# verses

text:
Na vysoké hoře Israelově ji vštípím, i vypučí se a ponese ovoce, a bude z ní veliký cedr; budou pod ním bydliti všichni ptáci, vše, co létá, ve stínu ratolestí jeho hnízditi bude.


text:
A všecky polní stromy zvědí, že já, Hospodin ponižuji strom vysoký a povyšuji strom nízký, že schnouti dávám stromu zelenému, a zelenati se stromu suchému. Já, Hospodin mluvím to, a činím!


text:
„Co je (to), že mezi sebou ustavičně obracíte přísloví toto na zemi Israelovu, říkajíce: „Otcové jedli nezralé hrozny, a zuby synů (tím) otupěly"?


text:
Hle, všecky duše moje jsou; jak duše otcova, tak i duše synova jest moje; duše, která se proviní, ta umře!


text:
nebude-li na horách (při obětech) jísti, nebude-li očí svých pozdvihovati k modlám domu Israelova, neposkvrní-li manželky bližního svého, nepřistoupí-li k ženě krvotoké,


text:
nikomu-li neukřivdí, vrátí-li zástavu dlužníkovi, nevezme-li nic násilně, chléb svůj bude-li lačnému dávati, a nahého rouchem přiodívati,


text:
nebude-li na lichvu půjčovati a více bráti (nežli půjčil), odvrátí-li od nepravosti svou ruku, podle pravdy bude-li rozsuzovati pře soudících se,


text:
v příkazech mých bude-li choditi a mých ustanovení dbáti, by činil podle pravdy – ten jest spravedlivý, jistě živ bude, praví Pán Bůh.


text:
nuzného a chudého zarmoutí-li, bude-li násilně bráti, zástavu nevrátí-li, k modlám oči bude-li zdvíhat, provozovat ohavnost,


text:
na lichvu půjčovat a více brát (nežli půjčil), zda bude živ? Nebude živ! Za to, že všecky tyto ohavnosti páchal, smrtí zemře! Krev jeho na něm (lpí).


text:
Zplodí-li pak syna, a ten vida všecky hříchy otce svého, jež činil, bude se báti a nebude činiti nic podobného jim:


text:
nikoho nezarmoutí, zástavy nezadrží, nic násilně nevezme, bude-li z chleba svého lačnému dávat a nahého rouchem přiodívat,


text:
od křivdy na chudém odvrátí-li svou ruku, nebude-li bráti lichvy ani nadávku, bude-li podle práva mého činiti, v příkazech mých chodit, tenť neumře pro nepravost otce svého, ale jistě bude živ!


text:
Otec jeho, protože bezpráví a násilí činil bratru a zlé páchal mezi" lidem svým, aj, zemře pro nepravost svou.


text:
Říkáte: „Proč nenese syn nepravosti otcovy"? Proto, že syn činí podle práva a spravedlnosti, šetřil všech mých příkazů, a činil je, (proto) jistě bude živ!


text:
Duše, jež zhřeší, ta ať umře! Syn neponese nepravosti otcovy a otec neponese nepravosti synovy! Spravedlnost spravedlivého na něm budiž! Bezbožnost bezbožného budiž na bezbožném!


text:
Bude-li však bezbožný činiti pokání ze všech hříchů svých, jež prve činil, bude-li šetřiti všech mých příkazů, a bude-li činiti podle práva a spravedlnosti: jistě bude živ, aniž umře!


text:
Zdali vůle má