebou, na hlas tvého volání, hned jak je uslyší, odpoví ti.


text:
A Pán dá vám chleba tísně a vody bídy; a nedá již, aby tvůj učitel od tebe odešel, ale tvé oči budou viděti ustavičně vychovatele tvého,


text:
a za sebou na své uši slyšeti budeš slovo napomínajícího: „Toť jest cesta, choďte po ní; a neuchylujte se ani napravo ani nalevo!"


text:
Za nečisté budeš míti stříbrné plechy svých model, a zlaté povlaky svých sošek, rozmetáš je jako hnus krvotoké a řekneš jim: „Kliďte se!"


text:
Dostane se deště výsevu tvému, kdekoliv jím zasiješ půdu. Chleboviny, úroda země, budou šťavnaté a tučné; v ten den beránek bude se pásti na tvém širém majetku.


text:
Na každé vysoké hoře a na každém vyvýšeném pahorku budou potoky, proudy vod v den velkého vraždění, kdy padnou věže.


text:
Světlo měsíce bude jako světlo slunce, a světlo slunce bude sedmeronásobné jako světlo sedmera dnů v ten den, kdy obváže Hospodin zlámaninu lidu svého, a ránu, kterou ho zbil, mu vyléčí.


text:
Ejhle, velebnost Páně přichází z daleka, hněv jeho plane, těžko jej nésti, rty jeho plny jsou rozhořčení, a jazyk jeho jak oheň sžírající;


text:
dech jeho jako dravý proud až po krk rozvodněný, aby národy zničil, a (jako) donucující uzda v čelistech národů.


text:
Písně budete zpívat jako když světíte sváteční noc, a srdečně se radovati jako ten, kdo s píšťalou putuje, aby se dostal na horu Hospodinovu k Silnému Israelovu.


text:
Hospodin dá slyšet velebný svůj hlas, a hrůzu ramene svého ukáže hrozivým hněvem, plamenem ohně sžírajícího, až bude bíti vichrem a krupobitím.


text:
Údery holí budou dobře namířeny; budou dopadati na něho za zvuků bubnů a citar, v bojích obrovských porazí ho.


text:
Neboť dávno již jest připraveno Tofet, od krále jest připraveno, hluboké a široké. Potrava jeho – hojnost ohně a dříví; dech Hospodinův jako proud síry je zapaluje.


text:
Běda těm, kteří chodí do Egypta o pomoc, kteří skládají naděje v koně, doufají v množství vozů a v počet veliký jezdců, ale nedůvěřují Svatému Israelovu, Hospodina nehledají.


text:
A přece jest i on moudrý; přivede neštěstí a slova svého neodvolá; povstane proti domu zločinců a proti pomoci těch, kdo páší nepravost.


text:
Vždyť jest Egypt člověk a ne Bůh, a jejich koně tělo a ne duch. Hospodin pokyne svou rukou, i svalí se pomocník a padne ten, jemuž pomáhal; oba zahynou spolu.


text:
Neboť toto řekl mně Hospodin: Jako když lev řve, lvíče naci kořistí, a vyjde na něho mnoho pastýřů, hlasu jejich se nestrachuje, a množství jejich se neděsí: tak sestoupí Hospodin zástupů, aby bojoval na hoře Sion, na pahrbku jejím.


text:
Jako poletující ptáci tak Hospodin zástupů hájit bude Jerusalema, uhájí a vysvobodí jej, ušetří a zachrání jej.


text:
Assur padne mečem ne člověka, ne meč člověka ho pohltí, a ne před mečem bude prchati; a junáci jeho budou robotníky;


text:
síla jeho strachem zhyne, a děsiti se budou prchající knížata jeho, řekl Hospodin, jenž oheň má na Sionu a pec v Jerusalemě.


text:
Každý bude jako před větrem ukrytý a uschovaný před bouří, jako potoky vod za sucha, jako stín vysedlé skály na poušti.


text:
Neboť nešlechetný mluví věci nešlechetné, a mysl jeho se zabývá nepravostí, takže jedná pokrytecky, mluví k Hospodinovi lstivě, hladu lačného neukájí a nápoj žíznivému odpírá.


text:
Zbraně podvodníkovy jsou velmi zlé; neboť přemýšlí jen, jak by zničil chudého lživou řečí, i když chuďas právo své dokázal.


text:
Do roka do dne znepokojeny budete, vy bezstarostné, neboť konec bude vinobraní, česání ovoce již nebude.


text:
pro půdu lidu mého – trní a hloží na ní vzchází – tím více pro všecky domy veselosti v městě radostném!


text:
Neboť palác jest opuštěn, hluk města zanikl, makavá tma na věky snáší se na jeskyně, radost divokých oslů pastvisko stád.


text:
Běda tobě, který loupíš, zdaž i ty sám nebudeš oloupen? A který potlačuješ, zdaž i sám nebudeš potlačen? Až budeš s loupením hotov, oloupen budeš; až jsa unaven přestaneš potlačovati, potlačen budeš.


text:
Hospodine, buď nám milostiv, neboť v tebe doufáme; buď naším ramenem (každé) jitro, spásou naší v čas tísně!


text:
Před hlasem anděla národové na útěk se dávají, před tvou vznešeností, jak se zdvihneš, rozprchávají se kmenové.


text:
Bezpečné časy budeš míti; hojnost blaha, moudrost, vědu a bázeň před Hospodinem – to jest poklad tvůj!


text:
Přestrašeni jsou na Sionu hříšníci, bázeň posedá pokrytce." Kdo z vás bude moci bydliti s ohněm sžírajícím, kdo z vás bude moci bydliti s věčnými žáry?


text:
Ten, kdo chodí v správnosti a mluví pravdu, kdo pohrdá ziskem z útisku, kdo odmítá jakýkoliv úplatek, kdo si zacpává uši, by neslyšel o vraždě, a své oči zavírá, by neměl záliby ve zlém.


text:
Takový bude přebývati na výsostech, skalní pevnosti jsou jeho hrad; chléb mu bude dáván, voda mu nevyschne.


text:
Mysl tvá vzpomínati bude časů hrůzy. Kde jest mudřec? Kde vykladač slov zákona? Kde učitel maličkých?


text:
Národa nestydatého (již) neuvidíš, národa nesrozumitelné řeči, že bys nemohl rozuměti obratnosti jeho jazyka, v němž není žádného smyslu.


text:
Popatř na Sion, město našich svátků! Oči tvé uzří v Jerusalemě bezpečné sídlo, stánek, který nikterak nebude moci přenesen býti. Kolíky jeho nebudou vytaženy na věky, žádný jeho provazec se nepřetrhne.


text:
Neboť tam jen se proslavovat bude Hospodin náš, tam jest místo řek, proudů široko rozložených, nepůjde po nich loď hnaná vesly, aniž popluje po nich velká loď válečná.


text:
Provazce tvé jsou uvolněny, a nedrží, že nemůžeš na svém stěžni vztýčiti vlajku. Tehdy dělena bude hojná kořist, i kulhaví budou kořistit.


text:
Přistupte, národové, a slyšte! Kmenové, pozorujte! Nechať poslouchá země i s tím, co ji plní, okruh zemský a vše, co na něm vyrůstá!


text:
Neboť rozhněván jest Hospodin na všecky národy, roztrpčen jest na všecku válečnou moc jejich; dává je do klatby, vydává je na zabití.


text:
Roztéká se všecko vojsko nebeské, nebesa se svinují jako kniha, a všecko vojsko jejich oprchává jako oprchává list s révy nebo s fíku.


text:
Neboť opojil se na nebi meč můj, aj, na Edomskou zemi sestoupí, na národ mou klatbou stižený, k soudu.


text:
Meč Hospodinův crčí krví, obalen je tukem, krví beránků a kozlů, krví a tukem beranů, neboť Hospodin koná obět v Bosře, zabíjení veliké v zemi Edom.


text:
Padají s nimi zubři, (padají) telata s býky, opojena jest země jejich krví, a půda jejich tukem crčí.


text:
Ani v noci ani ve dne neuhasne, věčně bude vystupovat její dým, od rodu do rodu zpuštěna bude, na věky věkův nebude, kdo by šel přes ni.


text:
Zabere si ji pelikán a ježek, ibis a krkavec bydliti budou v ní, položena bude na ni míra pustoty a olovnice prázdnoty.


text:
Na domech jejích vzroste trní, kopřivy a bodláčí na hradech jejích, a bude příbytkem šakalů a pastvinou pštrosů.


text:
Běsové potkávati se tam budou se strašidly, chlupáči na sebe budou pokřikovat, tam se uloží noční příšera, odpočinutí sobě tam najde.


text:
Tam bude doupě míti ježek, živiti mladé, hrabati kolem, chovati je ve svém stínu; tam se shromáždí luňáci, druh ke druhu.


text:
Hledejte pilně v knize Hospodinově, čtěte! (Ani) jedno z nich neschází, jedno druhého nebude pohřešovat; neboť co vychází z mých úst, On přikázal, a jeho duch – ten je shromáždil.


text:
On jim sám los vrhl, jeho ruka jim ten úděl vyměřila, až na věky tam domov mít budou, od rodu do rodu budou tam sídlit.


text:
Bujně pučeti se bude, plesat bude a jásat a výskat, nádhera Libanu bude jí dána, krása Karmelu i Saronu. Oniť uzří slávu Hospodinovu, krásu našeho Boha.


text:
Rcete malomyslným: Vzmužte se a nebojte se! Aj, Bůh váš odvetu konat bude, odplatí, Bůh sám přijde a spasí vás.


text:
Tehdy poskočí chromý jak jelen, a rozvázán bude jazyk němých. Neboť na poušti vyprýští se vody, a potoky na pustině.


text:
Země vyprahlá jezerem bude, a v žíznivé budou vyvěrat prameny. V peleších, kde prve sídlili šakalové, vzroste zelený rákos a sítí.


text:
Bude tam také stezka, cesta, cestou svatou slouti bude; nepůjde po ní poskvrněný, ta bude vám cestou přímou, ani zpozdilci nezbloudí po ní.


text:
Lva tam nebude, šelma zlá nevkročí na ni, ani vidět ji tam nebude. Chodit však budou (tam) vykoupení,


text:
domů se vracet vysvobození od Hospodina, a přijdou na Sion s jásotem. Veselí věčné budou mít v tváři, radosti a veselí dojdou, za své vezme bolest a úpění.


text:
Čtrnáctého léta krále Ezechiáše přitáhl Senacherib, král assyrský, proti (všem) hrazeným městům judským, a dobyl jich.


text:
I poslal král assyrský rabsaka z Lachise do Jerusalema ke králi Ezechiášovi s vojskem velikým, a zastavil se u potrubí hořejšího rybníka na cestě k poli valchářovu.


text:
I řekl jim rabsake: „Rcete Ezechiášovi: Toto praví král veliký, král assyrský: Jaká je to naděje, kterou doufáš?


text:
Aj, doufáš v tu zlomenou třtinovou hůl, v Egypt, na kterou podepře-li se kdo, vnikne mu do ruky a probodne ji? Tak je farao, král egyptský, všem, kteří doufají v něho.


text:
Jestli mi odpovíš: „V Hospodina, Boha svého doufáme," zdali to není ten, jehož výšiny i oltáře Ezechiáš odstranil a přikázal Judovi i Jerusalemu: „Před tímto oltářem klaněti se budete?"


text:
Nyní tedy vsaď se s pánem mým, králem assyrským: dám ti dva tisíce koní, a že nebudeš moci vydati ze sebe, kdo by na ně vsedli!


text:
Kterak můžeš odolati knížeti jediného místa, jednomu z nejmenších služebníků pána mého? Či máš naději v Egypt, ve vozy a jezdce?


text:
Nuže, přitáhl jsem bez Hospodina do země této, abych ji zničil? Hospodin mi řekl: „Táhni na zemi tu, a znič ji!"


text:
I řekl Eliakim (Sobna a Joahe) rabsakovi: „Mluv služebníkům svým řečí syrskou, však jí rozumíme, nemluv nám judsky, ježto slyší lid, který je na zdi."


text:
Rabsake jim řekl: „Poslal mne pán můj ku pánu tvému a k tobě, bych mluvil všecka tato slova, a ne spíše k mužstvu, které sedí na zdi, že budou (sice) jísti lejna svá a píti moč svou s vámi?"


text:
A nechať vám Ezechiáš nedodává důvěry v Hospodina, říkaje: „Jistě vysvobodí nás Hospodin, a nebude vydáno toto město do rukou krále assyrského!"


text:
Neposlouchejte Ezechiáše! Nebo toto praví král assyrský: „Učiňte se mnou dobrou smlouvu, a vyjděte ke mně; i bude jísti každý z vinice své, a každý z fíku svého, a píti každý vody z cisterny své,


text:
dokud nepřijdu a nepřevedu vás do země, která jest jako země vaše, do země obilí a vína, do země chleba a vinic.


text:
Nechať vás nemate Ezechiáš říkaje: Hospodin vysvobodí nás! Zda vysvobodili bohové národy, každý svou zemi z ruky krále assyrského?


text:
Který ze všech bohů zemí těchto vysvobodil zemi svou z ruky mé, aby (také) Hospodin mohl vysvoboditi Jerusalem z moci mé?


text:
I přišel Eliakim, syn Helkiášův, správce domu, Sobna, písař, a Joahe, syn Asafův, kancléř, k Ezechiášovi, majíce roucha roztržená, a oznámili mu slova rabsakova.


text:
Když to uslyšel král Ezechiáš, roztrhl roucha svá, a zahaliv se do žínice vešel do domu Hospodinova.


text:
Poslal také Eliakima, správce domu, Sobnu, písaře, a starší z kněží, oblečené v žínice, ku proroku Isajáši, synu Amosovu,


text:
a ti mu řekli: „Toto praví Ezechiáš: Den trápení, trestu a potupy je den tento; nebo přišli synové až ku porodu, ale není síly k porodu.


text:
Snad si nějak všimne Hospodin, Bůh tvůj, slov rabsaka, jejž poslal král assyrský, pán jeho, by rouhal se Bohu živému a haněl řečmi, které slyšel Hospodin, Bůh tvůj; vykonej tedy modlitbu za ostatek (lidu), který ještě zbývá."


text:
Isajáš jim řekl: „Toto povíte pánu svému: Takto mluví Hospodin: Neboj se těch řečí, které jsi slyšel, jimiž rouhali se mi služebníci krále assyrského.


text:
Když pak uslyšel (Senacherib) o Tarakovi, králi etiopském, ani pravili: „Vytáhl, aby bojoval proti tobě," když to uslyšel, poslal (opět) posly k Ezechiášovi, řka:


text:
„Toto rcete Ezechiášovi, králi judskému: Ať neošálí tě bůh tvůj, v něhož doufáš, říkaje: Nebude dán Jerusalem do ruky krále assyrského.


text:
Aj, ty jsi slyšel všecko, co učinili králové assyrští všem zemím, které vyvrátili; a ty budeš moci vyváznouti?


text:
Zda vysvobodili bohové národů ty, jež pohubili otcové moji, Gozan, Haran, Resef, obyvatelstvo Edenu, které bylo v Talassaru?


text:
Když tedy vzal Ezechiáš list z ruky poslův, a přečetl jej, šel nahoru do domu Hospodinova, rozvinul jej Ezechiáš před Hospodinem,


text:
„Hospodine zástupů, Bože Israelův, který sídlíš nad cheruby, ty jediný jsi Bůh všech království země, tys učinil nebe i zemi.


text:
Nakloniž, Hospodine, ucho své a slyš! Otevři, Hospodine, oči své, a viz! Slyš všecka slova Senacheribova, která vzkázal, aby se rouhal Bohu živému.


text:
a uvrhli bohy jejich do ohně – neboť nebyli (to) bohové, ale dílo rukou lidských, dřevo a kámen – a zahladili je.


text:
Nyní však, Hospodine, Bože náš, vysvoboď nás z ruky jeho; ať poznají všecka království země, že ty, Hospodine, jediný jsi (Bůh)!"


text:
I vzkázal Isajáš, syn Amosův, Ezechiášovi: „Toto praví Hospodin, Bůh Israelův: Zač jsi mne prosil stran Senacheriba, krále assyrského – 


text:
o tom Hospodin promluvil toto slovo: Pohrdá tebou a posmívá se tobě panenská dcera sionská, za tvými zády hlavou pokyvuje dcera jerusalemská.


text:
Sluhy svými zhaněl jsi Hospodina. mysle si: „S množstvím svých vozů vyjel já jsem na vrcholy horské, na vrchy Libanonu, zpodtínal jsem vysoké jeho cedry, jakož i výborné jedle. Pronikl jsem na jeho až konec, v houštinu lesů jeho.


text:
Já jsem vykopával a pak pil jsem vody (cizozemské); vysušil jsem chodidly svých nohou všecky proudy příkopů."


text:
„Zdali slyšíš? Od pradávných časů chtěl jsem to učiniti. Od starých dob připravoval jsem to, teď jsem způsobil to: by zničeny byly pahorky ohrazené, opevněná města,


text:
jejich obyvatelstvo vysílené by se chvělo a hanbilo, trávě na poli by se podobalo, zeleni na pastviskách, rostlině na střeše, která vadne dříve nežli může dorůst.


text:
Když jsi proti mně se vztekal, zpupnost tvá došla mých uší proto vstrčím kroužek do tvých chřípí, udidlo do tvých pysků, a nazpět odvedu tě zase cestou, po které jsi přišel."


text:
Tobě pak (Ezechiáši) toto bude znamením Jez letos, co se samo rodí, druhý rok pak požívej jablek; třetí rok však sejte a žněte, štěpujte vinice, jezte z nich plody!


text:
Pročež toto praví Hospodin o králi assyrském: „Nevejde do města tohoto, nevstřelí do něho šípu, štít ho neobklíčí, násep ho neobepne!


text:
Tedy vyšel anděl Hospodinův a porazil v ležení assyrském sto osmdesát pět tisíců. Když ráno vstali, viděli samé mrtvoly.


text:
Když pak (jednou) klaněl se ve chrámě Nesrochově bohu svému, Adramelech a Sarasar, synové jeho zabili ho mečem, a utekli do Armenie. I stal se králem Ásarhaddon; syn jeho, místo něho.


text:
V těch dnech roznemohl se Ezechiáš až k smrti; i přišel k němu prorok Isajáš, syn Amosův, a řekl mu: „Toto praví Hospodin Bůh: Pořiď o svém domě, neboť zemřeš a nebudeš živ."


text:
„Prosím, Hospodine, rozpomeň se přece, že jsem chodil před tebou věrně a se srdcem celým, a co je libé před tebou, že jsem činil!" A plakal Ezechiáš pláčem velikým.


text:
„Jdi a rci Ezechiášovi: Toto praví Hospodin, Bůh Davida, otce tvého: Slyšel jsem modlitbu tvou, a viděl jsem slzy tvé; hle, já přidám ke dnům tvým patnácte let;


text:
Aj, já navrátím stín po čárkách, po kterých sešel na slunečných hodinách Achazových, zpátkem o deset čárek." I navrátilo se slunce o deset čárek po stupních, po kterých bylo sešlo.


text:
Dnes, v noci konec mi učiní; doufat smím do rána. Jako lev tak drtí všecky mé kosti. [Dnes, v noci konec mi učiní.]


text:
Jak mládě vlaštovčí cvrlikám, vrkám jak holub. Zrak mi mdlí zdvíháním, Pane, jsem znásilněn, zastaň se mne!


text:
Ejhle, ve zdraví změní se hořkost má přehořká! Tys tedy vytrhl duši mou z propasti zhouby, zahodils za svá záda všecky mé hříchy.


text:
Toho času poslal Merodach-Baladan, syn Baladanův, král babylonský, list a dary Ezechiášovi; neboť byl slyšel, že nemocen byv ozdravěl.


text:
Ezechiáš se radoval z nich, a ukázal jim klenotnici, stříbro, zlato, vonidla, také masti nejlepší jakosti, i všecku zbrojnici svou, a vše, co bylo lze nalézti v pokladech jeho; nebylo, čeho by jim nebyl ukázal Ezechiáš v domě svém a v celé říši své.


text:
Tu však přišel Isajáš prorok ke králi Ezechiášovi a řekl mu: „Co pravili muži tito? A odkud přišli k tobě?" Ezechiáš odpověděl: „Ze země daleké přišli ke mně, z Babylona."


text:
A řekl: „Co viděli v domě tvém?" Ezechiáš odvětil: „Vše, cokoli je v domě mém, viděli; nic není v pokladech mých, čeho bych jim nebyl ukázal."


text:
Hle, přijdou dni, kdy bude odneseno vše, co je v domě tvém, a co nachovali otcové tvoji až do tohoto dne, do Babylonu: nezůstane (z toho) nic," praví Hospodin. – 


text:
A ze synů tvých, kteří vzejdou z tebe, které zplodíš, vezmou a stanou se komorníky při dvoru krále babylonského.


text:
I řekl Ezechiáš Isajášovi: „Dobrá jest řeč Hospodinova, kterou jsi pronesl;" a dodal: „budiž jen trvalý pokoj za dnů mých!"


text:
„Mluvte k srdci Jerusalema, volejte k němu! Jeť skončena robota jeho, jeť odčiněn hřích jeho, vzaltě dvojnásob z ruky mé za všecky viny své."


text:
Každé údolí zvýšeno budiž a každá hora i pahorek snížen! Co je kde křivého, srovnáno budiž, hrboly buďtež plochou cestou!


text:
Hlas řekl: „Volej!" I řekl jsem: „Co mám volati?" „Vše, co má tělo, jest jako tráva; a všecka sláva jeho jak polní květ.


text:
Vystup na vysokou horu ty, jenž blahou zvěst přinášíš Sionu, vydávej silný, vysoký hlas ty, jenž blahou zvěst přinášíš Jerusalemu! Vydávej, neboj se, rci městům judským: „Ejhle, Bůh váš!"


text:
Kdo změřil hrstí vody, a vážil nebesa dlaní, kdo vzal do tří prstů tíži země, kdo zvážil na váze hory a pahrbky na závaží?


text:
S kým se radil, by poučil se, aby jej učil stezce správnosti, kdo se sdílel s ním o vědění, a cestu moudrosti mu ukázal?


text:
Aj, národové jak krůpěj na okovu, a jako prach na závaží jsou před ním; aj, ostrovy jako drobný prášek!


text:
Ten trůní nad klenbou země, jejíž obyvatelé jsou mu jako kobylky; ten roztáhl jako nic nebesa, rozprostřel je jak obytný stan.


text:
Prve než zasazen, nebo zaset, prve než kořeny zapustil kmen jejich: náhle zavane na ně, i uschnou, a vichor jak stéblo zanese je.


text:
Zdvihněte k výšinám své oči, a vizte, kdo je stvořil, kdo vyvádí sčítané vojsko jejich, kdo je všechny jménem volá, pro množství síly a veliké moci jeho ani jediná neschází!


text:
Proč říkáš, Jakobe, proč mluvíš, Israeli: „Co mne potkává, skryto jest Hospodinu, a Bohu mému právo mé ušlo."


text:
Nevíš, neb neslyšel jsi o tom? Věrný Bůh jest Hospodin, který stvořil končiny země; nezemdlí, aniž se unavuje, aniž lze vystihnout moudrost jeho.


text:
ti, kteří doufají v Hospodina, nabývají sil nových a nových, dostávají křídla jak orli, běží a nemdlí, jdou bez únavy.


text:
Pozor mějte na mne, ostrované, a národové sbírejte své síly; přistupte a pak mluvte; sejděme se k společnému soudu!


text:
Kdo vzbudil od východu „spravedlivého"; povolal ho, aby šel za ním? Kdo mu dává národy, poddává krále, vydává je jako prach jeho meči, jak zaváté stéblo luku jeho?


text:
Kovář, kladivem bijící, povzbuzuje kovotepce toho času řka: „Sletována je dobře," a upevňuje ji hřebíky, aby se nemohla hýbat.


text:
v němž jsem uchopil tě od končin země, z dálných jejích koutů jsem povolal tě, a řekl tobě: „Služebník můj jsi ty, vyvolil jsem tě, nepohrdnuv tebou, – 


text:
neboj se, neboť já jsem s tebou, neviklej se, neboť já jsem Bůh tvůj, posiluji tebe a pomáhám tobě, drží tě pravice mého „spravedlivého".


text:
Aj, hanbit a styděti se budou všichni, kdož bojují proti tobě; budou jako by nebyli, zahynou lidé. kteří tě napadají.


text:
Hledati budeš jich a nenalezneš těch, kteří bouří se proti tobě; budou jako by nebyli, v niveč se obrátí lidé válčící proti tobě.


text:
Neboť já Hospodin jsem Bůh tvůj, který tě drží za ruku, a říká tobě: Nestrachuj se, jáť – pomáhám tobě!


text:
Neboj se, červíčku (můj) Jakobe, Israeli, (můj) broučku! Já pomohu tobě, dí Hospodin, spasitel tvůj, Svatý Israelův.


text:
Já tě učiním mlatebným vozem, novým, majícím troucí zuby; mlátit budeš hory a zdrtíš je, pahorky obracet budeš v prach.


text:
Převěješ je a vítr je zavěje, vichřice rozpráší je: ty však plesati budeš v Hospodinu, ve Svatém Israelově se honosit.


text:
Chudí hledají marně vody, jazyk nuzných vysychá žízní. Já, Hospodin, vyslyším je, já, Bůh Israelův, jich neopustím.


text:
Otevru na strmých pahorcích řeky, a uprostřed polí prameny; obrátím poušť v jezera vod, a zemi vyprahlou v prýštící vody.


text:
Dávat budu v poušti růsti cedrům, akaciím, myrtám a olivovým stromům, štípit budu v pustinách cypřiše, jilmy a spolu i jedle,


text:
by viděli, poznali a povážili, aby spolu porozuměli, že ruka Hospodinova to udělala, že Svatý Israelův to učinil.


text:
Nechť přijdou a řeknou nám, co bude; předešlá (proroctví), která to byla, oznamte, i budeme pozorovat, bychom zvěděli, zdali se splní; co má přijíti, ukažte nám!


text:
Oznamte, co přijíti má příště, ať poznáme, že bohové jste vy. Čiňte, co můžete dobrého nebo zlého, i budeme rokovat a spolu uvidíme!


text:
Já (však) vzbudil jsem od severu – od východu slupce přišel ten, jenž moje jméno vzývá, i deptá mocnáře jako bláto, jako hrnčíř po hlíně šlape.


text:
Kdo (z vás) to zvěstoval od počátku, bychom to věděli, a od začátku, bychom říci mohli: „Ty máš pravdu!"? Nebylo hlasatele, nebylo věštce, nikdo neslyšel vašich řečí.


text:
Ejhle, služebník můj, příjemný mně, vyvolený můj, zalíbil jsem si v něm; dal jsem ducha svého na něho, aby pravdu národům přinesl.


text:
Toto praví Hospodin Bůh, jenž stvořil nebe a roztáhl je, upevnil zemi s tím, co na ní roste, který život dává lidem na ní, a dech těm, kteří chodí po ní:


text:
„Já, Hospodin, povolal jsem tě k spravedlnosti, vzal jsem tě za ruku a zachoval jsem tebe. A učinil jsem tebe prostředníkem, smlouvy lidu a světlem národům,


text:
Co bylo prve (předpověděno) hle, splnilo se; já i nové věci oznamuji; prve než počnou, ať o nich slyšíte!"


text:
Zpívejte Hospodinu novou píseň, chválu jeho od končin země; plavci na moři se vším, čeho je plno, ostrovy a obyvatelé jejich.


text:
Ať jásá poušť a osady na ní, vesnice stanové, v nichž Kedar bydlí; zpívejte chvály obyvatelé skal, s vrcholů hor radostně volejte!


text:
Hospodin vychází jako hrdina, jak válečník budí (v sobě) chuť k boji; počíná válečný křik a volá ukazuje svým nepřátelům sílu:


text:
„Byl jsem ticho dosud, mlčel jsem, byl jsem trpělivý; jak žena k porodu pracující křičím, supám a (spolu) soptím.


text:
Činím, že pustnou hory i pahorky, všecka zeleň jejich že vadne; obracím veletoky v suchou zemi, a jezera vysušuji.


text:
Provázím slepé po cestě, které, neznali, po stezkách neznámých vedu je, obracím tmu před nimi v světlo, a hrboly v rovné plochy. Tyto věci činím pro ně a neopouštím jich.


text:
Zpět se obrací s velkou hanbou ti, kteří doufali v modly, kteří sochám říkávali: „Vy jste bohové naši!"


text:
Kdo je slepý, leč služebník můj, a kdo hluchý, leč ten, k němuž posly jsem poslal? Kdo je slepý, leč ten, který prodán jest, kdo je slepý, leč služebník Hospodinův?


text:
Týž však lid jest oloupen a pohuben, mládež jeho v okovech je všecka, ve věznicích schováni jsou, na lup jsou, a není, kdo by je vytrhl, na rozchvat, a není, kdo by řekl: „Navrať!"


text:
Kdo vydal na pospas Jakoba, kdo Israele zhoubcům? Zdali ne Hospodin, proti němuž jsme zhřešili, po jehož cestách nechtěli choditi, a jehož zákona neposlouchali?


text:
I vylil na něj prudkost svého hněvu a silnou válku, obklopil jej ohněm, ale nezmoudřel; a zapálil jej, ale nenabyl rozumu.


text:
„Avšak nyní" – takto mluví Hospodin, stvořitel tvůj, Jakobe, tvůrce tvůj, Israeli, – „neboj se, neboť vykoupil jsem tebe; nazval jsem tě tvým jménem: „Můj jsi ty."


text:
Když půjdeš vodami, budu s tebou, nebo řekami, nepřikryjí tě; když budeš choditi v ohni, nespálíš se, plamen nebude hořeti na tobě.


text:
„Neboť já jsem Hospodin, Bůh tvůj, Svatý Israelův, spasitel tvůj. Dal jsem výkupným Egypt, Etiopsko a Sabu za tebe.


text:
Řeknu severní straně: „Vydej!" a jižní: „Nezabraňuj!" „Přines syny mé z daleka, dcery mé od končin země!


text:
Všichni národové ať se sejdou, ať se shromáždí kmenové! Kdo z vás oznámil tyto věci, a co nejprv bude, dal nám slyšet? Nechť vystaví svědky a dáme jim za právo, ať je slyšíme a řekneme: „Opravdu!"


text:
Vy jste svědkové moji, dí Hospodin, a můj služebník, jehož jsem vyvolil, aby to poznali a ve mne věřili, a přesvědčili se, že já jsem jediný. Přede mnou nebyl učiněn Bůh žádný, aniž po mně jaký bude.


text:
Já jsem to zvěstoval a spasil, oznámil jsem to, kdy jste neměli (ještě) modly; vy jste svědkové moji, praví Hospodin,


text:
a já Bůh jsem; od počátku jsem jím! Není, kdo by z ruky mé vytrhnout mohl; budu jednat, a kdo odvrátí to?


text:
Toto praví Hospodin, vykupitel váš, Svátý Israelův: Pro vás pošlu do Babylona, a strhnu všecky závory, i Chaldy, hrdé na své lodě,


text:
který vyvedl vozy i koně, vojsko a junáky; spolu zesnuli, aniž kdy vstanou, zhasli jako knot, jenž dohořel.


text:
Aj, já činím věci nové, teď již vzcházejí, jistě je zpozorujete: učiním pouští cestu, a na pustině řeky.


text:
Slavit mne bude divoká zvěř, šakalové a pštrosi, že jsem dal na poušti vody, řeky na pustině, abych dal nápoj lidu svému, vyvolenci svému.


text:
Nepodávals mi berana, zápalnou obět svou, žertvami krvavými jsi mne nectil, netýral jsem tě obětmi nekrvavými, aniž jsem tě obtěžoval kadidlem.


text:
Nekupovals mi za stříbro puškvorce, a tukem obětí svých jsi mne neopájel, ale týral jsi mne svými hříchy, obtěžovala mne svými nepravostmi.


text:
Toto praví Hospodin, stvořitel tvůj, tvůrce, tvůj pomocník od matčina lůna: Neboj se, můj služebníče, Jakobe, Miláčku, kterého jsem si vyvolil!


text:
Vylejiť vody na žíznivou, potoky na vyprahlou zemi. Vyleji ducha svého na tvoje potomstvo, a své požehnání na tvůj kmen;


text:
tento řekne: „Hospodinův já jsem," onen se zvát bude jménem Jakobovým, a jiný napíše rukou svou: „Hospodinův", a za Israelitu se přizná.


text:
Toto dí Hospodin, král Israele, jeho vykupitel, Hospodin zástupů: Já první (jsem) a já poslední (jsem) a mimo mne Boha není!


text:
Kdo jest mně podoben – ozvi se, oznam a řádně mi to předlož – od té doby, co odvěký národ jsem založil? Věci příští, jež přijdou, ať poví nám!


text:
Nebojte a nezarážejte se, před časem dávným ohlásil jsem vám to. oznámil jsem to, vy jste svědkové moji. Zda jest mimo mne Bůh, stvořitel, jehož já bych neznal?


text:
Výrobci model všichni jsou lidé prázdní, a miláčci jejich nic jim neprospívající; oni sami jsou svědkové jejich, že nevidí, aniž rozum mají, na svou hanbu.


text:
Aj, všichni druhové jeho budou se hanbit; a umělci jsou smrtelníci; ať se všichni sejdou, ať se dostaví: zhrozí se a budou spolu se hanbit.


text:
Mistr železa lopotí se pilníkem, (žárem) uhlí a kladivy tvoří své dílo, dělá je ramenem svým silným, mívá hlad až do zemdlení, nepije vody až do únavy.


text:
Mistr dřeva natahuje šňůru, želízkem své dílo vytváří, dělá je podle úhelnice, kružidlem je vytáčí, a činí sochu muže, jakéhos krásného člověka, aby bydlil v domě.


text:
Podtíná cedry, vybírá si svídu a dub, který mezi lesním stromovím stál, oklesťuje sosnu, kterou déšť napájel,


text:
a která bývá lidem za palivo; bere si z toho a zahřívá se, nebo zatápí a napéká chlebů; ze zbytků pak dělá boha a klaní se mu, činí si modlu a sklání se před ní.


text:
(Jeden) díl tedy spaluje ohněm, (druhým) dílem připravuje si maso k jídlu, vaří si krmi a nasycuje se, ohřeje se a řekne: „Haha, ohřál jsem se, cítím oheň!"


text:
Z toho, co zbylo pak, dělá si boha, modlu; sklání se před ní, klaní se jí, a modlí se k ní říkaje: „Vysvoboď mne, neboť bůh můj jsi ty!"


text:
(Tací) neuvažují v své mysli, nemají (tolik) vědomí ni smyslu, aby (si) řekli: „Díl toho spálil jsem ohněm, při jeho uhlí napekl jsem chleba; vařil jsem maso a jedl jsem; z toho, co zbylo pak měl bych udělat modlu? Před dřevěným klickem měl bych klekat?


text:
Díl jeho jest popel, lidé nemoudrého srdce klanějí se mu, nevysvobozují se, aniž si řeknou: „Snad mám lež v své pravici?"


text:
Pamatuj na to, Jakobe, Israeli, neb služebník můj jsi ty, já jsem tě stvořil, služebník můj jsi ty, Israeli, nezapomínej na mne.


text:
Jásejte nebesa, činíť Hospodin milosrdenství, plesejte nejzazší končiny země, zvučte hory chválou, les i veškero stromoví jeho, neboť vykoupil Hospodin Jakoba, na Israelovi se proslavuje.


text:
Toto praví Hospodin, tvůj vykupitel a tvůj tvůrce od matčina lůna: Já jsem Hospodin, jenž činím všecko, roztahuji nebesa sám, utvrzuji zemi, a žádný se mnou.


text:
Ten, který hatím znamení hadačů a věštce matu; ten, který mudrce zatlačuji, a jejich vědění obracím v bláznovství.


text:
Ten, který plním slovo svého služebníka, a úradek poslů svých vykonávám. Ten, dí Jerusalemu: „Buď obydlen!" a judským městům: „Vystavěna buďte!" „Trosky jejich vzdělám."


text:
Ten, který Cyrovi řekne: „Pastýř můj jsi, a vše, cokoli chci, učiníš!" Ten, který řekne Jerusalemu: „Vystavěn buď!" a chrámu: „Založen buď!"


text:
Toto pravím (já) Hospodin pomazanému mému Cyrovi, jehož jsem uchopil za pravou ruku, abych podmanil mu národy, hřbety králův ohnul, otevřel před ním vrata, by žádná brána nebyla zavřena:


text:
Dám ti poklady skryté, dám ti tajnosti komor, abys zvěděl, že já jsem Hospodin, jenž tě jmenoval jménem tvým, Bůh Israelův.


text:
Pro svého služebníka Jakoba, pro Israele, vyvolence svého jmenoval jsem tě tvým jménem, zobrazil jsem tě prve, než jsi mne poznal.


text:
Já jsem Hospodin a není žádného jiného, mimo mne není Boha; přepásal jsem tě prve než jsi mne poznal,


text:
Já, Hospodin, jsem to a nikdo jiný, ten, který tvořím světlo a činím tmu, ten, který tvořím štěstí a činím neštěstí, já, Hospodin, to všecko činím."


text:
Rosu dejte nebesa s hůry, mraky deštěte spravedlivce! Otevři se země a vypuč spasitele, a spolu vzejdi spravedlnost! „Já, Hospodin, stvořil jsem to."


text:
Běda tomu, kdo se pře se svým tvůrcem, střepina ze střepů hliněných! Zda řekne hlína hrnčířovi: „Co to děláš?" a jeho dílo: „Bez rukou jest!?"


text:
Toto praví Hospodin, Svatý Israelův, jeho tvůrce: „Na věci budoucí chcete mne se dotazovat, o mých synech, o dílu mých rukou mi rozkazovat?


text:
Já jsem učinil zemi, a člověka na ní já stvořil jsem; ruce mé roztáhly nebesa, a všemu vojsku jejich velím.


text:
Já jsem ho vzbudil ke spravedlnosti, a všecky cesty jeho narovnám; on vystaví mé město, a mé zajatce propustí ne za úplatu ani za dary," praví Hospodin, Bůh zástupů.


text:
Toto praví Hospodin: Co získal Egypt prací a Etiopie kupectvím, i sabejští vysocí muži – tobě se toho dostane, bude tvoje; za tebou choditi budou, s rukama svázanýma budou se bráti, budou se klaněti tobě, a prositi budou tě, (říkajíce): „Toliko u tebe jest Bůh, a není krom u tebe Boha!


text:
Ano, toto praví Hospodin, stvořitel nebes, On, Bůh: – Ten, který utvořil zemi, učinil ji, ten, který upravil ji; ne pouští by byla, ji stvořil; aby obývána byla, ji utvořil. – Já jsem Hospodin, a jiného není.


text:
Ne v skrytě mluvíval jsem, ne v tmavém koutě země; neřekl jsem potomstvu Jakobovu: „Nadarmo hledejte mne!" Já, Hospodin, mluvím, co je správno, a oznamuji pravdu.


text:
Shromažďte se, a pojďte, sestupte se, z pohanstva pozůstalí: Bez rozumu jsou ti, kteří nosí dřevo své modly, kteří doprošují se boha, jenž nemůže vysvobodit.


text:
Oznamte to a pojďte, byste se vespolek poradili: Kdo to kázal hlásat před věky, kdo to dávno předpověděl? Zdali já ne, Hospodin, já, mimo něhož není Boha? Není mimo mne Boha vítěze, který vysvobozuje.


text:
řekne: „Jen v Hospodinu budu mít vítězství a sílu. K němu přijdou, ale s hanbou všichni, kteří se vzpírali mu.


text:
Bél padl, skrčil se Nabo. Modly jejich (jdou) na dobytek, na soumary, ty, které jste nosívali, jsou břemenem slabých.


text:
Poslyšte mne, dome Jakobův, vše, co zbylo z domu Israelova, kteří jste nošeni od [mého] života, kteří neseni jste od [mého] lůna.


text:
Až do starého věku já jsem týž, až do šedin já ponesu vás; já jsem (tak) činil, a já nositi (vás) budu; já ponesu a spasím vás.


text:
vy, kteří sypete zlato z pytlíka, a stříbro na přezmenu vážíte, najímajíce zlatníka, aby udělal boha; i padají (lidé) a klanějí se (mu).


text:
Berou ho na ramena a nosí ho, postavují ho (zase) na jeho místo, i stojí s místa svého se nehýbaje; a i když volají k němu, neslyší, a z tísně nevysvobozuje jich.


text:
jenž od počátku oznamuje věci poslední, před dávnem to, co se ještě nestalo, jenž řekl: „Můj úradek se splní, vše, co chci, se stane,"


text:
jenž povolal od východu orla, ze země daleké muže své vůle; řekl jsem a splním to, umínil jsem si a vykonám to. .


text:
Blízko jsem přivedl svou spravedlnost, nevzdálí se a spása má nebude meškati. Na Sionu udělím spásu a v Israeli svou slávu.


text:
Sestup, sedni si do prachu, panno, dcero babylonská, sedni si na zemi, zbavená trůnu, dcero chaldejská, neboť již nebudeš nazývána změkčilou a rozmařilou!


text:
Hněval jsem se na svůj národ, znesvětil jsem své dědictví, vydal jsem je do tvých rukou, nemělas soucitu s nimi; i starci jsi učinila jho své velmi těžkým.


text:
Nyní tedy slyš toto, změkčilá, jež pevně sedíš, kterás řekla si v duchu: „Já jsem a mimo mne nikdo! Nebudu seděti jako vdova, neuzřím bezdětnosti."


text:
Přijde na tebe to obé náhle dne jednoho – bezdětnost i vdovství – vrchovatě stihne tebe pro množství kouzel tvých, jakož i pro náramnou tvrdost tvých zaklinačů.


text:
Důvěřovalas v zlobě své, řeklas: „Není, kdo by mne viděl." Moudrost tvá a umění tvé to tě oklamalo. V duchu jsi pravila si: „Já jsem a mimo mne nikdo!"


text:
Přijde na tebe neštěstí; odkud, nebudeš tušit. Oboří se na tebe zkáza, které zažehnat nelze. Přijde na tebe nenadále bída, nebudeš o ní mít zdání.


text:
Drž se (jen) svých zaklinačů a spousty svých kouzel, s kterými ses lopotila odjakživa; možno, že to prospěje ti, neb že se posilníš.


text:
Jsi již unavena množstvím porad svojich; ať (tedy) vystoupí a vysvobodí tě měřiči nebes, kteří ve hvězdách pátrají a měsíce čítají, aby z nich oznámili, co má přijít tobě.


text:
Ejhle stali se takořka plevou, oheň je pálí; nemohou zachránit života svého z moci plamene; není (to) uhlí, by zhřáli se od něho, není (to) oheň, by sedli si k němu.


text:
Tak je ti se všemi, o které jsi stála, s kterýmis odedávna obchod vedla; každý vrávorá svou cestou, není, kdo by tě vysvobodil.


text:
Slyš to, dome Jakobův, vy, kteří nazýváte se jménem „Israel", kteří z Judy jste se vyprýštili, přisaháte ve jménu „Hospodin", Boha Israelova velebíte, ale ne v pravdě ani v spravedlnosti!


text:
Jmenují se totiž dle svatého města, a jsou založeni na Bohu Israelově, jehož jméno jest „Hospodin zástupů".


text:
„Předešlé věci dávno oznámil jsem, z úst mých vyšly, ohlásil jsem je, a náhle jsem učinil, že přišly.


text:
(proto) předpověděl jsem ti věci ty dávno, prve nežli přišly, oznámil jsem je, abys neřekl snad: „Modly mé to učinily, řezby a slitiny mé to přikázaly."


text:
Co jsi slyšel, na vše (to) patři. . . zdali však jste vy to zvěstovali? Oznamuji ti nyní věci nové, jsou to věci skryté, kterých neznáš.


text:
Nyní se dějí – ne dávno; včera (ještě) jsi neslyšel o nich, abys neřekl snad: „Aj, já věděl jsem to."


text:
Neslyšels o tom, nevěděls toho, ucho tvé dávno se neotevřelo. Vědělť jsem, že se zpronevěříš zrádně, odpadlíkem od lůna matčina nazval jsem tě.


text:
Shromažďte se vy všichni a slyšte: „Kdo z nich oznámil tyto věci? Hospodin miluje ho, učiní vůli jeho na Babyloně, ukáže sílu jeho na Chaldejských.


text:
Přistupte ke mně a slyšte to! Ne v skrytě mluvil jsem od počátku, zavčas, když mělo se co díti, byl jsem tu. A nyní posílá mne Pán Bůh a jeho duch.


text:
Toto praví Hospodin, vykupitel tvůj, Svatý Israelův: „Já jsem Hospodin, tvůj Bůh, jenž tě. učím užitečným věcem, a vedu tě cestou, kterou máš jíti.


text:
bylo by jako písku potomstva tvého, a dětí lůna tvého jako zrnek jeho; nebylo by vyhynulo, nebylo by vyhlazeno jméno jeho s očí mých.


text:
Vyjděte z Babylona, utecte od Chaldejských, jásavým hlasem to ohlašujte, zvěstujte, rozneste to až do končin světa, rcete: „Vykoupil Hospodin služebníka svého Jakoba!"


text:
Popřejte (mi) slechu, ostrované, poslouchejte, národové dalecí! Hospodin mne od lůna matčina povolal, vzpomněl, by jméno mi dal již v životě mateřském.


text:
Učinil ústa má takořka ostrým mečem, ve stínu ruky své mne opatroval; učinil mne bezmála vybraným šípem, (a) v svém toulu bezpečně uschoval mne.


text:
Já však jsem pravil: „Nadarmo (tedy) jsem pachtil se, na prázdno, zbytečně sílu svou jsem strávil! Jistě však právo mé jest u Hospodina, a mé práce (zásluha) u Boha mého.


text:
Avšak nyní (toto) praví Hospodin, jenž si mne učinil sluhou již v matčině lůně, abych zase přivedl Jakoba k němu, Israele abych shromáždil mu: – i byl jsem oslaven před očima Páně, a můj Bůh se ráčil stát mou silou. – 


text:
Děl tedy: „Málo je to, žes mým sluhou, abys vzbudil kmeny Jakobovy, a zbytky Israelovy přivedl nazpět; ejhle, činím tebe světlem národů, abys byl spásou mou až do končin světa."


text:
Toto praví Hospodin, Israelův Spasitel a Svatý duši potupené, odporu lidu, sluhovi krutovládců: „Králové budou patřit, i vstanou, knížata se budou sklánět pro Pána, že jest věrný, pro Světce Israelova, který tě vyvolil."


text:
Toto praví Hospodin: „V době milosti vyslyším tě, a v den spásy pomohu ti; zachovám tě a učiním tě prostředníkem smlouvy lidu, abys vzkřísil lad a polí a ujal dědičné podíly zpustošené,


text:
abys řekl vězňům: „Vyjděte," a těm, kteří ve tmě jsou: „Ukažte se!" Na cestách se budou pásti, na všech pustinách pastviska jejich.


text:
Nebudou lačnět ani žíznit, nebude trýznit je vedro ni slunce, budeť je slitovník jejich vodit, a u vodních zřídel napájeti.


text:
Vizte, tito z daleka přijdou; oni, ejhle, od půlnoci; (jiní) od moře, a tito (zase) z poledních (až) končin.


text:
Jásejte nebesa, plesej země, vesele zpívejte hory chválu, neboť potěší Hospodin lid svůj a nad chudými svými se smiluje.


text:
Může zapomnít na své dítko žena, bez citu s plodem své krve býti? A byť i ona se zapomněla, já přece nezapomenu tě!


text:
Rozhlédni se kolem sebe a patři: tito všichni se shromáždili, přišli k tobě. „Jako že živ jsem," praví Hospodin – „těmi všemi jako šperky oděna budeš, obložíš je kolem sebe jako nevěsta."


text:
Neboť pustiny tvé, pouště tvoje a země zbořeniny tvé budou teď úzké pro obyvatelstvo a daleko zahnáni budou, kteří tě sžírali.


text:
Ještě řeknou před tvým sluchem synové, jichž se ti dostane po tvé neplodnosti: „Těsný mi jest prostor tento, učiň mi místo, bych mohl tu bydlit!"


text:
A řekneš si v duchu: „Kdo mi porodil tyto? Bylať jsem (přece) bezdětná, neplodná, v zajetí odvedena; kdo tyto vychoval? Zůstalať jsem sama; kde tito byli?"


text:
Toto praví Pán Bůh: „Aj, pohanům pozdvihnu svou ruku, národům vyzdvihnu znamení své; (i) budou přinášet syny tvé za ňadry a dcery tvé na plecech donášet budou.


text:
Králové budou pěstouny, královny chůvami tvými; klesnouce tváří k zemi, budou se klaněti tobě a prach nohou tvých lízati. I poznáš, já že Hospodin jsem, v němž se nezklamou, kteří doufají v něho."


text:
Ano, toto praví Hospodin: „Jistě, co zajal, olbřímu odňato bude, a mocný co zabral, bude vyproštěno: neboť s těmi, kteří se prou s tebou, já se přít budu a tvé syny já vysvobodím.


text:
Tvým nepřátelům dám krmit se vlastním masem, a jako moštem krví svou budou se opájet, i pozná každý, kdo tělo má, já že jsem Hospodin, spasitel tvůj a vykupitel, Silný Jakobův.


text:
Toto praví Hospodin: Jaký je to zápudný lístek vaší matky, kterým jsem ji propustil? Nebo kdo jest mým věřitelem, kterému jsem zaprodal vás? Aj, pro své nepravosti byli jste prodáni, pro vaše zločiny propuštěná jest vaše matka.


text:
Neboť přišel jsem, a nebylo člověka, volal jsem, a nebylo, kdo by slyšel. Zda jest krátká a maličká ruka má, abych vykoupil? Nebo není ve mně moci, bych vysvobodil? Aj, žehráním svým vysušuji moře, obracím řeky v pouště. Hnijí ryby (jejich) nedostatkem vody, (živočišstvo jejich) umírá žízní.


text:
Hospodin dal mi dovedný jazyk, abych uměl slovem podporovat toho, který unaven jest; každé ráno mi budí ucho, abych slyšel ho jako mistra.


text:
Tělo své vydávám katům a líce své rváčům; obličeje svého neodvracím od těch, kdož lají mi a plijí na mne.


text:
Pán Bůh mi pomáhá, nebudu tedy zklamán; proto nastavuji svou tvář jako křemen, a vím (jistě) zahanben že nebudu.


text:
Blízko je ten, který ku právu mi pomůže! Kdo chce se domlouvat se mnou? Postavme se! Kdo chce se mnou se příti? Ať ke mně přistoupí!


text:
Kdo jest mezi vámi, jenž bojí se Pána, a hlasu služebníka jeho poslouchá? Komu jest chodit ve tmě, že nemá světla, doufej ve jménu Páně, spolehni na Boha svého!


text:
Aj, vy všichni, kteří zaněcujete oheň, a opasujete se ohněm, choďte ve světle ohně svého, v plamenech, které jste zapálili! Mojí rukou stane se vám to: na bolestech budete ustláno mít.


text:
Slyšte mne vy, kteří o právo usilujete, kteří hledáte Hospodina; pohleďte na skálu, z níž jste vytesáni, na důl prohlubně, z níž jste vykopáni!


text:
Pohleďte na Abrahama, vašeho otce, a na Sáru, která vás porodila; neb jsem jej jediného povolal, požehnal jsem mu a rozmnožil jej.


text:
Protož potěší Hospodin Sion, potěší všecky zbořeniny jeho; učiní z pustiny jeho takořka ráj a z pouště jeho zahradu Hospodinovu. Radost a veselí v něm bude, děkování a hlas chvály.


text:
Pozorujte mne, můj lide, a mé plémě, slyšte (mne)! Neboť zákon ode mne vyjde, a své právo zavedu k osvětě národů.


text:
Blízko jest spravedlivý můj, vyšel můj spasitel, ramena má národy budou soudit, mne přímoří budou očekávat, na mé rámě budou se těšit.


text:
Pozdvihněte k nebi své oči a pohleďte na zemi dolů: neboť nebesa jako dým se rozplynou, země jako roucho se rozpadne a obyvatelé její taktéž zahynou. Ale spása moje na věky bude a má spravedlnost nezahyne.


text:
Slyšte mne, kteří víte, co spravedlivo jest, můj lide, v jehož srdci můj zákon jest! Nebojte se hany smrtelníkův, a posměchů jejich se nestrachujte.


text:
Neboť jak roucho, tak je bude trávit červ, a jako vlnu, tak je žráti bude mol. Ale spása moje na věky bude, a má spravedlnost rod od rodu.


text:
Povstaň, povstaň, oblec se v sílu, rámě Hospodinovo, povstaň jako za dnů dávných, za rodů odvěkých! Zdaliž ty jsi nerozťal zpupníka, neprobodl draka?


text:
Zdaliž ty jsi nevysušil moře, vody propasti náramné, který jsi z hlubiny mořské učinil cestu, by přešli vysvobození?


text:
Teď tedy vykoupení od Hospodina vrátí se a na Sion s jásotem přijdou, veselí věčné bude jim věnčiti hlavy, radost a veselí jich se zmocní, prchne bolest a úpění.


text:
Já, já sám potěším vás! Kdo jsi ty, abys bál se smrtelných lidí, zrozence lidského, kterýž uschne jak tráva?


text:
Zapomněls Hospodina, svého tvůrce, který roztáhl nebe a založil zemi, a strachuješ se ustavičně den celý vzteku toho, který tě utiskuje a tvou zkázu připravuje! Kde přece jest vztek utiskovatele?


text:
Brzo přijde ten, který má přijít, by otevřel; – nebude moci vše vyvražditi – aniž bude nedostatek chleba jeho.


text:
Jáť přece jsem Hospodin, Bůh tvůj, který bouřím moře, že dmou se vlny; „Hospodin zástupů" jest jméno moje.


text:
Položil jsem slova svá ve tvá ústa a ve stínu své ruky střehl jsem tě, abych roztáhl nebe a založil zemi, a Sionu abych řekl: „Národ můj jsi ty!"


text:
Pozdvihni se, pozdvihni se, povstaň, Jerusaleme, který jsi pil z ruky Hospodinovy kalich jeho hněvu; až do dna z kalicha opojného pil jsi, vypils jej do poslední kapky.


text:
Není, kdo by té podepřel ze všech synů, které jsi zplodil, není, kdo by tě za ruku vzal ze všech synů, které jsi vychoval.


text:
Dvě jsou věci, které potkaly tě: – Kdo se nad tebou rmoutí? – pustošení s bořením a hlad s mečem. – Kdo tě může potěšit? – 


text:
Synové tvoji leželi povržení na rozích všech ulic jako zvěř lapená v síti, zasypáni jsouce Hospodinovým hněvem, žehráním Boha tvého.


text:
Toto praví panovník tvůj, Hospodin, Bůh tvůj, který bojuje za lid svůj: „Ejhle, vezmu z ruky tvé kalich opojivý, hluboký kalich svého hněvu, nebudeš již píti z něho.


text:
Ale dám jej do ruky těch, kteří tě utiskovali a řekli tobě: „Sehni se, ať jdeme přes tebe." I učinils ze hřbetu svého takořka zemi, takořka cestu chodcům.


text:
Povstali, povstaň, oblec se ve svou sílu, Sione, oblec se v roucho své slávy, Jerusaleme, město svaté; neboť nevstoupí již do tebe neobřezaný a nečistý.


text:
Neboť toto praví Pán Bůh: Do Egypta sestoupil lid můj na počátku, aby tam hostem byl, a Assur ho beze vší příčiny utiskoval.


text:
A nyní, co mám tuto, praví Hospodin, kdyžtě zadarmo vzat byl lid můj? Páni jeho bezbožně činí, dí Hospodin, pořád, celý den jméno mé haněno bývá.


text:
Vizte (již) na horách lepé nohy posla radosti, který zvěstuje pokoj, hlásá blaho, káže spásu, který praví Sionu: „Králem je Bůh tvůj!"


text:
Hlas tvých hlásných! Pozdvihují hlas a jásají pospolu; neboť okem v oko vidí, kterak Hospodin na Sion se vrací.


text:
Radujte se a jásejte vespolek, trosky jerusalemské! Neboť potěšil Hospodin svůj národ, vykoupil Jerusalem.


text:
Obnažil Hospodin své svaté rámě před očima všech národů, aby uzřely všecky končiny země spásu našeho Boha.


text:
Odejděte, odejděte, vyjděte tamodtud, poskvrněného nedotýkejte se! Vyjděte z prostředka jeho, očisťte se, vy, kteří nesete nádobí Hospodinovo!


text:
Neboť nevyjdete v ryčném spěchu, nebudete kvapně prchat, neboť Hospodin půjde před vámi, shromáždí vás Bůh Israelův.


text:
(Ale) jak mnozí budou nad ním žasnout! Tak zohaven bude obličej jeho mezi muži, tvářnost jeho mezi lidskými syny.


text:
Ten pokropí národy mnohé, před ním stoulí králové svá ústa; neboť co jim nebylo vypravováno, spatří, a o čem neslýchali, budou pozorovat.


text:
Vyšel totiž jako výhonek před. Ním a jako kořen ze žíznivé země. Podoby neměl ni krásy, bychom naň patřili, neměl vzhledu, bychom se kochali v něm.


text:
Povržen byl a nejposlednějším z lidí, mužem bolestí, zkušeným v utrpení, před jakým lidé tvář si zastírají, tupen byl, že jsme si nic ho nevážili.


text:
Vpravdě bolesti naše tento vzal na sebe, ano, co my jsme trpět měli, on snášel; my pak jsme měli ho za malomocného, zbitého od Boha a sklíčeného.


text:
Ale on byl raněn pro hříchy naše, roztlučen byl pro nepravosti naše; tresty pro naši spásu na něho (dolehly), a jeho jizvami jsme uzdraveni.


text:
My všichni jako ovce zbloudili jsme, každý na svou cestu uchýlil se; i složil Hospodin na něj nepravost všech nás.


text:
Obětoval se, protože sám chtěl, a neotevřel úst svých; jako ovce na porážku vedená, a jako beránek před tím, kdo ho stříhá, němý bývá, neotevřel úst svých.


text:
Z tísně, když odsouzen byl, (smrt) ho vyrvala; a kdo z jeho pokolení uvážil, ze země žijících že vytržen byl, a bit pro zločin lidu svého?


text:
Budou chtít ho pohřbít s bezbožníky, avšak u bohatce pochován bude, protože nepravosti neučinil, aniž klam byl (shledán) v ústech jeho.


text:
Pánu se zalíbilo zdeptat jej utrpením, bude-li chtíti dáti ve smírnou obět svůj život. (I) bude viděti potomstvo (po) dlouhé věky, úradek Hospodinův on konat bude.


text:
Z (ovoce) toho, co vytrpěl, bude se těšit, nasycen bude (radostí) z toho, co zkusil. Spravedlivý sluha můj ospravedlní mnohé, neboť on jejich hříchy na sebe vezme.


text:
Proto v úděl mu dávám zástupy, i bude mocné v kořist přidělovat. Za to, že vydal na smrt svou duši, že se nechal ke hříšníkům čítat, za to, že on hříchy mnohých nesl, a za ty, kteří se provinili, prosil.


text:
Chválu pěj neplodná, která jsi nerodila, jásej, výskej, která jsi nebyla těhotná; neboť má více synů osamělá, nežli ta, která muže má, praví Hospodin,


text:
Rozšiř prostor stanu svého, kože stanů svých roztáhni, nešetř, prodlouží provázky své, a své kolíky pevně zaraz!


text:
Neboj se, neboť nebudeš zahanbena, a nerdi se, nebudeť styděti se tobě; vždyť na hanbu mládí svého zapomeneš, a na potupu vdovství svého již nevzpomeneš.


text:
Budeť tvým manželem stvořitel tvůj, jehož jméno jest „Hospodin zástupů", a tvým vykupitelem Svatý Israelův, který „Bohem všeho světa" slouti bude.


text:
Ano, jako ženu opuštěnou a na duchu sklíčenou povolal tě Hospodin, a jako manželku z mládí (třebaže) zavrženou, praví Bůh tvůj.


text:
Ve chvilce hněvu jsem skryl svou tvář maličko před tebou, ve věčné milosti však jsem se slitoval nad tebou, praví tvůj vykupitel, Hospodin.


text:
Bude mi to jak za dnů Noemových: Jemu jsem přisáhl, že již neuvedu potopy Noemovy na zemi; tak přisahám, že se na tě nerozhněvám, aniž na tě žehrati budu.


text:
Ať se hory hýbají a pahorky třesou: má milost se nepohne od tebe, má smlouva pokoje se nezatřese, praví slitovník tvůj Hospodin.


text:
Ó chudinko, bouří zvrácená, beze vší potěchy, aj, já budu řadem klásti tvé kameny, založím tě na safírech,


text:
Na právu budeš založena, daleko útlaku, nemajíc čeho se báti, daleko hrůzy, neb nepřiblíží se k tobě.


text:
Ejhle, já jsem stvořil mistra, který rozdymuje uhlí v oheň, a vytahuje svoje dílo-zbraň; já jsem také stvořil zhoubce, aby (ji) zničil.


text:
Žádná zbraň, na tebe kutá, nebude zdaru mít, a každý jazyk, jenž tě soukromě obžaluje, usvědčíš (ze lži). To jest dědictví sluhů Hospodinových, a spravedlnost jejich u mne, dí Hospodin.


text:
Všichni, kteří žízníte, pojďte k vodám, kteří jste bez peněz, pospěšte, kupujte, jezte; pojďte, kupujte bez peněz, beze vší náhrady víno a mléko.


text:
Proč odvažujete stříbro za to, co neživí, a svůj perný výdělek za to, co nesytí? Slyšte, slyšte mne, i budete hodovat, bude se kochati v tučných jídlech duše vaše.


text:
Nakloňte ucho své, a pojďte ke mně; poslouchejte, a živa bude vaše duše, učiním s vámi smlouvu věčnou na věrných milostných slibech Davidu daných.


text:
Ejhle, národy, kterých neznáš, přivoláš, a národové, kteří tě neznali, poběhnou k tobě, pro Hospodina, Boha tvého, pro Svatého Israelova, protože oslaví tě.


text:
Nechať opustí bezbožný svou cestu, a muž nešlechetný smýšlení své; vrať se k Pánu, i slituje se nad ním, k našemu Bohu, neb hojně odpouštívá.


text:
Oč totiž převyšují nebesa zemi, o tolik cesty mé vyšší jsou než cesty vaše a má myšlení než myšlení vaše.


text:
A jako sestupuje déšť a sníh s nebe, a již se tam nevrací, ale napájí zemi, zalévá ji a uschopňuje, by plodila, a dává sémě k setí a chléb k jídlu:


text:
tak bude slovo mé, jež vyšlo z úst mých; nevrátí se ke mně bez účinku, ale způsobí (vše), cokoli chtěl jsem, zdaří se mu, k čemu jsem je poslal.


text:
Neboť s veselím vyjdete, a v pokoji zprovozeni budete; hory i pahorky budou před vámi jásat, a všecko stromoví polní rukama tleskat.


text:
Místo hloží vzejdou jedle, místo kopřivy vzroste myrta, Hospodinu bude to na slávu, na znamení věčné, nezrušitelné.


text:
Toto praví Hospodin: Šetřte práva a čiňte spravedlnost; neboť již blíží se moje spása, brzy již zjeví se má spravedlnost.


text:
Blaze člověku, který činí toto, smrtelníku, který se drží toho, by šetřil soboty a jí neposkvrnil, by šetřil rukou svých a nečinil nic zlého.


text:
Ať neříká cizinec, který se přidrží Hospodina: „Jistě mne odloučí Hospodin od svého lidu!" aniž říkej kleštěnec: „Ejhle, já jsem suchý strom!"


text:
Neboť toto praví Hospodin kleštěncům: „Těm, kteří šetří mých sobot, volí, co já chci, a drží mou smlouvu:


text:
dám ve svém domě a mezi zdmi svými místo a jméno, jež jest lepší nežli jsou synové a dcery; jméno věčné dám jim, kteréž nezahyne.


text:
Cizince pak, kteří se přidrží Hospodina, aby ho ctili a milovali jeho jméno, aby bylí jeho služebníky – všecky, kteří šetří soboty, aby jí neznesvěcovali, a kteří drží mou smlouvu;


text:
ty přivedu na svou svatou horu, a obveselím je ve svém domě modlitby; jejich žertvy a oběti jejich budou se líbiti mně na mém oltáři; neboť můj dům bude slouti domem modlitby pro všecky národy."


text:
(Toto) praví Pán Bůh, jenž shromažďuje rozptýleného Israele: „Dále budu shromažďovat k němu, k jeho shromážděným."


text:
Strážní jeho všichni jsou slepí, všichni nevědomí; němí psi jsou, kteří nejsou schopni, aby štěkali; oddávají se snům, rádi si poleží, rádi si pospí.


text:
Spolu jsou to psi velmi hltaví, nevědí, co je sytost; sami pastýři (jsou nešlechetní), neznají, co rozumno jest; všichni se uchylují na své cesty, každý za svým ziskem, od nejvyššího až do nejnižšího:


text:
(Říkají:) „Pojďte, vezměme víno, napijme se lihovinou; a budiž jako dnes, tak i zítra, nad všecku míru!"


text:
Spravedlivý hyne, a není, kdo by si toho všímal; lidé zbožní vymírají, a není, kdo by toho dbal. Ano, pro zlobu vymírá spravedlivý.


text:
Z koho jste hříčku měli? Na koho jste rozvírali ústa, a vyplazozovali jazyk? Zdali vy nejste synové nešlechetní, prolhané plémě?


text:
Vy, kteří kocháte se v bozích, pod každým stromem ratolestným, kteří zabíjíte děti v údolích, pod vysedlým skalím?


text:
Oblásky v údolí jsou úděl váš, (oblázky), ty jsou los váš; vždyť jím vyléváte obět mokrou, obětujete obět suchou. Zdali se nemám proto hněvat?


text:
A za dveře, za veřeje kladeš znamení své. Ano, vedle mne se odkrýváš a přijímáš cizoložníka; rozšiřuješ své lůžko, smlouváš se, s nimi; ráda spíš s nimi kdekoliv.


text:
Okrašluješ se mastí k vůli králi, a množíš líčidla svá. Posíláš posly své daleko, a snižuješ se až do pekel.


text:
Mnohými cestami se unavuješ, (a přece) neřekneš: „Nechám toho!" Oživení síly své nacházíš, proto mne nedbáš.


text:
Koho se tak úzkostlivě obáváš, že lžeš? Na mne si nevzpomínáš, mne si nevšímáš. Protože já mlčím a jako bych neviděl, (proto) na mne zapomínáš?


text:
Až budeš křičet, ať vysvobodí tebe sbírky tvoje. Všecky je odnese vítr, dech je odstraní. Kdo však má důvěru ve mne, dědit bude zemi, dostane svatou mou horu.


text:
Neboť toto praví Nejvyšší, který vysoko věčně trůní, a který „Svatý" sluje :„Na výsosti, na místě svatém sídlím, a s každým, kdo jest zkrušeného a poníženého ducha, abych oživil ducha ponížených, abych oživil srdce zkrušených.


text:
Nebuduť se věčně vadit, aniž až do konce se hněvat, neboť život ode mne vychází, a dýchání já činím.


text:
Pro neřest chtivosti jeho rozhněval jsem se, a ubil jsem jej; skryl jsem před ním tvář svou, a rozhněval jsem se. I odešel a bloudil, jak ho srdce vedlo.


text:
Udělím ovoce rtů: „Pokoj, pokoj" tomu, kdo daleko; i tomu, kdo blízko jest, – praví Hospodin – uzdravím ho.


text:
Volej (co máš hrdla), nepřestávej, zvuč jak trouba hlas tvůj pronikavě; oznam lidu mému zločiny jeho, domu Jakobovu hříchy jeho!


text:
Neboť den ode dne na mne doléhají, a mé cesty poznati usilují jakožto lid, který spravedlnost činil, a práv Boha svého neopustil. Dotazují se mne, dle práva-li soudím; chtějí cítit blízkost Boží (říkajíce):


text:
„Proč jsme se postili, kdyžtě toho nedbáš, proč jsme se mrtvili, když nechceš vědět o tom?" „V postní své dny, hle, hovíte svým chtíčům, a všecka práva svoje vydíráte.


text:
Ejhle, k svárům a svádám postíte se, abyste tepali pěstí nešlechetně. Nepostěte se jako až do dne tohoto, aby slyšen byl na výsostech křik váš.


text:
Je to půst takový, jaký mně se líbí, aby ten den (totiž) člověk se umrtvoval? Ohýbati šíji svou jak obruč, z žínic a popela si lůžko stláti, to-li nazveš postem a dnem libým Hospodinu?


text:
Není-liž půst, jaký miluji, spíše toto: Rozvázati svazky bezbožnosti, rozvolniti pouta, jež utlačují, utiskované propustit na svobodu, a jho jakékoli poroby zlomit?


text:
Lámej chléb svůj tomu, který lační, nuzné a pocestné uváděj do svého domu; uvidíš-li nahého, přioděj ho, a tvůj bližní neujdi z tvé pozornosti!


text:
Tehdy vyrazí jak zora tvé světlo, svého zdraví brzy dojdeš, před tebou půjde tvoje spravedlnost, a Boží sláva za tebou bude tě provázet.


text:
Tehdy volat budeš, a Pán tě vyslyší; vzývat ho budeš, i řekne: „Ejhle, tu jsem!" Vymýtíš-li ze sebe ujařmování, prst-li vztahovat přestaneš, křivě mluvit,


text:
budeš-li rozplývat se štědrostí lačnému, a duši ztrápenou-li ukojíš: (tehdy) vzejde v temnotě světlo tvoje, a z tvé tmy bude jako o polednách.


text:
A dá ti Hospodin klid ustavičný, jasným leskem plnit bude tvou duši. A tvé kosti by slábly, nedopustí; budeš jak zahrada hojně zvlažovaná, a jako zřídlo, jehož vody nevyschnou.


text:
Plémě tvé zastaví místa prastarých ssutin, obnovíš základy zašlých pokolení, i budeš slouti „oprávce průlomů do zdí," který cestami zřizuje obytné krajiny.


text:
Zadržíš-li nohu před sobotou, abys nečinil zvůle své v den můj svatý, budeš-li sobotu nazývat rozkoší svou, a svátek Hospodinův slavnostním dnem, budeš-li jej slavit, bys nekonal cest svých, nehledal své zvůle a mnoho nemluvil:


text:
tehdy budeš se kochati v Hospodinu, vysoko ponesu tě přes hory doly, dědictvím Jakoba, otce tvého, tě nakrmím. Ano, Hospodinova ústa to mluvila.


text:
ale nepravosti vaše jsou přehradou mezi vámi a Bohem vaším, hříchy vaše skryly tvář jeho před vámi, aby neslyšel.


text:
Jsouť vaše ruce potřísněné krví, a vaše prsty nepravostí; rty vaše mluví lež a jazyk váš šepce nepravost.


text:
Není, kdo by se dovolával spravedlnosti, kdo by vedl při dle poctivosti; ale spoléhají na zmatek a mluví marnosti; počínají utrpení a rodí zkázu,


text:
Vejce hadí vysedávají, vlákna pavučin setkávají, kdo z jejich vajec jí, ten umírá, a z rozmáčknutého vypukne se basilišek.


text:
Z toho, co utkají, nemůže býti roucho, aniž možno díly jejich se odít; díla jejich jsou díla zhoubná, dílo nešlechetnosti je v rukou jejich.


text:
Nohy jejich ke zlému běhají, chvátají, aby vylili nevinnou krev; myšlení jejich jsou myšlení zhoubná, zpuštění a zkáza jsou na jejich cestách.


text:
Cesta pokoje neznáma jest jim, není práva, kudy kráčívají, stezky si učinili křivolaké, nikdo, kdo po nich chodí, nepozná pokoje.


text:
Proto vzdaluje se nás právo, neproniká k nám spravedlnost; čekáme na světlo, a ejhle – tma jest; na úsvit – a chodíme v temnu.


text:
Makáme jako slepí stěnu, a jako bez očí hmatáme; klopýtáme o poledni jako potmě, jsme v mrákotách jako mrtví.


text:
Bručíme jako medvědi všichni, a jako nyjící holubi vrkáme; čekáme na právo, ale nepřichází, na spásu, ale daleko jest od nás.


text:
Jeť mnoho nepravostí našich před tebou a naše hříchy žalují na nás; jsouť naše nešlechetnosti před námi, a naše nepravosti jsou nám známy.


text:
Hřešili jsme a lhali proti Hospodinu, odvrátili jsme se, abychom nechodili za svým Bohem, abychom mluvili slova útisku a vzpoury; vymýšleli a mluvili jsme vědomě věci lživé.


text:
Tak je právo zpět zatlačováno, a spravedlnost daleko stojí; neboť pravda na ulici padá k zemi, a spravedlnost nemůže vjíti.


text:
I upadla správnost v zapomenutí, a kdo se straní zlého, jest na pospas vydán. Hospodin to viděl, a nelíbilo se očím jeho, že není spravedlnosti.


text:
Když viděl, že nikoho není, když užasl, že není, kdo by tomu čelil, pomohlo mu rámě jeho, spravedlnost jeho ta (jen) mu přispěla.


text:
Oblekl se ve spravedlnost jako v pancíř, přílbu spásy na hlavu si vzal, oblekl se v roucho odvety, a oděl se horlivostí jako pláštěm,


text:
aby vykonal odvetu, aby odplatil hněvem svým protivníkům, a odměnil svým nepřátelům; ostrovanům se odplatí.


text:
I báti se bude Západ jména Hospodinova, a Výchoďané jeho velebnosti, když přijde jako dravá řeka, kterou dech Hospodinův žene,


text:
když přijde jakožto vykupitel Sionu, a těm, kteří v Jakobu vracejí se od nepravosti, praví Hospodin.


text:
To jest smlouva má s nimi, praví Hospodin, duch můj, který je v tobě, a má slova, jež vložil jsem do úst tvých, nezmizí z úst tvých, ni z úst potomstva tvého, ani z úst potomstva potomstva tvého, dí Hospodin, od tohoto času až na věky.


text:
Neboť, hle, temno zemi přikrývá, mrákoty (zahalují) národy. Ale nad tebou vzešel Hospodin, a jeho slávu lze nad tebou viděti.


text:
Pozdvihni vůkol oči své a viz: všichni ti pospolu přišli k tobě. Synové tvoji z daleka přibyli, a tvé dcerky z klínů vstávají.


text:
Pak budeš hledět a rozplývat se, divit a šířit se bude tvé srdce, až k tobě zaměří bohatství moře, až přijde zámožnost pohanů k tobě.


text:
Záplava velbloudů tě zatopí, dromedáři z Madjanu, z Efy; všichni také ze Saby přijdou, zlato, jakož i kadidlo přinesou a slávu Páně zvěstovat budou.


text:
Všecka stáda kedarská shromáždí k tobě, beránky nabajotské zasvětí tvé službě, budou je obětovat na mém oltáři smíru; tak oslavím dům své velebnosti.


text:
Mne totiž očekávají ostrovy a lodi mořské v jejich čele, aby přivezly syny tvé z daleka, stříbro a zlato své s nimi, pro jméno Hospodina, Boha tvého, pro Svatého Israelova, jenžto oslaví tě.


text:
I vystavějí synové cizinců zdi tvé, a jejich králové zasvětí tobě tvé služby; neboť ve hněvu svém bil jsem tě (sice), ale v milosti své se slituji nad tebou.


text:
Otevřeny budou brány tvé ustavičně, ve dne v noci nebudou zavírány, aby přineseno bylo k tobě bohatství pohanů, a králové jejich aby přivedeni byli.


text:
Nádhera Libanu přijde k tobě, jedle, jilmy a sosna spolu, aby zdobily místo mé svatyně; tak oslavím místo svých nohou.


text:
Přijdou k tobě skloněni synové tvých utlačovatelů, a skláněti se budou k chodidlům tvých nohou všichni, kteří utrhali tobě; i budou tě nazývati „Městem Hospodinovým", „Sionem Svatého Israelova".


text:
Za to, že jsi byl opuštěný, v nenávisti, a nebylo, kdo by ti přispěl, učiním tě chloubou věků, radostí od pokolení do pokolení,


text:
Ssáti budeš mléko národů, prsem královským kojen budeš, i poznáš, že já jsem Hospodin, pomocník tvůj, vysvoboditel tvůj, Silný Jakobův.


text:
Místo mědi přinesu (ti) zlato, místo železa přinesu stříbro, místo dříví měď a místo kamene železo; pokoj učiním tvou vládou, a tvou vrchností spravedlnost.


text:
Již nebude slýcháno o násilí v zemi tvé, o pustošení a ničení v končinách tvých, ale blaho osadí zdi tvé, a tvoje brány jásot.


text:
Již nebude (třeba ti) slunce, by svítilo za dne, ani měsíční záře, by osvěcovala tě, ale Hospodin bude ti světlem věčným, a tvůj Bůh tvým leskem.


text:
Slunce tvé nebude již zapadati, aniž měsíce tvého ubývati; neboť Hospodin bude ti světlem věčným, a skončí se dny tvého smutku.


text:
Občané pak tvoji – všichni budou spravedliví, na věky budou vlásti zemí, sazenice to štípení mého, dílo mé ruky na oslavu.


text:
Z nejmenšího bude tisíc, z nejnepatrnějšího národ velemocný; já Hospodin časem svým rychle to učiním.


text:
„Duch Hospodinův jest na mně, neboť Hospodin pomazal mne, abych zvěstoval (radost) trpícím, poslal mne, abych léčil zkrušené srdcem, abych hlásal jatým propuštění, a zavřeným vysvobození:


text:
Abych těšil všechny kvílící; abych dal kvílícím sionským, abych dal jim věnec místo popela; olej radosti místo (roucha) smutku; plášť jásotu místo ducha truchlivosti, i budou slouti duby spravedlnosti, štípení Hospodinovo na oslavu (jeho)."


text:
„A vystavějí (znova) odvěké zbořeniny, ssutiny staré vyzdvihnou, obnoví města zpustošená, zpustošená od rodů do rodů.


text:
Vy pak kněžími Hospodina budete slouti, „služebníci našeho Boha" budou vám říkat. Bohatství národů jísti budete a slávou jejich se honositi.


text:
Místo dvojnásobné potupy hany své budou si pochvalovati svůj úděl; místo toho v zemi své dvojnásobné díly obdrží, a věčně budou se veseliti.


text:
Neboť já Hospodin miluji právo, a nenávidím zločinnou loupež; odměním útrapy jejich věrně a smlouvu věčnou učiním s nimi.


text:
I známo bude mezi pohany plémě jejich, potomstvo jejich uprostřed národů; všichni, kteří je uzří, poznají je: „Tito jsou plémě, jemuž Hospodin žehná!"


text:
„Raduji se, raduji se z Hospodina, plesá duše má z Boha mého, neboť oblekl mne v roucho spásy, šatem spravedlnosti přioděl mne, jako ženicha okrášleného věncem a jako nevěstu ozdobenou šperky.


text:
Jako totiž vydává země rostlinstvo a jako zahrada dává svému osevu vzejít: tak Pán Bůh rozplodí spravedlnost a jásot přede všemi národy."


text:
K vůli Sionu nebudu mlčet, k vůli Jerusalemu nebudu ticho, dokud spravedlivý jeho nevyjde jako světlo, dokud spasitel jeho jak pochodeň se nerozhoří.


text:
I uzří národové spravedlivého tvého, a všichni králové slavného tvého; a dáno bude tobě jméno nové, kteréž ústa Hospodinova vyřknou.


text:
Nebudeš slouti již „Opuštěná", aniž tvá země bude slout „Pustá"; ale slouti budeš „Záliba má v ní", a tvá země „Hledaná", neboť zalíbilo se Hospodinu v tobě, a tvá země bude hledaná.


text:
Jako totiž hledá jinoch pannu, budou tvé děti hledati tebe. A jako má ženich radost z nevěsty, radost bude mít z tebe Bůh tvůj.


text:
Na zdech tvých, Jerusaleme, ustanovím strážné, celý den a celou noc, nikdy nebudou mlčet: „Vy, kteří vzpomínáte na Hospodina, nemlčte,


text:
Přisáhl Hospodin skrze pravici svou, skrze silné své rámě: „Nedám nikdy již pšenice tvé za pokrm tvým nepřátelům, aniž pít budou cizinci tvého vína, o němž jsi lopotil se.


text:
Ano, kdo ji klidili, budou jísti (z ní) a chváliti Hospodina; a kteří je sbírali, budou je píti ve svatých mých síních."


text:
Vyjděte, vyjděte skrze brány, připravte cestu lidu, vyrovnejte stezku, vyberte kamení a vyzdvihněte znamení národům!"


text:
Ejhle, Hospodin (již) ohlašuje v končinách země: Rcete dceři Sionské: „Aj, tvůj spasitel přichází, aj, mzda jeho (přichází) s ním, a odměna jeho před ním."


text:
I nazvou je „Lidem svatým" a „Vykoupenci Hospodinovými". Ty pak slouti budeš „Hledaným městem" a ne „Opuštěným"!


text:
„Kdo je to, který jde (všecek) červený, jehožto šat je víc skropen než vinařův, který ve svém rouchu se stkvěje, a kráčí v plnosti své síly?" „Já jsem to, jenž hlásám spravedlnost, a jenž dobývám hojné spásy."


text:
„V lisu šlapal jsem samojediný, z národů nebylo nikoho se mnou. Pošlapal jsem je ve svém hněvu, zdeptal jsem je ve svém rozhorlení, až jejich krev mi stříkala na šat, a všecko roucho jsem potřísnil si.


text:
Hleděl jsem vůkol – a pomocník nikde; hledal jsem, nebyl však, kdo by přispěl. Ale vytrhlo mne mé rámě, a můj hněv mi síly dodal.


text:
Pošlapal jsem tedy národy v hněvu svém, napojil jsem je svým roztrpčením, do prachu jsem strhl moc jejich!"


text:
Milosti Hospodinovy budu připomínat, slavné jeho činy, podle všeho, co učinil nám Hospodin, Bůh náš, a množství dobrodiní domu Israelovu, kteráž udělil jim podle smilování svého, podle množství svých milostí.


text:
Řekl totiž: „Vždyť je to lid můj, synové, kteří nezklamou mne." Proto stal se jim spasitelem ve všeliké námaze jejich.


text:
Nenamáhal se anděl, on sám je vysvobodil, v lásce a shovívavosti své vykoupil je, nosíval a vyzdvihoval je, po všecky dny minulosti.


text:
Oni však ke hněvu ho popudili, trápili svatého ducha jeho;; i obrátil se jim v nepřítele, a sám bojoval proti nim.


text:
I rozpomenuli se dnů věku Mojžíšova a jeho lidu: „Kde je ten, který vyvedl je z moře s pastýři stáda svého? Kde je ten, který vložil do jejich nitra svého svatého ducha?


text:
Který vedl Mojžíše za pravici ramenem své velebnosti, který rozdělil před nimi vody, aby si zjednal věčné jméno?


text:
Jako stádo, sestupující do údolí, tak duch Hospodinův je vedl." Tak jsi vedl lid svůj, abys zjednal si slavné jméno.


text:
Pohled s nebe a viz, se svého svatého, nádherného sídla: Kde jest horlivost a síla tvoje? Kde množství milosrdenství a slitování tvých? Zadržují se nám!


text:
Tys (přece) otec náš! Abraham nás nezná, a Israel neví o nás; ty, Hospodine, jsi náš otec, a „Vykupitel náš" od věků sluješ.


text:
Proč jsi dal nám, Hospodine, zblouditi s cest tvých, zatvrdil jsi srdce naše, abychom se nebáli tě? Obrať se pro své služebníky, pro kmeny, jež jsou tvým dědictvím!


text:
jako spalované ohněm by mizely, vody ohněm by hořely; aby ve známost uvedeno bylo jméno tvé nepřátelům tvým, aby národové před tebou se báli,


text:
když budeš činiti divy neočekávané, – (ó bys) sestoupil a před tebou (by) se hory rozplývaly! – (divy), od věků neslýchané.


text:
Nikdo ušima nepostřehl, žádné oko nevidělo boha krom tebe, který tolik činí pro ty, kdož doufají v něho.


text:
Zastal ses těch, kteří (vesele) činí spravedlnost, těch, kteří velebí tvé cesty! Ejhle, tys hněval se, a my jsme hřešili (dále), byli jsme v tom ustavičně; budeme spaseni?


text:
Jako (člověk) nečistý byli jsme my všichni, a jako roucho ženy krvotoké byly všecky spravedlnosti naše. Zvadli jsme vesměs jako listí, a nepravosti naše jako vítr nás unášely.


text:
A (přece) nebylo, kdo by vzýval tvé jméno, kdo by se vzchopil a přidržel se tebe. Skryl jsi (totiž) tvář svou před námi, vydals nás na pospas síle naší nepravosti.


text:
A přece, Hospodine, jsi ty náš otec, my jsme hlína a ty jsi náš tvůrce; dílo rukou tvých jsme my všichni.


text:
Nehněvej se, Hospodine, příliš, aniž vzpomínej ještě na naše nepravosti; aj, viz, lid tvůj jsme my všichni!


text:
Dům naší svatyně, chlouba naše, ve kterém tě chválívali otcové naši, stal se potravou ohně. A ze všech našich skvostů jsou trosky.


text:
Dával jsem na sebe tázati se těm, kteří se [prve] neptávali, dával jsem se nalézti těm, kteří mne nehledali. Řekl jsem: „Tu jsem, tu jsem" k národu, který nevzýval mého jména.


text:
Rozprostíral jsem své ruce den celý k národu neposlušnému, který kráčel po cestě nedobré, za svými myšlenkami.


text:
K národu, který ke hněvu mne dráždí tváří v tvář ustavičně; který obětuje v zahradách, kadidlo pálí na cihlách;


text:
který ve hrobech sedává, a ve skrýších modlářských nocuje, který jídá vepřové maso, a nečistou jíchu mívá v nádobách svých.


text:
Který říká: „Odstup ode mne, nepřibližuj se ke mně, neboť svatý jsem ti!" Ten působí dým v mých chřípích, oheň, jenž celý den hoří.


text:
odplatím jim do klína nepravosti jejich, a spolu nepravosti jejich otců, – praví Hospodin – těch, kteří obětovali na horách a na pahorcích utrhali mně; naměřím jim do klína za to, co, dávno činívali.


text:
Toto praví Hospodin: Jako když zbývá z hroznu (ještě) zrno, a řeknou: „Nekaz ho, jeť to požehnání," tak učiním k vůli svým služebníkům, že nevyhubím všeho.


text:
Vyvedu z Jakoba plémě, z Judy dědice hor mých, děditi je budou moji vyvolení, služebníci moji budou tam sídlit.


text:
I budou roviny (Saronu) shromaždištěm stád, a údolí Achor tábořištěm dobytka lidu mému, který mne vyhledával.


text:
Vás však, kteří jste opustili (mne) Hospodina, kteří jste zapomněli na mou svatou horu, kteří prostíráte Štěstěně stůl a na něm podáváte mokré oběti (Osudu),


text:
vás odpočítávám pro meč, všichni se schoulíte na zabití, protože jsem volal a neodpovídali jste, mluvil jsem a neslyšeli jste, ale činili jste, co zlé bylo přede mnou, a čeho jsem nechtěl, volili jste si.


text:
Protož toto praví Pán Bůh: „Ejhle, služebníci moji budou jísti, vy však lačněti; ejhle, služebníci moji budou píti, vy však žízniti.


text:
Ejhle, služebníci moji budou se veseliti, vy však hanbiti se; ejhle, služebníci moji budou jásat pro radost srdce, vy však křičeti budete pro bolest srdce, a pro sklíčenost ducha kvíliti.


text:
Zanecháte jména svá na kletbu mým vyvoleným: „Zabij tě Pán Bůh . . ." ale své služebníky nazve jménem jiným.


text:
Proto, kdo se žehnati bude na zemi, bude se žehnati Bohem pravdy. . . a kdo přisahat bude na zemi, přisahat bude skrze Boha pravdy; neboť zapomenuto bude na úzkosti předešlé, a skryjí se mým očím.


text:
Neboť, aj, já utvořím nebesa nová, a zemi novou; a nebude pamatováno na to, co minulo, aniž vstoupí to komu na mysl.


text:
Ale radovati se a plesati budete až na věky z toho, co utvořím já; neboť, aj, já přetvořím Jerusalem v jásot a lid jeho v radost.


text:
I budu plesati z Jerusalema a radovati se ze svého lidu, a nebude v něm slyšeti již hlas pláče nebo křiku.


text:
Tam (již) nebude dětí několika dní, ani starce, který by nedošel svého věku, neboť dítě ve stém roce umře, a stoletý stižen bude kletbou hříšníka.


text:
Nebudou stavěti, a jiný bydlit; nebudou štěpovat, a jiný jísti; ano, podle věku stromu bude věk lidu mého, a díla rukou jejich trvati budou;


text:
vyvolenci moji nebudou namáhat se nadarmo, aniž roditi ke zděšení; jsoutě plémě požehnaných od Hospodina, a potomci jejich (zůstanou) s nimi.


text:
Vlk a beránek pásti se budou spolu, lev jako býk bude žráti slámu, hadu však bude prach za chléb jeho; nebudou škodit ani hubit na celé mé svaté hoře, dí Hospodin.


text:
Toto dí Hospodin: „Nebe je trůn můj, a země podnož mých nohou. Jaký to dům mohli byste mi vystavěti, jaké místo mého odpočinku?


text:
(Vždyť) to všecko ruka má učinila, všecky ty věci stvořeny jsou," dí Hospodin. „Ale na koho shlédnu? Jen na chudičkého, zkroušeného ducha, a třesoucího se před mými řečmi.


text:
Kdo zabíjí býka, ten zabíjí člověka, kdo zabíjí berana, ten uškrcuje též psa, kdo přináší obět suchou, ten obětuje též krev vepře, kdo pálí kadidlo, ten dobrořečí též modle. Jako zálibu mají ve svých cestách, a jako v ohavnostech svých kochá se jejich duše:


text:
tak i já budu zálibu mít v neštěstí jejich, a čeho se bojí, uvedu na ně; neboť jsem volal, a nebyl, kdo by se ozval; mluvil jsem a neslyšeli, činili, co zlé bylo před mýma očima, a čeho jsem nechtěl, volili."


text:
Slyšte slovo Hospodinovo, kteří se bojíte slova jeho! Říkají bratři vaši, kteří vás nenávidí, kteří vás odkopávají pro mé jméno: „Ať se oslaví Hospodin, abychom viděli radost vaši!" Ale oni zahanbeni budou,


text:
Kdo slyšel kdy co takového? Nebo kdo viděl co tomu podobného? Zdali se zrodí země za jediný den, aneb zda může se zroditi národ najednou? Ano, (jak počne) k porodu pracovat, (hned) porodí (dcera) Sionská své syny.


text:
Zdali já, který činím, by jiní rodili, sám nebudu ploditi? praví Hospodin. Zdali já, který jiným děti dávám, . neplodný budu?" dí Hospodin, Bůh tvůj.


text:
„Veselte se s Jerusalemem, plesejte nad ním všickni, kteří jej milujete, radujte se s ním, radujte se všichni, kteří jste kvílili nad ním,


text:
abyste ssáli do sytosti z prsů potěšení jeho, abyste srkali nadbytek rozkoše z veškeré nádhery jeho!


text:
Neboť toto praví Hospodin: „Ejhle, já na něj přivedu jako řeku pokoj, a jako rozvodněný potok slávu národů, kterou ssáti budete; u prsů chováni budete, a na klíně budete laskáni.


text:
Až to uzříte, bude mít radost vaše srdce, a kosti vaše jako bylina pučeti se budou." Ukáže se ruka Hospodinova na jeho sluzích, ale hněvat se bude na své nepřátele.


text:
Neboť ejhle, Hospodin v ohni přijde, a jako vichor vozy jeho, aby vykonal ve hněvu svou roztrpčenost, a žehrání své v plameni ohně;


text:
neboť ohněm bude Hospodin soud vykonávat, a mečem svým nad každým, kdo má tělo, a mnoho bude zbitých od Hospodina.


text:
Ti, kteří se posvěcovali a očišťovali v zahradách, za dveřmi uvnitř, kteří jídali vepřové maso, ohavnosti i myši, ti vesměs zahynou, dí Hospodin.


text:
„Ale já (znám) skutky jejich a myšlení jejich; přijdu, abych shromáždil (je) a národy všech jazyků; i přijdou a uvidí mou slávu.


text:
A učiním na nich znamení: pošlu některé z těch, kteří spaseni budou, k národům: na moře, do Afriky a Lydie, k Lučištníkům, do Italie a do Řecka, k ostrovům dálným, k těm, kteří neslyšeli o mně, a neviděli mé slávy. I budou hlásat slávu mou národům,


text:
a přivedou všecky bratry vaše ze všech národů v dar Hospodinu, ha koních, na vozech a na nosítkách, na mezcích a na velbloudech na mou svatou horu do Jerusalema," – praví Hospodin. – „Jako když vnášejí synové Israelovi dary v čisté nádobě do domu Hospodinova.


text:
Neboť jako nebesa nová a země nová, jež stvořím, pevně budou trvati přede mnou, dí Hospodin, – tak bude pevně trvat vaše plémě i jméno.


text:
I bude měsíc ze měsíce a sobotu ze soboty každý, kdo má tělo, chodit, aby se klaněl před mou tváří, praví Hospodin.


text:
Venku bude vidět mrtvoly lidí, kteří odpadli ode mne; červ jejich neumře a oheň jejich neuhasne, i budou hnusit se každému, kdo má tělo.


text:
Hospodin mluvil k němu ty řeči za dnů Josiáše, syna Amonova, krále judského, třináctého léta kralování jeho,


text:
jakož i za dnů Joakima, syna Josiášova, krále judského, až do konce jedenáctého léta Sedekiáše, syna Josiášova, krále judského, až do přestěhování Jerusalema, v měsíci pátém.


text:
„Dříve než jsem tě utvořil v (matčině) lůně, znal jsem tebe; dříve nežli jsi vyšel z (jejího) života, posvětil jsem tě, a za proroka pro národy ustanovil jsem tě."


text:
I řekl Hospodin ke mně: „Neříkej: ,Dítě jsem já, neboť ke všemu, k čemu tě pošlu, půjdeš, a vše, cokoli tobě rozkáži, mluviti budeš.


text:
I vztáhl Hospodin svou ruku, dotekl se úst mých, a řekl Hospodin ke mně: „Ejhle, kladu slova má v ústa tvoje;


text:
ejhle, ustanovuji dnes tebe nad národy a nad říšemi, abys vytrhával a strhával, abys ničil a bořil, abys stavěl a štípil."


text:
Hospodin mne oslovil po druhé a řekl: „Co vidíš?" I řekl jsem: „Vidím kotel, v němž to vře; a přichází od severu."


text:
Neboť, aj, já svolám všecky národy severních říší, praví Hospodin. I přijdou, a každý postaví trůn svůj u vchodu do bran Jerusalema, a proti všem zdem jeho vůkol, i proti všem judským městům.


text:
A vypořádám se s nimi soudně pro všecku zlobu jejich, že mě opustili, obětovali cizím bohům, a klaněli se dílům svých rukou.


text:
Ty tedy přepásej svá bedra, vstaň a mluv k nim všecko, co já ti budu ukládati. Nelekej se tváře jejich, nedopustímť, abys bál se jich.


text:
Já totiž činím z tebe dnes pevnost, železný sloup a bronzovou zeď veškeré říši, judským králům, knížatům jejich, kněžím i lidu.


text:
Budou bojovat proti tobě, avšak vrchu nenabudou; jáť budu s tebou – praví Hospodin – abych vysvobodil tebe.


text:
Jdi a křič do uší Jerusalema toto: Toto praví Hospodin: Vzpomínám na lásku tvého mládí, na příchylnost (z dob) tvého zasnoubení, když jsi šla za mnou na poušti, v zemi, jež nebývá osívána.


text:
Israel byl (majetek) Hospodinu zasvěcený, byly to prvotiny úrody jeho; kdokoli z nich jedl, pykal za to, zlé věci přicházely na něj, praví Hospodin.


text:
Toto praví Hospodin: Jaké bezpráví našli při mně otcové vaši, že se vzdálili, ode mne, že chodili za nicotami, a nicotnými se stali?


text:
Neřekli: Kde jest Hospodin, který nás vyvedl z Egyptské země, který nás provedl skrze poušť, skrze zemi pustou, plnou roklí, skrze zemi vyprahlou a temnou, skrze zemi, kterou nikdo nechodí, aniž kdo na ní bydlí.


text:
A uvedl jsem vás do rajské země, abyste jedli ovoce a vzácnosti její, vy však, všedše, poskvrnili jste moji zemi, a z mého dědictví jste ohavu učinili.


text:
Kněží neřekli: „Kde jest Hospodin?" Ti, kteří zákon v rukou mají, nedbali mne. Pastýři odstoupili ode mne, proroci prorokovali jménem Baalovým a za modlami chodili.


text:
Jděte na břehy Keťanů a vizte, pošlete ku Kedařanům a pilně pozorujte! Vizte, stalo-li se (tam) co takového!


text:
Zdali změnil (který) národ svoje bohy? – a ti přece nejsou bohové! – Ale můj národ změnil svou slávu – za modlu!


text:
– praví Hospodin – neboť dvojí zlo spáchal můj národ: Mne opustili, pramen vody živé, a kopali sobě cisterny, cisterny rozpukané, které nemohou držeti vody.


text:
Lvové na něho řvali, vydávali ryk, ze země učinili poušť, města jeho jsou vypálena, nikdo v nich nebydlí.


text:
A nyní, co tě pudí k cestě do Egypta, abys pila vodu z Nilu? A co tě nutká k cestě do Assyrie, abys pila vodu z Reky?


text:
Stíhati bude tě zloba tvoje, a tvůj odpad bude tebe trestat. I zvíš a zakusíš, jak zlá a hořká věc to jest opustiti Hospodina, Boha svého. A není bázně mé při tobě, praví Pán, Bůh zástupů.


text:
Dávno (již) zlámala jsi jho mé, roztrhla jsi svazky mé a řeklas: „Nebudu sloužiti." Neboť na každém pahorku vyvýšeném a pod každým stromem ratolestným tys kladla se, nevěstko!


text:
Já přece štípil jsem tě z révy ušlechtilé, všecky sazenice byly pravé; jak jsi mohla zvrátit se mi v révu zvrhlou?


text:
I kdybys umyla se louhem, a vypotřebovala mnoho mýdla, zkálená jsi nepravostí svou přede mnou, praví Pán Bůh.


text:
Jak můžeš říci: „Nejsem poskvrněna, za Baaly jsem nechodila?" Pohled na své cesty v Údolí, uznej, cos učinila! Lehká velbloudice, křížem krážem běhající,


text:
divoká oslice, zvyklá na pustinu, (která) ve vášnivé touze lapá vítr své lásky; žádný ji neodvrátí; nikomu, kdo ji hledá, netřeba se namáhati: v měsících jejích naleznou ji.


text:
Pozor měj na svou nohu, ať není bosá, (pozor) na hrdlo, ať nevyprahne! Ty však říkáš: „Vše marno! Nikoliv, tak neučiním! Neboť miluji cizince, a za nimi budu chodit."


text:
Jako zahanben bývá dopadený zloděj, tak jest zahanben dům Israelův, oni, králové jejich i knížata, a kněží i proroci jejich;


text:
ti, kteří říkají dřevu: „Otec můj jsi ty," a kameni: „Tys mne zplodil!" Obracejí se ke mně zády a ne tváří, ale za dob svého soužení říkají: „Vstaň, a vysvoboď nás!"


text:
Kde jsou bohové tvoji, kterých jsi nadělal si? Ať vstanou a vysvobodí tě za dob soužení tvého! Neboť kolik měst, tolik bohů máš, Judo!


text:
Jaké jste plémě, vy! Vizte slovo Hospodinovo! Byl jsem já pouští Israelovi, anebo zemí temnot? Proč tedy říká lid můj: „Odešli jsme, již nepřijdeme k tobě!"


text:
Zdali zapomene panna na svou ozdobu, anebo nevěsta na svůj pás? A můj národ zapomněl na mne ode dnů nesčíslných!


text:
Co usiluješ ukázati, že dobře znáš cesty, jak hledat milování, ty, která jsi nad to i na zločiny navykla své cesty?


text:
I na rukou tvých krev jest nalezena duší nevinných ubožáků; nebyly přistiženy při vloupání, ale na všech místech jmenovaných.


text:
A (přece) říkáš: „Bez hříchu a nevinná jsem já; a protož ať se obrátí hněv tvůj ode mne." Aj, já v soud vejdu s tebou proto, žes řekla: „Nehřešila jsem!"


text:
Jak přesnadno bývá tobě měniti tvou cestu! I od Egypta zklamána budeš, jako jsi zahanbena od Assura!


text:
Neboť i tamodtud vyjdeš s rukama na hlavě, neboť zavrhl Hospodin ty, v které doufáš, a nebudeš míti štěstí v nich.


text:
[Obecně se říkává:] Propustil-li by muž svou ženu, a ona, odejdouc od něho, pojala by sobě muže jiného, zdali se navrátí k ní zase? Zdali nebude poskvrněná a zprzněná ta žena? Ty však jsi smilnila s milovníky mnohými, a chtěla bys vrátiti se ke mně, praví Hospodin, [a já bych měl přijmouti tebe?]


text:
Zdvihni oči k výšinám a rozhlédni se, kde bys nebyla sebe prostřela; na cestách sedávala jsi, čekajíc jich jako Arab na poušti. Poskvrnilas zemi smilstvy a zločiny svými.


text:
Proto zadrženy byly krůpěje dešťů, a nebylo pozdního lijavce. Čelo nevěstky zjednala sis, nechtěla jsi styděti se.


text:
Zdali hněvati se budeš ustavičně, setrváš (ve hněvu) na věky?" Aj, (tak) mluvíš, ale jednáš zle, jak jen můžeš.


text:
Za dnů krále Josiáše řekl mi Hospodin: „Viděl-lis, co učinila odpadlice israelská? Šla na každou vysokou horu a pod každý ratolestný strom, a smilnila tam.


text:
I řekl jsem, když to všecko učinila: „Navrať se ke mně!" – ale nenavrátila se." I viděla to nevěrnice, sestra její judska,


text:
(viděla), že pro smilstvo propustil jsem odpadlici israelskou, a že dal jsem jí zápudný lístek. Avšak nebála se nevěrnice, judska sestra její, ale šla a smilnila i ona.


text:
Přes to všecko nenavrátila se ke mně nevěrnice, sestra její judska, celým svým srdcem, ale na oko, praví Hospodin.


text:
Jdi a proslov tyto řeči k severu: Navrať se, odpadlice israelská, dí Hospodin, a neodvrátím tváře své od vás; neboť já milosrdný jsem, dí Hospodin, a nehněvám se na věky.


text:
Jen uznej nepravost svou, žes Hospodinu, Bohu svému, se zpronevěřila, a žes běhala za (bohy) cizími pod každý strom ratolestný, hlasu mého slyšeti nechtíc, dí Hospodin.


text:
Vraťte se zase, synové, praví Hospodin, neboť já jsem Pán váš: a vezmu vás, třebas po jednom z města, a po dvou z kmene, a uvedu vás na Sion.


text:
Až pak se rozmnožíte a vzrostete v zemi, za dnů těch, praví Hospodin, nebudou již říkati: „Hospodinova archa úmluvy!" Nikoho nenapadne, aby vzpomínal na ni. Nebudou jí pohřešovati, nebudou ji znova zřizovati!


text:
Tehdy budou nazývati Jerusalem trůnem Hospodinovým; k němu shromáždí se všichni národové ve jménu Hospodinově [do Jerusalema] a nebudou choditi po nepravosti svého zkaženého srdce.


text:
Za dnů těch sejde se dům judský s domem israelským, a přijdou společně ze země severní do země, kterou jsem dal vašim otcům.


text:
A já jsem si myslil, kterak vás učiním syny svými, a dám vám rozkošnou zemi v nejvzácnější dědictví mezi [zástupy] národů. A myslil jsem si: Otcem nazývali mne budeš, a za mnou choditi nepřestaneš.


text:
Hlas na cestách je slyšet, pláč a kvílení synů Israelových, protože po cestách nepravosti chodili, zapomněli na Hospodina, Boha svého.


text:
Vraťte se, synové (odpadlí), a uzdravím vás z (následků) odpadu vašeho. Aj, my přicházíme k tobě, neboť ty jsi Hospodin, Bůh náš.


text:
Ano, lživé jsou pahorky, a hluk na horách! Ano, (jen) v Hospodinu, Bohu našem, jest Israelova spása.


text:
Hanebné (modly) pohltily práci otců našich, [od mladosti naší], brav jejich i skot jejich, syny jejich i dcery jejich.


text:
Lehněte si do své hanby, ať přikryje nás potupa naše, že jsme proti Hospodinu, Bohu svému, hřešili my i otcové naši od svého mládí až do dneška, že jsme nechtěli slyšet hlasu Hospodina, Boha svého.


text:
Obrátíš-li se, Israeli, praví Hospodin, ke mně smíš se vrátit; vzdálíš-li své ohavnosti, nebude ti stranit se mých očí!


text:
Budeš-li přisahat: „Živ jest Hospodin," podle pravdy, práva, spravedlnosti, budou mu národové dobrořečiti, a chváliti jej budou.


text:
Obřežte se Hospodinu, odejměte předkožky svých srdcí, mužové judští a obyvatelé jerusalemští, aby nevyšlehl jak oheň hněv můj, a nevzplál, že by ho nikdo nemohl uhasiti pro zlobu vašeho smýšlení.


text:
Hlásejte v Judsku i v Jerusalemě, provolávejte, mluvte, trubte na rohy v zemi, křičte silně a rcete: Shromažďte se a vejděme do měst opevněných!


text:
Vyzdvihněte znamení k Sionu, zachraňte se, neotálejte! Neboť pohromu já uvedu od severu, velikou zkázu.


text:
Vystoupil lev z brlohu svého, zhoubce národů pozdvihl se; vyšel z místa svého, aby obrátil zemi tvou v pustinu, aby tvá města byla zpuštěna, liduprázdná.


text:
I řekl jsem: Ach, Pane Bože, zdali jsi tedy neoklamal tento lid a Jerusalem, říkaje: „Pokoj budete míti," kdyžtě, ejhle, přichází meč k duši?!


text:
V čas ten řečeno bude tomuto lidu a Jerusalemu: Vítr žhoucí (věje) na lysých horách pouště směrem k dceři lidu mého, ne k převívání, ne k přečišťování,


text:
Aj, jako mračna vystupuje, jako vichor vozy jeho, rychlejší než orli jsou koně jeho. Běda nám, neboť veta jest po nás!


text:
Omyj od zloby své srdce, Jerusaleme, abys byl spasen! Dokavad zůstávati budou v tobě myšlení zhoubná?


text:
Rcete národům, ať to slyší: Vzhůru, proti Jerusalemu! Přicházejí oblehatelé z daleké země, vydávají proti městům judským hlas.


text:
Cesty tvé, smýšlení tvé ti to způsobily; to jest ovoce tvé zloby, že jest hořká tobě, že se to dotýká tvého srdce!


text:
Mé nitro, mé nitro! Bolno mi! Záhyby srdce mého! Bouří to ve mně, nemohu mlčet! Neboť hlas polnice slyším, válečný ryk.


text:
Zkázu za zkázou oznamují, pohubena je všecka země. Ve chvilce jsou zničeny mé stany, mžikem oka obydlí má.


text:
To proto, že pošetilý jest můj národ, nepoznává mne; jsou to synové nemoudří, bez rozumu; moudří jsou, aby činili zlé věci, ale dobře činiti neumějí.


text:
Hleděl jsem, a aj, ze zahrady poušť; města pak všecka zbořena byla od Hospodina, od žáru hněvu jeho!


text:
Kvíliti bude země, a truchliti budou nebesa svrchu, protože jsem to řekl, aniž lituji toho, ustanovil jsem se na tom, aniž se odvrátím od toho.


text:
Před křikem jezdců a lučištníků utíká každé město; zalézají do houštin, vystupují na skály; všecka města jsou opuštěna, nebydlí v nich člověk.


text:
Ty pak pohubená, co učiníš? Když se oděješ šarlatem, když se ozdobíš záponou zlatou, a zmaluješ líčidlem své oči, nadarmo budeš se strojiti: milovníci tvoji pohrdnou tebou, o krev tvou usilovati budou!


text:
Ano, křik jako ženy před porodem slyším, hlas úzkosti jako prvorodičky; je to hlas dcery Sionské umírající, která rozprostírá své ruce: „Běda mně, neboť umdlela má duše pro zabité!"


text:
Obejděte třídy Jerusalema, hleďte a patřte, hledejte v ulicích jeho, naleznete-li koho, kdo činí spravedlnost, kdo se snaží věrným býti: i budu jemu milostiv!


text:
Hospodine, oči tvé patří na věrnost; bil jsi je, a nebolelo jich; potírals je, a nechtěli přijímat poučení; zatvrdili tvář svou nad skálu; nechtěli se navrátiti.


text:
I řekl jsem: (si): Snad jsou to jen lidé chudí, pošetilí proto, že neznají cesty Hospodinovy, práva Boha svého.


text:
Půjdu tedy k předním, a mluviti budu s těmi; neboť oni znají cestu Hospodinovu, právo Boha svého. Avšak hle, tito vesměs (více) rozlámali jho, roztrhali svazky!


text:
Proto pobíjí je lev z lesa, vlk z pustiny je hubí, rys číhá nad jejich městy: kdo z nich vychází, polapen bývá; neboť četné jsou jejich přestupky, velmi mnoho nevěrnosti jejich.


text:
Pro kterou věc budu ti moci milostiv býti? Synové tvoji mne opustili, přisahají skrze ty, kteří bohy nejsou; sytil jsem je, a oni cizoložili: v domě nevěstky smilstvo provozovali.


text:
Vystupte na zdi její a ničte, ale konce jí nečiňte; odejměte její výstřelky, protože nejsou Hospodinovy.


text:
Toto praví Hospodin, Bůh zástupů: Protože mluvili takové řeči, aj, já činím ze slov mých v ústech tvých oheň, a z lidu tohoto dříví, aby je pohltil.


text:
Aj já přivedu na vás národ z daleka, dome Israelův, praví Hospodin; národ silný, národ starobylý, národ, jehož jazyka nebudeš uměti, aniž budeš rozuměti, co mluví.


text:
A pohltí tvá osení i chléb tvůj, pohltí syny tvé i dcery tvé, pohltí brav i skoty tvé, pohltí vinici i fík tvůj. A poboří tvá hrazená města, ve která doufáš, mečem.


text:
Řeknou-li pak: „Proč učinil nám Hospodin, Bůh náš, všecko toto?" řekneš jim: „Jako jste opustili mne a sloužili bohu cizímu v zemi své, tak sloužiti budete cizincům v zemi nesvé."


text:
Což se nebudete báti mne, dí Hospodin, před tváří mou se chvíti? Jáť jsem položil moři písek za hranici zákonem věčným, jejž nepřestoupí; bouřiti budou vlny jeho, ale nezmohou jej, dmouti se budou, ale nepřejdou jej.


text:
aniž si v duchu řekli: „Bojme se Hospodina, našeho Boha, který nám dává déšť raný i pozdní svým časem, a plnost roční žně nám zachovává."


text:
Jsou tlustí, vypasení, pomíjejí řeči mé nešlechetně. Práva vdov se nezastávají, práva sirotků se neujímají, spravedlivé věci chudých se nezastávají.


text:
Proroci prorokují lživě, kněží (jim) rukama tleskají, a lid můj miluje takové věci; co tedy konec konců s nimi bude?


text:
Posilněte se, synové Benjaminovi, k útěku z Jerusalema, v Tekue trubte na polnici, a nad Bethakaremem vztyčte korouhev! Jeť viděti pohromu od severu, velikou zkázu.


text:
Přijdou na ni pastýři se svými stády, rozbijí na ní stany kolem dokola; spase každý, co mu do rukou přijde.


text:
Zasvěťte se válce proti ní, vstaňte, táhněte (ještě) o poledni! Běda nám, že se nachýlil den (již), že se natahují večerní stíny!


text:
Neboť toto praví Hospodin zástupů: Vysekejte stromy její, a udělejte okolo Jerusalema náspy; toť jest město, jež zasluhuje trestu, neníť než násilí v něm.


text:
Jako cisterna uchovává vodu čerstvou, tak čerstvou uchovává (Sion) svou zlobu; nepravost a zkázu je v něm slyšet, přede mnou ustavičně bolest a rány.


text:
Dej se poučiti, Jerusaleme, aby snad neodloučila se duše má od tebe, abych snad neobrátil tebe v poušť, v zemi nebydlitelnou!


text:
Toto praví Hospodin zástupů: „Paběrkovati budou jako vinici do (posledního) hroznu ostatky Israele. Vztahuje ruku, jak sběratel vína, k putně."


text:
Ke komu mluvit mám, komu svědčit, aby (mne) slyšel? Aj, neobřezané jsou uši jejich, i nemohou slyšet; aj, slovo Hospodinovo stalo se jim potupou, nemají záliby v něm.


text:
Proto plný jsem hněvu Hospodinova, a námahou jej (v sobě) zadržuji: „Vylij jej na maličkého na ulici, na shromážděnou mládež!" Ano, všichni, muž i žena budou jati, stařec s tím, kdo jest pokročilého věku.


text:
Domy jejich dostanou se jiným, taktéž pole i ženy; neboť vztáhnu svou ruku na obyvatele (této) země, dí Hospodin.


text:
Neboť od nejmladšího do nejstaršího všichni hledí lakomství; a od proroka až do kněze všichni činí podvod.


text:
Zahanbeni budou, protože činili ohavnosti; ba nikoliv, nebudou se hanbit, neumějí se (již) stydět! Protož padnou mezi padající, až je budu trestat, padnou, dí Hospodin.


text:
Toto pravil Hospodin: Postůjte na cestách a vizte, a tažte se na stezky staré: Která jest cesta dobrá? Po té choďte, i najdete občerstvení svým duším. Oni řekli: „Nebudeme chodit (po ní)."


text:
I ustanovil jsem nad vámi strážné (aby vám říkali): „Slyšte hlas polnice!" Oni řekli: „Nebudeme poslouchati!"


text:
Aj, já uvedu na lid tento pohromu, ovoce smýšlení jeho, protože neslyšeli slov mých, protože můj zákon zavrhli.


text:
K čemu mi přinášíte kadidlo ze Saby, a libě vonící třtinu z daleké země? Žertvy vaše nejsou (mi) příjemný a vaše oběti nelíbí se mně.


text:
Protož toto praví Hospodin: Aj, já nakladu lidu tomuto překážek, i budou klopýtat o ně otcové a synové s nimi, soused se sousedem zahyne.


text:
Luk a kopí má v ruce, ukrutný jest, bez milosrdenství; hlas jeho jako moře hučí, na koních sedí, vyzbrojeni jsou jak válečník do boje proti tobě, Sionská dcero.


text:
Dcero lidu mého, přepas se žíní a posyp se popelem; měj smutek jak nad jednorozencem, a běduj hořce, neboť náhle přijde zhoubce na nás.


text:
Stůj ve bráně domu Hospodinova a kaž tam tato slova. Rci: Slyš slovo Hospodinovo, všecek Judo, vy, kteří vcházíte těmito dveřmi, byste se klaněli Hospodinu!


text:
Toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Polepšete své mravy a snahy, i budu bydliti s vámi na tomto místě.


text:
Nespoléhejte se na slova klamná, říkajíce: „Chrám Hospodinův, chrám Hospodinův, chrám Hospodinův je to!"


text:
nebudete-li cizince, sirotka, vdovy utiskovati, ani krve nevinné vylévati na tomto místě, a nebudete-li za bohy cizími choditi na svou vlastní škodu,


text:
Kradete, zabíjíte, cizoložíte, křivě přisaháte, obětujete Baalům, chodíte za bohy cizími, kterých neznáte,


text:
a pak přicházíte, předstupujete přede mne v tomto domě, který má jméno mé, a říkáte: „Jsme v bezpečí, abychom konali všecky tyto ohavnosti."


text:
Zdali tedy pokládáte za peleš lotrovskou dům tento, který má mé jméno? Také já, ejhle, to vidím, dí Hospodin.


text:
Jděte na mé sídlo v Silo, kde přebývalo jméno mé s počátku, a vizte, co jsem učinil jemu pro zlobu lidu svého israelského!


text:
A nyní, ježto jste páchali všecky ty skutky, praví Hospodin, ježto, ačkoliv jsem ustavičně a důrazně k vám mluvil, jste neslyšeli, a ježto, přes to, že jsem na vás volal, jste neodpověděli,


text:
naložím s domem tímto, který má mé jméno, a do kterého vy skládáte naději svou, s místem, které jsem dal vám a otcům vašim, jako jsem naložil se Silem.


text:
Ty pak (Jeremiáši) nemodli se za lid tento, aniž počínej úpěnlivou prosbu za ně, a nestav se přede mne, neboť nevyslyším tě.


text:
Synové sbírají dříví, otcové zaněcují oheň a ženy skropují běl, by pekli koláče královně nebes, by obětovali oběti mokré bohům cizím, a mne (aby) trýznili.


text:
Pročež toto praví Pán Bůh: Aj, roztrpčení mé a hněv můj sleje se na toto místo, na lidi i na dobytek, na stromy krajiny i na úrodu země; zapálí se a nebude uhašen.


text:
Toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Rozmnožujte své zápalné oběti žertvami krvavými a jezte (to) maso!


text:
Neboť jsem nemluvil s otci vašimi a nepřikázal jsem jim, v den ten, kdy jsem je vyvedl ze země Egyptské, nic o zápalných obětech a krvavých žertvách.


text:
Ale to jsem přikázal jim: Poslouchejte hlasu mého, a budu vaším Bohem, a vy budete mým lidem, a choďte po všech cestách, které přikáži vám, aby vám dobře bylo.


text:
A neposlechli, aniž (mi) popřáli sluchu svého, ale odešli po choutkách svého zvrhlého srdce zlého, obrátili se ke mně zády a ne tváří


text:
ode dne, kdy vyšli otcové jejich ze země Egyptské až do dneška. I posílal jsem k nim den co den ustavičně a usilovně všecky své služebníky, proroky,


text:
ale neposlechli mne, aniž popřáli (mi) sluchu svého, zatvrdili šíji svou, a činili hůře než otcové jejich.


text:
I řekneš jim: Tento jest národ, který neposlechl hlasu Hospodina Boha svého, aniž přijal kázně! Věrnost vymizela, vyhynula z jejich úst.


text:
Ostříhej své vlasy a zavrž je, a počni na lysých výšinách žalozpěv; neboť zavrhl Hospodin a opustil národ, na který se hněvá.


text:
Neboť Judovci činili, co jest zlé v mých očích, dí Hospodin: Postavili ohavy své v domě, který má mé jméno, aby jej znesvětili;


text:
a zřídili obětiště Tofet v údolí Ben Ennom, aby (tam) pálili syny své a dcery ohněm! Ani mně nenapadlo jim to přikázati!


text:
Protož aj, přijdou dni, dí Hospodin, kdy nebude se již říkati: „Tofet" a „Údolí Ben Ennom", ale „Údolí zabíjení", a pochovávati budou v Tofetu, že nebude (jinde) místa.


text:
I budou mrtvoly tohoto lidu za pokrm ptactvu nebeskému a divokým zvířatům, a nebude, kdo by je odehnal.


text:
A učiním, že umlkne v městech judských a v ulicích jerusalemských hlas radosti a hlas veselí, hlas ženicha a hlas nevěsty, neboť ze země bude poušť.


text:
V ten čas, dí Hospodin, vyvrhou kosti králů judských, i kosti velmožů jejich, kosti kněží, kosti proroků i kosti obyvatelů jerusalemských, z hrobů jejich;


text:
a rozmetají je proti slunci, proti měsíci i proti všemu vojsku nebeskému, kteréž milovali, kterým sloužili, za kterými chodili, kterých se dotazovali a kterým se klaněli; nebudou sebrány a nebudou pochovány; hnůj z nich bude na povrchu země.


text:
I bude milejší smrt nežli život těm, kteří zůstanou z tohoto nešlechetného pokolení na všech místech, na které vyvrhnu, co z nich zůstane, praví Hospodin zástupů.


text:
I řekneš jim: Toto praví Hospodin: Zdali kdo padá, zase nepovstává? a kdo se odvrátil, zda se zase nevrací?


text:
Proč tedy odvrátil se tento lid (v Jerusalemě), odvrátil se zatvrzele? Chytil se klamu, a nechce se vrátit.


text:
Pozorně jsem poslouchal: nikdo nic dobrého nemluví, není, kdo by pokání činil z hříchu, kdo by řekl: „Co jsem to učinil? Všichni se ženou ve svém běhu jako kůň, rozběhlý prudce k útoku.


text:
Čáp ve vzduchu zná svůj čas, hrdlička, vlaštovka a jeřáb dbají času svého stěhování, avšak lid můj nechce znáti zákona Hospodinova.


text:
Jakým právem říkáte: „Jsme moudří a máme zákon Hospodinův?" Ano, ale v lež jej obrátilo lživé péro vykladačův.


text:
Stydět bude se moudrým, budou zděšeni a jati, neb slovo Hospodinovo zavrhli, a (jiné) moudrosti v nich není.


text:
Protož dám ženy jejich cizákům, pole jejich (jiným) držitelům; neboť od nejmladšího do nejstaršího všichni hledí lakomství; a od proroka až do kněze všichni činí podvod.


text:
Posbírám, posbírám je, praví Hospodin; nebude ani hroznu na vinném kmeni, nebude fíků na fíkovém stromě, (ano i) listy opadají; ustanovil jsem (již) lidi, kteří je napadnou.


text:
Proč sedíme? Sejděme se, a vejděme do hrazeného města, abychom (tam) zahynuli. Neboť Hospodin Bůh náš dává nám zahynouti, dává nám píti žlučovou vodu, protože jsme hřešili proti Hospodinu.


text:
Od Danu jest slyšet frkat jeho koně, od silného řehotu jeho běžců chvěje se všecka země. Přicházejí a pohlcují zemi se vším, co v ní jest, město i s obyvatelstvem jeho.


text:
Neboť aj, já pošlu na vás hady, basilišky, proti nimž není zaklínání, a štípati budou vás, praví Hospodin.


text:
Aj pronikavý křik mého lidu (slyším) ze země daleké: „Zdaliž není na Sionu Hospodina, a není-liž (už) na něm krále jeho?" „Proč mne ke hněvu popudili modlami svými, nicotami z cizozemska?"


text:
Ó, bych měl na poušti útulek pro pocestné, abych mohl opustit lid svůj, odejíti od nich! Jsoutě všichni cizoložní, rota zrádců.


text:
Natahují svůj jazyk jako lučiště ke lži a nikoli ku pravdě. Nabyli v zemi moci, neboť od zločinu do zločinu chodí, a mne nepoznávají, praví Hospodin.


text:
Střez se každý bližního svého, a žádnému bratru nedůvěřuj, neboť každý bratr rád by tě obelstil, a každý bližní s pomluvou chodí.


text:
Druh druha oklamává, pravdu mluvit neumějí, neboť naučili jazyk svůj mluviti lež, jde jim jen o to, by zločiny páchali.


text:
Pročež toto praví Hospodin zástupů: Aj, já přepustím je a zkusím v ohni, neboť jak jinak měl bych naložiti s (takovým) svým lidem?


text:
Zraňující šíp jest jazyk jejich, mluví lest; ústy blahovolně s přítelem svým mluví, ale tajně mu ukládají.


text:
Nad horami počnu pláč a nářek a nad lučinami pastvin kvílení; neboť spáleny jsou, není, kdo by se bral jimi, neslyšet hlasu pána (stáda) od ptáka nebeského až do zvěře, všecko se odstěhovalo, zmizelo.


text:
Který mudřec pochopil to, který prorok může oznámit to, proč zahynula země, proč jest vypálena jako poušt, že není, kdo by jí procházel?


text:
I řekl Hospodin: (To) proto, že opustili můj zákon, který jsem dal jim; a nechtěli slyšeti hlasu mého, aniž choditi podle něho.


text:
Pročež toto praví Hospodin, Bůh Israelův: Aj, já nakrmím lid tento pelyňkem, a dám jim za nápoj žlučovou vodu.


text:
A rozptýlím je mezi národy, jichž neznali oni ani otcové jejich; a pošlu na ně meč, dokud nebudou zničeni.


text:
Toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Rozhlédněte se a zavolejte lkajícnice, ať přijdou, k těm, které jsou dovedné, pošlete!


text:
Ať spěšně přijdou, ať si popílí, a dají se nad námi v naříkání, ať roní oči naše slzy, a naše víčka ať tekou vodami!


text:
Ano, hlas nářku slyšeti se Sionu: Kterak jsme pohubeni! Jaká to hanba, že jest nám opustit domov, že jsou stržena obydlí naše!


text:
Ano, slyšte, ženy, slovo Hospodinovo; nechať přijmou vaše uši řeč úst jeho! Učte dcery své žalozpěvům, jedna druhou truchlým písním.


text:
Mluv: Toto praví Hospodin: A mrtvoly lidské leží jako mrva na poli; a jako snopky za žencem, kterých nikdo nesbírá.


text:
Toto praví Hospodin: Nechlub se moudrý moudrostí svou, nechlub se silný svou silou, aniž chlub se boháč bohatstvím svým!


text:
Ale v tom ať se chlubí, kdo se chlubí: že ví a zná mne: že já jsem Hospodin, který činím milosrdenství, právo a spravedlnost na zemi, neboť ty věci líbí se mi, praví Hospodin.


text:
Egypt, Judsko, Edomsko, Ammoňany a Moabany, všecky, kteří oholené mají spánky, a kteří na poušti bydlí; neboť všichni pohané mají předkožku, všecek pak dům Israelův jest neobřezaného srdce.


text:
Toto praví Hospodin: Na mravy pohanů si nezvykejte; znamení nebeských nebojte se, jako se jich pohané bojí;


text:
neboť zákonodárci pohanů nicoty jsou; jsoutě podťaté dřevo z lesa, dílo, jež učinila ruka řemeslníkova sekerou,


text:
Jsou to výrobky podobné palmovému špalku, neumějí mluvit, nošeni a zdviháni musejí býti, neb nemohou chodit. Nebojte se jich, neboť nemohou škodit, aniž co prospět.


text:
Kdo by se nebál tebe, ó králi národů? Ano, tobě přísluší úcta; mezi všemi mudrci národů a ve všech královstvích jejich není žádného podobného tobě!


text:
Roztepané stříbro, z Tarsisu přivezené, a zlato z Ofiru; dílo řezbáře a zlatníkovy ruky, oděné v purpur červený a modrý, všecko je to dílo řemeslníků.


text:
Ale Hospodin je prav)7 Bůh, onť jest Bůh živý, a král věčný. Od hněvu jeho chvěje se země, a národové nemohou snésti pohrůžky jeho.


text:
Když zahřmí, káže vodám na nebi, aby se kupily, káže mlhám, aby vystupovaly od končin země; blesky k lijavci přičiňuje, a vyvádí vítr ze svých zásobáren.


text:
Nejapný jest (tu) každý člověk nerozumný, zahanben jest každý řemeslník pro (svou) modlu: neboť klam jest, co slil, není v tom ducha.


text:
Není jim podoben Jakobův úděl: onť jest ten, který stvořil všecky věci, Israel jest vlastní kmen jeho, „Hospodin zástupů" jest jméno jeho.


text:
Neboť toto praví Hospodin: Aj já teď daleko zavrhu obyvatele země (této); a sužovati je budu tak, aby byli nalezeni.


text:
Běda mně pro mou ránu! Nezhojitelná jest má bolest! Přece však pravím já: Ano, tento svízel můj jest, ponesu jej.


text:
Stan můj popleněn jest, všecky mé provázky jsou potrhány, synové moji mne opustili, není jich! Není již, kdo by roztáhl stan můj, kdo by vyzdvihl mé plachty.


text:
Neboť blázniví jsou pastýři, Hospodina nehledají; proto nemají zdaru, všecko stádo jejich jest rozptýleno.


text:
Slyšte! Aj hluk se blíží, ryk velký od severní strany, aby obrátil judská města v poušť, a v bydliště šakalů.


text:
Vím to, Hospodine, že není (v moci) člověka cesta jeho; aniž jest (v moci) muže, aby chodil a kroky své řídil (k cíli).


text:
Vylij hněv svůj na národy, kteří nepoznali tebe, a na krajiny, které jména tvého nevzývaly, neboť snědli Jakoba; ano, snědli jej a strávili jej, a krásu jeho rozmetali.


text:
Řekneš jim: Toto praví Hospodin, Bůh Israelův: Zlořečený člověk, jenž by neposlechl slov této smlouvy,


text:
kterou jsem uložil otcům vašim v den, kdy jsem je vyvedl z Egyptské země, ze železné huti, řka: „Slyšte hlas můj, a čiňte všecko, co přikazuji vám, i budete mým národem a já budu vaším Bohem,


text:
abych splnil přísahu, kterou jsem se zavázal otcům vašim, že jim dám zemi, tekoucí mlékem a medem, jak ji dnes máte. I odpověděl jsem: „Amen, Hospodine!"


text:
A Hospodin mi řekl: Hlásej všecka tato slova po městech judských a po ulicích jerusalemských! Říkej: Slyšte slova této smlouvy a čiňte je!


text:
Neboť ustavičně vystříhal jsem otce vaše v ten den, kdy jsem je vyvedl z Egyptské země až do dneška, usilovně jsem je vystříhal, a říkal: Poslouchejte hlasu mého!


text:
Ale neposlechli, nepopřáli mi sluchu, nýbrž odešli, každý za svým zvrhlým srdcem zlým. I uvedl jsem na ně všecka slova této smlouvy, kterou podle příkazu mého činiti měli, ale nečinili.


text:
Navrátili se k prvním nepravostem otců svých, kteří nechtěli poslouchati slov mých. Též oni tedy odešli za bohy cizími, aby jim sloužili; dům Israelův a Judův – zrušili smlouvu mou, kterou jsem učinil s otci jejich.


text:
Protož toto praví Hospodin: Aj, já uvedu na ně pohromu, ze které nebudou moci vyjíti; když budou volati ke mně, nevyslyším jich,


text:
I půjdou města judská a obyvatelé jerusalemští a budou volati k bohům, kterým obětují (kadidlo), ale nevysvobodí jich včas soužení jejich.


text:
Kolik totiž měst, tolik i bohů máš, Judo, a kolik jest v Jerusalemě ulic, tolik postavil jsi oltářů hanby, oltářů k obětování (kadidla) Baalům.


text:
Ty tedy nemodli se za lid tento, aniž počínej úpěnlivou prosbu za ně, neboť nevyslyším jich, až budou křičeti ke mně, v čas soužení jejich.


text:
Co chce můj miláček v mém domě, kdyžtě páchá mnoho nešlechetností? Zdali posvátné maso odejme tvou zlobu, abys mohl po té radovat se?


text:
Olivou košatou, pěknou, plodnou, krásnou Hospodin tě nazval; když hromem promluví, zapálí se veliký oheň v ní a spáleny budou její ratolesti.


text:
Hospodin zástupů, který té byl štípil, ustanovil pohromu na tebe pro zločiny domu israelského a judského, kterých si napáchali, aby mě popudili, obětujíce (kadidlo) Baalům.


text:
A já jsem byl jako krotký beránek, kterého vedou na porážku. Ani potuchy jsem neměl, že mně strojí úklady, řkouce: „Zkazme strom i s ovocem jeho, vytněme jej ze země živých, nebudiž památky po jeho jméně!"


text:
Ty však, Pane zástupů, soudce spravedlivý, který vyšetřuješ srdce i ledví, nechať vidím pomstu tvoji nad nimi, neboť tobě svěřuji věc svoji.


text:
Protož toto praví Hospodin o mužích z Anatotu, kteří mi ukládají o život, a říkají: „Neprorokuj ve jménu Hospodinovu, sice zemřeš rukou naší!"


text:
Toto tedy praví Hospodin zástupů: „Aj, já navštívím je: jinoši zemrou mečem, synové i dcery jejich zemrou hladem.


text:
Spravedlivý sice jsi ty, Hospodine, abych se přel s tebou, přece však chci se s tebou spravedlivě domluviti: Proč se práce bezbožníkům daří, (proč) je dobře všem věrolomným bezbožníkům?


text:
Štípíš je, i zapouštějí kořen, prospívají a ovoce nesou; blízko jsi ty ústům jejich, ale daleko jsi od jejich srdce.


text:
Ty však, Hospodine, znáš mne, pronikáš mne, a zkusil jsi mne, jak o tobě smýšlím. Shromažď je (tedy) jako stádo na porážku, a zasvěť je na den zabití!


text:
Dokavad kvíliti bude země, a rostliny na poli všady schnouti? Pro zlobu jejích obyvatelů zmizela zvěř i ptactvo; neboť řekli: „Neuzří našeho konce!"


text:
„Protože s pěšími běže ses unavil, kterak budeš moci závodit s koňmi? A (ne)cítíš-li se bezpečným v zemi pokoje, co budeš činiti v houštinách Jordánu?


text:
Neboť i bratři tvoji, dům tvého otce, i ti se chovají zrádně proti tobě, a volají za tebou plným hrdlem; nevěř, jim, když budou mluviti tobě po přátelsku."


text:
Zdali je strakatý pták (mně) dědictví moje, zdali jest pták to všecek zbarvený? Pojďte, shromažďte se všecka zvířata polní, pospěšte k žrádlu!


text:
Pastýři mnozí zkazili vinici mou, pošlapali podíl můj; obrátili podíl můj rozkošný v prázdnou poušť.


text:
Zpuštění z něho učinili, kvílí (tu) přede mnou; pustá a prázdná jest všecka země, neboť nikdo nepřemýšlí.


text:
Na všecky cesty pouště zhoubcové přišli, neboť meč Hospodinův hltá . . . od kraje do kraje země není spásy žádnému tělu!


text:
Seli pšenici a klidili trní; namáhali se – bez užitku. Hanbit se budete za svou úrodu pro roztrpčený hněv Hospodinův.


text:
Toto praví Hospodin: „Proti všem zločinným sousedům mým, dotýkajícím se dědictví, které jsem udělil lidu svému israelskému: Aj, já vytrhnu je ze země jejich, jako vytrhnu dům Judův z prostředka jejich.


text:
Až pak je vytrhnu, smiluji se zase nad nimi, a uvedu je zpět, každého do jeho dědictví, každého do jeho země.


text:
A naučí-li se mravům od mého lidu, aby přisahali ve jménu mém: „Jakože živ jest Hospodin," jako učili lid můj přisahati skrze Baala, vzděláni budou prostřed lidu mého.


text:
Toto mi pravil Hospodin: Jdi a zjednej ,sobě lněný pás, polož si jej na bedra, ale do vody jej nedávej!


text:
Vezmi pás, který sis zjednal, který máš okolo beder, vstaň, jdi k Eufratu a skryj jej tam do skalní díry.


text:
Po mnohých dnech řekl mi Hospodin: Vstaň, jdi k Eufratu, a vezmi odtud pás, který jsem ti přikázal tam skrýti.


text:
I odešel jsem k Eufratu, kopal jsem a vzal jsem pás s místa, kde jsem jej byl skryl, avšak hle – shnilý byl (ten) pás, že nebyl k žádné potřebě.


text:
lid tento velmi zlý, který nechce poslouchati slov mých, a chodí za svým zvrhlým srdcem, který odešel za bohy cizími, aby jim sloužil a klaněl se jim – bude jako tento pás, který se k žádné potřebě nehodí.


text:
Neboť jako se připoutává pás k bedrám muže, tak jsem byl připoutal k sobě všecek dům Israelův i všecek dům Judův, dí Hospodin, aby byli mým lidem, jménem, chválou a slávou, ale neposlechli.


text:
I řekneš jim toto: Takto praví Hospodin, Bůh Israelův: „Každý džbán má býti naplněn vínem." Když pak ti řeknou: „Zdali nevíme, že každý džbán má býti naplněn vínem?"


text:
řekneš jim: „Toto praví Hospodin: Aj, já naplním všecky obyvatele této země, i krále, kteří, jsouce z rodu Davidova, sedí na trůně jeho, i kněze a proroky, všecky obyvatele jerusalemské – opojením;


text:
a rozbiji jednoho o druhého, jak otce, tak také syny, dí Hospodin; nebudu šetřiti, aniž poshovím, aniž se smiluji, abych nerozbil jich."


text:
Vzdejte čest Hospodinu, svému Bohu, prve nežli se zatmí; prve nežli se obrazí nohy vaše o temné skály: čekati budete světlo, on však je obrátí v stín a mrákotu.


text:
Neuposlechnete-li však toho, v skrytě kvíliti bude má duše nad (vaší) pýchou, kvíliti, kvíliti bude, a mé oko slzy bude ronit, že zajato jest Hospodinovo stádo.


text:
Města jižní zavřená jsou, nikdo jich neotvírá. Odveden jest Juda všecek do zajetí, je to přestěhování úplné.


text:
Pozdvihněte oči a vizte ty, kteří přicházejí od severu! Kde je stádo, jež bylo ti dáno, nádherný brav tvůj?


text:
Co řekneš, až ti za pány ustanoví ty, které jsi sama na sebe navykla? Zdali nepopadnou tebe bolesti jako ženu před porodem?


text:
Hekneš si snad v duchu: Proč přišly na mne tyto věci? Pro množství tvých nepravostí zdvihli ti odolky, obnažili na hanbu tvoje paty.


text:
Zda může mouřenín změniti svou kůži, nebo rys svou kropenatost? (Tak) budete moci činiti dobře, i vy, kteří jste zvyklí na zlé.


text:
To jest los tvůj a úděl, který jsem odměřil tobě, dí Hospodin. Proto, že jsi zapomněla na mne, a doufala jsi v lež,


text:
Tvá cizoložství, tvá řehtání, hanebné tvé smilstvo na pahorcích, v poli viděl jsem tvé ohavnosti. Běda tobě, Jerusaleme! Nechceš býti čistý [mnou se řídě]? Dlouho-li ještě?


text:
Zámožní posílají své podřízené pro ,vodu: přicházejí vážiti, nenalézají vody; zpět nesou nádoby prázdné . . . zklamáni a omráčeni jsouce zahalují si hlavy.


text:
Divocí osli stojí na skalách, lapají po vzduchu jako draci; umdlévají oči jejich, protože není trávy.


text:
Svědčí-li nepravosti naše proti nám, jednej, Hospodine, pro své jméno! Ano, mnoho jest odpadů našich, hřešili jsme proti tobě.


text:
Naděje Israelova, spasiteli jeho v čas tísně, proč chceš být jak cizinec v zemi, jako pocestný, který se staví jen na noc?


text:
Proč chceš být jako tulák, jako silák, který nemůže pomoci? Tys přece mezi námi, Hospodine, tvoje jméno máme, neopouštěj nás!


text:
Toto praví Hospodin o tomto lidu: Rád se potuluje, nohám, nedá pokoje, i nelíbí se Hospodinu; nyní vzpomíná jejich nepravosti a navštěvuje hříchy jejich.


text:
Když se postí, neslyším proseb jejich; a když podávají oběti krvavé i suché, nepřijímám jich; ale mečem a hladem a morem zahladím je.


text:
I řekl jsem: „Ach, Pane Bože! Proroci říkají jim: Neuzříte meče, aniž hlad bude mezi vámi, ale pokoj pravý dá vám (Hospodin) na místě tomto."


text:
Hospodin mi odpověděl: Křivě prorokují ti proroci ve jménu mém; neposlal jsem jich, nepřikázal jsem jim (nic), nemluvil jsem k nim; vidění lživá, věštby klamné, svůdné výmysly své prorokují vám.


text:
Protož toto praví Hospodin: O prorocích, kteří prorokují ve jménu mém, jichž jsem já neposlal, říkajíce: „Meče ani hladu nebude v této zemi." – Mečem a hladem zhynou ti proroci!


text:
Lidé pak, jimž prorokují, rozmetáni budou po ulicích jerusalemských pro hlad a meč, a nebude, kdo by je pochoval: oni i ženy jejich, synové i dcery jejich; vyleji na ně zlobu jejich.


text:
A řekneš jim toto: Roňte, oči mé, slzy ve dne v noci, bez ustání, neboť pohromou velikou zničena jest panna, dcera lidu mého, ranou náramně těžkou.


text:
Vyjdu-li na pole, aj – zbití mečem; vejdu-li do města, aj – zmoření hladem. Prorok také, i kněz odcházejí do neznámé země.


text:
Zavrhl jsi venkoncem Judu, nebo zošklivila si duše tvá Sion? Proč tedy biješ nás ranou nezhojitelnou? . . . Čekáme blaho – a není nic dobrého; (čekáme) čas uzdravení, a aj – zděšení!


text:
Nedávej nás v potupy pro své jméno, aniž nám pohaň slavný trůn svůj; rozpomeň se, a neruš smlouvy své s námi!


text:
Zda jsou mezi modlami pohanů dárci deště, nebo mohou nebesa (sama) dáti přívaly? Zdali nejsi ty to, Hospodin, Bůh náš? Ten, v něhož doufáme, ježto všecko to činíš?


text:
Hospodin mi řekl: Byť se postavil Mojžíš i Samuel přede mne, srdce mé (se nenachýlí) k tomuto lidu; vyvrz je z mých očí, nechať jdou!


text:
Zeptají-li se tě: „Kam máme jíti?" řekneš jim: „Toto praví Hospodin: Kdo k smrti (určen jest), (ten) k smrti (půjde); kdo k meči, (ten) k meči; kdo ke hladu, (ten) ke hladu; a kdo do zajetí, (ten) do zajetí.


text:
A navštívím je čtverým druhem, dí Hospodin: mečem k zabití, psy k roztrhání, ptactvem nebeským a zvěří polní k sežrání a rozsápání.


text:
A dám je na pospas všem královstvím země pro Manasa, syna Ezechiášova, krále judského, pro vše, co činil v Jerusalemě."


text:
Ano, kdo se slituje nad tebou, Jerusaleme, aneb kdo se zarmoutí pro tebe, aneb kdo přijde se tázat na tvé štěstí?


text:
Tys mne opustil, dí Hospodin, obrátils mi záda; i vztáhnu ruku svou na tebe, abych tě zabil; unaven jsem prošením.


text:
Rozmnoží se mně vdovy jejich nad písek mořský; uvedu jim na matky mladých vojínů zhoubce o polednách, pošlu na ně náhle úzkosti a hrůzu.


text:
Zchladne, která porodila sedm (synů), vypustí svou duši; zapadne jí slunce ještě za dne, hanbiti a rdíti se bude; a co z nich zbude, vydám pod meč před očima nepřátel jejich, dí Hospodin.


text:
Běda mně, matko má, že jsi mne porodila, abych se hádal a přel se s celým světem! Nepůjčil jsem, aniž kdo půjčil mně, (a) všichni mi zlořečí.


text:
Hospodin řekl: Konec tvůj jistě bude dobrý; jistě vyjdu tobě vstříc v čas trápení a v čas soužení proti nepříteli!


text:
Bohatství tvá a poklady tvé dám na pospas ne pro náhradu, ale pro tvé všeliké hříchy (páchané) ve všech končinách tvých.


text:
A přivedu tvé nepřátele ze země, které neznáš; neboť se rozpálil oheň hněvu mého, (i) bude hořeti proti vám.


text:
Ty (to) víš, Hospodine, rozpomeň se na mne, zastaň se mne, zjednej mi dostiučinění na mých odpůrcích, ne podle své shovívavosti ujmi se mne; věz, že snáším pro tebe pohanění!


text:
Dostalo se mi tvých řečí, a pochutnal jsem si na nich. Slovo tvé bylo mi radostí a veselím srdce mého, protože mám tvoje jméno, Hospodine, Bože zástupů!


text:
Neseděl jsem v kruhu smějících se, abych se radoval; pro tvou ruku v ústraní jsem sedával, neboť pohrůžkou naplnils mne.


text:
Proč jest bolest moje nekonečná, rána má beznadějná, nechce se zhojit? Zdali budeš mi jako klamavý potok, na který není spolehnutí?


text:
Protož toto praví Hospodin: Vrátíš-li se (ke mně), dovolím ti vrátit se a přede mnou (zase) státi; a oddělíš-li vzácné od všedního, jako ústa má (zase) budeš; oni budou se obraceti k tobě, ale ty nebudeš obraceti se k nim.


text:
A učiním tě tomuto lidu zdí bronzovou, silnou: když budou bojovat proti tobě, nezmohou nic, neboť já jsem s tebou, abych tě vysvobodil, abych tě vytrhl, dí Hospodin.


text:
Neboť toto praví Hospodin o synech a dcerách, kteří se rodí na tomto místě, a o matkách jejich, které zrodily je, i o otcích jejich, kteří zplodili je v zemi této:


text:
Bolestnými způsoby smrti pomrou, nebudou oplakáváni ani pochováni, hnůj z nich bude na povrchu země; mečem a hladem zhubeni budou, a mrtvá těla jejich budou za pokrm ptactvu nebeskému a pozemské zvěři!


text:
Ano, toto praví Hospodin: Nevcházej do domu smutku, nechoď, abys kvílil nebo je těšil; neb jsem vzal svůj pokoj tomuto lidu, milosrdenství i slitování, praví Hospodin.


text:
Zemrou velicí i malí v zemi této, nebudou pochováni ani oplakáni, nebudou se (pro ně) nařezávat, ani lysiny na hlavě sobě dělat.


text:
Nebudou lámati u nich kvílícímu chleba, aby ho nad mrtvým potěšili; aniž jim dají píti z číše útěchy nad otcem nebo nad matkou jejich.


text:
neboť toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Aj, já odejmu od místa tohoto před očima vašima a za dnů vašich hlas radosti a hlas veselí, hlas ženicha a hlas nevěsty.


text:
Když pak oznámíš tomu lidu všecka tato slova, a otáže-li se tebe: „Proč hrozil nám Hospodin všemi těmito velikými zly? Jaká jest nepravost naše, a jaký hřích náš, kterými jsme se provinili proti Hospodinu, Bohu svému?"


text:
řekneš jim: Protože opustili mne otcové vaši, praví Hospodin, odešli za bohy cizími, aby jim sloužili a klaněli se jim; opustili mne a zákona mého nedbali.


text:
Vy pak hůře jste činili než otcové vaši, neboť aj, každý chodí za svým zlým, zvrhlým srdcem, aniž mne poslouchá.


text:
Vyvrhu vás tedy ze země této do země, které neznáte vy ani otcové vaši; tam sloužiti budete bohům cizím dnem i nocí, kteří nedají vám odpočinku.


text:
Protož aj, dnové jdou, dí Hospodin, a nebudou již říkati: „Jako že živ jest Hospodin, který vyvedl syny Israelovy ze země Egyptské,"


text:
nýbrž: „Jako že živ jest Hospodin, který vyvedl syny Israelovy ze země severní a ze všech zemí, do kterých je byl vyvrhl." A přivedu je zase do země jejich, kterou jsem dal otcům jejich.


text:
Aj, já pošlu mnoho rybářů, praví Hospodin, a schytají je, a potom pošlu jim mnoho lovců, a vyloví je na všech horách a na všech pahorcích i ze skalních jeskyní.


text:
Neboť všecky cesty jejich na očích mám, nejsou přede mnou skryty; nemůže se schovat nepravost jejich mému zraku.


text:
[Nejprve] pak odplatím jim dvojnásobně za jejich nepravosti a hříchy, protože zprznili mou zemi mrchami svých model, a ohavnostmi svými naplnili dědictví mé.


text:
Hospodine, má sílo a hrade, útočiště moje v den tísně, k tobě přijdou národové od končin země a řeknou: „Věru, lež byla majetkem našich otců, nicota, která jim nemohla prospět!


text:
Judův hřích jest napsán železným rydlem, diamantovým hrotem jest vyryt do tabulky jejich srdce. Na rozích oltářů jejich,


text:
které mají na paměti synové jejich, na oltářích jejich, na ašerách, pod (každým) stromem ratolestným, na vysokých horách i na polích, kde obětují.


text:
Bohatství tvé i všecky poklady tvé na pospas dám, i výšiny tvoje pro hříchy, (páchané) ve všech končinách tvých.


text:
A zůstaneš sám jen z dědictví tvého, které dal jsem tobě. A podrobím tě v službu tvým nepřátelům v zemi, které neznáš, neboť jsi zanítil oheň mého hněvu, (který) na věky hořeti bude."


text:
Toto praví Hospodin: Kletý člověk, který spoléhá na člověka, kdo za svou oporu pokládá smrtelníka, ale od Pána odstupuje svým srdcem!


text:
Neboť jest jako jalovec na pustině: nevídá, by dobrého co přišlo, bydlo jeho je v suchopárné poušti, v kraji solném, kde nelze bydlit.


text:
Jest jako strom, který zasazen jest u vod, který, kde vláha jest, pouští kořeny své: Nestrachuje se, když přijde vedro, listí jeho zůstává zelené, ani v letech sucha starostí nemá, nikdy nepřestane ovoce nésti.


text:
Já, Pán, zpytuji srdce a zkouším ledví, abych dal každému podle jeho mravů, podle ovoce jeho předsevzetí.


text:
Koroptev vysedává, čeho nenakladla; tak i ten, kdo si nadělal bohatství, ale ne spravedlivě, uprostřed života svého jest nucen opustit je, a na konec se ukáže, že byl blázen.


text:
Naděje Israelova, Hospodine, všichni od tebe odpadající zahanbeni budou, kteří odstupují od tebe, do prachu zapsáni budou, neboť opustili pramen vod živých, Hospodina!


text:
Já však jsem se nezalekl, vždyť jsem šel za tebou, Pastýřem; a dne zhouby jsem nesvolával – ty víš; co z mých rtů vyšlo, pravda před tebou byla,


text:
Ať jsou zahanbeni odpůrci moji, ale já ať zahanben nejsem! Nechať mysli pozbývají oni, ale ať nepozbývám já jí! Uveď na ně časy utrpení, na padrť je roztříšti!


text:
Toto pravil Hospodin ke mně: Jdi a postav Se do brány „Synů lidu", kterou vcházejí a vycházejí králové judští, a do všech bran jerusalemských,


text:
a řekneš jim: „Slyšte slovo Hospodinovo, králové judští, veškeren Judo, i všichni obyvatelé jerusalemští, kteří vcházíte těmito branami!


text:
Toto praví Hospodin: Dbejte svého života, a nenoste břemen v den sobotní, abyste je vnášeli branami jerusalemskými!


text:
Aniž vynášejte břemen ze svých domů v sobotní den, a žádného díla nekonejte; svěťte sobotní den, jak jsem přikázal vašim otcům!


text:
A neuposlechli, aniž popřáli (mi) sluchu, ale zatvrdili svou šíji, aby mne neuposlechli, a nepřijali kázně.


text:
Uposlechnete-li mne, dí Hospodin, abyste nevnášeli břemen branami tohoto města v den sobotní a budete-li světiti den sobotní, abyste nekonali v něm žádného díla:


text:
vcházeti budou branami města tohoto králové [a knížata,] sedící na trůně Davidově, a jezdící na vozech i na koních, oni i knížata jejich, muži judští a obyvatelstvo jerusalemské; a bude bydleno v městě tomto na věky.


text:
I budou přicházeti z měst judských, z okolí Jerusalema, z území Benjaminova, z rovin i z hor, i od jihu, nesouce oběti zápalné a žertvy na zabití, jakož i oběti suché a kadidlo, a přinášeti budou oběť díků do domu Hospodinova.


text:
Neuposlechnete-li mne však, abyste světili den sobotní a nenosili břemen, nevnášeli (jich) branami jerusalemskými v sobotní den: zapálím oheň ve branách města, i zhltá domy jerusalemské, a neuhasne.


text:
Když se mu nepodařila nádoba, kterou dělal rukama z hlíny, udělal z ní zase nádobu jinou, jak se líbilo oku jeho (ji) udělati.


text:
„Zdali jako tento hrnčíř nemohu naložiti s vámi, dome Israelův, dí Hospodin? Aj, jako jest hlína v ruce hrnčířově, tak jste vy v ruce mé, dome Israelův!


text:
upustí-li (však) národ, kterému jsem byl hrozil, od svého zla, upustím i já od zlého, kterým jsem hodlal stihnouti ho.


text:
činí-li však, co je zlé mým očím, neposlouchaje hlasu mého: i já upustím od dobra, které, jak jsem byl řekl, hodlal jsem mu prokázati.


text:
Protož nyní rci mužům judským a obyvatelům jerusalemským: Toto praví Hospodin: Aj, já připravuji pohromu na vás, mám úmysly proti vám; obrať se (tedy) každý od svých zlých mravů, polepšete své mravy i snahy své.


text:
Oni však řeknou: „Vše marné! Za svými tužbami půjdeme a každý podle svého zvrhlého, zlého srdce činiti budeme."


text:
Protož toto praví Hospodin: Otažte se národů, kdo slyšel takové věci hrozné, kterých příliš se napáchala panna Israelská?


text:
Zdali může zmizeti s plání skalních sníh na Libanonu, nebo zda možno vyvážiti vody studené, ze zřídla vyvěrající?


text:
Avšak lid můj zapomněl na mne, nicotám obětuje (kadidlo), klopýtají na svých cestách, na odvěkých stezkách, chodíce po stezkách, po cestě neprotřené,


text:
aby byla země jejich pouští, na věčný sykot; každý, kdo půjde skrze ni, užasne se, a kývati bude hlavou.


text:
Řekli: „Pojďte a vymysleme si proti Jeremiášovi plány; nemůžeť pozbýti zákona kněžstvo, mudrci rady, ni proroci řeči. Pojďte a ubijme ho jazykem, nemějme pozoru, ať mluví cokoliv!"


text:
Má být odplaceno zlým dobré, že mi vykopali jámu? Vzpomeň, že jsem před tebou stával, abych přimlouval se za ně, a tvůj hněv bych odvrátil od nich!


text:
Proto dej syny jejich na pospas hladu, učiň, aby padli do rukou meče, ženy jejich bez dětí buďtež a bez mužů, muži jejich ať jsou zbiti smrtí, jinoši jejich zbodáni mečem v boji!


text:
Ať se rozléhá nářek z jejich domů, že jsi přivedl na ně lupiče náhle; vykopaliť jámu, aby mne lapili, a mým nohám tajně nakladli osidel.


text:
Ale tobě, Hospodine, je známo vše, co si na mne smyslili, bych umřel; nenech bez trestu nepravosti jejich, a hřích jejich nebuď před tebou shlazen; nechať padají před obličejem tvým, za dob hněvu svého s nimi nalož!


text:
Toto pravil Hospodin: Jdi a vezmi hliněný džbán od hrnčíře, vezmi (s sebou) několik starších lidu a několik starších kněží


text:
a jdi ven, do údolí Ben-Ennom, které jest u vchodu do brány Hrnčířské, a hlásej tam slova, která já mluviti budu tobě.


text:
Řekneš: Slyšte slovo Hospodinovo, králové judští, i obyvatelé jerusalemští! Toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Aj, já uvedu trápení na toto místo, takže každému, kdo uslyší o něm, zníti bude v uších,


text:
protože opustili mne, zcizili toto místo, obětovali (kadidlo) na něm bohům cizím, jichž neznali oni, ani otcové jejich, ani králové judští, a naplnili toto místo krví nevinných;


text:
zřídili výšiny Baalům, aby pálili své děti ohněm v zápalnou oběť Baalům, čehož jsem jim nepřikázal, a co mně ani nenapadlo, abych se o tom zmínil.


text:
Protož, aj, dnové jdou, dí Hospodin, kdy nebude již slouti, toto místo Tofet a údolí Ben-Ennom, ale „Údolí zabíjení".


text:
A zvrátím tužby Judy a Jerusalema na tomto místě, a učiním, že budou padati mečem před nepřáteli a rukou těch, kteří jim ukládají o život; a mrtvoly jejich dám za pokrm ptactvu nebeskému a divoké zvěři.


text:
A učiním to město úžasem a na sykot: každý, kdo půjde skrze ně, užasne se a syčeti bude nade všemi ranami jeho.


text:
A krmiti je budu masem synů jejich a masem dcer jejich; budou navzájem své maso jísti v obležení a v úzkosti, kterou je sevrou nepřátelé jejich, ti, kteří jim ukládají o život.


text:
a řekneš jim: „Toto praví Hospodin zástupů: Tak rozbiji tento lid a toto město, jako rozbita bývá nádoba hrnčířská, kterou nelze již opraviti; a v Tofetu budou pochovávati, ježto nebude jiného místa k pohřbení.


text:
Tak naložím s tímto místem, dí Hospodin, a s obyvatelstvem jeho; učiním z města tohoto takořka Tofet.


text:
I budou domy jerusalemské a domy králů judských nečisté jako místo Tofet, všecky domy, na střechách jejichž obětovali všemu vojsku nebeskému, a přinášeli oběti mokré bohům cizím."


text:
Přišed pak Jeremiáš z Tofetu, kamž jej byl poslal Hospodin, aby tam prorokoval, postavil se v nádvoří domu Hospodinova a řekl všemu lidu:


text:
Toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Aj, já uvedu na toto město a na všecka města jemu poddaná všecko zlo, kterým jsem byl jemu hrozil; neboť zatvrdili svou šíji, aby neposlouchali řečí mých.


text:
Když uslyšel Fašur, syn Emmerův, kněz, který ustanoven byl dozorcem v domě Hospodinově, Jeremiáše, an prorokuje tyto řeči,


text:
Fašur dal zbíti Jeremiáše proroka a vsaditi jej do klády, která byla v hořejší bráně Benjaminově u domu Hospodinova.


text:
Nazítří však, když se rozednilo, Fašur dal Jeremiáše z klády vyvésti. I řekl mu Jeremiáš: „Ne, Fašur nazývá tě Hospodin, nýbrž „Strach se všech stran".


text:
Neboť toto praví Hospodin: Aj, já vydám tě v strach, tebe i všecky přátele tvé: padnou mečem nepřátel svých, a tvé oči to uzří. A veškeren lid judský vydám v ruce krále babylonského; zavede je do Babylona, nebo mečem je pobije.


text:
A dám všecko jmění tohoto města, všecky výdělky jeho i všecky skvosty, i všecky poklady králů judských dám v ruce nepřátel jejich; a oni je rozchvátí, a poberou, a dovezou do Babylona.


text:
Ty pak, Fašure, i všichni obyvatelé domu tvého, půjdete do zajetí: do Babylona přijdeš, tam umřeš, a tam pochován budeš, ty i všichni přátelé tvoji, kterým jsi prorokoval lež!


text:
Svedl jsi mne, Hospodine, a dal jsem se (ti) svésti; silnější byl jsi než já, i zmocnil ses mne! Jsem na posměch den celý, všichni mně se posmívají.


text:
Neboť dávno již, když mluvím, dlužno mi křičet, násilí a zpustošení ohlašovat; i stala se mi řeč Hospodinova pohaněním, ku posměchu celý den.


text:
I řekl jsem (si): Nebudu naň vzpomínati, a nebudu již mluvit jeho jménem; ale bylo v nitru mém jak oheň, hořící a zavřený v mých kostech; i zemdlel jsem, nemoha toho snésti.


text:
Ano, slyšel jsem hanění mnohých: „Hrůza se všech stran! Stíhejte ho! Budeme ho stíhat!" I ode všech mužů, kteří byli přátelé moji, kteří po boku mi na stráži byli (bylo slyšet): „Snad se dá podvésti, i zmocníme se ho, a pomstíme se na něm!"


text:
Ale Hospodin jest se mnou jako bojovník silný; protož, kteří mne stíhají, padnou a nesvedou nic. Zahanbeni budou náramně, neboť nepoštěstí se jim; bude to hanba věčná, jež nikdy nebude shlazena.


text:
A ty, Hospodine zástupů, který zkoušíš spravedlivce, který vidíš ledví i srdce, prosím, ať uzřím pomstu tvou nad nimi, neboť tobě svěřil jsem při svou.


text:
Buď člověku tomu jako jest městům, která Hospodin podvrátil bez milosrdenství; ať slyší z jitra křik a lomoz válečný o polednách,


text:
Proč jsem vyšel z mateřského lůna, abych viděl (jen) námahu a bolest, abych ztrávil v hanbě dny své?


text:
Řeč, kterou promluvil Hospodin k Jeremiášovi, když byl poslal k němu král Sedekiáš Fašura, syna Melchiášova, a Sofoniáše, syna Maasiášova, kněze, aby mu řekli:


text:
„Otaž se za nás Hospodina, neboť Nabuchodonosor, král babylonský, obléhá nás, naloží-li Hospodin s námi podle všech zázraků svých, a odtáhne-li od nás."


text:
Toto praví Hospodin, Bůh Israelův: Aj, já obrátím zbraně, které máte v rukou, a jimiž vy bojujete za hradbami proti králi babylonskému a proti Chaldejským, kteří vás oblehli, shromáždím je uprostřed tohoto města,


text:
a bojovati budu já proti vám rukou vztaženou a ramenem silným, rozhořčeně, roztrpčeně, ve hněvu velikém.


text:
A potom, dí Hospodin, dám Sedekiáše, krále judského, a činovníky jeho i lid jeho zbylý ve městě po moru, po meči a po hladu do rukou Nabuchodonosora, krále babylonského, do rukou nepřátel jejich, do rukou těch, kteří jim o  život ukládají, i budou pobiti mečem bez lítosti, bez ohledu, bez milosrdenství.


text:
A tomuto lidu řekneš: Toto praví Hospodin: Aj, já dávám vám na vybranou cestu k životu a cestu k smrti.


text:
Kdo zůstane v tomto městě umře mečem, nebo hladem, nebo morem; ale kdo vyjde a uteče k Chaldejským kteří vás obléhají bude živ; život bude mu takořka kořistí.


text:
Neboť obrátil jsem tvář svou proti tomuto městu ke zlému a ne k dobrému, dí Hospodin: do rukou krále babylonského bude vydáno, i vypálí je ohněm.


text:
(členové) domu Davidova! Toto praví Hospodin: Konejte každé jitro spravedlivý soud, a vychvacujte znásilněného z rukou násilníkových, aby snad nevyšlehl jako oheň hněv můj, a nerozpálil by se, že by nemohl uhašen býti, pro zlobu vašich tužeb.


text:
Aj, já na tebe (přijdu), obyvatelko údolí, skálo roviny, praví Hospodin, (na vás), kteří říkáte: „Kdo udeří na nás? aneb kdo vejde do příbytků našich?"


text:
A navštívím vás, dí Hospodin, podle ovoce tužeb vašich; a zapálím oheň v lese jeho, (který) pohltí všecko vůkol něho."


text:
Slyš slovo Hospodinovo, králi judský, který sedíš na trůně Davidově, ty i činovníci tvoji, i lid tvůj kteří vcházíte těmito branami.


text:
Toto praví Hospodin: Čiňte právo a spravedlnost, vysvobozujte znásilněného z rukou násilníkových, cizince sirotka a vdovy nezarmucujte, neutiskujte jich, a krve nevinné nevylévejte na tomto místě.


text:
Neboť budete-li opravdu činiti podle tohoto slova, vcházeti budou branami domu tohoto králové z rodu Davidova, sedící na trůně jeho a jezdící na vozech i na koních oni, činovníci i lid jejich.


text:
Neuposlechnete-li však slov těchto, přisahám skrze sebe samého, dí Hospodin, že v ssutinu bude obrácen dům tento.


text:
Neboť toto praví Hospodin o domu krále judského: Galaadem jsi ty mně, temenem Libanu; přisahám, že z tebe učiním poušt, město nebydlitelné!


text:
Chystám si na tebe zhoubce přiměřeně ozbrojené, i zpodtínají výborné tvé cedry, a uvrhnou je do ohně.


text:
A půjdou mnozí národové kolem tohoto města a říkati bude druh druhu: „Proč tak učinil Hospodin tomuto veleměstu?"


text:
I bude jim dána odpověď: „Protože opustili smlouvu Hospodina, Boha svého, protože se klaněli cizím bohům a sloužili jim."


text:
Neoplakávejte mrtvého, nekvilte nad ním; plačte nad tím, který odchází, neb již se. nenavrátí, aniž uzří rodnou svou zemi!


text:
Neboť toto praví Hospodin o Sellumovi, synu Josiášovu, králi judském, který nastoupil na trůn královský po Josiášovi, otci svém, a který odešel s tohoto místa: Již se sem nenavrátí,


text:
Běda tomu, kdo staví dům svůj s nespravedlností a své pokoje s bezprávím; kdo žádá práci od bližního bezplatně, mzdy příslušné mu nedávaje!


text:
Kdo říká: Vystavím sobě dům široký, a pokoje prostranné; dělá si veliká okna, cedrové stropy, a maluje červcovou barvou.


text:
Zdali proto kralovati budeš, že se přirovnáváš k cedru? Otec tvůj jedl a pil (ovšem také), ale činil podle práva a spravedlnosti: tehdy dobře bylo jemu.


text:
Ale tvé oči a tvé srdce hledí toliko na zisk, na prolévání nevinné krve, na útisk a jak běžet za zlým činem.


text:
Protož toto praví Hospodin o Joakimovi, synu Josiášovu, králi judském: Nebudou ho oplakávat: „Běda, bratře!" „Běda, sestro!" Nebudou ho oplakávat: „Běda, pane!" „Běda, Veličenstvo!"


text:
Vystup na Liban a křič, na Basansku vydávej hlas svůj, křič s hor Abarimských, neboť veta jest po všech tvých milovnících!


text:
Mluvil jsem k tobě, když mělas všeho hojnost, ale řeklas: „Nebudu poslouchati!" Takový jest mrav tvůj od tvého mládí: neposlouchalas hlasu mého!


text:
Všecky tvé pastýře spase vichor, a milovníci tvoji půjdou do zajetí; tehdy hanbit a stydět se budeš za všecku svou zlobu.


text:
Ty, jenž sídlíš na Libanu, a na cedrech hnízdíš, jak budeš úpěti, když na tě přijdou bolesti jako bolesti ženy před porodem!


text:
Jakože živ jsem, dí Hospodin, Jechoniáše, syna Joakimova, krále judského, byť i byl prstenem na mé pravici, i odtud jej strhnu!


text:
A vydám tě do rukou těch, kteří o život ti ukládají, do rukou těch, jichž ty se děsíš, do rukou Nabuchodonosora, krále babylonského, do rukou Chaldejských.


text:
A zahodím tebe i matku tvou, která tě porodila, do země cizí, v níž jste se nezrodili, tam pak zemřete!


text:
Zda jest nádoba hliněná, rozbitá, tento člověk, Jechoniáš? Zda jest nádoba, která se nikomu nelíbí? Proč jsou zavrženi, on i rod jeho a uvrženi do země, které neznali?


text:
Toto praví Hospodin: Napiš o tomto muži: „Muž bez dětí, jemuž za dnů jeho dobře se nevedlo." Neboť nebude z potomstva jeho nikdo, kdo by seděl na trůně Davidově, a panoval ještě nad Judou.


text:
Protož toto praví Hospodin, Bůh Israelův, o pastýřích, kteří pasou lid můj: Vy jste rozptýlili mé stádo a rozehnali jste je; nestarali jste se o ně; aj, já se postarám o vás, o zlobu vašich nápadů, dí Hospodin.


text:
Aj, já shromáždím zbytky stáda svého ze všech zemí, kamž vyvrhnu je; přivedu je nazpět na jejich luhy, a budou růsti a rozmnoží se.


text:
A vzbudím nad nimi pastýře, kteří je budou pásti, nebudou se již báti ani strachovati, a nic nebude se nedostávati do počtu, praví Hospodin.


text:
Aj, dnové jdou, dí Hospodin, kdy vzbudím Davidovi potomka spravedlivého, krále, jenž panovati bude moudře, a konati bude právo a spravedlnost na zemi.


text:
Za dnů těch dojde spásy Juda, a Israel bydliti bude bezpečně; a toto jest jméno, kterým ho nazývati budou: „Hospodin naše spravedlnost."


text:
Protož, aj, dnové jdou, dí Hospodin, kdy nebudou již říkati: „Jakože živ jest Hospodin, který vyvedl syny Israelovy ze země Egyptské,"


text:
ale „Jakože živ jest Hospodin, který vyvedl a přivedl plémě domu Israelova ze země severní," a ze všech zemí, kam je byl vyvrhl, aby (zase) bydlili v zemi své.


text:
O prorocích: Zdrceno jest srdce mé ve mně, třesou se všecky mé kosti, jsem jak opilý člověk, jako ten, koho víno zmohlo, pro Hospodina a pro svatá slova jeho.


text:
Jeť cizoložníky naplněna země . . . Ano, pro kletbu země kvílí, vyschly lučiny pastvisk . . . (Všecko) úsilí jejich jest zloba, a síla jejich jest nepravost.


text:
Protož cesta jejich bude jako kluzká stezka ve tmě, budou je strkati, i budou padat na ní! (Ano), přivedu na ně pohromu (toho) roku, kdy je navštívím, dí Hospodin.


text:
V prorocích samařských viděl jsem bláznovství: prorokovali jménem Baalovým, oklamávali lid můj israelský;


text:
v prorocích však jerusalemských viděl jsem úžasné věci: cizoloží a chodí cestou lži. Podporují ruce zločinných lidí, aby se neobrátil nikdo od své zloby. V očích mých jsou všickni jako Sodomané, a obyvatelé města jako Gomořané.


text:
Protož toto praví Hospodin zástupů o prorocích: Aj, já nakrmím je pelyňkem, a napojím je žlučí; neboť od proroků jerusalemských vychází poskvrna na všecku zemi.


text:
Toto praví Hospodin zástupů: Neposlouchejte slov proroků, kteří vám prorokují! Klamají vás, výtvory svého srdce za vidy vydávají, nemluví z úst Hospodinových!


text:
Říkají těm, kteří mnou pohrdají: Mluvil Hospodin: „Pokoj bude vám!" A každému, kdo chodí podle zvrhlého srdce svého, říkají: „Nepřijde na vás nic zlého!"


text:
Neobrátí se hněv Hospodinův, dokud nevykoná, dokud nesplní záměrů srdce svého. Za posledních dnů porozumíte úradku jeho.


text:
Kdyby byli stáli v mé radě, a hlásali slova má lidu mému, bylť bych je odvrátil od cesty jejich zlé, od zločinných myšlení jejich.


text:
Zda může člověk skrýti se v skrýších, a já ho neuvidím? dí Hospodin. Zdali nebe i země já nenaplňuji? dí Hospodin.


text:
Dlouho-li (ještě) bude to v srdcích proroků, předpovídajících lež a prorokujících klamy svých srdcí,


text:
(dlouho-li) budou se snažiti, by zapomněl lid můj jména mého pro jejich sny, které si vespolek vypravují, jako se zapomněli otcové jejich na jméno mé pro Baala?


text:
Prorok, který měl sen, ať vypravuje sen! A kdo má slova má, ať mluví slova má věrně. Nač mísiti plevy s pšeničným zrnem? dí Hospodin.


text:
Aj, já (přijdu) na proroky, kteří mají lživé sny, dí Hospodin, kteří je vypravují a svádějí lid můj lží svou a zvláštnostmi svými, kterých jsem já (přece) neposlal, aniž jim příkaz dal, kteří nic neprospívají tomuto lidu, dí Hospodin.


text:
Proto, bude-li se tázati tebe tento lid, nebo prorok, nebo kněz, řka: „Jaké jest zatížení Hospodinovo?" řekneš jim: „Vy jste to zatížení, a já vás jistě zahodím," dí Hospodin.


text:
Proroka pak, kněze i (člověka) z lidu, který říká: „Zatížení Hospodinovo," navštívím jej i dům jeho.


text:
Ale „Zatížení Hospodinovo" nebudiž již připomínáno, sice zatížením bude každému řeč jeho, ježto překrucujete slova Boha živého, Hospodina zástupů, Boha našeho.


text:
Budete-li však mluviti o „Zatížení Hospodinovu", také toto praví Hospodin: Protože opakujete to slovo „Zatížení Hospodinovo", ačkoli jsem vám vzkázal: Neříkejte: „Zatížení Hospodinovo",


text:
A způsobím, že budete na věčnou potupu, a že na věky budete mít hanbu, která nikdy nepřijde v zapomenutí.


text:
Když byl Nabuchodonosor, král babylonský, odvedl z Jerusalema do zajetí Jechoniáše, syna Joakimova, krále judského, a činovníky jeho i kováře a zámečníky a přivedl je do Babylona – ukázal mi Hospodin: – aj – dva koše plné fíků, položené před chrámem Hospodinovým.


text:
V jednom koši byly fíky velmi dobré jako bývají fíky rané; ve druhém však koši byly fíky velmi špatné ani nebylo možno jísti jich, jak byly špatné.


text:
I řekl mi Hospodin: „Co vidíš, Jeremiáši?" Řekl jsem: „Fíky, fíky dobré, velmi dobré i špatné, velmi špatné, kterých nelze jísti, jak jsou špatné."


text:
Toto praví Hospodin, Bůh Israelův: Jako (se zálibou patříš) na tyto dobré fíky, tak pohlédnu se zálibou na judské zajatce, které jsem poslal z tohoto místa do země Chaldejské.


text:
Obrátím milostivě oči své na ně a přivedu je zase do země této, a vystavím je, a nepobořím, zasadím je a nevytrhnu.


text:
A dám jim srdce, aby mne poznali, že já jsem Hospodin; i budou mým lidem a já budu Bohem jejich, až se navrátí ke mně celým svým srdcem.


text:
A jako s fíky špatnými, jichž nelze jísti, jak špatné jsou – praví to Hospodin – tak naložím se Sedekiášem, králem judským, s činovníky jeho i s ostatním obyvatelstvem Jerusalema, kteří zůstali v tom městě i s těmi, kteří bydlí v zemi Egyptské.


text:
A učiním, že budou sužováni a týráni ode všech království země, že budou na potupu, na posměch, na přísloví a na kletbu na všech místech, do kterých je rozeženu.


text:
Řeč, kterou měl (Hospodin) k Jeremiášovi o všem lidu judském, léta čtvrtého Joakima, syna Josiášova, krále judského, první rok Nabuchodonosora, krále babylonského,


text:
kterou promluvil Jeremiáš prorok ke všemu lidu judskému a ke všemu obyvatelstvu jerusalemskému. Řekl:


text:
Od třináctého léta Josiáše, syna Ammonova, krále judského, až do dneška, tedy dvacet tři roky, mluví ke mně Hospodin a já mluvím k vám ustavičně a usilovně, ale neposlouchali jste.


text:
Hospodin posílal ustavičně a usilovně k vám všecky své služebníky, proroky, ale neposlouchali jste, aniž jste nachýlili svých uší, abyste slyšeli,


text:
když řekl: Vraťte se každý od své cesty zlé, a od prašpatných myšlení svých, i budete bydliti v zemi, kterou dal Hospodin vám i otcům vašim, od věků až na věky.


text:
Nechoďte za bohy cizími, abyste sloužili jim a klaněli se jim; a mne ke hněvu nepopouzejte díly svých rukou, i neučiním vám nic zlého.


text:
Ale neuposlechli jste mne, praví Hospodin, abyste ke hněvu mne popuzovali díly svých rukou na své neštěstí.


text:
aj, já vezmu, pošlu všecky severní národy, dí Hospodin, a Nabuchodonosora, krále babylonského, služebníka svého, a přivedu je na tuto zemi, na její obyvatele a na všechny národy, kteří vůkol ní jsou; i zbiji je a učiním, že budou na úžas a na posměch věčnou pouští.


text:
A zahladím mezi nimi hlas radosti, hlas veselí, hlas ženicha, hlas nevěsty, hřmot žernova i světlo lamp.


text:
Všecka tato země bude pouští, bude na úžas, a sloužiti budou všichni národové tito králi babylonskému sedmdesát let.


text:
Když pak se naplní sedmdesáte let, navštívím na králi babylonském a na tom národu, dí Hospodin, nepravost jejich, to jest na zemi Chaldejské, a učiním z ní věčnou poušť.


text:
A splním na té zemi všecka svá slova, kterými jsem jí hrozil, všecko, co psáno jest v této knize, co prorokoval Jeremiáš proti všem národům;


text:
neboť sloužiti budou národům početným a velikým králům; odplatím jim podle skutků jejich, podle činů rukou jejich.


text:
Neboť takto dí Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Vezmi tento kalich vína hněvu z ruky mé a dej píti z něho všem národům, k nimž já tebe pošlu.


text:
Jerusalemu, judským městům, králům a činovníkům jejich, abych učinil z nich poušť na úžas, na posměch a na kletbu – jak tomu dnes jest – 


text:
jakož i veškeré směsici národů; všem králům země Ausitis, všem králům země Filištínské, také Askalonu, Gazy, Akkaronu, jakož i zbytku Azoťanů,


text:
všem králům severním, ať jsou blízko sebe nebo daleko, vůbec všem královstvím země, která jsou na jejím povrchu; král pak Sesach píti bude po nich.


text:
A řekneš jim: Toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Pijte, opijte se, zvracejte, padejte a nevstávejte pro meč, který já pošlu mezi vás!


text:
A kdyby nechtěli přijmouti kalichu z tvé ruky, aby pili, řekneš jim: Toto praví Hospodin zástupů: Musíte píti!


text:
Neboť hle, ve městě, které má jméno mé, počne mé trápení, a vy byste měli zůstati bez úhony a bez pomsty? Nebudete bez pomsty! Neboť meč já zavolám na všecky obyvatele země, praví Hospodin zástupů.


text:
Ty pak prorokuj jim všecky tyto věci; rci jim: Hospodin s výsosti řve, ze svého svatého příbytku vydává hlas; ryčně řve nad svou pastvinou; píseň radosti, jako když bývá šlapáno víno, zníti bude proti všem obyvatelům země.


text:
Až ke krajům země dochází hluk; neboť Hospodin soud má s národy, soudí se s každým, kdo tělo má; bezbožné vydám pod meč, dí Hospodin.


text:
Toto praví Hospodin zástupů: Aj, trápení vychází z národa na národ, a vichřice veliká se zdvíhá od končin země.


text:
Budou pak zbití od Hospodina ten den ležeti od konce do konce země, nebudou oplakáváni, nebudou sbíráni ani pochovávám; jako hnůj na povrchu země ležeti budou.


text:
Kvilte, pastýři, a křičte, posypte se popelem, vůdcové stáda! Neboť vypršely dny vaše, abyste zbiti, a rozptýleni byli, abyste padali jako jemné nádoby.


text:
Opustil jako lev svůj příbytek : ano, v poušť jest obrácena země jejich pro meč hubitele, pro roztrpčený hněv Hospodinův.


text:
„Toto praví Hospodin: Stůj v nádvoří domu Hospodinova, a mluv ke všem městům judským, ze kterých přicházejí (lidé), aby se klaněli v domě Hospodinově, všecky řeči, kteréž já přikázal jsem tobě, abys mluvil k nim; neujímej (ani) slova;


text:
snad poslechnou, a obrátí se každý od své cesty zlé, i upustím od zla, kterým hodlám je stihnouti pro zlobu snah jejich.


text:
Rci jim: Toto praví Hospodin: Neuposlechnete-li mne, abyste chodili v zákoně mém, který jsem dal vám,


text:
abyste poslouchali řeči služebníků mých proroků, které já k vám ustavičně usilovně posílám, kterých však neposloucháte:


text:
Když pak Jeremiáš domluvil vše, co byl přikázal mu Hospodin, aby řekl všemu lidu, jali jej kněží, proroci a veškeren lid křičíce: „Ať umře, ať umře!


text:
Proč prorokoval ve jménu Hospodinově řka: Jako Silo bude dům tento, a město zpustne, že nebude v něm obyvatele!" A všecek lid shrnul se proti Jeremiášovi v domě Hospodinově.


text:
Když to uslyšeli judští činovníci, odebrali se z domu královského do domu Hospodinova, a posadili se (k soudu) u dveří nové brány domu Hospodinova.


text:
I pravili kněží a proroci k činovníkům a ke všemu lidu: „Tento muž zasluhuje, aby odsouzen byl na smrt, neboť prorokoval proti tomuto městu, jak jste slyšeli na své uši."


text:
Jeremiáš ,řekl [všem] činovníkům a všemu lidu: „Hospodin poslal mne, abych prorokoval proti domu tomuto a proti městu tomuto všecka slova, která jste slyšeli.


text:
Protož nyní napravte své mravy, své snahy, a poslouchejte hlasu Hospodina, Boha svého; i upustí Hospodin ode zla, kterým hrozil vám.


text:
vězte však a poznejte, že zabijete-li mne, krví nevinnou zatížíte sami sebe, toto město i obyvatelstvo jeho, neboť v pravdě poslal mne Hospodin k vám, abych mluvil v uši vaše všecka tato slova."


text:
I řekli činovníci a všecek lid kněžím a prorokům: „Tento muž nezasluhuje, aby byl odsouzen na smrt, poněvadž ve jménu Hospodina, Boha našeho, nám mluvil."


text:
Micheáš Morasťan byl prorokem za dnů Ezechiáše, krále judského, a pravil všemu judskému lidu: Toto praví Hospodin zástupů: „Sion jako pole orán bude, z Jerusalema hromada kamení bude, a z hory domu Hospodinova lesnatá výšina!"


text:
Zdali (proto) na smrt odsoudil ho Ezechiáš, král judský, a všecek Juda? Zdali nebáli se Hospodina a neprosili ho za milost, i upustil Hospodin od zlého, kterým byl jim hrozil? My pak chtěli bychom dopustiti se velikého zla na svou škodu?"


text:
Prorokoval také ve jménu Hospodinově Uriáš, syn Semejův z Kariatiarimu; prorokoval proti městu tomuto i proti zemi této totéž co Jeremiáš.


text:
Když Joakim král a všichni důstojníci i činovníci jeho slova ta uslyšeli, král chtěl dáti jej usmrtiti. Uriáš, dověděv se o tom, bál se, i utekl a uchýlil se do Egypta.


text:
I vyvedli Uriáše z Egypta, a přivedli jej ke králi Joakimovi; (ten) dal ho popraviti mečem a mrtvolu jeho vhoditi do hrobu obecného lidu.


text:
a pošli je králi Edomskému, králi Moabskému, králi synů Ammonových, králi Tyrskému, a králi Sidonskému po poslech, kteří přišli do Jerusalema k Sedekiášovi, králi judskému.


text:
Přikaž jim, aby řekli svým pánům: Toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Toto povíte svým pánům:


text:
Já jsem učinil zemi, lidi i zvířata, cokoliv jich na povrchu země jest, mocí svou velikou a ramenem svým vztaženým, a dal jsem ji komu bylo mi libo.


text:
Nyní pak dal jsem já všecky země tyto do rukou Nabuchodonosora, krále babylonského, služebníka svého; nadto i polní zvěř dal jsem jemu, aby mu sloužila.


text:
[Všichni národové budou podrobeni jemu, synu i vnuku jeho, dokud nepřijde čas země jeho i jeho samého, kdy podrobí si ho mnozí národové a velicí králové].


text:
Národ pak a království, [které by nechtělo se poddati Nabuchodonosorovi, králi babylonskému,] a kdokoliv by nechtěl skloniti hrdla svého pod jho krále babylonského – mečem, hladem a morem navštívím ten národ, dí Hospodin, dokud ho neshladím jeho rukou.


text:
Protož vy neposlouchejte: proroků svých, hadačů, snářů, ptakopravců a kouzelníků, kteří praví vám: „Nebudete sloužiti králi babylonskému,"


text:
Národu však, který poddá šíji svou pod jho krále babylonského, a sloužiti bude jemu, toho nechám v zemi jeho, dí Hospodin, i bude ji vzdělávati a sídliti v ní.


text:
Také Sedekiášovi, králi judskému, mluvil jsem tak; řekl jsem: Poddejte šíje své pod jho krále babylonského a služte jemu i lidu jeho. a budete živi.


text:
Proč měli byste zemříti, ty a lid tvůj mečem, hladem i morem, jak hrozil Hospodin národu, který by nechtěl podrobiti se králi babylonskému?


text:
Neposlouchejte slov proroků, kteří vám říkají: „Nebudete sloužiti králi babylonskému," neboť oni mluví vám lež.


text:
Neboť neposlal jsem jich, dí Hospodin, a oni prorokují ve jménu mém lživě, aby vás vyvrhli, abyste zahynuli vy i proroci, kteří vám prorokují.


text:
Ke kněžím pak a k lidu tomuto mluvil jsem takto: Toto praví Hospodin: Neposlouchejte slov svých proroků, kteří prorokují vám říkajíce: „Aj, nářadí (domu) Hospodinova navráceno bude z Babylona [již brzo]," neboť lež vám prorokují.


text:
[Protož neposlouchejte jich, ale podrobte se králi babylonskému, abyste živi byli. Proč dělati z tohoto města poušť?]


text:
A jsou-li to proroci, a mají-li slovo Hospodinovo, nechať vyprosí u Hospodina zástupů, aby nepřišlo nářadí, které zbývá V domě Hospodinově, v domě krále judského a v Jerusalemě, do Babylona.


text:
Neboť toto praví Hospodin zástupů o [sloupech, o moři o podstavcích a] ostatním nářadí, které zbývá v tomto městě,


text:
jehož nepobral Nabuchodonosor, král babylonský, když odváděl do zajetí Jechoniáše, syna Joakimova, krále judského, z Jerusalema do Babylona, jej a všecky přední Judovce i Jerusalemany.


text:
[Ano, toto dí Hospodin zástupů, Bůh Israelův o nářadí, které zbývá v domě Hospodinově, v domě krále judského a v Jerusalemě:]


text:
Do Babylona přeneseno bude [a tam zůstane, až do dne, kdy si pro ně přijdu], dí Hospodin, [a rozkáži je zase přinésti a navrátiti na toto místo].


text:
Toho léta, na počátku kralování Sedekiáše, krále judského, čtvrtého léta, pátého měsíce, řekl mi Hananiáš, syn Azurův, prorok z Gabaonu, v domě Hospodinově před kněžími i přede vším lidem toto:


text:
Ještě dvě léta a dám zase, přinésti na toto místo všecko nářadí domu Hospodinova, které byl pobral Nabuchodonosor, král babylonský, s tohoto místa, a přenesl je do Babylona.


text:
Jechoniáše pak, syna Joakimova, krále judského, a všecky judské zajatce, kteří se dostali do Babylona, přivedu já nazpět na toto místo, dí Hospodin, neboť zlomím jho krále babylonského."


text:
Tu řekl Jeremiáš prorok Hananiášovi prorokovi před očima knězi a před očima všeho lidu, který stál v domě Hospodinově:


text:
[Řekl tedy Jeremiáš prorok:] „Amen! Učiniž tak Hospodin! Splniž Hospodin tvá slova, která jsi prorokoval, aby zase přineseno bylo nářadí do domu Hospodinova, a všichni zajatci z Babylona na toto místo.


text:
Proroci, kteří byli přede mnou a před tebou, od počátku, prorokovali proti mnohým zemím a proti velikým královstvím válku, soužení a hlad.


text:
Prorok (však), který prorokuje štěstí – když se splní slovo jeho, pozná se prorok, kterého poslal opravdu Hospodin!


text:
Pravil pak Hananiáš přede vším lidem: „Toto praví Hospodin: Takť polámu jho [Nabuchodonosora], krále babylonského, [po dvou letech] (a strhnu je) s hrdla všech národů." I odešel Jeremiáš prorok svou cestou.


text:
Avšak Hospodin oslovil Jeremiáše, když byl prorok Hananiáš polámal (a strhl) jho s hrdla Jeremiáše proroka, a řekl:


text:
Jdi a rci Hananiášovi : „Toto praví Hospodin: Jho dřevěné jsi polámal, ale udělej místo něho jho železné!


text:
Neboť toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Jho železné položím na šíji všech [těchto] národů, aby sloužili Nabuchodonosorovi, králi babylonskému, [a (také) mu sloužiti budou; nadto i zvířata polní mu dám.]"


text:
Jeremiáš pak prorok řekl Hananiášovi prorokovi toto: „Slyš, Hananiáši! Neposlal tebe Hospodin; ale ty jsi svedl tento lid, aby se spoléhal na lež!


text:
Protož toto praví Hospodin: Hle, já pošlu tebe se světa: tohoto roku zemřeš; neboť jsi mluvil proti Hospodinu!"


text:
Takto zněl list, který poslal Jeremiáš prorok z Jerusalema zbývajícím starším zajatců, kněžím, prorokům a všemu lidu, který byl převedl Nabuchodonosor z Jerusalema do Babylona,


text:
když byl vyšel Jechoniáš král, královna (matka), dvořenínové, činovníci judští i jerusalemští, kováři a zámečníci z Jerusalema.


text:
(Poslal jej) po Elasovi, synu Satanovu, a po Gamariášovi, synu Helkiášovu, které vypravil Sedekiáš, král judský k Nabuchodonosorovi, králi babylonskému, do Babylona: Zněl:


text:
Toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův všem zajatcům, které přestěhoval z Jerusalema do Babylona:


text:
Pojímejte ženy, a ploďte syny i dcery; dávejte synům svým ženy, a dcery své vdávejte za muže, ať rodí syny i dcery; množte se tam, a nedopusťte, aby vás ubylo!


text:
Pečujte o blaho města, do kterého jsem zastěhoval vás, a modlete se za ně k Hospodinu, neboť v blahu jeho bude blaze vám.


text:
Toto zajisté praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Ať se nedáte sváděti od proroků vašich, kteří jsou mezi vámi, nebo od vašich hadačů, a nepozorujte snů svých, které míváte!


text:
Neboť toto praví Hospodin: (Teprv) až se počne plniti v Babyloně sedmdesáte let, navštívím vás, a splním na vás slib svůj libý, že vás přivedu zase na toto místo.


text:
Neboť jsem si vědom toho, co zamýšlím s vámi, dí Hospodin, co zamýšlím pro vaše blaho a ne utrpení – dáti vám budoucnost plnou naděje.


text:
Dám se vám nalézti, dí Hospodin, přivedu zpět vaše zajatce, shromáždím vás ze všech národů a ze všech míst, kamkoliv jsem zahnal vás, dí Hospodin; učiním, byste se navrátili z místa, do kterého jsem vás zastěhoval.


text:
ano, toto praví Hospodin o králi, který sedí na trůně Davidově, a o všech obyvatelích tohoto města, o vašich bratřích, kteří neodešli s vámi do zajetí.


text:
Toto praví Hospodin zástupů: Aj, já pošlu na ně meč, hlad a mor; a učiním je jakoby fíky špatnými, jichž nebude lze jísti, jak budou špatné.


text:
Stíhati je budu mečem, hladem a morem; a vydám je v útisk všem královstvím světa, v kletbu, v úžas, v posměch i v pohanu všem národům, ke kterým jsem já je vyvrhl,


text:
protože neposlechli slov mých, dí Hospodin, která jsem jim vzkázal po svých služebnících, po prorocích: ustavičně jsem je posílal, a neposlechli jste jich, dí Hospodin.


text:
Toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův o Achabovi, synu Koliášovu a o Sedekiášovi, synu Maasiášovu, kteří prorokují vám ve jménu mém lživě: Aj, já vydám je v ruce Nabuchodonosora, krále babylonského, aby je popraviti dal před vašima očima.


text:
A všichni zajatci judští, kteří jsou v Babyloně, budou jich používati ke kletbě říkajíce: Nechat učiní tobě Hospodin jako Sedekiášovi a jako Achabovi, které smažil král babylonský na ohni,


text:
protože spáchali bezbožnost v Israeli cizoloživše se ženami svých přátel, a mluvili slova lživá ve jménu mém, čehož jsem nepřikázal jim; já jsem soudce i svědek, dí Hospodin.


text:
Toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Proto žes poslal jménem svým list [všemu lidu, který jest v Jerusalemě, a] Sofoniášovi, synu Maasiášovu knězi [, jakož i všem kněžím] tohoto znění:


text:
„Hospodin ustanovil tě za kněze místo kněze Jojady, abys dozíral v domě Hospodinově na každého muže duchem nadšeného a prorokujícího, abys jej vsadil do klády a do vazby.


text:
Vždyť i nám do Babylona vzkázal: Dlouho to bude. . . Stavějte domy, a bydlete (v nich); štěpujte zahrady, a jezte ovoce jejich."


text:
Vzkaž všem zajatcům: Toto praví Hospodin Semejášovi Nehelamskému: Protože prorokoval vám Semejáš, a já jsem ho neposlal; a že vás přiměl, abyste doufali v lež,


text:
proto praví Hospodin toto: Aj, já navštívím Semejáše Nehelamského i potomstvo jeho; nebude míti nikoho, kdo by sídlil mezi tímto lidem, aby uzřel dobro, které zjednám já lidu svému, dí Hospodin, neboť vzpouru hlásal proti Hospodinu.


text:
Neboť aj, přijdou dni, dí Hospodin, kdy obrátím osud lidu mého israelského a judského, dí Hospodin: uvedu je zpět do země, kterou jsem dal otcům jejich a budou jí vlásti.


text:
Ptejte se a vizte, rodívá-li samec? Proč tedy vidím každého muže, an má ruku na bedrech svých jako rodící žena, a proč mění se všecky tváře v (smrtelnou) bledost?


text:
Běda, nebo veliký jest den ten, aniž podobného má sobě. Je to čas soužení pro Jakoba, ale bude z něho vysvobozen.


text:
V den ten stane se toto: – praví Hospodin zástupů. – Polámu jho jeho, (srazím je) s hrdla tvého, a svazky jeho roztrhám! Nebudou již nad nimi vlásti cizáci;


text:
Protož ty neboj se, služebníče můj Jakobe, dí Hospodin, a nestrachuj se, Israeli! Neboť aj, já vysvobodím tebe z daleké země, a tvé potomstvo ze země zajetí jeho; i vrátí se Jakob, aby požíval pokoje, vším blahem bude oplývati, a nebude, koho by se strachoval.


text:
Neboť já jsem s tebou, dí Hospodin, abych tě vysvobodil; neboť učiním konec všem národům, mezi které rozprášil jsem tebe; ale tobě neučiním konce, nýbrž potrestám tě podle práva, abys nezdál se sobě bez viny býti.


text:
Všichni milovníci tvoji na tebe zapomněli, o tebe se nestarají! Neboť ranou nepřítele udeřil jsem tebe, trestem ukrutným, pro množství tvých nepravostí, protože ztvrdly tvoje hříchy.


text:
Co křičíš pro své poranění? Nezhojitelná je bolest tvoje? Pro množství tvé nepravosti, pro tvrdé hříchy tvé naložil jsem tak s tebou.


text:
Ale všichni, kteří hltají tebe, pohlceni budou; všichni nepřátelé tvoji do zajetí odvedeni budou; kteří tě hubí, pohubeni budou, a všecky loupežníky tvoje dám v loupež.


text:
Neboť obváži tvou ránu, z poranění tvých tě vyhojím, dí Hospodin, protože tě, Sione, „zapuzenou" nazývají říkajíce: „Toť jest ta, o kterou nikdo se nestará."


text:
Toto praví Hospodin: Aj, já obrátím osud stanů Jakobových, nad příbytky jeho slituji se, i bude město vystavěno na své výšině, a chrám podle řádu svého založen bude.


text:
A vycházet bude z nich chvalozpěv a hlas jásajících. Rozmnožím je, a nebude jich; oslavím je a nebudou neváženi.


text:
Synové jeho budou jako na počátku, shromáždění jeho přede mnou setrvá, a navštívím všecky, kteří jej sužují.


text:
Vévoda jeho (vzejde) z něho, a kníže ze středu jeho vyveden bude. Dovolím, aby se přiblížil ke mně, i přistoupí ke mně. Neboť kdo by odvážil se přiblížit se ke mně? dí Hospodin.


text:
Neodvrátíť rozhořčeného hněvu Hospodin, dokud nevykoná, dokud nesplní záměrů srdce svého. Za posledních dnů porozumíte tomu.


text:
Toto praví Hospodin: Nalezl milost na poušti lid, který byl ušetřen meče! Israel se odebral na místo svého odpočinku;


text:
zdaleka ukázal se jemu Hospodin. Ano, láskou věčnou miloval jsem tebe, proto jsem zachoval tobě smilování.


text:
Zase budu tě stavět, i budeš vystavěna, Israelova panno! Budeš se zase zdobiti bubínky svými, a vycházeti v reji jásajících.


text:
Budeš zase štěpovati vinice na horách Samařských; štěpovati budou štěpující a sbírati víno, až přijde čas.


text:
Neboť bude den, kdy volati . budou strážní na pohoří Efraimském: „Vstaňme a vystupme na Sion k Hospodinu, Bohu svému!"


text:
Neboť toto praví Hospodin: Plesejte, veselte se z Jakoba, jásejte z. prvního národa; zvučte a zpívejte řkouce: Spasil Hospodin lid svůj, zbytky z Israele!


text:
Aj, já přivedu je nazpět ze severní země, shromáždím je od končin země; slepí a kulhaví budou mezi nimi, těhotné s nimi, i ženy, jež nedávno slehly; zástup veliký bude těch, kteří sem se vrátí!


text:
S pláčem přijdou, a v milosrdenství zase je přivedu; přivedu je přes potoky vod přímou cestou, na které neklopýtnou. Neboť stal jsem se Israelovi otcem, a Efraim jest můj prvorozenec!


text:
Slyšte slovo Páně, národové, a zvěstujte je na ostrovech dálných; rcete: Který rozptýlil Israele, ten shromáždí jej, a bude hlídat ho jako pastýř své stádo.


text:
I přijdou a budou jásat na hoře Sion, sběhnou se k dobrodiním Hospodinovým, k obilí a vínu, a k oleji, jakož i k dorostu bravu a skotu; duše jejich bude jak svlažená zahrada, a nebude jim třeba dále strádat.


text:
Tehdy bude se veseliti panna rejem, také jinoši a s nimi starci. Obrátím kvílení jejich v radost, potěším a rozveselím je z bolesti jejich.


text:
Toto praví Hospodin: Hlas nářku, žalosti a pláče slyšeti jest na výšině: Rachel pláče nad svými syny, nechce se potěšit nad nimi, protože jich není.


text:
(Avšak) toto praví Hospodin: Ať přestane hlas tvůj plakat a tvé oči slzet! Neboť dostane se ti odměny za tvou námahu, dí Hospodin, navrátí se z nepřátelské země.


text:
Slyším dobře Efraima v zajetí: (Lká:) „Potrestals mne, byl jsem potrestán, jako býček prve nekrocený; přiveď mne zpět a já přijdu zpět, neboť tys Hospodin, Bůh můj.


text:
Neboť když jsi mne obrátil, činil jsem pokání, a když jsi mne poučil, udeřil jsem se do kyčle. Zahanben jsem a červenám se, neboť pykám za hanbu mládí svého."


text:
Jest mi Efraim syn (tak) milý a dítě rozkošné? Neboť kdykoliv mu hrozím, ještě na něj pamatuji. Proto rmoutí se mé nitro nad ním; smiluji, smiluji se nad ním, dí Hospodin.


text:
Nastav sobě sloupů, naklad sobě znamení, pozor měj na cestu, na stezku, kterou jsi šla! Vrať se, Israelova panno, vrať se do těchto měst svých!


text:
Dokud budeš pro rozkoš otálet, toulavá dcero? Neboť stvořil Hospodin na zemi věc novou: žena obklíčí muže!


text:
Toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Budou zase říkati tato slova v zemi Judově a v městech jeho, až obrátím jejich osud: „Požehnej tobě, Hospodin, příbytku spravedlnosti, svatá horo!"


text:
A jako jsem bděl nad nimi, abych je plenil a bořil a rozptýlil a hubil a trápil: tak budu nad nimi bdíti, abych je stavěl a štípil, dí Hospodin.


text:
ne jako byla smlouva, kterou jsem učinil s otci jejich, tehdy, když jsem je za ruku vzal, abych je vyvedl z Egyptské země, smlouva, kterou oni zrušili, ačkoli já jsem byl pán jejich, dí Hospodin.


text:
Ale tato smlouva, kterou učiním s domem Israelovým po těch dnech, dí Hospodin: Vložím zákon svůj do jejich útrob, a do srdce jim jej napíši; a budu jejich Bohem, a oni budou mým lidem!


text:
A nebude již učiti druh druha, bratr bratra: „Poznej Hospodina!" Neboť všichni poznají mne od nejmenšího z nich do největšího, dí Hospodin; neboť milostiv budu nepravosti jejich, a na hřích jejich již nevzpomenu.


text:
Toto praví Hospodin, který ustanovil slunce za světlo denní, pořádek měsíce a hvězd za světlo noční, který bouří moře, že hučí vlny jeho, „Hospodin zástupů" jest jméno jeho.


text:
Přestanou-li tyto řády přede mnou, dí Hospodin, přestane i potomstvo Israelovo býti národem přede mnou na věky.


text:
Toto praví Hospodin: Bude-li možno nebesa změřiti nahoře, nebo vyšetřit základy země dole: zavrhu i já všecko potomstvo Israelovo pro vše, co činili, dí Hospodin.


text:
A celé údolí mrtvol a popela, a všecko území [smrti] až ku potoku Kedron, až k rohu Koňské brány na východ zasvěceno bude Hospodinu; nebude již vypleněno a nebude zkaženo na věky!


text:
Slova, kterých se dostalo Jeremiášovi od Hospodina léta desátého Sedekiáše, krále judského; byl to osmnáctý rok Nabuchodonosorův.


text:
Vojsko krále babylonského tehdy obléhalo Jerusalem, a prorok Jeremiáš byl zavřen ve střeženém dvoře, který byl v domě krále judského.


text:
Sedekiáš, král judský, byl dal jej zavříti řka: Proč prorokuješ říkaje: Toto praví Hospodin: „Aj, já dám toto město v ruce krále babylonského, a dobude ho:


text:
Sedekiáš, král judský, neuteče z ruky Chaldejských, ale vydán bude v ruce krále babylonského, i bude mluviti s ním ústy v ústa, a uzří ho očima v oči.


text:
Do Babylona povede Sedekiáše, a tam bude, dokud ho nenavštívím, dí Hospodin. A budete-li bojovati proti Chaldejským, žádného štěstí míti nebudete."


text:
„Aj, Hanameel, syn Selluma, tvého strýce, přijde k tobě a řekne: Kup si mé pole, které jest v Anatotu, neboť máš, jakožto příbuzný, předkupní právo na ně."


text:
I přišel ke mně Hanameel, syn strýce mého, podle slova Hospodinova, do střeženého dvora, a řekl mně: „Uvaž se v držbu mého pole, které jest v Anatotu, v území Benjaminově, neboť ty máš právo dědické i předkupní na ně, ježto jsi příbuzný." Tu jsem porozuměl, že to bylo (opravdu) slovo Hospodinovo.


text:
Koupil jsem tedy to pole od Hanameela, syna mého strýce, které jest v Anatotě, a odvážil jsem jemu sedmnáct lotů stříbra.


text:
A vzal jsem písemnou kupní smlouvu, opatřenou pečetí (to jest) smlouvu a ustanovení (její), (vzal jsem) také otevřený (její) opis,


text:
a dal jsem kupní ten list Baruchovi, synu Neriáše, syna Maasiášova, před očima Hanameela, syna strýce svého, před očima svědků, kteří byli podepsáni v listu koupě, a před očima všech Judovců, kteří dleli ve střeženém dvoře.


text:
Toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Vezmi tyto listy, tento list koupě, opatřený pečetí a ten list otevřený, a vlož je do hliněného pouzdra, aby se mohly dlouho zachovati.


text:
Neboť toto praví Hospodin zástupů, Bůh lsraelův: „Ještě budou kupovány domy, pole a vinice v této zemi!"


text:
Ach, Pane Bože! Aj, tys učinil nebe i zemi mocí svou velikou, vztaženým svým ramenem; tobě není nic těžkého.


text:
Ty, který činíš milosrdenství s tisíci, a odplacuješ nepravost otců do klína synů jejich po nich, nejsilnější, veliký a mocný, který sluješ „Hospodin zástupů",


text:
veliký v radě, nevystižitelný myšlením, jehožto oči otevřeny jsou na všecky cesty synů Adamových, abys odplatil každému podle cest jeho, a podle ovoce tužeb jeho;


text:
ty, který jsi činil divy a zázraky v zemi Egyptské (a) až do dneška (je činíš), jak na Israelitech, tak i na pohanech, a učinils jméno sobě, jak je dnes viděti.


text:
Vyvedls lid svůj, Israele, ze země Egyptské divý a zázraky, rukou mocnou, ramenem vztaženým, za veliké hrůzy;


text:
a dals jim tuto zemi, kterou že jim dáš otcům jejich přísahou ses zavázal, zemi tekoucí mlékem a medem.


text:
I vešli a zabrali ji, ale neposlouchali hlasu tvého a v tvém zákoně nechodili; ničeho, co jsi přikázal jim činiti, nečinili, i přišlo jim všecko toto zlo.


text:
Aj, náspy vystavěny jsou proti městu, aby vzato bylo, a město dáno bude Chaldejským, kteří bojují proti němu mečem, hladem i morem; čímkoli jsi hrozil, stalo se, jak sám vidíš,


text:
a ty pravíš mi, Pane Bože: „Kup to pole za stříbro a osvědč to svědky!", ačkoliv jest již město dáno v ruce Chaldejských!


text:
Protož toto praví Hospodin: Aj, já dám toto město v ruce Chaldejských, v ruce krále babylonského: dobudou ho.


text:
Chaldejští, kteří bojují proti tomuto městu, přijdou, a spálí je ohněm; spálí je i domy, na jejichžto střechách obětovali (kadidlo) Baalovi a přinášeli oběti mokré bohům cizím, aby mne hněvali.


text:
Neboť synové Israelovi a synové Judovi ustavičně činili, co je zlé v mých očích od svého mládí; synové Israelovi, kteří ustavičně ke hněvu popouzeli mne dílem rukou svých, dí Hospodin.


text:
Ano, na hněv a na roztrpčení bylo mně toto město ode dne, kdy je vystavěli, až do dneška, kdy zmizí mi s očí


text:
pro zlobu synů Israelových a synů Judových, kterou páchali ke hněvu mne popouzejíce, oni i králové jejich, činovníci jejich, kněží jejich, proroci jejich, lid judský i obyvatelé Jerusalema.


text:
Obrátili se ke mně zády a ne tváří; když jsem je usilovně učil a cvičil, nechtěli poslouchati, aby se dali poučiti.


text:
A zřídili svatyni Baalovi v údolí Ben-Ennom, aby zasvěcovali syny a dcery své Molochovi; toho jsem jim nepřikázal; ani jsem nepomyslil, že by činili takovou ohavnost a ke hříchu přiváděli Judu.


text:
Nyní tedy toto praví Hospodin, Bůh Israelův, o tomto městě, o němž vy pravíte, že jest vydáno v ruce krále babylonského skrze meč, hlad a mor:


text:
Aj, já shromáždím je ze všech zemí, do kterých vyvrhl jsem je ve svém rozhořčení, ve svém roztrpčení a ve hněvu velikém, přivedu je zase na toto místo, a učiním, že tu budou sídliti bezpečně.


text:
Dám jim srdce jedno a cestu jednu, aby se mne báli po všecky dny, a dobře aby bylo jim i synům jejich po nich.


text:
Učiním s nimi smlouvu věčnou, že nepřestanu jim dobře činiti, a bázeň svou vložím do srdce jejich, aby neodstoupili ode mne.


text:
Bude mou radostí, když jim budu dobře činiti, a štípiti je budu v zemi této věrně, celým srdcem svým a celou duší svou.


text:
Neboť toto praví Hospodin: Jako jsem uvedl na ten lid všecko toto veliké zlo, tak uvedu na ně všecko dobro, které jim slibuji.


text:
A budou (zase) nabývati (koupí) polí v této zemi, o níž vy nyní pravíte, že pustá jest, ježto nezbylo člověka ni zvířete, a že dána jest v ruce Chaldejských.


text:
Pole za stříbro budou kupována, kupní smlouvy budou psány, pečetí opatřovány, svědci bráni, v území Benjaminově, v okolí Jerusalema, v městech judských, ve městech na horách i ve městech na rovinách, i ve městech, která jsou na jihu, neboť obrátím osud jejich, dí Hospodin.


text:
Neboť toto praví Hospodin, Bůh Israelův, o zbořených domech tohoto města, o domech judských králů, o náspech – také o meči


text:
těch, kteří přišli, aby bojovali s Chaldejskými – plných mrtvol lidí, které jsem pobil ve svém roztrpčení a hněvu, odvrátiv tvář svou od tohoto města pro všecku jeho zlobu.


text:
Aj, já dám na jejich ránu obvazek a náplast, a vyléčím je, a otevru jim požehnání pokoje a bezpečnosti.


text:
Očistím je ode všech nepravostí, kterými hřešili proti mně, milostiv budu všem nepravostem jejich, kterými se provinili proti mně, a pohrdli mnou.


text:
A bude mi to na slávu, na radost, na chválu a na zvelebení u všech národů země, kteří uslyší o všem dobru, kteréž já činím jim: užasnou se a zarazí se nad veškerým tím dobrem a nad veškerým blahem, které já jim působím.


text:
Toto praví Hospodin: Zase bude slyšeti na tomto místě, o kterém pravíte, že je pusté, ježto není tu člověka ni zvířete, ve městech judských a na ulicích jerusalemských, (ve městech,) jež jsou zpustlá, bez člověka, bez obyvatele, bez zvířete – 


text:
jásot radosti a jásot, veselí, jásot ženicha a jásot nevěsty, jásot volajících: „Oslavujte Hospodina zástupů, neboť dobrý jest Hospodin, neboť na věky (trvá) milosrdenství jeho!", (jásot) těch, kteří ponesou oběti díků do domu Hospodinova, neboť obnovím (tuto) zemi, že bude jako prve, dí Hospodin.


text:
Toto praví Hospodin zástupů: Bude zase na tomto místě pustém, bez člověka, bez zvířete, a ve všech městech jeho pastvisko pastýřů, kteří popřejí (tu) stádům odpočinku.


text:
Ve městech na horách, ve městech na rovině, i ve městech, která na jihu jsou, v území Benjaminově, i v městech judských půjdou zase stáda pod ruku počítajícího, dí Hospodin.


text:
V ty dny, za toho času učiním, aby vzrostl Davidovi kmen spravedlnosti; a konati bude právo a spravedlnost na zemi.


text:
Za dnů těch spásy dojde Juda a Jerusalem bydliti bude bezpečně; a toto jest jméno, kterým jej zváti budou: „Hospodin naše spravedlnost."


text:
Nikdy nebude, aby z kněží-levitů někdo přede mnou neobětoval celopalů, nezapaloval oběti, nezabíjel žertev po všecky dny!


text:
Toto praví Hospodin: Může-li býti zrušena má smlouva se dnem a má smlouva s nocí, aby nebývalo dne a noci svým časem:


text:
i má smlouva s Davidem, mým sluhou, bude moci zrušena býti, aby neměl (kdy) ze sebe syna, který by kraloval na jeho trůně, jakož i (má smlouva) s levity-kněžími, služebníky mými.


text:
Jako nemohou sečteny býti hvězdy nebeské, ani změřen býti písek mořský: tak rozmnožím potomstvo Davida, sluhy svého, a levity, své služebníky.


text:
Nepozoroval jsi, co tito lidé mluví: „Oba rody, které si Hospodin byl vyvolil, jsou zavrženy," (nepozorovals), že mým lidem pohrdají, jako by již nebyl národem v jejich očích?


text:
Toto praví Hospodin: Neučinil-li jsem smlouvy se dnem a s nocí, a nestanovil-li jsem zákonů nebi a zemi:


text:
zavrhu také potomstvo Jakoba a Davida, sluhy svého, že nebudu bráti z potomstva jeho panovníků nad potomstvem Abrahamovým, Isákovým a Jakobovým; neboť přivedu zpět jejich zajatce, smiluji se nad nimi.


text:
Hospodin oslovil Jeremiáše a řekl mu, když Nabuchodonosor, král babylonský, všecko vojsko jeho, i všecka království země, která byla pod mocí jeho, i všichni národové bojovali proti Jerusalemu a proti všem jeho městům:


text:
Toto praví Hospodin, Bůh Israelův: „Jdi a mluv k Sedekiášovi, králi judskému; rci mu: Toto praví Hospodin: Aj, já vydám toto město v ruce krále babylonského, a (ten) je vypálí ohněm.


text:
A ty neunikneš jeho ruce; ale dostižen, jat a v ruku jeho vydán budeš; uvidíš krále babylonského okem v oko, mluviti budeš s ním ústy v ústa, a půjdeš do Babylona.


text:
ale v pokoji umřeš, a jako pálili (vonidla při pohřbu) tvých otců, předešlých králů, kteří byli před tebou, tak budou páliti vonidla při pohřbu tvém, a „Běda, Pane!" . kvíliti budou nad tebou. Neboť toto slovo já jsem řekl, dí Hospodin."


text:
kdy vojsko krále babylonského bojovalo proti Jerusalemu a proti [všem] zbývajícím judským městům, proti Lachisi, a proti Azece; neboť zbývala z judských měst hrazených.


text:
Hospodin oslovil Jeremiáše, když byl král Sedekiáš učinil smlouvu se vším lidem v Jerusalemě a (když) byli ohlásili:


text:
„Každý ať propustí otroka svého, každý svou otrokyni, Hebrea i Hebrejku, na svobodu; a dokonce ať jich nedrží v otroctví, to jest Judovce, svého, bratra!"


text:
Tedy uposlechli všichni činovníci i všecek lid, kteří byli smlouvou (k tomu) se zavázali, a propustil každý otroka svého, každý svou otrokyni na svobodu, aniž jich ještě drželi v otroctví; uposlechli tedy a propustili (je).


text:
Poté však obrátili: přitáhli zpět své otroky a otrokyně, které byli propustili na svobodu, a porobili si je za otroky a otrokyně.


text:
„Toto praví Hospodin, Bůh Israelův: Já jsem učinil smlouvu s vašimi otci, tehdy, když jsem je vyvedl z Egyptské země, z (té) robotárny, a řekl jsem:


text:
„Když vyprší sedm let, propusť každý bratra svého, Hebrea, který se mu zaprodal; sloužiti bude tobě šest let, (poté) propustíš jej na svobodu!" Ale neposlechli mne otcové vaši, nepopřáli mi sluchu.


text:
Vy pak dnes jste se obrátili (sice), učinili jste, co jest správné v mých očích, že jste ohlásili svobodu, každý svému soukmenovci, a vešli jste ve smlouvu před mým obličejem v domě, který má jméno mé.


text:
Ale obrátili jste, a poskvrnili jste mé jméno: přivedli jste zase každý otroka a každý otrokyni svou, které jste byli propustili, aby byli svobodni a svémocni, a porobili jste si je, aby byli (zase) vašimi otroky a otrokyněmi.


text:
Pročež toto praví Hospodin: Vy jste mne neuposlechli, abyste ohlásili svobodu každý bratru, soukmenovci svému; aj, já ohlašuji vám, dí Hospodin, svobodu meče, moru a hladu; vydám vás na úžas všem královstvím země.


text:
A mužům, kteří přestoupili mou smlouvu, kteří nedodrželi slov smlouvy, kterými se byli před mou tváří zavázali, učiním (jako) býčku, kterého rozťali na dva díly, a prošli mezi nimi:


text:
činovníkům judským a činovníkům jerusalemským, komorníkům a kněžím, i všem lidem té země, kteří prošli mezi díly býčka.


text:
Vydám je v ruku nepřátel jejich, v ruku těch, kteří jim o život ukládají; i budou mrtvoly jejich za pokrm ptactvu nebeskému i zvířatům zemským.


text:
Sedekiáše pak, judského krále, i činovníky jeho, vydám v ruku nepřátel jejich, v ruku těch, kteří jim: o život ukládají, v ruku vojsk babylonského krále, která (nyní) odtáhla od vás.


text:
Aj, já přikáži, dí Hospodin, přivedu je zase k tomuto městu, i budou bojovati proti němu, dobudou ho, a vypálí je ohněm; města pak judská obrátím v pustinu, že budou liduprázdná.


text:
„Jdi ke společnosti Rechabovců, mluv k nim, uved je do domu Hospodinova, do jedné místnosti a dej jim píti vína!"


text:
I pojal jsem Jezoniáše, syna Jeremiáše, syna Habsaniášova, bratry jeho, všecky syny jeho i veškerou společnost Rechabovců,


text:
a uvedl jsem je do domu Hospodinova, do místnosti synů Hanana, syna Jegedeliášova, muže Božího, která byla podle místnosti činovníků, nad místností Maasiáše, syna Sellumova, který byl strážným nádvoří.


text:
A postaviv před příslušníky společnosti Rechabovců džbánky a číše, plné vína, řekl jsem jim: „Pijte víno!"


text:
Oni však odpověděli : „Nebudeme píti vína. Neboť Jonadab, syn Rechabův, otec náš, zakázal nám řka: „Nebudete píti vína vy, ani synové vaši, na věčné časy;


text:
ani domu stavěti nebudete, semene nebudete rozsívati, vinic nebudete štěpovati ani míti, ale ve stanech přebývati budete po všecky dny vaše, abyste živi byli dlouho na zemi, ve které jste hostmi."


text:
I poslechli jsme hlasu Jonadaba, syna Rechabova, otce našeho, ve všem, co přikázal nám; protož nepijeme vína po celý život my, ani ženy, ani synové naši, ani dcery naše;


text:
Když však vtrhl Nabuchodonosor, král babylonský, do naší země, řekli jsme (si): „Pojďte a vejděme do Jerusalema před vojskem Chaldejských, před vojskem země syrské," i zůstáváme v Jerusalemě."


text:
Toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Jdi a rci mužům judským a obyvatelům jerusalemským: „Což nepřijmete kázně, abyste poslouchali slov mých?" dí Hospodin.


text:
Tolik zmohly řeči Jonadaba, syna Rechabova, kterými přikázal svým stoupencům, aby nepili vína, že ho nepijí až do dneška, neboť poslušní byli příkazu svého otce; já však mluvil jsem k vám důrazně a ustavičně – a neuposlechli jste.


text:
Posílal jsem k vám ustavičně a usilovně všecky své služebníky, proroky, vzkazuje vám: „Obrať se každý od svých zlých mravů, napravte své snahy, nechoďte za cizími bohy a nectěte jich, i budete bydliti v zemi, kterou jsem dal vám i otcům vašim," ale nepopřáli jste mi sluchu, neposlechli jste mne!


text:
Ano, stoupenci Jonadaba, syna Rechabova, zachovali věrně přikázání otce svého, které byl jim dal – ale lid tento neuposlechl mne!


text:
Protož toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Aj, já přivedu na Judu a na všecky obyvatele jerusalemské všecko soužení, kterým jsem jim hrozil, protože mluvil jsem k nim, a neposlechli, volal jsem je a neodpověděli mi."


text:
Společnosti pak Rechabovců řekl Jeremiáš: Toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Že jste poslušní byli přikázání Jonadaba, otce svého, a šetřili jste všech jeho příkazů, a že jste činili vše, co vám uložil:


text:
protož toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: „Na věky nebude, aby někdo z rodu Jonadaba, syna Rechabova, nekonal službu přede mnou!"


text:
Vezmi závit, knihu a zapiš do ní všecka slova, která jsem mluvil tobě proti Israelovi a Judovi a proti všem národům, ode dne, kdy jsem počal mluviti tobě, ode dnů Josiášových až do dneška.


text:
Možno, že dům Judův, uslyše všecko zlo, které já hodlám jim učiniti, navrátí se každý od své zlé cesty, i budu milostiv nepravosti a hříchu jejich.


text:
Zavolal tedy Jeremiáš Barucha, syna Neriášova, a Baruch napsal z úst Jeremiášových všecky řeči Hospodinovy, které mluvil k němu, do závitu.


text:
Protož jdi ty, a čti ze závitu, do kterého jsi napsal z úst mých slova Hospodinova, aby je slyšel lid v domě Hospodinově v den postu, aby je slyšeli také všichni Judovci, kteří přicházejí z měst svých, budeš (je) čísti.


text:
Snad se obrátí modlitbou k. Hospodinu a odvrátí se každý od cesty své zlé, neboť veliké jest rozhořčení i hněv, ve. kterém hrozí Hospodin tomuto lidu.


text:
Baruch, syn Neriášův, učinil všecko, jak mu přikázal Jeremiáš prorok:, četl z onoho závitu řeči Hospodinovy v domě Hospodinově.


text:
Léta pátého Joakima, syna Josiášova, krále judského, měsíce devátého, vyhlásili půst před Hospodinem všemu lidu v Jerusalemě a všemu množství, které se bylo sešlo z judských měst do Jerusalema.


text:
Tu četl Baruch z knihy řeči Jeremiášovy v domě Hospodinově v místnosti Gamariáše, syna Safanova, písaře, v horním nádvoří u vchodu do nové brány domu Hospodinova, aby to všecek lid slyšel.


text:
sešel do domu královského, do místnosti písařovy, a aj, zasedali tam (právě) všichni činovníci: Elisama, písař, Dalajáš, syn Semejášův, Elnatan, syn Achoborův, Gamariáš, syn Safanův, Sedekiáš, syn Hananiášův, zkrátka všichni činovníci.


text:
Protož vzkázali všichni činovníci po Judim, synu Nataniáše, syna Selemiáše, syna Chusiova: „Vezmi knihu, ze které jsi lidu zřetelně předčítal a přijď (k nám)." Vzav tedy Baruch, syn Neriášův, knihu, přišel k nim.


text:
Když vše uslyšeli, hleděli s úžasem druh na druha, a řekli Baruchovi: „Musíme to všecko oznámiti králi.


text:
Baruch jim odpověděl: „Ústně mi předříkával, jako by četl všecky ty řeči, a já psal jsem je do knihy černidlem."


text:
I vešli ke králi do dvorany – knihu však uložili v místnosti Elisamy, písaře – a oznámili všecky ty věci králi (pozorně) poslouchajícímu.


text:
Král poslal Judiho pro knihu; ten ji vzal z místnosti Elisamy, písaře, a četl, an král se všemi činovníky, kteří stáli kolem krále, poslouchal.


text:
Kdykoli přečetl Judi tři nebo čtyři sloupce, odřízl je král písařovým nožíkem a hodil je do ohně, který byl v kamínkách, až byla spálena celá kniha ohněm v kamínkách.


text:
I když Elnatan, Dalajáš a Gamariáš naléhali důrazně na krále, aby nepálil té knihy, král jich neuposlechl,


text:
ale přikázal Jeremielovi, synu Amelechovu, Sarajášovi, synu Ezrielovu, a Selemiáši, synu Abdeelovu, aby jali Barucha, písaře, a Jeremiáše, proroka; ale skryl je Hospodin.


text:
Když spálil král knihu s řečmi, které byl sepsal Baruch z úst Jeremiášových, oslovil Hospodin proroka Jeremiáše a řekl:


text:
„Vezmi knihu jinou a napiš do ní všecky dřívější řeči, které byly v knize první, spálené od Joakima, judského krále.


text:
O Joakimovi pak, králi judském, řekneš: Toto praví Hospodin: Ty jsi spálil tu knihu řka: Proč jsi psal v ní a oznamovals: „Jistě přijde babylonský král, zkazí tuto zemi a učiní, že zmizí z ní člověk i zvíře?"


text:
Protož toto praví Hospodin proti Joakimovi, judskému králi: Nebude z něho, kdo by seděl na trůně Davidově; a mrtvola jeho pohozena bude na vedro přes den a na mráz přes noc.


text:
Navštívím na něm, na potomstvu jeho, i na služebnících jeho nepravosti jejich: uvedu na ně, na obyvatele jerusalemské i na Judovce, všecko zlo, kterým jsem jim hrozil, aniž mne poslechli."


text:
Jeremiáš tedy vzav knihu jinou, dal ji Baruchovi, synu Neriášovu, písaři, a ten vepsal do ní z úst Jeremiášových všecky řeči knihy té, kterou byl spálil Joakim, judský král, ohněm; a nad to byly přidány řeči, že jich bylo mnohem více nežli prve.


text:
Po Jechoniášovi, synu Joakimovu, stal se králem Sedekiáš, syn Josiášův; – Nabuchodonosor, král babylonský, ustanovil ho králem v Judsku, – 


text:
ale neposlouchal on, ani služebníci jeho, ani lid země slov Hospodinových, která mluvil skrze proroka Jeremiáše.


text:
I vzkázal král Sedekiáš po Juchalovi, synu Selemiášovu, a po knězi Sofoniášovi, synu Maasiášovu, Jeremiáši proroku: „Modli se za nás k Hospodinu, našemu Bohu!"


text:
Jeremiáš chodil svobodně mezi lidem, neboť ho nebyli ještě vsadili do žaláře. – Vojsko faraonovo vytáhlo (tehdy) z Egypta; Chaldejští, kteří byli oblehli Jerusalem, uslyševše zprávu o tom, odtrhli se od Jerusalema.


text:
Toto praví Hospodin, Bůh Israelův: Takto rcete králi judskému, který vás poslal ke mně, abyste se otázali mne: Aj, vojsko faraonovo, které vytáhlo vám na pomoc, vrátí se zase do své země, do Egypta.


text:
Toto praví Hospodin: Neklamejte se, myslíce si: „Odejdou, jistě odtáhnou od nás Chaldejští," neboť neodejdou!


text:
I kdybyste všecko vojsko. Chaldejských, kteří bojují proti vám, pobili a kdyby z nich zůstalo toliko několik raněných, povstane každý ze svého stanu a zapálí toto město ohněm.


text:
vyšel Jeremiáš z Jerusalema, by se odebral do území Benjaminova, aby uvázal se tam v držbu majetku svého před měšťany.


text:
Když však přišel ku bráně Benjaminské, tu strážný brány toho času, jménem Jeriáš, syn Selemiáše, syna Hananiášova, zadržel Jeremiáše proroka řka: „K Chaldejským utíkáš!"


text:
Jeremiáš odpověděl: „Lež je to! Neutíkám k Chaldejským." Jeriáš však nechtěl slyšeti, ale jal Jeremiáše a přivedl ho k činovníkům.


text:
Činovníci rozhněvali se pro tu věc na Jeremiáše, zbili ho a uvěznili ho v domě Jonatana písaře, jemuž svěřili dozor nad uvězněným.


text:
Sedekiáš král však poslal pro něho, vzal ho (k sobě) a tázal se ho tajně v domě svém, řka: „Řekl něco Hospodin?" Jeremiáš odpověděl: „Ano" a dodal: „V ruce krále babylonského vydán budeš!"


text:
A dále tázal se Jeremiáš krále Sedekiáše: „Čím jsem hřešil proti tobě nebo služebníkům tvým nebo lidu tvému, žes mne vsadil do žaláře?


text:
Kde jsou proroci vaši, kteří prorokovali vám a říkali: „Nepřijde král babylonský na vás a na zemi tuto!?"


text:
Nyní tedy slyš, pane můj králi! Buď platná prosba má před tebou, a neposílej mne zase do domu Jonatana písaře, abych tam neumřel."


text:
Přikázal tedy král Sedekiáš, aby zavřen byl Jeremiáš ve střeženém dvoře a každý den aby dána mu byla chlebová placka kromě zeleniny, dokud nebude ve městě všecek chléb stráven, I zůstal Jeremiáš ve střeženém dvoře.


text:
Safatiáš, syn Matanův, Gedeliáš, syn Fašurův, Juchal, syn Selemiášův a Fašur, syn Melchiášův slyšeli řeči, které Jeremiáš mluvil ke všemu lidu, říkaje:


text:
„Toto pravil Hospodin: Kdokoli zůstane zde ve městě, umře mečem nebo hladem nebo morem; ale kdo uteče k Chaldejským, bude živ, živ a zdráv.


text:
I řekli činovníci (výše jmenovaní) králi: „Prosíme, aby popraven byl tento člověk; neboť úmyslně oslabuje ruce bojujícího mužstva, které zůstalo v tomto městě i ruce všeho lidu mluvě k nim takové řeči; jistě nehledá tento člověk blaha lidu tomuto, ale neštěstí."


text:
Vzali tedy Jeremiáše a uvrhli ho do cisterny Melchiáše, syna Amelechova, která byla ve střeženém dvoře; spustili Jeremiáše po provazech do cisterny, ve které nebylo vody, nýbrž bahno; i zapadl Jeremiáš do bláta.


text:
Avšak Abdemelech, Etiopan, komorník v královském domě uslyšev, že vsadili Jeremiáše do cisterny – král zasedal (tehdy) v Benjaminské bráně – 


text:
„Pane můj králi, zlého činu se dopustili tito muži vším, cokoli spáchali proti Jeremiášovi proroku vsadivše ho do cisterny, aby tam umřel hladem, neboť není již chleba ve městě."


text:
Tu rozkázal král Abdemelechovi, Etiopanu: „Vezmi s sebou odtud třicet mužů a vytáhni Jeremiáše proroka z cisterny, prve než umře."


text:
Vzal tedy Abdemelech s sebou ty muže, všel do domu královského (do místnosti) pod skladištěm, nabral odtud starých hadrů a vetchých cárů a spustil je Jeremiášovi do cisterny po provazech.


text:
A řekl Abdemelech Etiopan Jeremiášovi: „Podlož si ty staré hadry a vetché cáry pod paže svých rukou, pod provazy!" Jeremiáš tak učinil,


text:
Král Sedekiáš poslal pro Jeremiáše proroka, vzal si ho ke třetím dveřím domu Hospodinova, a řekl král Jeremiášovi: „Já chci se tebe. na něco zeptati; netaj přede mnou nic!"


text:
Jeremiáš řekl Sedekiášovi: „Oznámím-li ti co, dáš mne popraviti; a dám-li tobě radu, neuposlechneš mne!"


text:
Tedy přisáhl král Sedekiáš Jeremiášovi tajně, řka: „Jakože živ jest Hospodin, který nám učinil tento život! Nedám tě zabíti a nevydám tě v ruce těchto lidí, kteří ti ukládají o život!"


text:
Řekl tedy Jeremiáš Sedekiášovi: „Toto pravil Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Skutečně-li vyjdeš k velitelům krále babylonského, živ budeš ty a toto město nebude vypáleno ohněm; zachován budeš ty i dům tvůj.


text:
Nevyjdeš-li však k velitelům krále babylonského, vydáno bude toto město v ruce Chaldejských, a vypálí je ohněm; ty pak neunikneš z ruky jejich."


text:
Král Sedekiáš pravil Jeremiášovi: „Mám obavy před Judovci, kteří utekli k Chaldejským, abych snad nebyl vydán v ruce jejich, i posmívali by se mi."


text:
Jeremiáš odpověděl: ,Nebudeš (jim) vydán. Uposlechni, prosím, hlasu Hospodinova, který mluví skrze mne k tobě, i bude dobře tobě a budeš živ.


text:
Aj, všecky ženy, které zbudou v domě judského krále, až vyvedeny budou k velitelům krále babylonského, řeknou: „Svedli tě a přemohli tě tvoji nejdůvěrnější přátelé! pohrouživše v bahno a bláto tvé nohy ukázali ti svá záda.


text:
Všecky tvé ženy i synové tvoji vyvedeni budou k Chaldejským; a neutečeš rukou jejich, ale rukou krále babylonského budeš jat a toto město vypálí ohněm."


text:
Kdyby se doslechli činovníci, že jsem s tebou mluvil, a kdyby přišli k tobě, žádajíce: „Oznam nám, cos mluvil s králem – netaj (toho) před námi, a nezabijeme tě – a co mluvil s tebou král?"


text:
řekneš jim: „Složil jsem já prosby své před králem, aby mne zase nekázal vésti do domu Jonatanova, abych tam neumřel."


text:
Když (skutečně) přišli všichni činovníci k Jeremiášovi a tázali se ho, mluvil k nim přesně, jak byl přikázal jemu král. I dali mu pokoj, neboť nebylo nic (dále) slyšeti.


text:
Léta devátého Sedekiáše, krále judského, měsíce desátého, přišel Nabuchodonosor, král babylonský s veškerým svým vojskem k Jerusalemu, a oblehli jej.


text:
Jedenáctého pak léta Sedekiášova, měsíce čtvrtého, pátého (dne tohoto) měsíce, bylo město prolomeno.


text:
I vtrhli tam všichni velitelé krále babylonského a obsadili prostřední bránu: Neregel, Sereser, Semegarnabu, Sarsachim, Rabsares, Neregel, Sereser, Rebmag a všichni ostatní důstojníci krále babylonského.


text:
Když je uzřel Sedekiáš, král judský a všechno mužstvo bojovníků, dali se na útěk; vyšli v noci z města po cestě k zahradě královské skrze bránu, která byla mezi zdmi a dali se na cestu k pustině.


text:
Vojsko Chaldejských hnalo se za nimi, dostihli Sedekiáše na rovině jerišské pustiny a javše ho, přivedli ho k Nabuchodonosorovi, králi babylonskému do Rebly, která jest v zemi Emat, a ten Vyřkl nad ním soud.


text:
Král Babylonský dal pobíti syny Sedekiášovy v Reble před očima jeho; také všecky urozené Judovce dal pobíti král babylonský.


text:
Ostatek lidu, který byl ve městě zůstal, i přeběhlíky, kteří byli k němu utekli, vůbec ostatní obecný lid, který byl zůstal, převedl Nabuzardan, velitel vojska, do Babylona.


text:
Něco však lidu chudého, kteří dokonce nic. neměli, zanechal Nabuzardan, velitel vojska, v zemi Judské a dal jim vinice a cisterny v ten den.


text:
Poslal tedy Nabuzardan, velitel vojska, Nabusezban, Rabsares, Neregel, Sereser, Rebmag, vůbec všichni přední krále babylonského


text:
poslali pro Jeremiáše, vzali ho ze střeženého dvora a dali ho Godoliášovi, synu Ahikama, syna Safanova, by si ho zavedl domů, aby mohl volně se pohybovati mezi lidem.


text:
Jdi a rci Abdemelechovi: Toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Aj, já splním řeči své na tomto městě na jeho zlo a ne dobro; před očima tvýma bude to v ten den.


text:
ano, jistě vysvobodím tebe, že nepadneš mečem, ale zachráníš svůj život, protožes doufal ve mne, dí Hospodin.


text:
Kterak oslovil Hospodin Jeremiáše, když ho byl propustil Nabuzardan, velitel vojska, z Ramy, (kde) ho zastal svázaného řetězy mezi všemi, kteří byli vedeni z Jerusalema a z Judska do zajetí do Babylona.


text:
a uvedl je Hospodin, učiniv, jak byl hrozil; protože jste hřešili proti Hospodinu, a neposlouchali jste jeho, stalo se vám to.


text:
Nyní tedy viz, rozvázal jsem tě dnes z řetězů, které máš na rukou; libo-li ti jíti se mnou do Babylona, pojď; budu ti věnovati všecku pozornost; není-li však libo tobě jíti se mnou do Babylona, zůstaň zde; aj, celá země je ti volná; co si vybereš, kam bude ti libo jíti, jdi;


text:
nemusíš jíti se mnou; můžeš zůstati u Godoliáše, syna Ahikama, syna Safanova, kterého král babylonský postavil v čelo judským městům; můžeš přebývati s ním mezi lidem; nebo jdi kamkoli je ti libo." Dal mu také velitel vojska pokrmy i (jiné) dary, a propustil ho.


text:
Jeremiáš pak přišel ke Godoliášovi, synu Ahikamovu do Masfy, a bydlil s ním mezi lidem, který byl v zemi ponechán.


text:
Všichni velitelé vojska, kteří byli se rozprchli po krajinách, oni i mužstvo jejich, když uslyšeli, že král babylonský ustanovil Godoliáše, syna Ahikamova, nad zemí a že mu podřídil muže, ženy i děti, a ty z chudiny země, kteří nebyli odvedeni do Babylona,


text:
přišli ke Godoliášovi do Masfy: Ismael, syn Nataniášův, Johanan a Jonatan, synové Kareovi, Sarajáš, syn Tanehumetův, synové Ofiovi, kteří byli z Netofy, a Jezoniáš, Maachan, oni i mužstvo jejich.


text:
I přisáhl Godoliáš, syn Ahikama, syna Safanova, jim i lidu jejich řka: „Nebojte se sloužiti Chaldejským; zůstaňte v zemi, buďte poddáni králi babylonskému, a dobře bude vám.


text:
Aj, já bydlím v Masfě, abych se zachoval podle rozkazu Chaldejských, kteří budou posíláni k nám; vy pak sbírejte víno, ovoce i olej a ukládejte (to) do svých nádob a zůstaňte ve městech svých, která si zaberete!"


text:
Také všichni Judovci, kteří byli v Moabsku, mezi Amoňany, v Edomsku a ve všech (jiných) krajinách, uslyševše, že babylonský král zůstavil zbytek (obyvatelstva) v Judsku, a že ustanovil nad nimi Godoliáše, syna Ahikama, syna Safanova,


text:
všichni Judovci, pravím, se všech míst, na která byli utekli, vrátili se, a přišli do země Judské ke Godoliášovi do Masfy; a nasbírali vína i ovoce velmi mnoho.


text:
Johanan pak, syn Kareův, i všichni vůdcové vojska, kteří se byli rozprchli po krajinách, přišli ke Godoliášovi do Masfy,


text:
a řekli mu: „Věz, že Baalis, král amonský, poslal Ismaela, syna Nataniášova, aby tě zabil!" Godoliáš, syn Ahikamův jim však nevěřil.


text:
I řekl Johanan syn Kareův tajně Godoliášovi v Masfě: „Půjdu a zabiji Ismaela, syna Nataniášova – nikdo o tom nezví – aby nezabil tebe, aby se nerozptýlili všichni Judovci, kteří se shromáždili k tobě, a zbytek Judovců aby nezahynul.


text:
Avšak Godoliáš, syn Ahikamův řekl Johananovi, synu Kareovu: „Nečiň toho; neboť křivou věc mluvíš o Ismaelovi!"


text:
Avšak sedmého měsíce přišel Ismael, syn Nataniáše, syna Elisamova, z potomstva královského a nejpřednější činovníci královští, (přišel) s desíti muži ke Godoliášovi, synu Ahikamovu do Masfy, a jedli tam v Masfě spolu.


text:
Tu povstal Ismael, syn Nataniášův, a deset mužů, kteří byli s ním, udeřili Godoliáše, syna Ahikama, syna Safanova mečem a zabili ho, toho, kterého byl král babylonský ustanovil nad zemí.


text:
Také všecky Judovce, kteří byli s Godoliášem v Masfě i Chaldejské, kteří tam právě byli, vojenské mužstvo pobil Ismael.


text:
přišli muži ze. Sichemu, ze Sila, ze Samaře – bylo jich osmdesát – s oholenými bradami, s roztrženými rouchy a ušpinění; měli s sebou dary a kadidlo, aby je obětovali v domě Hospodinově.


text:
Ismael, syn Nataniášův vyšel (z Masfy) jim vstříc; s pláčem kráčel a když se potkal s nimi, řekl jim: „Pojďte ke Godoliášovi, synu Ahikamovu!"


text:
Když pak přišli doprostřed města, pobil je Ismael, syn Nataniášův na kraji cisterny, on i mužstvo, které bylo s ním.


text:
Vyskytlo se však deset mužů mezi nimi, kteří řekli Ismaelovi: „Nezabíjej nás, neboť máme na poli (skryté) zásoby obilí, ječmene, oleje i medu." I ušetřil jich a nezabil jich s druhy jejich.


text:
Cisterna, do níž vmetal Ismael všecky mrtvoly mužů, které pobil pro Godoliáše jest ona, kterou byl udělal král Asa (za obrany) proti Baasovi, králi israelskému; tu naplnil Ismael, syn Nataniášův, zbitými.


text:
A všecky zbytky lidu, který byl v Masfě – dcery královské a všecek lid, který byl zůstal v Masfě – které byl podřídil Nabuzardan, velitel vojska, Godoliášovi, synu Ahikamovu, Ismael, syn Nataniášův vedl do zajetí, když se vydal na cestu, aby přešel k Amoňanům.


text:
Johanan, syn Kareův, a všichni vůdcové vojska, kteří byli s ním, uslyševše o všem zlu, které spáchal Ismael, syn Nataniášův,


text:
vzali všecko mužstvo, vytáhli do boje proti Ismaelovi, synu Nataniášovu, a střetli se s ním u velikého rybníka v Gabaonu.


text:
Když uzřel všecek lid, který byl s Ismaelem, Johanana, syna Kareova, a všecky vůdce vojska, kteří s ním byli, zaradoval se;


text:
veškeren lid, který vedl Ismael z Masfy do zajetí, obrátil se; obrátil se a přešel k Johananovi, synu Kareovu.


text:
Johanan tedy, syn Kareův, a všichni vůdcové vojska, kteří byli s ním, vzali všecek zbytek lidu, který byl do zajetí vedl z Masfy Ismael, syn Nataniášův, když byl zabil Godoliáše, syna Ahikamova, silné muže k boji, ženy, děti i komorníky, které byl vedl z Gabaonu,


text:
před Chaldejskými; báliť se jich, protože zabil Ismael, syn Nataniášův, Godoliáše, syna Ahikamova, kterého byl ustanovil král babylonský nad zemí Judskou.


text:
Všichni vůdcové vojska, Johanan, syn Kareův, Jezoniáš, syn Osaiášův, i ostatní lid od malého až do velikého přistoupili


text:
k proroku Jeremiášovi a řekli mu: „Vyslyš prosbu naši, a modli se za nás k Hospodinu, Bohu svému, za všecky tyto ostatky, neboť málo nás zůstalo z mnoha, jak na své oči vidíš;


text:
Prorok Jeremiáš jim řekl: „Vyslyším vás: vizte, já budu se modliti k Hospodinu, Bohu vašemu podle slov vašich. Všecko, cokoliv mi odpoví, oznámím vám; aniž co před vámi tajiti budu."


text:
Oni řekli Jeremiášovi: „Ať jest Hospodin proti nám svědkem pravdivým a věrným, nebudeme-li šetřiti každého slova, s nímž pošle tebe Hospodin, Bůh tvůj k nám.


text:
Ať bude dobré nebo zlé, hlasu Hospodina, Boha našeho, k němuž tě posíláme, poslechneme; aby nám, poslouchajícím hlasu Hospodina, Boha našeho, bylo dobře."


text:
I povolal Johanana, syna Kareova, a všecky vůdce vojska, kteří s ním byli, jakož i všecek lid od nejmenšího až do velikého,


text:
a řekl jim: „Toto praví Hospodin, Bůh Israelův, k němuž jste mne poslali, abych rozprostíral prosby vaše před obličejem jeho:


text:
Zůstanete-li klidně v této zemi, vystavím vás a nezbořím (již), vštípím a nevyplením; neboť mi dostačí zlo, které jsem učinil vám.


text:
Nebojte se krále babylonského, jehož vy bázlivci se strachujete; nebojte se ho, dí Hospodin, neboť já s vámi jsem, abych vás vysvobodil, vytrhl z ruky jeho.


text:
říkajíce: „Nikoli, ale do země Egyptské půjdeme, kde nebude nám patřiti na válku, poslouchati zvuku polnice, kde nebude nám trpěti hlad, a tam se usadíme":


text:
pak – nuže, slyšte slovo Hospodinovo, zbytky Judska! – Toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Upřete-li zraky své na Egypt, abyste šli tam, a vkročíte-li do něho, abyste tam bydlili:


text:
meč, kterého vy se bojíte, tam v zemi Egyptské vás postihne; a hlad, který vám působí starosti, přijde na vás v Egyptě, a tam zemřete.


text:
Všichni muži, kteří upírají zraky na Egypt, aby tam vkročili, a bydlili tam, zemrou mečem, hladem a morem; nikdo z nich nezůstane, nikdo neunikne zlu, které já uvedu na ně.


text:
Neboť toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Jako se rozpálil hněv můj a rozhořčenost má na obyvatele jerusalemské, tak se rozpálí roztrpčenost má na vás, když vejdete do Egypta, i budete na zaklínání, na úžas, na zlořečení a na potupu; a nikdy již neuzříte tohoto místa.


text:
Slovo Hospodinovo pro vás, ostatky Judska; Nechodíte do Egypta! Vězte, vězte – neb vám to dnes prohlašuji – 


text:
že jste sami sobě uškodili, když jste vy sami poslali mne k Hospodinu, Bohu našemu, řkouce: „Modli se za nás k Hospodinu, Bohu našemu, a vše, cokoliv tobě řekne Hospodin, Bůh náš, nám oznam, a učiníme.


text:
Oznámil jsem vám to tedy dnes, ale neposloucháte hlasu Hospodina, Boha našeho v žádné z těch věcí, pro které poslal mne k vám.


text:
Proto nyní vězte! Vězte, že mečem, hladem a morem pomřete v místě tom, do něhož chcete vkročiti, abyste bydlili tam!"


text:
Když Jeremiáš dokončil řeči k lidu, všecky řeči Hospodina, Boha jejich, které jim po něm vzkázal Hospodin, jejich Bůh, (když dokončil) všecka ta slova,


text:
řekl Azariáš, syn Osiášův a Johanan, syn Kareův, jakož i všichni ti zbujníci, řekli Jeremiášovi: „Lež mluvíš! Neposlalť tebe Hospodin Bůh náš, řka: Nevcházejte do Egypta, abyste tam bydlili!


text:
Ale Baruch, syn Neriášův, ponouká tě proti nám, aby vydal nás v ruce Chaldejských, aby nás pobili nebo odvedli do Babylona."


text:
Johanan, syn Kareův tedy, všichni vůdcové vojska a všecek lid neposlechli hlasu Hospodinova, by zůstali v zemi Judské,


text:
nýbrž Johanan, syn Kareův, a všichni vůdcové vojska, pojavše všecky zbytky Judovců, kteří ze všech národů, mezi něž prve byli se rozprchli, zase vrátili se do Judska, aby tam bydlili,


text:
muže, ženy, děti, královy dcery, všecky lidi, které byl zanechal Nabuzardan, velitel vojska, s Godoliášem, synem Ahikama, syna Safanova, (vzali) proroka Jeremiáše a Barucha, syna Neriášova,


text:
„Naber si do ruky velikých kamenů a schovej je ve skrýši, která jest pod cihlovou zdí v bráně domu faraonova v Tafnisu, před očima Judovců.


text:
A rci jim: Toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Aj, já pošlu, přivedu Nabuchodonosora, babylonského krále, svého služebníka, postavím trůn jeho na těchto kamenech, které jsem schoval; a on postaví stan svůj na nich.


text:
Přijda, pobije zemi Egyptskou; kdo (jest určen) na smrt, na smrt půjde; kdo do zajetí, do zajetí a kdo na meč, na meč.


text:
V chrámech egyptských bohů zapálí oheň, spálí je, do zajetí odvede je, a přioděje se zemí Egyptskou tak, jako se odívá pastýř svým pláštěm; a vytáhne odtud klidně.


text:
Hospodin oslovil skrze Jeremiáše všecky Judovce, kteří bydlili v zemi Egyptské, v Magdalu, v Tafnisu, v Memfisu a v zemi Fatures, a řekl (jim):


text:
Toto praví Hospodin, Bůh Israelův: Vy jste viděli všecko to zlo, které jsem uvedl na Jerusalem, a na všecka města judská – aj, pustá jsou podnes a liduprázdná – 


text:
pro zlobu, kterou páchali, aby mne ke hněvu popudili, chodíce, aby obětovali bohům cizím, aby ctili ty, jichž neznali ani oni, ani vy, ani otcové vaši.


text:
Posílal jsem k vám (sice) všecky své služebníky, proroky, ustavičně, důrazně vám vzkazuje: „Nečiňte takových ohavných věcí, které nenávidím",


text:
ale neposlechli, nepopřáli mi sluchu, aby se odvrátili od zlých skutků svých, aby neobětovali bohům cizím (kadidla).


text:
I vzplál můj hněv, mé rozhořčení, a rozpálil se ve městech judských a na ulicích jerusalemských, že obrácena jsou v poušť a prázdnotu, jak je dnes viděti.


text:
Nyní tedy toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Proč vy činíte zlo toto převeliké na svou vlastní škodu, aby z vás, z Judovců vyhynuli mužové i ženy, děti i kojenci, aby vám nic nezbylo,


text:
popouzejíce mne díly rukou svých, obětujíce (kadidlo) bohům cizím v Egyptské zemi, do níž jste vešli, abyste bydlili tam, abyste zahynuli a byli na zlořečení a na pohanu všem národům země?


text:
Zapomněli jste na nešlechetnosti otců svých, na nešlechetnosti králů judských, na nešlechetnosti manželek jejich, i na nešlechetnosti své i na nešlechetnosti manželek svých, které páchali v zemi Judské a v ulicích jerusalemských?


text:
Do dneška nejsou očištěni, nebojí se, nechodí v zákoně Hospodinově a v příkazech mých, které jsem předložil vám a otcům vašim.


text:
Pročež toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Aj, já obrátím tvář svou na vás ke zlému, a zahladím všecky Judovce.


text:
Vezmu judské zbytky, které upřely zraky své na Egypt, aby tam vkročily a bydlily tam; zahynou všichni v Egyptské zemi; padnou mečem a hladem; zahynou od nejmenšího do největšího, mečem a hladem pomrou; a budou na zaříkávání, na úžas, na kletbu a na potupu!


text:
A nebude, kdo by utekl nebo zbyl ze zbytků judských, z těch, kteří šli, aby pohostinu byli v zemi Egyptské, a kteří zdvíhají své duše k zemi Judské, aby se zase do ní navrátili a mohli tam bydlet, nebude kdo by se z nich vrátil; nenavrátí se kromě (několika) uprchlíků!


text:
Tu odpověděli Jeremiášovi všichni mužové, kteří věděli, že obětovaly (kadidlo) manželky jejich bohům cizím, i všecky ženy, kterých se sešlo veliké množství, i všecek lid přebývající v egyptské zemi Fatures, a řekli:


text:
ale (raději) splníme věrně každé slovo, kterým jsme slíbili, že budeme obětovati královně nebeské, že jí budeme podávati oběti mokré, jak jsme činívali my i otcové naši, i činovníci naši, ve městech judských i po ulicích jerusalemských, kdy jsme mívali do syta jídla, kdy dobře nám bývalo, kdy jsme zlého nevídali.


text:
Ale od toho času, jak jsme přestali obětovati (kadidlo) královně nebeské, a podávati jí oběti mokré, nedostatek trpíme ve všem, a mečem a hladem hyneme.


text:
A obětujeme-li královně nebeské (kadidlo), a podáváme-li jí oběti mokré – zdali bez (souhlasu) mužů svých děláme jí koláče, abychom ji uctili, a podáváme jí mokré oběti?


text:
„Ano, na obět, kterou jste obětovali ve městech judských a po ulicích jerusalemských, vy i otcové vaši, králové vaši, činovníci vaši, i lid země, na tu rozpomněl se Hospodin, ta mu vstoupila na mysl!


text:
Hospodin nemohl již snášeti zloby záměrů vašich, ohavností, které jste činili, i stala se země vaše pouští, na úžas a na zlořečení, takže není (v ní) obyvatele, jak je dnes viděti.


text:
Protože jste obětovali (kadidlo) modlám, a zhřešili jste Hospodinu, že jste neposlouchali hlasu Hospodinova, v zákoně jeho, v příkazech jeho, ve výrocích jeho že jste nechodili: proto přišly na vás tyto zlé věci, jak viděti dnes."


text:
Řekl pak Jeremiáš všemu lidu a všem ženám: „Slyšte slovo Hospodinovo, všichni Judovci, kteří jste v zemi Egyptské!


text:
Toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Vy i ženy vaše slibovali jste svými ústy – a rukama svýma jste to plnili – říkajíce: „Plňme své sliby, které jsme učinili, že budeme obětovati (kadidlo) královně nebeské, a podávati jí oběti mokré." Splňte tedy své sliby a uskutečněte je.


text:
Proto slyšte slovo Hospodinovo všichni Judovci, kteří bydlíte v Egyptské zemi! Aj, já přisahám skrze veliké své jméno, dí Hospodin, nikdy již nebude vzýváno jméno mé v celé zemi Egyptské, ústy žádného Judovce, aby řekl: „Jako že živ jest Hospodin, Bůh."


text:
Aj, já bdíti budu nad nimi ke zlému a ne k dobrému; a hynouti budou všichni Judovci, kteří jsou v Egyptské zemi, mečem a hladem, dokud docela nevyhynou.


text:
Mužů, kteří utekou meči, kteří se vrátí ze země Egyptské do země Judské, bude maličko; a zvědí všecky zbytky judské, vcházející do země Egyptské, aby tam bydlili, čí řeč se splní: má-li, či jejich.


text:
A to vám (bud) znamením, dí Hospodin, že já navštívím vás na tomto místě, abyste věděli, že jistojistě splní se mé řeči proti vám ke zlému.


text:
Toto praví Hospodin: Aj, já vydám faraona Efrea, egyptského krále, v ruku nepřátel jeho, a v ruku těch, kteří" mu o život ukládají, jako jsem vydal Sedekiáše, krále judského, v ruku Nabuchodonosora, krále babylonského, nepřítele jeho, který mu o život ukládal.


text:
Léta čtvrtého Joakima, syna Josiášova, judského krále, když byl Baruch napsal tato slova do knihy z úst Jeremiášových, řekl Jeremiáš prorok Baruchovi, synu Neriášovu:


text:
Říkáš: „Běda mně bídnému, neboť přidává mi Hospodin bolest k bolesti; unaven jsem nářkem, ale úlevy nenalézám."


text:
Toto praví Hospodin: „Rci mu toto: Aj, já bořím, co jsem postavil a vytrhuji, co jsem byl zasadil: všecku tuto zemi.


text:
A ty žádáš si tak velikých věcí? Nežádej! Neboť aj, já přivedu pohromu na každého, kdo tělo má" dí Hospodin; „ale tobě zachovám život na všech místech, kamkoli půjdeš."


text:
O Egyptu. – O vojsku faraona Nechao, krále egyptského, jež bylo při řece Eufratu v Charkamis, které zbil Nabuchodonosor, král babylonský, léta čtvrtého Joakima, syna Josiášova, judského krále.


text:
Co, že vidím je v bázni, že obracejí hřbety? Junáci jejich jsou zbiti, prchají rychle, neohlédají se, strach odevšad, dí Hospodin.


text:
Rychlý (raději) ať neutíká, silák ať nemyslí na možnost záchrany! Na severu, podle řeky Eufratu, klopýtli a padli.


text:
Egypťan je to, jenž jako Nil se bere, jehož vlny dmou se jak řeky! Praví: Vystoupím a zaplavím zemi, zkazím město i obyvatelstvo jeho.


text:
Vsedejte na koně, plesejte na vozech, nechať vytáhnou junáci! Etiopané a Libyjští, kteří drží puklíře, Lydijští, kteří šípy drží a vystřelují!


text:
Ale je to den Pána, Boha zástupů, den pomsty, by potrestal své nepřátele! Meč je bude hltat, nasytí se, napojí se krví jejich! Ano, bude to krvavá oběť Pánu, Bohu zástupů v zemi severní podle řeky Eufratu.


text:
Vystup na Galaad a nasbírej balzámu, panno, dcero Egyptská! Nadarmo plýtváš léky, zdraví pro tebe není!


text:
Slyší národové o tvé hanbě, kvílení tvého plná jest země. Junák narazil na junáka, a oba spolu padli.


text:
Co řekl Hospodin proroku Jeremiášovi o tom, že přijde Nabuchodonosor, král babylonský, a pohubí Egyptskou zemi.


text:
Oznamte to v Egyptě, ohlaste to v Magdalu, ať se to rozléhá v Memfisu a v Tafnisu! Rcete: Stůj a připrav se, neboť hltá (již) meč vše kolem tebe.


text:
Mnoho učinil padlých; muž na muže padal, i řekli: Vstaňme a vraťme se k lidu svému, do země, kde jsme se narodili, před mečem hubitelem.


text:
„Jakože živ jsem" dí král, jehož jméno „Hospodin zástupů" jest! „Ano, jako Tábor mezi horami a jako Karmel nad mořem přijde!"


text:
Připrav si zavazadla do zajetí, obyvatelstvo, dcero Egyptská, neboť Memfis pustinou bude, opuštěno, bez obyvatele!


text:
Také žoldnéři jeho, kteří bydlí prostřed něho, jako telata vykrmená obrátí se na útěk spolu, nebudou moci odporovat; neboť den smrti přišel na ně, čas jejich navštívení.


text:
Hlas jejich jako zvuk kovu bude zníti, neboť s vojenskou mocí přikvačí, se sekerami přijdou na ně jako dřevorubci:


text:
posekají jejich les, dí Hospodin. Neboť nemožno bude je sečíst, bude jich více nežli kobylek, bez počtu jich bude.


text:
Řekl Hospodin zástupů, Bůh Israelův: „Hle, já navštívím Ammona Thebského, a faraona, i Egypt, bohy jeho, krále jeho, faraona, i ty, kteří se na něho spoléhají.


text:
A vydám je v ruku těch, kteří o život jim ukládají, v ruku Nabuchodonosora, babylonského krále a v ruku služebníků jeho! Potom však bude (Egypt) obydlen (zase) jako za dnů předešlých, dí Hospodin.


text:
Ty však, neboj se, sluho můj Jakobe, nestrachuj se Israeli! Neboť aj já vysvobodím tebe z daleké země a tvé potomstvo ze země zajetí tvého; i vrátí se Jakob a požívat bude pokoje, šťastně se povede mu, a nebude, kdo by ho děsil.


text:
Ty tedy neboj se, sluho můj Jakobe, dí Hospodin, neboť já jsem s tebou, neboť já zahladím všecky národy, mezi které jsem vyvrhl tě, tebe však nezahladím, nýbrž potrestám tě podle práva, jakoby nevinnému, neodpustím tobě.


text:
Toto praví Hospodin: Aj, vody vystupují od severu, vzniká z nich rozvodněný potok; přikrývají zemi, se vším, co jest na ní, město i obyvatelstvo jeho. Křičí lidé, kvílí všichni obyvatelé země.


text:
Pro hlomoz lesklých zbraní a bojovníků jeho, pro hrkot vozů a pro rachot kol jeho nebudou otcové ohledat se na syny, spustí (nečinně) ruce.


text:
To proto, že přijde den zkázy na všecky Filišťany, kdy rozmetán bude Tyru i Sidonu každý zbývající pomocník jejich. Neboť zkazí Hospodin Filišťany, ostatky z ostrova Kaftor.


text:
Přichází na Gazu holohlavost, veta jest po Askalonu, i po ostatcích údolí jejich. Dlouho-li budeš se řezat?


text:
O Moabovi toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Běda Nebu, neboť pohubeno bude! Zahanbeno dobyté Karjataim, zahanbena jest tvrz a chvěje se!


text:
Veta jest po slávě Moabově! Proti Hesebonu kují zlé plány: „Pojďte a vyhlaďme jej z národů!" Ty také, Dimone, vezmeš za své, za tebou půjde meč!


text:
Cesta nahoru k Luitu – s pláčem stoupají po ní; s cesty dolů od Oronaimu slyší nepřítel nářek nad porážkou.


text:
Ano, protože jsi se spoléhal na hradby a poklady své, také ty budeš zabrán, i půjde Chamos do zajetí, a kněží a činovníci jeho s ním!


text:
Přijde zhoubce na každé město, žádné město nebude zachováno; zničena budou údolí, roviny pohubeny, neboť řekl (to) Hospodin.


text:
Pokoj měl Moab od svého mládí, odpočíval na svých kvasnicích.; nebyl přeléván z nádoby do nádoby, do zajetí nebyl odveden; proto zůstala mu jeho chuť, a vůně jeho se nezměnila.


text:
Protož aj, dnové jdou, dí Hospodin, kdy pošlu jemu skladníky (a ukladače džbánů), ti jej uloží, sudy jeho vyprázdní a džbány jejich rozbijí.


text:
Hubitel Moabska pohubí jeho města; výkvět jeho jinochů půjde na zabití, praví král, jehož jméno jest „Hospodin zástupů".


text:
Těšte jej všichni sousedé jeho, všichni, kdož znáte jméno jeho, rcete: Kterak jest polámána silná hůl, žezlo slavné!


text:
Sestup se slávy a seď v žízni, obyvateli Dibonu, neboť zhoubce Moabův táhne proti tobě, rozmetává ohrady tvé.


text:
Postav se na cestě a do dálky hleď, obyvateli Aroeru, otaž se uprchlíka, tomu, kdo vyvázl, rci: „Co se přihodilo?"


text:
Zahanben jest Moab, neboť jest poražen: kvilte a křičte, hlásejte to na Arnonu, že pohuben jest Moab!


text:
Opojte jej, zdvihlť se proti Hospodinu; ať si obrazí Moab ruku v tom, co zvrátí; na posměch budiž také on!


text:
Byltě na posměch Israel tobě, jako bys mezi zloději byl dopadl ho; pro slova, kterás proti němu mluvil, půjdeš do zajetí.


text:
Opusťte města a přebývejte ve skalách, obyvatelé moabští! Buďte jak holubice, hnízdící vysoko na kraji propasti!


text:
Slyšeli jsme o pýše Moabově – velmi se pyšnil – o jeho zpupnosti; hrdosti, pýše, o nadutosti srdce jeho.


text:
Znám já, dí Hospodin, chlubivost jeho, že není podle toho jeho moc, a že ani co mohl, nechtěl konat.


text:
S Jazerem pláči nad tebou, vinice Sabamo! Ratolesti tvoje přešly moře, šly až do Jazeru; na žeň tvou a na tvé vinobraní připadl zhoubce.


text:
Vzatá jest veselost a radost zahradě. Moabské zemi: víno z lisů dal jsem pobrat, nezpívá nic tlačitel hroznů.


text:
Nikdo, jak obyčej býval, nezpívá, od křiku v Heseboně až do Eleale, až do Jasy rozléhá se jejich hlas; od Segoru až do Oronaimu, až do Eglat-Šelišíje. I vody Nemrim vyschnou!


text:
Učiním, že z Moabska zmizí, dí Hospodin, ten, kdo chodí obětovat na výšiny, kdo kadidlo pálí svým bohům!


text:
Protož srdce mé nad Moabem jako píšťala kvílí, srdce mé nad lidem Kir-Cheresu jako píšťala kvílí; že více činil než mohl, proto vzal za své.


text:
Neboť každá hlava ostříhána, každá brada oholena bude; všecky ruce rozedrány a na každém boku žínice.


text:
Na všech střechách Moabových, na ulicích jeho nic než samý nářek; neboť rozdrtím Moaba jako neužitečnou nádobu, dí Hospodin.


text:
Kterak je zničen! Kvilte! Jak obrátil záda Moab! Bděte se! I bude Moab na posměch a na úžas všem sousedům svým!


text:
Kdo unikne strachu, padne do jámy; a kdo vyleze z jámy, osidlem lapen bude; přivedu na Moaba rok navštívení jeho, dí Hospodin.


text:
Ve stínu Hesebonu zastaví se vysílení uprchlíci; ale oheň vyjde z Hesebonu, plamen z města Sehonova, pohltí boky Moabovy, a témě (hlavy) mužstva hlučícího.


text:
Běda tobě, Moabe, veta po tobě, národe Chamosův! Neboť povedou syny tvé do zajetí, a tvé dcery do otroctví.


text:
O Ammoňanech. Toto praví Hospodin: Zdali nemá Israel synů, nebo zda postrádá dědice? Proč tedy Melchom v dědictví obdržel Gada, proč národ onoho bydlí v městech tohoto?


text:
Protož, aj, dnové jdou, dí Hospodin, kdy učiním, že bude slyšeti proti Babbat-Ammonu válečný ryk. Rozmetáno bude v hromadu (kamení), dcery jeho vypáleny budou ohněm, a Israel bude pánem jeho pánů, praví Hospodin.


text:
Kvil, Heseboně, neboť pohuben jest Haj; křičte, dcery Bab-batu, oblecte se v žínice, kvilte, obcházejte po ohradách; neboť Melchom půjde do zajetí, kněží a činovníci jeho s ním!


text:
Co se chlubíš údolími, vyschlo údolí tvé, dcero rozmazlená, která spoléhajíc na své poklady, říkala jsi: „Kdo na mne přijde?"


text:
Aj, já uvedu na tebe hrůzu, odevšad dokola kolem, dí Pán, Bůh zástupů, i rozprchnete se každý horempádem, aniž kdo zastaví prchající.


text:
O Edomsku! – Toto praví Hospodin zástupů: Což není již moudrosti v Temanu? Pozbyli potomci rozumnosti? Vymizela moudrost jejich?


text:
Utíkejte, obraťte hřbety, sestupte do propastí, obyvatelé Dedanu; neboť zkázu Esauovu přivedu na něj, čas navštívení jeho.


text:
Až přijdou sběrači vína na tebe, nenechají (ani) hroznu; až (přijdou) zloději v noci, poberou, co jim stačí.


text:
Jáť (sám) obnažím Esaua, odkryji skrýše jeho, že nebude moci se skrýti; pohubeno bude potomstvo jeho, bratří i sousedé jeho, nebude (ho)!


text:
Neboť toto praví Hospodin: Aj, ti, kteří neměli píti kalich, budou nuceni jej píti; ty však bys měl bez trestu býti? Nebudeš bez trestu, ale jistě jej budeš píti!


text:
Neboť skrze sebe samého přisahám, praví Hospodin: V pustinu a pohanu a v poušť a v zlořečení bude Bosra obrácena; všecka města její budou na věky ssutinami!


text:
Novinu slyšel jsem od Hospodina, posel k národům poslán jest (s výzvou): Shromážďte se a táhněte proti němu, povstaňte k boji.


text:
[Zpupnost tvá], nadutost srdce tvého zklame tebe, který bydlíš v jeskyních skalních, a udržeti snažíš se vrcholky pahorků; i kdybys vysoko jak orel postavil si hnízdo, tamodtud strhnu tě, praví Hospodin.


text:
Země Edomská bude (úžasnou) pouští: každý, kdo půjde skrze ni, užasne se, a sípěti bude nade všemi ranami jejími.


text:
Jako (když) podvrácena byla Sodoma, Gomorrha a okolí jejich, praví Hospodin, nebude tam přebývati člověk, nebude v ní bydliti smrtelník.


text:
Jako lev (když) vystoupí z jordánského houští na zelenou pastvinu . . ., mžikem oka jej odeženu s ní, a kdo bude ten vyvolený, toho ustanovím nad ní. Neboť kdo jest podobný mně, kdo obstojí přede mnou? A který pastýř mohl by mně odporovat?


text:
Protož slyšte, na čem se ustanovil Hospodin proti Edomovi, (slyšte), jaké plány má proti obyvatelům Temanu: Ano, odeženou je (jako) slabý brav, ano, rozmetají s nimi i bydliště jejich.


text:
Aj, jako orel se vznese, vzletí, a roztáhne křídla svá na Bosra; srdce junáků edomských bude v ten den jako srdce ženy před porodem.


text:
O Damašku. – Zahanben jest Emat i Arfad, neboť došla jich novina velmi zlá; jsou rozbouřeni jako moře, pro obavy nemohou se uklidniti.


text:
Zmalomyslněl Damašek, obrací se na útěk; hrůza ho jala, úzkost a bolest jej drží jako ženu před porodem.


text:
Proto padnou jinoši jeho na ulicích jeho, všichni jeho válečníci vezmou za své v ten den, dí Hospodin zástupů.


text:
O Kedarovi a o královstvích Asorských, která porazil Nabuchodonosor, král babylonský. Toto praví Hospodin: Vzhůru! Táhněte na Kedara, pohubte Výchoďany!


text:
Stany jejich i stáda buďtež jim vzaty, plachty jejich, všecko nářadí, i velbloudi buďtež jim pobráni! Budiž voláno na ně: „Hrůza se všech stran!"


text:
Utecte, prchněte rychle, v propastech usaďte se, obyvatelé Asoru, dí Hospodin; neboť Nabuchodonosor, král babylonský, pojal záměr proti vám, vymyslil si proti vám plán.


text:
Povstaňte a táhněte proti národu pokojnému, žijícímu v bezpečí, dí Hospodin, který nemá bran ani závor, a sídlí osaměle.


text:
Buďtež velbloudi jeho na pospas a množství dobytka jeho za kořist (vám)! Rozpráším je na všecky větry, ty, kteří oholené mají spánky, a se všech stran přivedu na ně zkázu, dí Hospodin.


text:
Asor bude bydlištěm šakalů, pouští až na věky: nezůstane tam člověk, nebude v něm bydliti smrtelník.


text:
Na počátku kralování Sedekiáše, judského krále, oslovil Hospodin proroka Jeremiáše a řekl mu o Elamcích toto:


text:
A uvedu na Elamce čtyři větry ode čtyř stran nebe. Rozvěji je na všecky ty větry, a nebude národa, k němuž by nepřišli elamští uprchlíci.


text:
Naženu Elamcům strachu před jejich nepřáteli, a před těmi, kteří o život jim ukládají; a uvedu na ně pohromu, hněv svého roztrpčení, dí Hospodin. Pošlu meč, by je pronásledoval, dokud jich nezničím.


text:
Oznamte to mezi národy, ohlaste to, zdvihněte znamení, ohlaste to, netajte toho, rcete: Dobyt jest Babylon! Zahanben jest Bél, přemožen jest Merodach, zahanbeni jsou bůžkové jeho, přemoženy jsou modly jeho.


text:
Táhneť proti němu národ od severu, který obrátí zemi jeho v poušť; nebude, kdo by v ní bydlil, člověk i zvíře utekou, zmizí.


text:
V ty dny, toho času, dí Hospodin, přijdou synové Israelovi, oni a synové Judovi s nimi; cestou plačíce bráti se budou, Hospodina, Boha svého, budou hledat.


text:
Na cestu k Sionu ptáti se budou, tam budou upřeny zraky jejich. Přijdou a připoutají sebe k Hospodinu věčnou smlouvou, která žádným zapomenutím nevezme za své.


text:
Stádo zbloudilé byl lid můj, pastýři jejich je svedli, po horách je rozprášili, s hory na horu pobíhali, zapomněli na svůj domov.


text:
Všichni, kteří je nalézali, sžírali je, nepřátelé jejich řekli: „Nehřešíme!" To proto, že zhřešili proti Hospodinu, proti Hospodinu, sídlu spravedlnosti, proti naději jejich otců, Hospodinu.


text:
Neboť aj, já vzbudím a přivedu na Babylon spoustu národů velikých ze severu. Ti jej oblehnou, a odtud bude dobyt: střely jejich jako střely zdatného válečníka nevrátí se naprázdno.


text:
Zahanbena bude vaše matka velmi, plna prachu bude ta, jež vás porodila! Vizte, poslední mezi národy bude, pustá, prázdná, vyprahlá.


text:
Pro hněv Hospodinův nebude bydleno v ní, ale obrácena bude všecka v poušť. Každý, kdo půjde kolem Babylonu, úžasem sípěti bude nade všemi ranami jeho.


text:
Seřaďte se proti Babylonu do kruhu všichni lučištníci, střílejte na něj, nelitujte střel, neboť zhřešil proti Hospodinu!


text:
Křičte se všech stran proti němu: zdvihl ruce, padly opory jeho, zbořeny jsou hradby jeho. Protože je to pomsta Hospodinova, vykonejte na něm pomstu: jak činil on, učiňte jemu!


text:
Vyhubte rozsévače z Babylona, i toho, jenž drží srp za doby žní. Před mečem zhoubcem každý se obrátí k národu svému, každý do své vlasti se uteče.


text:
Rozptýlené stádo jest Izrael, lvi jej rozehnali; nejprve jej sžíral král assyrský, nyní pak naposled rozdrtil mu kosti Nabuchodonosor, král babylonský.


text:
Protož toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Aj, já navštívím krále babylonského i zemi jeho, jako jsem navštívil krále assyrského.


text:
Přivedu zase Israele do jeho domova, pásti bude na Karmelu i v Basanu; na horách Efraimských i v Galaadu bude moci dosyta jísti.


text:
V ty dny a toho času, dí Hospodin, hledána bude nepravost Israele, a nebude (jí); (hledán bude) hřích Judův, a nebude nalezen; neboť milostiv budu zbytku, který zůstavím.


text:
Vytáhni proti zemi násilníků, obyvatelstvo její navštiv, rozmetej a vykonej klatbu v jejich zádech, dí Hospodin, a učiň vše, co jsem přikázal ti!


text:
Osidlo jsem ti políčil, a lapil ses, Babylone, aniž jsi pozoroval; dopaden a popaden jsi, protože jsi Hospodina popudil.


text:
Otevřel Hospodin zbrojnici svou, vynesl zbraně svého hněvu; neboť Pán, Bůh zástupů, má co činiti v Chaldejské zemi.


text:
Pojďte na ni od posledních končin, otevřte, ať vyjdou, kteří ji pošlapají; seberte s cesty kamení a metejte je na hromady, zbijte ji, ať nezbude nic!


text:
Pobijte všecky její tury, ať se schýlí k zabití! Běda jim, neboť přišel jejich den, čas navštívení jejich.


text:
Slyš uprchlíky, ty, kteří vyvázli z Babylonska, chtějí oznámit na Sionu pomstu Hospodina, našeho Boha, pomstu za chrám jeho.


text:
Svolejte proti Babylonu množství, všecky, kteří umějí napínat luk; rozložte se táborem proti němu dokola, ať nikdo nevyvázne! Odplaťte jemu podle skutků jeho, všecko, jak činil, učiňte jemu, neboť proti Hospodinu pozdvihl se, proti Svatému Israelovu.


text:
Protož padnou jinoši jeho na ulicích jeho, všichni válečníci (jeho) vezmou za své ten den, dí Hospodin.


text:
Aj, já (přijdu) na tebe, zpupný, praví Pán Bůh zástupů; neboť přišel den tvůj, čas tvého navštívení.


text:
Klopýtne (ten) zpupník a svalí se, a nebude, kdo by jej zdvihl; zapálím oheň v městech jeho, a ten pohltí všecko kolem něho.


text:
Toto praví Hospodin zástupů: Znásilněni jsou synové Israelovi a synové Judovi s nimi; všichni, kteří je zjímali, drží je, nechtějí propustit jich.


text:
Vysvoboditel jejich jest silný, „Hospodin zástupů" jest jeho jméno, soudem bude hájit práva jejich, aby pokoj zjednal zemi, aby otřásl obyvateli Babylona.


text:
Meč na koně a na vozy jeho, i na všecek lid, který jest v něm, ať jsou jako ženy; meč na poklady jeho, ať jsou rozebrány;


text:
Protož bydliti tam budou šelmy se šakaly, sídliti budou v něm pštrosi; a nebude v něm již bydleno na věky, nebude vystavěno od rodu do rodu.


text:
Jako když podvrácena byla Sodoma, Gomorrha a okolí jejich, praví Hospodin, nebude tam přebývati člověk, nebude v něm bydliti smrtelník.


text:
Luk a kopí v ruce mají, ukrutní jsou, bez milosrdenství! Hlas jejich jako moře hučí, na koních sedí, vyzbrojeni jsou jak válečník do boje proti tobě, dcero Babylonská!


text:
Uslyšel král babylonský zprávu o nich, klesly mu ruce, úzkost na něho padla, bolest jako ženy před porodem.


text:
Ejhle, jako lev (když) vystoupí z jordánského houští na zelenou pastvinu . . ., mžikem oka jej zaženu s ní, a kdo bude ten vyvolený, toho ustanovím nad ní. Neboť kdo jest podobný mně, kdo obstojí přede mnou? A který pastýř mohl by odporovat?


text:
Protož slyšte, na čem se ustanovil Hospodin proti Babylonu, (slyšte), jaké plány má proti Chaldejské zemi! Ano, odeženou je (jako) slabý brav, ano, rozmetají s nimi i bydliště jejich.


text:
Toto praví Hospodin: Aj, já vzbudím proti Babylonu, proti obyvatelům „Srdcem povstávajícím proti mně" jakoby zhoubný vichor.


text:
A pošlu na Babylon převěvače, ti jej převějí a vyprázdní zemi jeho. Když jej obklíčí odevšad za dne soužení jeho,


text:
střelec ať nenapíná luku svého, ať nevystupuje oblečený v pancíř! Nešetřte jinochů jeho, vykonejte klatbu nade vším vojskem jeho!


text:
Neníť Israel a Juda vdovou po svém Bohu, Hospodinu zástupů; země pak jejich plna jest zločinů proti Svatému Israelovu.


text:
Utecte z obvodu Babylona, zachraň každý svůj život, ať nezhynete pro nepravost jeho! Jeť to čas pomsty Hospodinovy, on odplatu dá jemu.


text:
Kalich zlatý byl Babylon v ruce Hospodinově: opojoval celý svět, z vína jeho pili národové, a proto byli jak šílení.


text:
Náhle Babylon padl a rozdrcen byl, kvilte nad ním, přineste balšámu na bolest jeho, zdali by snad mohl být vyhojen!


text:
Chtěli jsme vyhojit Babylon, ale není zhojitelný; opusťme jej a pojďme každý do své vlasti! Neboť sahá až k nebesům jeho trestuhodnost, zdvíhá se až k oblakům.


text:
Nabruste střely, a naplňte touly! Hospodin vzbudil ducha medských králů, (neboť) plán má proti Babylonu – zničiti jej; neboť pomsta Hospodinova je to, pomsta za chrám jeho.


text:
Proti zdem babylonským zdvihněte znamení, rozmnožte hlídky, postavte strážné, připravte zálohy, neboť stanovil Hospodin a vykoná, čímkoli hrozil, obyvatelům babylonským.


text:
Přisáhl Hospodin zástupů skrze sebe samého: Naplním tě lidem jako kobylkami, a píseň vítěznou budou nad tebou zpívat!


text:
Když zahřmí, káže vodám na nebi, aby se kupily, káže mlhám, by vystupovaly od končin země, blesky k lijavci přičiňuje, a vyvádí vítr ze svých zásobáren.


text:
Nejapným stává se (tu) každý člověk, bezradným; zahanben jest každý řemeslník pro (svou) modlu: neboť klam jest, co slil, není v tom ducha.


text:
Není jim podoben Jakobův úděl, onť je ten, který stvořil všecky věci, Israel jest vlastní kmen jeho, „Hospodin zástupů" jest jméno jeho.


text:
rozbíjel jsem tebou muže i ženu, rozbíjel jsem tebou starce i dítě. Rozbíjel jsem tebou jinocha i pannu,


text:
rozbíjel jsem tebou pastýře i stádo, rozbíjel jsem tebou oráče i spřežení jeho, rozrážel jsem tebou vládce i správce.


text:
Avšak odplatím Babylonu i všem obyvatelům Chaldejským všecko jejich zlo, jež činili na Sionu před očima vašima, dí Hospodin.


text:
Aj, já (přijdu) na tebe, horo zkázonosná, dí Hospodin, která kazíš všecku zemi, vztáhnu ruku svou na tebe, svalím tě se skal, učiním tě horou vypálenou.


text:
Vyzdvihněte znamení v zemi, trubte polnicí mezi národy, zasvěťte národy do války proti němu, zavolejte na něho království Ararat, Menni a Askenez. Ustanovte proti němu důstojníky, přiveďte (na něj) koní jako ježatých kobylek.


text:
Zasvěťte národy do války proti němu, krále země medské, jeho vládce i všecky správce, i všecku zemi, jemu podřízenou.


text:
Země se chvěje a třese, neboť počíná se plniti plán Hospodinův proti Babylonu: učiniti ze země babylonské pustinu liduprázdnou.


text:
Přestali válečníci babylonští bojovati, ve tvrzích sedí, vyčerpána jest síla jejich, jsou jako ženy; spálena jsou obydlí jejich, polámány jsou závory jejich.


text:
Běžec na běžce naráží, posel naráží na posla, aby oznámili babylonskému králi, že je vzato jeho město na všech stranách,


text:
Neboť toto praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův: Babylon jest jako humno, když je pěchováno; ještě maličko, i přijde doba jeho žně.


text:
Snědl mne, polkl mne Nabuchodonosor, babylonský král, odložil mne jako prázdnou nádobu. Pohltil mne jako drak, naplnil své břicho, z rozkoše mé vyvrhl mne.


text:
„Tělo mé znásilněné přijel na Babylon!" praví obyvatelstvo Sionu, a „Krev má na obyvatelstvo Chaldejské země!" praví Jerusalem.


text:
Protož praví Hospodin: Aj, já povedu při tvou, a pomstím tebe; vezmu vodu moři jeho, vysuším jeho pramen.


text:
I bude Babylon hromadou kamení, bydlištěm šakalů, na úžas a na sípění, protože nebude, kdo by v něm bydlil.


text:
V horečce jejich předložím jim nápoje jejich, a opojím je, aby se omámili, a usnuli spánkem věčným, z něhož není probuzení, praví Hospodin.


text:
Města jeho stala se pouští, zemí neobydlenou a prázdnou, krajem, ve kterém nikdo nepřebývá, kterým nechodí člověk.


text:
Navštívím Béla v Babyloně, a vyrvu, co zhltil, z úst jeho, a nepohrnou se k němu již národové, neb i zeď babylonská padne.


text:
Ať neochabne srdce vaše, ať se nebojíte pověsti, kterou bude v zemi slyšeti; přijde totiž v jednom roce pověst, a po tom roce (jiná) pověst, násilí bude v zemi a panovník proti panovníku.


text:
Neboť, ejhle, přijde doba, kdy navštívím modly Babylona, kdy bude všecka země jeho zahanbena, a všichni jeho zabití padnou prostřed něho.


text:
A plesati budou nad Babylonem nebesa i země se vším, co jest na nich, neboť od severu přitáhnou na něj zhoubcové, praví Hospodin.


text:
Vy, kteří jste unikli meči, pojďte, nezastavujte se; vzpomínejte v dáli na Hospodina, a Jerusalem mějte ustavičně na mysli.


text:
„Zahanbeni jsme, neboť jsme slyšeli pohanění, hanba přikrývá nám obličej, že vstoupili cizáci na svatá místa domu Hospodinova."


text:
Protož, ejhle, přijde doba, dí Hospodin, kdy navštívím modly jeho, a po vší zemi jeho řváti budou ranění.


text:
Byť pak vystoupil Babylon až k nebi, a na výsostech opevnil své hradby: přijdou ode mne zhoubcové jeho, praví Hospodin.


text:
Ano, pohubí Hospodin Babylon, a vyhladí veliký jeho lomoz. Hučeti budou vlny jejich jako spousty vodstva, hlučeti bude jejich křik;


text:
neboť přijde na něj, na Babylon zhoubce, zjímáni budou junáci jeho, rozlámán jejich luk, neboť Hospodin, Bůh odplaty, jistě odplatí jim.


text:
A opojím činovníky a mudrce jeho, vládce a správce a junáky jeho, usnou spánkem věčným, z něhož není probuzení, dí král, jehož jméno jest „Hospodin zástupů".


text:
Toto praví Hospodin zástupů: Zeď Babylonu, ta přeširoká do základů bude rozbořena, vysoké brány jeho spáleny budou ohněm. Národové pracují k ničemu, kmenové pro oheň na smrt se lopotí.


text:
Příkaz, který dal prorok Jeremiáš Sarajášovi, synu Neriáse, syna Maasiášova, když se bral s králem Sedekiášem do Babylona, léta čtvrtého kralování jeho. – Sarajáš byl vrchním tlumočníkem. – 


text:
Jeremiáš napsal všecko zlo, které přijíti mělo na Babylon, na jeden list; všecka tato slova, která jsou psána proti Babylonu,


text:
Rci: „Hospodine ty jsi hrozil tomuto místu, že je zkazíš, aby nebyl, kdo by v něm bydlil, člověk ani zvíře, aby bylo věčnou pustinou."


text:
a rci: Tak bude potopen Babylon; nepovstane ze soužení, které já přivedu na něj, ale zhyne. Až potud (jdou) slova Jeremiášova.


text:
Dvacet jeden rok byl stár Sedekiáš, když počal kralovati, a jedenácte let kraloval v Jerusalemě. Jméno matky jeho: Amital, dcera Jeremiášova z Lobny.


text:
Nebo (proto, že) se hněval Hospodin na Jerusalem a na Judu, (stalo se, že) až i zavrhl je od sebe. Sedekiáš odpadl od krále babylonského.


text:
I přitáhl léta devátého kralování jeho, měsíce desátého, desátého dne (toho) měsíce, Nabuchodonosor, král babylonský, on i všecko vojsko jeho na Jerusalem; i obklíčili jej a vystavěli kolem něho náspy.


text:
učiněn byl průlom do města; tu všecko mužstvo bojovníků jeho uteklo; vyšlo z města v noci cestou brány, která jest mezi dvěma zdmi, a vede k zahradě královské – Chaldejští měli obklíčeno vůkol město – a dali se na cestu, vedoucí na pustinu.


text:
Vojsko chaldejské hnalo se za králem, a postihli Sedekiáše na pustině vedle Jericha; zatím všichni, kteří ho provázeli, rozprchli se opustivše ho.


text:
Javše krále přivedli ho ke králi babylonskému do Rebly, která jest v zemi Emat, a ten vyřkl nad ním soud:


text:
syny Sedekiášovy král babylonský dal pobíti před očima jeho, ano i všecky urozené Judovce dal pobíti v Reble.


text:
Sedekiášovi pak dal král babylonský oči vyloupati, svázati jej řetězy, přivésti do Babylona, a vsaditi do žaláře až do dne smrti jeho.


text:
Měsíce pátého, desátého (dne toho) měsíce – bylo to roku devatenáctého Nabuchodonosora, krále babylonského – přitáhl Nabuzardan, velitel vojska, služebník babylonského krále, do Jerusalema,


text:
a všecku zeď jerusalemskou vůkol pobořilo všecko vojsko chaldejské, které bylo s (tím) velitelem vojska.


text:
(Chudý pak lid), ostatek obecného lidu, který byl zůstal ve městě, sběhy, kteří byli utekli ke králi babylonskému, ostatní obecný lid odvedl Nabuzardan, velitel vojska;


text:
Měděné sloupy, které byly v domě Hospodinově, podstavce a měděné moře, které bylo v domě Hospodinově, ztloukli Chaldejští a vzali všecku měď z nich do Babylona.


text:
Také hrnce, lopaty, nože, misky, číše, vůbec všecko náčiní měděné, kterým bylo posluhováno, pobrali.


text:
Rovněž i štoudve, nádoby na vonidla, džbány, měděnice, svícny, moždíře a koflíky, ať byly ze zlata nebo ze stříbra, pobral vůdce vojska.


text:
Tedy: sloupy dva, moře jedno, býčků měděných dvanáct, kteří byli místo podstavků, jež byl dal udělati Šalomoun do chrámu Hospodinova; nebylo lze zvážiti měď všeho (toho) nářadí.


text:
Sloupy ty – osmnáct loket byl každý sloup vysoký, dvanácte loket měl v obvodu, tlustý byl na čtyři prsty, a vnitř byl dutý.


text:
Na obou byly měděné hlavice, každá hlavice byla pět loket vysoká, a mřížování, jakož i granátová jablka na hlavici dokola, všecko měděné. Podobně také druhý sloup s granátovými jablky.


text:
Granátových jablek bylo devadesát šest visutých; všech jablek granátových bylo sto (kolem dokola) na mřížování.


text:
Z města vzal jednoho komorníka, který byl ustanoven nad vojáky; sedm mužů z těch, kteří vídali tvář královu, které ve městě nalezl; vrchního, písaře vojska, který vyšetřoval nováčky; a šedesáte mužů z venkovského lidu, které nalezl ve městě.


text:
Král babylonský dal je pobíti, dal je popraviti v Reble, v území Ematském. Tak odveden byl Juda ze své země.


text:
Lidu, který dal Nabuchodonosor odvésti do zajetí, bylo tolik: Léta sedmého (své vlády) tři tisíce dvacet tři Judovci.


text:
Léta dvacátého třetího Nabuchodonosora, odvedl Nabuzardan, velitel vojska sedm set čtyřicet pět duší Judovců. Všech tedy duší: čtyři tisíce šest set.


text:
Léta třicátého sedmého zajetí Joachina, krále judského, měsíce dvanáctého, dvacátého pátého (dne toho) měsíce, Evilmerodach, král babylonský, toho roku, kdy počal kralovati, povýšil Joachina, krále judského, dav jej vyvésti ze žaláře.


text:
Zaopatření, zaopatření ustavičné bylo mu dáváno od babylonského krále, vyměřené na každý den, až do dne smrti jeho, po všecky dny života jeho.


text:
Alef – Ach, jak opuštěno sedí (tu) město, plné (kdysi) lidu; jako by ovdověla paní národů; kněžna nad zeměmi octla se v porobě!


text:
Beth – Bolestně pláče (celé) noci, slzy (kanou) jí po lících; není, kdo by potěšil ji ze všech jejích milců; všichni přátelé pohrdli jí, jsou z nich nepřátelé.


text:
Ghimel – Útlak přiměl Judu, by se vystěhoval, poroba tuhá; sídlí mezi pohany, aniž nalézá klidu; všichni, kdož hnali se za ním, drží ho v úzkých.


text:
Daleth – Cesty k dceři Sionské truchlí, neb nikdo na slavnost nejde; všecky brány její jsou pobořeny, kněžstvo její vzdychá, panny její špinavé jsou, ona sama jest hořkostí zdrcena.


text:
He – Hlavou její stal se nepřítel, odpůrci její zbohatli; neboť Hospodin (rozsudek) vyřkl nad ní pro množství nepravostí jejích; dítky její odehnal do zajetí mučitel před sebou.


text:
Vau – Vystěhovala se z dcery Sionské všecka její krása; knížata její jsou jako berani, (kteří) nenašli pastvy; odešli vysíleni před tím, jenž hnal je.


text:
Zain – Zabývá se dcera Jerusalemská vzpomínkami na dny své tísně a bloudění (svého), [na všecky své rozkoše, jež mívala ode dnů dávných] kdy padal lid její pod rukou nepřítele, nemaje pomocníka; nepřítel se na ni díval a smál se sobotám jejím.


text:
Heth – Chybila, chybila dcera Jerusalemská, proto stala se tulačkou; všichni ctitelé její pohrdli jí, ježto spatřili její hanbu; ona pak vzdychá a odvrací se.


text:
Teth – Skvrny viděti jí na nohou, nedbala své budoucnosti; klesla ku podivu, nemá těšitele. „Shlédni, Hospodine, na mou bídu, neboť nepřítel se vypíná!"


text:
Iod – Nepřítel vztáhl svou ruku na všecky poklady její; ano, viděla, kterak pohané vcházejí do svatyně její, ti, jimžto jsi zakázal vstoupiti do tvé obce.


text:
Kaf – Všecek lid její vzdychá, a hledá chleba; dává všecky skvosty za pokrm, aby zachránil život. „Shlédni, Hospodine, a považ, kterak jsem opovržena!"


text:
Lamed – „Ó vy všichni, kteří (kolem) jdete cestou, pohleďte a vizte, je-li bolest jako bolest má, neboť jak vinici obral mne Hospodin – tak byl vyhrožoval – v den svého horoucího hněvu.


text:
Mem – Metl shůry oheň do mých kostí, a pokáral mě; rozestřel síť mým nohám, naznak mě zvrátil; učinil, že jsem zpustlá, celý den žalem mořená.


text:
Nun – Nebyla jsem ušetřena jha mých nepravostí, ruka jeho upletla je, vložila je na mou šíji; zlomena je (tím) síla má; Hospodin vydal mě do ruky, pod níž nelze mi vstáti.


text:
Samech – Odňal všecky junáky moje Hospodin z mého lůna; ohlásil na mne svátek, by potřel mé jinochy; jako v lisu zdeptal Hospodin pannu, Judovu dceru.


text:
Ain – Proto hořekuji a mé oko rozplývá se v slzách; jeť daleko ode mne těšitel, jenž by mi zachránil život; děti mé zahynuly, ježto se nepřítel zmohl."


text:
Fe – „Siónská dcera vztahuje své ruce nemajíc, kdo by ji potěšil; poslal Hospodin na Jakoba nepřátele z okolí jeho; Jerusalemská dcera jest mezi nimi jako žena pokálená krvotokem."


text:
Sade – „Spravedlivý jest Hospodin, neb jsem slovu jeho vzdorovala. Slyšte to, prosím, všichni národové, a vizte mou bolest! Dívčí i chlapecká mládež moje odešla do zajetí.


text:
Kof – Volala jsem na své milovníky, ti však zklamali mě; kněží a starší moji ve městě zumírali, když se sháněli po chlebě, aby život zachránili.


text:
Res – Popatř, Hospodine, jak jest mi úzko, vnitřnosti třesou se mně; srdce v nitru převrací se mně, jak jsem plna hoře; na ulici vraždí meč a v domech smrt jiná.


text:
Sin – Slyšeti jest, kterak vzdychám, není však, kdo by mne potěšil; všichni moji nepřátelé vědí o mé bídě, jásají, žes ty to učinil. Přived den potěšení, kdy bude jim jako mně jest!


text:
Thau – Zloba jejich všecka před tebe se dostav, a jako vinici je ober, jako jsi mne obral pro všecky nepravosti mé; neboť mnoho jest mých vzdechů, a mé srdce zármutkem zchřadlo."


text:
Alef – Ach, jak mrákotu zastřel Hospodin v svém hněvu Sionskou dceru; svrhl s nebe na zemi slávu Israelovu, nevzpomněl si na podnož svých nohou v den svého hněvu.


text:
Beth – Strhl Hospodin bez milosti všecky krásy Jakobovy; zbořil ve svém hněvu hradby panny Judské; srazil k zemi, znesvětil království i knížata jeho.


text:
Ghimel – Zlomil v žáru svého hněvu všecku sílu Israelovu, vztáhl zpět svou pravici před nepřítelem, zapálil v Jakobovi plamen ohně kolem dokola zžírajícího.


text:
Daleth – Natáhl luk svůj jako nepřítel, mávl svou pravicí jako protivník, a zbil vše, co lahodilo oku v stánku dcery Sionské; vylil jako oheň hněv svůj . . .


text:
He – Z Hospodina stal se jakoby nepřítel, svrhl Israele, svrhl všecky jeho zdi, rozmetal tvrze jeho, a nakupil na dceru Judskou ponížení a pokoření.


text:
Vau – Zpustošil jako zahradu stan svůj, zbořil svou svatyni; uvedl v zapomenutí Hospodin na Sionu svátek i sobotu; v žáru hněvu svého dal na potupu krále i kněze.


text:
Zajin – Zapudil Hospodin svůj oltář, do klatby dal svatyni svou; vydal v ruku nepřítele zdi jejich věží; hlučeli (nepřátelé) v domě Hospodinově jako o slavnosti.


text:
Heth – Hospodin se ustanovil na tom, že zbortí zeď dcery Sionské; natáhl měřidlo svoje, a neodvrátil od zhouby své ruky; i kvílilo předezdí a nejinak zeď rozmetaná.


text:
Teth – Propadly se do země její brány, zničil, polámal závory její; král a knížata její mezi pohany jsou, není právního řádu; proroci její nedostávají vidění od Hospodina.


text:
Jod – Sedí na zemi zmlklí starší Sionské dcery; posypaly popelem své hlavy, žínice mají kol beder; svěsily hlavu k zemi Jerusalemské panny.


text:
Kaf – „Od slzení chřadnou mi oči, útroby chvějí se mně, vnitřnosti mi na zemi plynou pro pohromu dcery lidu mého, kdyžtě hyne dítě i kojenec na ulicích města.


text:
Lamed – (Kdyžtě) říkají svým matkám: „Kde jest chléb a víno?", kdyžtě hynou jako poranění na ulicích města, kdyžtě vydechují duše v lůně svých matek."


text:
Mem – Komu mám tě přirovnati, komu připodobnit, Jerusalemská dcero, s kým tě mám na roveň postaviti, bych tě potěšil, panenská dcero Sionská? Jeť jako moře veliká pohroma tvá, kdož tě zhojí?


text:
Nun – Tvoji proroci vydávali ti za vidění klam a mam, neodhalovali tvých nepravostí, aby tě k pokání vyzývali; vydávali ti za vidění výroky na klam, abys vyhnána byla.


text:
Samech – Tleskají nad tebou rukama všichni, kteří jdou cestou; sípějí a hlavou pokyvují nad dcerou Jerusalemskou: To-li jest – říkají – to město, „koruna krásy", rozkoš všeho světa?


text:
Pe – Otvírají na tebe svá ústa všickni nepřátelé tvoji; sípějí a skřípějí zuby říkajíce: „Shltli jsme ji! Ejhle, toť je den ten, jehož jsme čekali, dožili jsme se (ho), vidíme (jej)."


text:
Ain – Učinil Hospodin, na čem byl se ustanovil, splnil řeč svou, kterou byl dávno vzkázal, zkázu seslal bez milosti, radost dal z tebe nepříteli, zdvihl čelo tvých protivníků.


text:
Sade – Křič srdce jejich k Hospodinu na zdech Sionské dcery! Ať jak potok tekou ti slzy dnem i nocí; nepopřej si odpočinku, ať neustává zřítelnice oka tvého!


text:
Kof – Nuže, hlasitě volej v noci, na počátku každé hlídky, vylévej jako vodu své srdce před tváří Páně, pozdvihuj k němu své ruce za život svých dětí, [které hynou hladem na rozích všech ulic].


text:
Res – „Pohleď, Hospodine, a popatř, koho jsi tak obral! Což mají ženy jísti své plody, děti, jež chovaly ve svých dlaních? Což má zabit býti ve svatyni Páně kněz i prorok?


text:
Sin – Leží na zemi venku chlapec i stařec; panny mé i mládenci moji padli mečem; pobil jsi (je) v den hněvu svého zbils (je) bez milosti.


text:
Tau – Povolal jsi jako na svátek ty, kteří by na postrach mi byli, se všech stran; a nebylo v den Hospodinova hněvu, kdo by utekl, kdo by zůstal; ty, jež jsem odchovala a vyživila, ty můj nepřítel vyhladil."


text:
Alef – Ach, jak zčernalo zlato, zvrhla se barva nejvzácnější! Rozmetány jsou kameny svaté na rozích všech ulic!


text:
Beth – Sionští synové, ušlechtilí, odění nejčistším zlatem, pokládáni jsou za rovnocenné hliněným nádobám, výrobku rukou hrnčířových!


text:
Ghimel – I obludy obnažují prsy, kojí svá mláďata; – dcera lidu mého jest ukrutná jako pštros na poušti.


text:
Daleth – Jazyk kojenci se lepí žízní na podnebí; maličcí žádají chleba, není však, kdo by (ho) lámal jim.


text:
Vau – Vzrostla tedy nepravost dcery lidu mého nad hřích Sodomy, která vyvrácena byla mžikem oka, bez mávání (lidské) ruky.


text:
Zajin – Bělejší byli knížata její než sníh, leskli se nad mléko, rděli se více než stará slonová kost, krásní nad safír byli.


text:
Heth – Zčernala nad uhel jejich tvář, nelze poznat jich na ulicích; kůže na kostech jim visí, uschla, jest jako dřevo.


text:
Teth – Lépe bylo zbitým mečem než umořeným hladem, kteří uchřadli stráveni byvše nedostatkem plodů země.


text:
Kaf – Vyčerpal Hospodin své rozhořčení, vylil svůj roztrpčený hněv, zapálil oheň na Sionu, i shltal základy jeho.


text:
Lamed – Nevěřili králové země, žádný obyvatel světa, že by mohl vtáhnouti protivník, nepřítel branami jerusalemskými.


text:
Nun – Bloudili jako slepí po ulicích, krví jsouce poskvrněni, a když nemohli jinak, zdvíhali spodek svého roucha.


text:
Samech – „S cesty, poskvrnění!" volali na ně, „s cesty, vyhněte se, nedotýkejte se!" I mezi pohany byli plísněni, budili rozruch, a lidé říkali: „Nesmí sídlit mezi námi."


text:
Fe – Tvář Hospodinova je rozptýlila, neshledá, již na ně; tváří kněží nedbají, aniž se staršími mají smilování.


text:
Ain – Když jsme ještě stáli, chřadly oči naše touhou po nicotné pomoci; dychtivě jsme hleděli k národu, který (nás) vysvoboditi nemohl.


text:
Sade – Vinou jejich klouzaly nám nohy cestou po ulicích našich, přiblížil se konec náš; naplnily se dny nám stanovené, ano, přišel náš konec.


text:
Kof – Rychlejší byli naši stihatelé nežli orlice pod nebem; po horách stíhali nás, na poušti číhali na nás.


text:
Res – Dech našich úst, pomazaný, pán, jat byl za naše hříchy: (ten) jemuž jsme řekli: „Ve tvém stínu žíti budeme mezi národy."


text:
Sin – (Jen) se raduj a vesel, edomská dcero, která bydlíš v zemi Hus! Také tobě dostane se kalicha, opojena a obnažena budeš.


text:
Tau – Odčiněna je tvá nepravost, Sionská dcero, nedá již, abys odvedena byla; tvou (však) nepravost potrestá, Edomská dcero, odkryje tvé hříchy.


text:
Léta třicátého, (měsíce) čtvrtého, pátého dne (toho) měsíce, když jsem byl mezi zajatci u řeky Chobar, otevřela se nebesa, a měl jsem vidění Boží.


text:
oslovil Hospodin Ezechiela kněze, syna Buziova, v Chald(ej)sku u řeky Chobar, a spočinula tu na něm ruka Hospodinova.


text:
Měl jsem tedy vidění: Aj, vichor bouřlivý přicházel od severu, veliký mrak; v tom (mraku) vůkol lesk a plápolající oheň; a z něho, to jest z ohně, (vyzíralo) cosi podobného čistci;


text:
Nohy jejich byly přímé – spodek jejich byl jako spodek nohy telete – a třpytily se jako když hledíme na rozpálený kov.


text:
Tváře pak jejich měly tyto podoby: tvář člověka (vpředu), tvář lva na pravé straně těch čtyř (živočichů), tvář býka na levé straně těch čtyř (živočichů) a tvář orla [shora] těch čtyř (živočichů).


text:
(To byly) tváře jejich; křídla jejich byla do výše roztažena, dvě křídla každého z nich se (navzájem) dotýkala a dvě přikrývala jejich těla.


text:
A bylo zříti, že podoba živočichů jest jako uhlí planoucí ohněm a jako by hleděl člověk na pochodně. Mezi živočichy kmital se velmi jasný oheň, a z ohně sršely blesky.


text:
Když jsem hleděl na ty živočichy, ukázalo se po jednom kole na zemi podle živočichů na každé ze čtyř předních stran.


text:
Kola byla udělána tak, že jejich podoba byla jako bys hleděl na moře; tutéž podobu měla čtyři kola; byla udělána tak, že se zdálo, jako by kolo bylo v kole.


text:
Kola byla také mohutná, vysoká a hrozného vzezření; a všecek povrch těch čtyř (kol) byl plný očí kolem dokola.


text:
Když chodili živočichové, chodila spolu i kola podle nich; a když se pozdvihovali živočichové od země, pozdvihovala se spolu i kola.


text:
Kamkoli chtěl jíti duch, tam, když duch šel, i kola spolu zdvíhajíce se, šla za ním. Byltě duch (toho) živočicha (také) v kolách.


text:
Když (živočichové) šli, šla s nimi, když se zastavili, zastavila se s nimi, a když se pozdvihli od země, pozdvihla se spolu i kola jdouce za nimi; byltě duch živočicha (také) v kolách.


text:
A cosi podobného obloze bylo nad hlavami živočichů; vypadalo to jako hrozný křišťál, roztažený nad hlavami jejich svrchu.


text:
Pod oblohou křídla jednoho byla přímo rozepjata ke druhému; každý dvěma křídly přikrýval své tělo, jeden jako druhý.


text:
A slyšel jsem šelest křídel jako hukot vodních spoust, jako hřmění svrchovaného Boha; když chodili, bylo to jako lomoz množství, jako lomoz vojska; a když se zastavili, spustila se křídla jejich.


text:
A nad oblohou, jež byla nad hlavou jejich, bylo cosi jako safírový kámen; bylo to podobno trůnu, a na tom, co bylo podobno trůnu, byla svrchu postava, jež měla podobu člověka.


text:
I viděl jsem cosi jako čistec a jako oheň z něho (sálající) kolem dokola, od beder jeho nahoru; a od beder dolů viděl jsem cosi jako oheň, zářící vůkol;


text:
V té podobě zjevila se velebnost Hospodinova. Když jsem ji uviděl, padl jsem na tvář, i slyšel jsem, že někdo ke mně mluví. A pravil: „Synu člověkův, postav se na nohy, budu mluviti s tebou!"


text:
I všel ve mne duch, když byl promluvil ke mně, a postavil mě na nohy, a slyšel jsem, an mluví ke mně


text:
a praví: „Synu člověkův! Já tě posílám k synům Israelovým, k odpadlým pohanům, kteří odstoupili ode mne; oni i otcové jejich přestupovali mou smlouvu až do dneška.


text:
Lidé drzé tváře a nezkrotného srdce jsou synové (jejich), k nimž já posílám tebe. A řekneš jim: Toto praví Pán Bůh!


text:
Protož ty, synu člověkův, neboj se jich, aniž z řečí jejich strach měj – jsoutě nevěřící a zpurní proti tobě a se štíry je ti přebývati. Slov jejich se neboj, a tváří jejich se nestrachuj – jeť to plémě zpurné.


text:
Ty tedy, synu člověkův, slyš co ti pravím, a nebuď zpurný jako toto plémě zpurné jest; otevři ústa a jez, co ti dám."


text:
Tu mi řekl: „Synu člověkův, čehokoliv se ti dostane, jez; sněz tuto knihu a jda mluv k synům Israelovým!"


text:
a řekl mi: „Synu člověkův, břicho tvé ať jí, a střeva tvá ať se naplní touto knihou, kterou já dávám tobě!" I snědl jsem ji a zesládla mi v ústech jako med.


text:
ani k mnohým národům nesrozumitelné řeči a neznámého jazyka, jejichž slovům nemohl bys rozuměti (poslán jsi); – ano, kdybych tě poslal k nim, oni by ,tě slyšeli.


text:
Ale dům Israelův nechce tě poslouchati, poněvadž nechtějí poslouchati mne; máť všecek dům Israelův otrlé čelo a tvrdé srdce.


text:
jako diamant a jako křemen činím tvář tvou. Neboj se jich, aniž se strachuj tváří jejich, jeť to plémě zpurné."


text:
a jdi, odeber se k zajatcům, k synům lidu svého, mluv k nim a rci jim: „Toto praví Pán Bůh," – jestli – snad –poslechnou nebo neposlechnou."


text:
Tu pojal mne duch, a slyšel jsem za sebou zvuk velikého lomozu, oslavované velebnosti Hospodinovy, (zvedající se) s místa svého,


text:
lomozu křídel živočichů, tepoucích jedním o druhé a rachotu kol jdoucích za živočichy, zvuk lomozu velikého.


text:
Duch tedy mne zdvihl a odnesl mne, i odcházel jsem v hořkosti a roztrpčenosti své duše, avšak ruka Hospodinova byla se mnou a posilovala mne.


text:
I přišel jsem k zajatcům do Tel-Abíb, k těm, kteří bydlili podle řeky Chobar, usadil jsem se tam, kde oni usazeni byli, a zůstal jsem tu sedm dní truchle mezi nimi.


text:
„Synu člověkův! Za strážného ustanovil jsem tě domu Israelovu. Uslyšíš-li z úst mých slovo, oznámíš jim je mým jménem.


text:
Řeknu-li já bezbožnému: „Smrtí zemřeš!" a nebudeš-li ho varovati, nebudeš-li mu domlouvati, aby se odvrátil od své bezbožné cesty a živ byl: umře on, bezbožník, ve své nepravosti, ale krev jeho z ruky tvé vymáhati budu.


text:
Budeš-li však ty varovati bezbožného, ale on se neodvrátí od své bezbožnosti, od své cesty bezbožné, on zajisté ve své nepravosti zemře, ty však jsi zachránil svou duši.


text:
Taktéž odvrátí-li se spravedlivý od své spravedlnosti a bude-li činiti nepravost, a položím-li před něho, nač by narazil: onť zemře, protožes ho nevaroval, ve svém hříchu umře, a nebude pamatováno na skutky jeho spravedlivé, jež byl činil: ale krev jeho z ruky tvé vymáhati budu.


text:
Budeš-li však vystříhati spravedlivého, aby nehřešil spravedlivý, a on nebude hřešiti: jistě bude živ, protožes ho vystříhal a ty jsi zachránil svou duši."


text:
I vstal a vyšel jsem na pole, a aj, velebnost Hospodinova tam stála jako velebnost, již jsem viděl u řeky Chobar; i padl jsem na tvář.


text:
Tu všel ve mne duch a postavil mne na nohy; a mluvil se mnou, a řekl mi: „Jdi a zavři se ve svém domě.


text:
Když pak mluviti budu k tobě, otevru ti ústa, a řekneš jim: „Toto praví Pán Bůh! Kdo chce slyšeti, ať slyší, a kdo chce toho nechat, ať toho nechá; jeť to plémě vzpurné."


text:
A zařiď proti němu obležení: vystav ohrady, nanes násep, rozlož proti němu vojska, a postav berany vůkol.


text:
Poté vezmi si železnou plotnu, a postav ji jako železnou stěnu mezi sebe a mezi město; upři tvář svou proti němu; budiž obklíčeno a ty je obléhej. Budiž to znamením domu Israelovu!


text:
Lehni si pak na levý bok a vlož naň nepravosti domu Israelova; podle počtu dnů, v nichž ležeti budeš na něm, poneseš nepravost jeho.


text:
Já pak ukládám tobě za roky nepravosti jeho počet dnů: tři sta devadesát dnů; tak poneseš nepravosti domu Israelova.


text:
Až pak to. splníš, ležeti budeš po druhé, na boku pravém, a poneseš nepravost domu Judova čtyřicet dnů; den za rok, den, pravím, za rok, ukládám ti.


text:
A ty vezmi sobě pšenice, ječmene, bobu, čočky, prosa a vikve, dej to do jedné nádoby, a nadělej si chlebů podle počtu dnů, v nichž ležeti budeš na boku; tři sta devadesát dnů budeš to jísti.


text:
V podobě podpopelného chleba ječného budeš to jísti; lejnem lidským budeš to péci před očima jejich.


text:
A Hospodin řekl: „Tak budou jísti synové Israelovi chléb svůj poskvrněný mezi národy, k nimž je vyvrhnu."


text:
Tu jsem řekl: „Ah, Pane Bože, aj, neposkvrnil jsem se, zdechliny a roztrhaného od zvěře nejedl jsem od svého dětství až dosavad; nevzal jsem do úst žádného masa nečistého."


text:
A řekl mi: „Synu člověkův, aj, já zlomím sílu chleba v Jerusalemě; jísti budou chléb na váhu a v starostlivosti; vodu na míru a v úzkosti píti budou,


text:
aby, až se jim nedostávati bude chleba a vody, padl bratr na bratra, a ve svých nepravostech aby uchřadli.


text:
A ty, synu člověkův, vezmi sobě meč ostrý (jako břitvu), holící vlasy; vezmi jej a veď jej přes hlavu i přes bradu svou; pak si vezmi váhu na vážení a rozděl je.


text:
Třetinu spal ohněm prostřed města, až vyprší dny obležení; třetinu vezmi a zesekej ji mečem vůkol něho; třetinu pak zbývající rozptyl do větru; a já vytasím po nich meč.


text:
Z těch pak opět vezmi, uvrhni je doprostřed ohně, a spal je ohněm; z toho vyjde oheň na všecek dům Israelův."


text:
Ale vzepřel se mým ustanovením, že byl bezbožnější nežli pohané; (vzepřel se) mým přikázáním více nežli země, jež jsou kolem něho. Neboť ustanovení má zavrhli, a v mých příkazech nechodili.


text:
Pročež toto praví Pán Bůh: „Protože jste předstihli pohany, kteří vůkol vás jsou, že jste v mých příkazech nechodili, a ustanovení mých nečinili, že jste podle ustanovení (mých) ani jako pohané, kteří jsou vůkol vás, nečinili:


text:
proto praví Pán Bůh toto: „Aj, já (chystám se) na tebe, a já sám uplatním prostřed tebe ustanovení (má) před očima pohanů.


text:
Učiním v tobě, čeho jsem (dosud) neučinil, a čemu podobného již neučiním – to pro všecky ohavnosti tvé.


text:
Protož otcové budou jísti syny prostřed tebe a synové jísti budou otce své; uplatním v tobě ustanovení (má) a rozvěji všecky zbytky tvé na všecky strany světa.


text:
Protož praví Pán Bůh: Jakože živ jsem! Za to, že jsi poskvrnil svatyni mou všelijakými zločiny a všelijakými ohavnostmi svými: zajisté také já rozdrtím tebe, a neodpustí tobě oko mé, aniž slituji se (nad tebou).


text:
Třetina tebe morem zemře a hladem zhyne uprostřed tebe; třetina tebe mečem padne vůkol tebe; třetí pak díl tebe na všecky strany světa rozptýlím, a meč z pochvy vytrhnu po nich,


text:
Vyleji svůj hněv, ukojím roztrpčenost svou na nich, a potěším se; i zvědí, že já Hospodin mluvil jsem to v horlivosti své, až vyleji svou roztrpčenost na ně.


text:
Budeš na pohanu, na potupu, na výstrahu a na úžas mezi národy, kteří jsou vůkol tebe, až vykonám na tobě soudy ve hněvu a v rozhořčení a v roztrpčených trestech – 


text:
Já, Hospodin, mluvil jsem to – až vystřelím nejhorší střely hladu na ně, které budou smrtelné a které pošlu, abych vás vyhubil; až hlad na vás nakupím, a zlomím mezi vámi sílu chleba.


text:
Pošlu na vás hlad a zvěř nejhorší až do vyhubení; mor a krev půjde přes tebe, a meč uvedu na tebe. Já, Hospodin, mluvil jsem to."


text:
a rci: Hory Israelovy, slyšte slovo Pána Boha! Toto praví Pán Bůh horám a pahorkům, skalním žlabinám a údolím: Aj, já uvedu na vás meč, pohubím výšiny vaše,


text:
ve všech sídlech vašich. Města zpuštěna budou, výšiny budou zbořeny, za své vezmou oltáře vaše, budou polámány; veta bude po modlách vašich, pobořeny budou chrámy vaše, a vyhlazena budou díla vaše.


text:
I vzpomínati budou na mne vysvobozenci vaši mezi pohany, k nimž do zajetí odvedeni byli; neboť zlomím srdce jejich smilné, jež odpadlo ode mne, (zlomím) oči jejich smilně se poohlédající po svých modlách, i zoškliví si sami  sebe pro zlé věci, jež činili k vůli všem ohavnostem svým.


text:
Toto praví Pán Bůh: Práskni rukou, dupni nohou, a rci „Běda" pro všecky ohavnosti hříchů domu Israelova! Neboť mečem, hladem a morem dlužno jim padnout.


text:
Kdo daleko jest, umře morem, a kdo blízko, mečem padne, a kdo zůstane a obležen bude, umře hladem; tak vyliji hněv svůj na ně.


text:
Zvíte, že já jsem Hospodin, když budou zbití vaši mezi modlami vašimi, vůkol oltářů vašich, na každém vysokém pahorku, na každém horském vrchu, pod každým stromem hájovým, pod každým dubem ratolestným a na (každém) místě, na němž zapalovali vonná kadidla všem svým modlám.


text:
Vztáhnu ruku svou na ně, a učiním zemi pustou a opuštěnou od pouště až do Ribly, kdekoliv mají svá sídla, i zvědí, že já jsem Hospodin."


text:
„A ty, synu člověkův, toto praví Pán Bůh zemi Israelově: Konec přichází, přichází konec na (všecky) čtyři strany země.


text:
Nyní přichází konec na tebe, vypustím hněv svůj na tebe; souditi budu tebe podle cest tvých a postavím proti tobě všecky ohavnosti tvé.


text:
Neodpustí oko. mé tobě, neslituji se, ale mravy tvé položím na tebe; ohavnosti tvé prostřed tebe budou; i zvíte, že já jsem Hospodin.


text:
Přichází zkáza na tebe, obyvateli země; přichází čas, blízko jest den zabíjení a ne jásotu na horách.


text:
Nyní zblízka vyliji hněv svůj na tě a vyčerpám rozhořčenost svou na tobě; budu tě souditi podle cest tvých, vložím na tebe všecky tvé nešlechetnosti;


text:
neodpustí oko mé, neslituje se, ale mravy tvé položím na tebe, a ohavnosti tvé prostřed tebe budou, i zvíte, že já Hospodin jsem ten, jenž tepe.


text:
násilí vzrostlo v prut na bezbožnost. Nic z nich nezbude, nic z národa, nic z jásotu jejich, a nebudou míti odpočinku.


text:
Přišel čas, blízko jest den. Kdo kupuje, ať se neveselí, a kdo prodává, ať nekvílí, ježto hněv přijde na veškeren lid její.


text:
Neboť kdo prodává, nevrátí se k tomu, co byl prodal, třebas byl život jejich mezi živými (zachován); neboť proroctví proti všemu jejímu národu se nezvrátí, a život nikoho nebude nepravostí jeho posilněn.


text:
Trubte (si) na roh a všichni ať se připravují, ale nebude, kdo by do boje táhl, neboť hněv můj přichází na všecek lid její.


text:
Meč (zuří) venku, mor a hlad uvnitř; kdo jest na poli, umírá mečem, a kteří jsou ve městě, morem a hladem jsou sežíráni.


text:
A budou-li zachováni uprchlíci, budou na horách jako údolní holubice, každý se bude třásti, každý pro svou nepravost.


text:
I přepáší se žínicemi, strach je přikryje, na každé tváři bude zahanbení, a na všech hlavách jejich lysina.


text:
Stříbro své budou vyhazovat na ulici a zlato budou míti za svinstvo. Stříbro a zlato jejich nebude moci jich vysvoboditi v den Hospodinova hněvu. Hladu svého (tím) nenasytí, a břicha jejich nebudou naplněna; neboť stalo se jim podnětem k nepravosti jejich.


text:
Okrasy svých šperků použili k pýše, obrazů ohav svých a soch z toho nadělali; protož obrátil jsem jim to v svinstvo,


text:
Nejhorší z národů přivedu, i zaberou domy jejich; konec učiním pýše mocných; zaberou svatyně jejich.


text:
Zarmoucení na zarmoucení přijde a zlověst na zlověst; i budou vidění žádati od proroka, ale kněz pozbude zákona, a starší rady.


text:
Král bude kvíliti, kníže zahalí se smutkem, a ruce lidu země předěšeny budou. Podle cesty jejich naložím s nimi, podle soudů jejich souditi je budu, i zvědí, že já jsem Hospodin.


text:
Šestého roku, šestého měsíce, pátý den (toho) měsíce, seděl jsem ve svém domě a starší judští seděli přede mnou, i spočinula tu náhle na mně ruka Pána Boha;


text:
měl jsem vidění: ejhle – postava, jako bych viděl oheň; od toho, co vypadalo jako bedra její dolů, oheň; a od beder jejích vzhůru jako bych viděl lesk, jako bych patřil na čistec.


text:
A cosi jako vztažená ruka chopilo mne za kštici hlavy, a duch pozdvihl mne mezi zemi a nebe, a uvedl mne ve vidění Božím do Jerusalema ku bráně vnitřní, jež hledí na sever, kde byla postavena modla žárlivosti, aby buchla žárlivost.


text:
I řekl mně: „Synu člověkův, pozdvihni oči k severu!" I pozdvihl jsem oči k severu, a aj – na severu brány oltářové byla modla žárlivosti, právě u vchodu.


text:
A řekl mně: „Synu člověkův, vidíš-li ty, co tito činí? Veliké ohavnosti, jež činí tuto dům Israelův, abych daleko se vzdálil od svatyně své? Avšak uvidíš ohavnosti ještě větší!"


text:
Všel jsem tedy a viděl jsem – aj, všelijaké podoby zeměplazů a zvířat, ohavy a všelijaké modly domu Israelova zobrazeny byly na stěně všudy vůkol.


text:
A sedmdesát mužů ze starších domu Israelova – Jezoniáš, syn Safanův, stál prostřed nich – stálo před tím malováním, a každý měl kadidelnici v ruce, a mráček dýmu z kadidla vystupoval.


text:
I řekl mně: „Jistě vidíš, synu člověkův, co činí starší domu Israelova ve tmách, každý v úkrytě pokoje svého; říkají totiž: „Nevidí nás Hospodin! Opustil Hospodin zemi!"


text:
Poté zavedl mne ke dveřím brány domu Hospodinova, jež hleděla k severu, a aj – tu seděly ženy oplakávající Adonida.


text:
Poté zavedl mne do vnitřního nádvoří domu Hospodinova, a aj – u vchodu do chrámu Hospodinova mezi předsíní a oltářem pětadvacet mužů obrácených zády ke chrámu Hospodinovu a tváří na východ klanělo se k východu slunce.


text:
A řekl mně: „Zajisté viděl jsi (to), synu člověkův! Zdali je to málo. domu Judovu činiti ohavnosti tyto, jež tu činí, že naplňují (také) zemi nepravostí a mne opět a zase popouzejí (ke hněvu)? Viz, dávají si ratolest k nosu!


text:
Proto také já ve hněvu s nimi naložím: neodpustí (jim) oko mé a nesmiluji se; a když volati budou k mým uším hlasem Velikým, nevyslyším jich."


text:
A volal mi do uší hlasem velikým toto: „Přiblížili se vykonavatelé trestů na město a každý má nástroj smrtící v ruce."


text:
A aj, šestero mužů přicházelo cestou brány hořejší, jež hledí na sever, a každý měl svůj nástroj zhouby v ruce; uprostřed nich byl také jeden muž, oděný rouchem lněným, a potřeby písařské měl na boku; i vešli a postavili se podle měděného oltáře.


text:
A velebnost Pána Israelova zdvihla se s cherubů, na nichž byla, ku prahu chrámu, i zavolal Hospodin muže, jenž byl oblečen v roucho lněné a potřeby písařské na boku měl,


text:
a řekl mu: „Jdi prostředkem města, prostředkem Jerusalema, a poznamenej (písmenem) Tau čela mužů lkajících a truchlících nade všemi ohavnostmi, které se dějí prostřed něho."


text:
Ostatním pak řekl tak, že jsem to slyšel: „Jděte skrze město, jděte za ním a bijte bez milosti, bez lítosti!


text:
Starce, jinocha, pannu, dítě i ženy bijte až do vyhubení; ale nikoho, na němž uzříte Tau, nezabíjejte! Od svatyně mé začněte!" Začali tedy od mužů, starších, kteří byli před chrámem.


text:
I řekl jim: „Znesvěťte chrám a naplňte síně zbitými! Vyjděte!" I vyšli a bili ty, kteří byli v městě.


text:
Když pak bylo to zabíjení dokonáno, já (jediný) pozůstalý, padl jsem na tvář a volal jsem: „Ouve, Pane Bože, zdali zahubíš všecky ostatky Israelovy, vylévaje hněv svůj na Jerusalem?"


text:
Tu mi řekl: „Nepravost domu Israelova a Judova veliká jest převelmi, země naplněna jest množstvím krve a město plno jest násilí, neboť říkají: „Opustil Hospodin zemi" a „Hospodin nevidí."


text:
A hle, muž, jenž oblečen byl v roucho lněné, jenž měl psací potřeby na boku, hlásil řka: „Učinil jsem, jak jsi mi rozkázal."


text:
I pohleděl jsem a aj – na obloze, jež byla nad hlavami cherubů, byl jakoby kámen safírový; cosi, co vypadalo jako podoba trůnu, ukázalo se nad nimi.


text:
I oslovil muže, jenž oblečen byl v roucho lněné, a pravil: „Vejdi mezi kola, jež jsou pod cheruby, a naplň ruku svou řeřavým uhlím, jež jest mezi cheruby, a vysyp je na město!" I všel před mýma očima.


text:
Když se velebnost Hospodinova zdvihla s cherubů ku prahu chrámu, chrám se naplnil mrakem a nádvoří se naplnilo bleskem slávy Hospodinovy.


text:
Když tedy byl přikázal muži, oblečenému v roucho lněné: „Vezmi oheň z prostředka kol, jež jsou mezi cheruby," on vešel a postavil se podle kola.


text:
Tu vztáhl (jeden) cherub ruku z prostředka cherubů k ohni, který byl mezi cheruby, vzal (uhlí) a dal do rukou muže oblečeného v roucho lněné, a ten vzav (je) vyšel.


text:
Pohlédl jsem, a aj, čtyři kola podle cherubů: kolo jedno podle cheruba jednoho, a kolo druhé podle cheruba druhého, kola pak vypadala, jako bys hleděl na kámen chrysolit.


text:
Když chodila, kráčela na (všecky) čtyři strany; neobracela se, když šla, ale k místu, k němuž směřovalo (kolo) přední, šla za ním i (kola) ostatní, aniž se obracovala.


text:
Čtyři tváře měl každý: tvář jedna – tvář cheruba; tvář druhá – tvář lidská; na třetím (místě) byla tvář lví, a na čtvrtém tvář orlí.]


text:
Když cherubové šli, šla spolu i kola podle nich; a když zdvíhali cherubové křídla, aby se zdvihli od země, nebyla kola nehybná, ale i ona zůstávala vedle (nich).


text:
Když stáli oni, stála i kola, a když se vyzdvihovali, vyzdvihovala se s nimi; neboť duch živočicha byl v nich.


text:
Cherubové pak pozdvihše křídla vznesli se od země přede mnou; – když oni vycházeli, šla za nimi také kola – a zastavili se u vchodu do východní brány domu Hospodinova; velebnost Boha Israelova byla nad nimi.


text:
Byl to týž živočich, jejž jsem viděl pod Bohem Israelovým u řeky Chobar; a poznal jsem, že to byli cherubové.


text:
Podoba tváří jejich: byly to tytéž tváře, jež jsem viděl u řeky Chobar; vypadali taktéž; a každý byl puzen kráčeti čelem vpřed.


text:
I zdvihl mne duch a zavedl mne k východní bráně domu Hospodinova, hledící na východ slunce; a aj, u vchodu brány bylo pětadvacet mužů; viděl jsem uprostřed nich Jezoniáše, syna Azurova, a Feltiáše, syna Banajášova, knížata lidu.


text:
I řekl mně (Hospodin) : „Synu člověkův, toť jsou ti muži, kteří vymýšlejí zkázu a velmi zle radí v tomto městě


text:
I připadl na mne duch Hospodinův, a řekl mi: „Mluv: Toto praví Hospodin: Tak mluvíte, dome Israelův, a myšlení srdce vašeho já znám.


text:
Pročež toto praví Pán Bůh: Zbití vaši, které jste položili uprostřed něho, ti jsou maso, a ono jest kotel; ale vás vyvedu z něho.


text:
I zvíte, že já jsem Hospodin, v jehož příkazech jste nechodili, podle jehož řádů jste nečinili, činíce proti tomu podle řádů národů, kteří jsou vůkol vás."


text:
Když jsem prorokoval, tu Feltiáš, syn Banajášův, (náhle) skonal; i padl jsem na tvář, volal jsem hlasem velikým, a řekl jsem: „Ouve, Pane Bože, chceš učiniti konec ostatkům Israelovým?"


text:
„Synu člověkův, bratři tvoji, bratři tvoji, lidé z tvého příbuzenstva, i všecek dům Israelův, všichni, jimžto říkají obyvatelé jerusalemští: „Daleko jste od Hospodina, nám jest dána země ve vlastnictví".


text:
Protož toto praví Pán Bůh: „Že jsem je daleko dal odvésti mezi národy, a že jsem je rozptýlil po zemích, budu jim nakrátko svatyní v zemích, do kterých přišli.


text:
Protož mluv: Toto praví Pán Bůh: Shromáždím vás z národů a seberu vás ze zemí, v nichž jste rozptýleni, a dám vám zemi Israelovu.


text:
A dám jim jedno srdce; ducha nového vložím do nitra jejich; odejmu srdce kamenné z těla jejich, a dám jim srdce z masa,


text:
aby v příkazech mých chodili a řádů mých dbali činíce podle nich; i budou mně lidem, a já jim budu Bohem.


text:
Mravy však těch, jichž srdce za svody a ohavami svými chodí, položím na hlavu jejich, praví Pán Bůh.


text:
a (ta) Hospodinova velebnost vystoupila z prostřed města, a postavila se na hoře, jež jest na východ města.


text:
Poté duch mne zdvihl a přivedl mne do Chaldejska k zajatcům u vidění, v duchu. Božím, a vidění, jež jsem měl, vzdálilo se ode mne.


text:
„Synu člověkův, prostřed plemene zpurného ty bydlíš; mezi těmi, kdož oči mají k vidění a nevidí, uši k slyšení a neslyší; jeť to plémě zpurné.


text:
Ty tedy, synu člověkův, připrav sobě zavazadla na cestu [a vystěhuj se] za bílého dne před nimi a přestěhuj se s místa svého na místo jiné, před očima jejich, zda by snad si toho povšimli; jeť to plémě zpurné.


text:
A vynes ven zavazadla svá jako zavazadla vystěhovalce za bílého dne před očima jejich; [sám však vyjdeš u večer před nimi jako vystěhovalec vycházívá.]


text:
Před očima jejich na ramenou dej se vynést, v mrákotě dej se odnést; tvář svou přikryješ a země neuzříš; neboť zázračným znamením domu Israelovu jsem učinil tebe."


text:
I učinil jsem, jak mi rozkázal Hospodin: zavazadla svá vynesl jsem jako zavazadla vystěhovalce za bílého dne, u večer pak prokopal jsem stěnu sobě rukou, a v mrákotě jsem vyšel na ramenou jsa nesen před očima jejich.


text:
Rci jim: „Toto praví Pán Bůh: Zatížení toto patří vůdci, jenž jest v Jerusalemě a všemu domu Israelovu, jenž jest v něm.


text:
Rci: Já jsem zázračným náznakem vám: Jak jsem učinil, tak se stane jim: do vyhnanství, do zajetí půjdou.


text:
A vůdce, jenž jest mezi nimi, na ramenou nesen bude, v mrákotě vyjde, stěnu prokopají, aby jej vyvedli, tvář jeho bude přikryta, aby neviděl očima země.


text:
A roztáhnu síť svou nad něho, polapen bude do tenat mých, přivedu ho do Babylona, do země Chaldejské, – té však neuzří – a tam zemře.


text:
Všecky pak, kteří jsou kolem něho, pomocníky jeho i houfy jeho, rozptýlím do všech větrů, a meč vytrhnu za nimi.


text:
Zůstavím však z nich několik lidí po meči, po hladu a moru, aby vypravovali všecky nešlechetnosti jejich mezi národy, k nimž přijdou, i zvědí, že já jsem Hospodin."


text:
A rci lidu země: Toto praví Pán Bůh o těch, kteří bydlí v Jerusalemě, v zemi Israelově: Chléb svůj ve starostlivosti jísti budou a vodu svou v úžasu píti, aby zámožnost země spustla pro nepravost všech, kteří bydlí v ní,


text:
„Synu člověkův, jaké to máte přísloví v zemi Israelově, říkajíce: „Dni se táhnou, dlouží a všeliké vidění v nic se scvrká?"


text:
Protož rci jim: „Toto praví Pán Bůh: Učiním konec tomuto přísloví, a nebudou ho již říkati v Israeli vůbec. Ale mluv k nim, že se přiblížily dni a obsah všech vidění.


text:
Budu totiž mluviti já, Hospodin; kterékoli slovo promluvím, splní se a nebude již prodlévati, ale za dnů vašich, plémě zpurné, promluvím slovo a splním je, dí Pán Bůh."


text:
„Synu člověkův, aj, dům Israelův říká: „Vidění, které tento má, jest na dálné dny, a na dlouhé časy prorokuje!"


text:
Pročež rci jim: „Toto dí Pán Bůh: Nebude již prodlévati žádné slovo mé; slovo, jež mluvím, splní se, praví Pán Bůh."


text:
Synu člověkův, prorokuj proti prorokům Israelovým, kteří prorokují, a rci těm, kdož prorokují podle srdce svého: Slyšte slovo Hospodinovo!


text:
Nepostavili jste se na odpor, aniž jste postavili ochranou zeď pro dům Israelův, abyste obstáli v boji v den Hospodinův.


text:
Vidí klam a prorokují lež, říkajíce: „Praví Hospodin," kdežto Hospodin jich neposlal; a potvrzují ustavičně (ty) řeči.


text:
Zdali jste klam nevydávali za vidění, zdali jste nehádali lživě? Říkáte: „Praví Hospodin," kdežto jsem já nemluvil!


text:
Protož toto praví Pán Bůh: „Že jste mluvili klam a viděli lež: proto hle, já na vás (přijdu), dí Pán Bůh.


text:
Ruka má (přijde) na proroky, kteří vidí klam a hádají lež; v obci lidu mého nebudou, v seznamu domu Israelova nebudou zapsáni, a do země Israelovy nevejdou; i zvíte, že já jsem Pán Bůh.


text:
(To) proto, že zklamali můj lid říkajíce: „Pokoj," kdyžtě pokoje není; a když on stavěl stěnu oni ji omazávali hlinou bez plev.


text:
Rci těm, kteří omazují (hlinou) bez příměsku, že to spadne; neboť až (přijde) dravý příval, až dám kamenům převelikým padati shůry, až přikáži bouřlivému větru, aby to rozmetal,


text:
Protož toto praví Pán Bůh: Ve svém hněvu učiním, že se strhne bouřlivý vítr, a v mém rozhořčení (přijde) dravý příval, jakož i veliké kamení ve hněvu na zkázu.


text:
I zkazím stěnu, kterou jste omazali bez příměsku, srovnám ji se zemí, odkryt bude základ její, padne, i zhynou lidé uprostřed ní, a zvíte, že já jsem Hospodin.


text:
Vyliji hněv svůj na stěnu a na ty, kteří ji omítají bez příměsku a řeknu vám: „Veta jest po stěně a veta jest po těch, kdož ji omítali,"


text:
po prorocích Israelových, kteří prorokují o Jerusalemu a mají o něm vidění pokoje, kdyžtě není pokoje, praví Pán Bůh.


text:
A ty, synu člověkův, upři tvář svou na dcery lidu svého, jež prorokují podle srdce svého, prorokuj proti nim,


text:
a rci: Toto praví Pán Bůh: Běda těm, které šijí podušky pod každý kloub ruky, a dělají podhlavnice pod hlavu každého věku, aby lapaly duše; a lapajíce duše lidu mého, slibují si život.


text:
A zlehčují mne u lidu mého pro hrstku ječmene a kus chleba, aby zabíjely duše, jež nemají umříti, a zachraňovaly duše, jež nemají žíti, lhouce lidu mému, jenž snadno věří lžem.


text:
Proto praví Pán Bůh toto: „Aj, já (přijdu) na podušky vaše, jimiž vy duše lapáte jako ptáky; strhám je s ramenou vašich, a propustím duše, které jste polapily, (propustím) duše, aby mohly vzlétnout.


text:
A zpřetrhám podhlavnice vaše, vysvobodím lid svůj z ruky vaší, nebudou již v rukou vašich lapadlem, i zvíte, že já jsem Hospodin.


text:
Proto že jste rmoutily lživě srdce spravedlivého, jehož jsem já nechtěl zarmoutiti, a že jste posilnily ruku bezbožného, aby se nevrátil od své zlé cesty, a živ byl:


text:
proto nebudete již viděti klam ani hádati nebudete, ale vytrhnu lid svůj z ruky vaší, i zvíte, že já jsem Hospodin!


text:
„Synu člověkův, tito muži postavili si modly své na srdce a svůdce k nepravosti své položili si před sebe; zdali měl bych jim, jsa tázán, odpověděti?


text:
Proto mluv s nimi a rci jim: „Toto praví Hospodin Bůh: Každému z domu Israelova, kdo si postaví modly své na srdce a svůdce k nepravosti své položí si před sebe, a přijde ku proroku, aby se mne skrze něho tázal, tomu já  Hospodin odpovím (sám) podle množství model jeho,


text:
„Protož rci domu Israelovu: Toto praví Hospodin Bůh: Obraťte se a odstupte od model svých, ode všech ohav svých odvraťte své tváře!


text:
Neboť každému z domu Israelova i z novověrců, cokoliv jich, jakožto příchozích v Israeli jest, kdo se mně odcizil, postavil si modly své na srdce a svůdce k nepravosti své si položili před sebe, a přijde ku prorokovi, aby se tázal mne skrze něho: tomu já Hospodin odpovím skrze sebe samého:


text:
upru tvář svou na toho člověka, učiním jej výstrahou a příslovím, vyhladím jej zprostřed lidu svého, i zvíte, že já jsem Hospodin.


text:
Dá-li pak se svésti prorok, aby pronesl výrok: já Hospodin oklamal jsem proroka toho, i vztáhnu ruku svou na něho, a vyhladím ho z lidu svého israelského.


text:
aby nebloudil již dům Israelův (vzdaluje se) ode mne, aby se neposkvrňoval všemi zločiny svými, ale ať jsou mým lidem, a já budu jejich Bohem, praví Hospodin zástupů."


text:
„Synu člověkův, zhřeší-li země (některá) proti mně, že věrolomně odpadne, vztáhnu svou ruku na ni, zlomím sílu chleba jejího, a pošlu na ni hlad, i vyhladím z ní člověka i dobytek;


text:
a kdyby v ní byli tito tři mužové: Noe, Daniel a Job, (toliko) oni spravedlností svou zachránili by své životy, praví Hospodin zástupů.


text:
Nebo uvedu-li nejhorší zvěř na zemi, abych ji pohubil a zpustne-li, protože nebude žádný, kdo by šel přes ni, pro zvěř,


text:
kdyby v ní byli tito tři mužové, jako že živ jsem, praví Hospodin Bůh, ani synů ani dcer (svých) nevysvobodí, ale (toliko) oni sami vysvobozeni budou, země však zpuštěna bude.


text:
Nebo uvedu-li meč na tu zemi, a řeknu-li meči: „Projdi skrz zemi!" a vybiji-li v ní člověka i dobytek,


text:
i kdyby v ní byli tito tři mužové: jako že živ jsem, praví Hospodin Bůh, nevysvobodí synů ani dcer (svých), ale (toliko) oni sami vysvobozeni budou.


text:
Nebo pošlu-li mor na tu zemi, a vyliji-li krvavě hněv svůj na ni, abych vyhladil v ní člověka i dobytek,


text:
a kdyby v ní byli Noe i Daniel i Job, jako že živ jsem, praví Hospodin Bůh: ani syna ani dcery nevysvobodí, ale (toliko) oni sami sebe vysvobodí svou spravedlností."


text:
Ano, toto praví Pán Bůh: „Tak i když pošlu čtyři své největší tresty, meč, hlad, divokou zvěř a mor na Jerusalem, abych pobil v něm lidi i dobytek;


text:
přece (však) zůstane v něm zbytek zachovaných, kteří vyvedou syny a dcery; ti, ejhle, přijdou k vám, uzříte mravy jejich i smýšlení jejich i dojdete útěchy nad neštěstím, jež jsem uvedl na Jerusalem, nade vším, co jsem uvedl na něj.


text:
Budou vám na útěchu, až uzříte mravy jejich a smýšlení jejich, i poznáte, že jsem neučinil bez příčiny všecko to, co jsem učinil v něm, praví Hospodin Bůh.


text:
Synu člověkův! Jak bude naloženo se dřevem vinného kmene proti všemu dříví, s roštím, kterým jest proti lesnímu stromoví?


text:
Zdali možno z jeho dřeva učiniti (nějaké) dílo, nebo zda možno udělati z něho kolík, aby mohlo býti na něj pověšeno všelijaké nářadí?


text:
Viz, ohni je dávají za potravu. Strávil-li (pak) oheň oba konce jeho a byl-li prostředek jeho obrácen v popel, zda bude (ještě) užitečné na nějaké dílo?


text:
I když bylo celé, nebylo způsobilé na nějaké dílo; tím méně, když je oheň ztráví, opálí, může z něho býti co děláno!


text:
Protož toto praví Pán Bůh: Jako se dřevem révovým mezi dřívím lesním, jež jsem dal ohni za potravu, tak naložím s obyvatelstvem jerusalemským.


text:
Upru svou tvář proti nim; z ohně vyjdou, ale oheň je stráví, i zvíte, že já jsem Hospodin, až upru svou tvář proti nim,


text:
Rci: Toto praví Pán Bůh Jerusalemu: Kořen tvůj a rod tvůj jest ze země Chanaanské: otec tvůj byl Amorrhejský, a máti tvá Heťanka.


text:
Když ses narodila, v den tvého narození, nebyl přiřezán tvůj pupek, vodou nebylas umyta na své zdraví, ani solí potřena, ani plénkami ovinuta.


text:
Oko nikoho se neslitovalo nad tebou, aby byl učinil tobě něco z těch věcí z milosrdenství s tebou, ale bylas pohozena na širou zemi z odporu k životu tvému v den tvého narození.


text:
Jda mimo tebe viděl jsem, že budeš rozšlapána v krvi své, i řekl jsem tobě, když ses házela v krvi své: „Živa bud!" Řekl jsem, pravím, tobě: „Ve své krvi živa buď!"


text:
Rozmnožil jsem tebe jako polní trávu; rozmnožila ses, stala ses velikou, vzrostla jsi a dosáhla jsi vnady ženské; prsy tvé se oduly a vlasy tvé vzrostly, ale byla jsi (ještě) obnažená a všecka nahá.


text:
Jda mimo tebe viděl jsem tě, a aj – čas tvůj byl čas milování; i prostřel jsem oděv svůj na tě, přikryl jsem nahotu tvou, přisáhl jsem tobě, vešel jsem ve smlouvu s tebou – praví Hospodin Bůh – i stala ses mou.


text:
oděl jsem tě šatem pestrých barev, obul jsem tě v střevíce fialové, ověnčil jsem tě kmentem, a přioděl jsem tě nejjemnějším závojem.


text:
Zdobila ses zlatem a stříbrem, odívala ses kmentem, vyšíváním, rouchem pestrých barev. Běl, med a olej jídala jsi, stala ses velmi, velmi krásnou a dospělas ke království.


text:
Jméno tvé rozneslo se mezi národy pro tvou krásu, ježto jsi byla dokonale krásná v ozdobě mé, kterou jsem byl vložil na tebe, praví Pán Bůh.


text:
(Ale) spoléhajíc se na svou krásu, smilnilas na své jméno a vyložilas smilství své každému mimojdoucímu, abys byla jeho.


text:
Vzavši z oděvů svých nadělala sis výšin pestře sešívaných, a smilnilas na nich, jak nikdy nebývalo, aniž kdy bude.


text:
Vzala jsi šperky svoje ze zlata mého, ze stříbra mého, jež jsem tobě dal, nadělala sis mužských podob, a smilnilas s nimi.


text:
Chléb můj, který jsem tobě dal, běl, olej a med, jimiž jsem tě krmil, kladlas před obličej jejich k líbezné vůni. Stalo se, praví Hospodin Bůh.


text:
Vzala jsi své syny a dcery, které jsi mně porodila, a obětovalas jim je, aby je snědli. Zdali malé je to smilstvo tvé?


text:
A po všech (těch) ohavnostech svých a smilstvech, nerozpomenula ses na dny mládí svého, kdy jsi byla obnažená a celá nahá, v nebezpečí, že budeš rozšlapána ve své krvi.


text:
Na rohu každé ulice vystavěla sis znamení smilstva svého, zohavilas krásu svou, roztáhlas nohy své každému tudy jdoucímu, a množila jsi smilství svá.


text:
Smilnilas se syny egyptskými, tělnatými sousedy svými, rozmnožila jsi smilství své, abys mne popudila.


text:
Ejhle, já jsem vztáhl ruku svou proti tobě, ubral jsem ti výživy tvé a dal jsem tě na pospas vášni nenávidících tebe dcer filištínských, jež se rdí nad tvou cestou nepravosti.


text:
Smilnila jsi také se syny assyrskými, protožes nebyla ještě nasycena, a když jsi se nasmilnila, ani tím ses nenasytila.


text:
Čím bych mohl očistiti srdce tvé, praví Pán Bůh, kdyžtě činíš všecky tyto skutky nejnestydatější nevěstky?


text:
Kdyžtě vystavěla sis nevěstinec na rohu každé cesty, a výšinu svou zřídila sis v každé ulici. Avšak nebylas jako nevěstka, jež nelibostí zvyšuje mzdu,


text:
Každé nevěstce bývá dávána mzda; tys však (sama) dávala mzdy všem svým milovníkům; dary jsi jim dávala, aby vcházeli k tobě odevšad a smilnili s tebou.


text:
I stala ses opakem obyčejných žen při svých smilstvích, a po tobě nebude smilnění (takového); nebo tím, žes dávala mzdu a mzdy jsi nebrala, stal se při tobě případ opačný.


text:
Toto praví Pán Bůh: Za to, že se rozplynul kov tvůj, že odkryta byla hanba tvá při tvých smilstvech před milovníky tvými a před ohavnými tvými modlami, pro krev synů tvých, jež jsi jim dala,


text:
aj, já shromáždím všecky milovníky tvé, s nimiž jsi se stýkala, všecky, jež jsi milovala, se všemi, jež jsi nenáviděla, shromáždím je na tebe odevšad, obnažím nahotu tvou před nimi, i uzří všecku hanbu tvou.


text:
A budu tě souditi podle práva proti cizoložnicím, a těm, kdož prolévají krev, a vydám tě na krvavou smrt hněvu a žárlivosti.


text:
Dám tě v ruce jejich, i rozboří tvůj nevěstinec, a strhnou tvůj hampejs, obnaží tě z roucha tvého, poberou ti tvé šperky a nechají tě nahou, plnou hanby;


text:
Domy tvé spálí ohněm a vykonají na tobě soudy před očima mnohých žen; i přestaneš smilniti, a mzdy již nebudeš dávati.


text:
Za to, že ses nerozpomenula na dny mládí svého, ale žes popouzela mne všemi těmi věcmi, za to i já dám mravy tvé na hlavu tvou, – praví Pán Bůh – avšak neučiním podle (míry) nešlechetností tvých ve všech ohavnostech tvých.


text:
Ty jsi dcera své matky, jež zavrhla muže svého a děti své, a sestra sester svých jsi ty, jež zavrhly muže své a děti své; matka vaše jest Heťanka, a otec váš Amorrhejský.


text:
Sestra tvá větší byla Samař, ona i dcery její, jež bydlila na levici tvé; sestra tvá pak menší tebe, jež bydlila na pravici tvé, byla Sodoma a dcery její.


text:
Avšak ani po cestách jejich jsi nechodila ani o maličko méně podle nešlechetností jejich jsi nečinila; daleko nešlechetnější věci jsi páchala nežli ony, ve všech cestách tvých.


text:
Jako že živ jsem, praví Pán Bůh, nečinila Sodoma, tvá sestra, ona ani dcery její, jako jsi činila ty a dcery tvé.


text:
Ejhle, to byla vina Sodomy, tvé sestry: pýcha, nadbytek jídla; dostalo se jí i dcerám jejím blahobytu a pohovu, ale ruky nuznému a chudému nepodávaly;


text:
Samař pak (ani) polovici hříchů tvých nenahřešila. Ale tys převýšila je svými nešlechetnostmi, a ospravedlnila jsi sestry své všemi ohavnostmi svými, jež jsi spáchala.


text:
Protož i ty nesiž hanbu svou, která jsi překonala sestry své hříchy svými nešlechetněji činíc než ony; neboť spravedlivější jeví se býti než ty; buď tedy zahanbena a nesiž hanbu svou ty, která jsi ospravedlnila své sestry.


text:
I obrátím osud Sodomy a jejích dcer, obrátím i (osud) Samaře a jejích dcer; obrátím také osud tvůj uprostřed nich,


text:
Sestra tvá Sodoma i dcery její vrátí se do svého staršího stavu; i Samař a dcery její vrátí se do svého starého stavu; také ty a dcery tvé vrátíte se do svého starého stavu.


text:
prve nežli se ukázala tvá zloba, jako dnes, na potupu dcerám syrským, a všemu tvému okolí, dcerám filištínským, jež tě obkličují vůkol.


text:
Nebo toto praví Pán Bůh: Učiním sice tobě jako ty jsi (učinila, když jsi) pohrdla přísahou zrušivši smlouvu;


text:
avšak rozpomenu já se na svou smlouvu, v níž jsem vešel s tebou za dnů tvého mládí, a učiním s tebou smlouvu věčnou.


text:
I rozpomeň se na své cesty, a budeš se hanbiti, až dostaneš sestry své větší i menší; neboť dám ti je za dcery, ale ne podle smlouvy tvé.


text:
aby ses rozpomenula a zahanbila, a nemohla již úst otvírati pro hanbu, až ti odpustím všecko, co jsi činila, praví Pán Bůh.


text:
Rci: Toto praví Pán Bůh: Orel veliký, velikých křídel, dlouhých údů, plný pestrého peří přiletěl na Liban. Vzal duši cedru,


text:
Vzav pak (zrno) ze semene (té) země vsadil je do kypré půdy, aby pustilo kořeny za hojné vláhy, (ale jen) na povrch položil je.


text:
Mělo vzejít a vzrůsti ve vinici široko rozloženou, (ale) nízkou; její ratolesti měly hledět na něj, a kořeny její měly pod ním býti. Stala se tedy (ze zrna) vinice, vydala ratolesti a vypustila výhonky.


text:
Byl však jiný orel veliký, velikých křídel, a mnohého peří; a hle, ona vinice zapouštěla kořeny své k tomuto (orlu); ratolestmi svými táhla se k němu ze svých osázených záhonů, aby ji svlažoval,


text:
(ač) byla štípena v půdě dobré, kde bylo hojně vláhy, že mohla vypustit ratolesti a nésti ovoce, aby z ní byla vinice veliká.


text:
(Protož) rci: Toto praví Pán Bůh: Zdali se jí to podaří? Zdaliž (onen) kořenů jejích nevytrhá, ovoce jejího neotrhá, a nevysuší všech plodných ratolestí jejích, že uschne, až ji vytrhne z kořene – ne ramenem velikým a s množstvím vojska?


text:
Aj, štípena jest; zdali se podaří? Zdali, jak se jí dotkne žhoucí vítr, neuschne, a na záhonech, na nichž roste, neuvadne?


text:
Rci plemeni zpurnému: Nevíte-li, co toto znamená? Rci: Hle, král babylonský přišel do Jerusalema, vzal krále i knížata jeho, a zavedl je k sobě do Babylona.


text:
Vzal pak (jednoho) z královského rodu, učinil s ním smlouvu, a přijal od něho přísahu; ale velmože (té) země pobral.


text:
(To proto), aby království zůstalo ponížené, a nepozdvihovalo se, ale šetřilo smlouvy jeho, a zachovalo ji.


text:
Ten však odstoupiv od něho poslal posly do Egypta, aby mu dal koně a mnoho vojska. Zdali se mu to podaří, (zdali) blaze bude tomu, jenž to učinil? A kdo smlouvu zrušil, zdali vyvázne?


text:
Jako že živ jsem já, praví Pán Bůh: V sídle krále, jenž ho králem ustanovil, jehož přísahu zrušil a smlouvu protrhl, kterou s ním měl – v Babyloně zemře!


text:
A ne s vojskem velikým, ne s lidem četným bude s ním farao válčiti, až bude vyházen násep, až budou vystavěny valy, aby mnoho lidí bylo pobito.


text:
Neboť pohrdl přísahou, aby mohl zrušiti smlouvu; ejhle, dal na to ruku; protože toto vše učinil, nevyvázne.


text:
Protož toto praví Pán Bůh: Jako že živ jsem já: Přísahu, kterou pohrdl, a smlouvu, kterou přestoupil, položím na hlavu jeho.


text:
Roztáhnu na něho síť svou, i bude polapen do tenat mých; přivedu jej do Babylona, a tam ho souditi budu pro zradu, kterou pohrdl mnou.


text:
Všichni, kteří s ním prchnou, s veškerým vojskem jeho mečem padnou; ostatní pak do všech větrů rozptýleni budou, i zvíte, že já, Hospodin, jsem mluvil.


text:
Toto praví Pán Bůh: Také já vezmu duši vysokého cedru a zasadím ji; s vršku ratolestí jeho (jednu) něžnou ulomím, a vštípím ji na hoře vysoké, vyvýšené.


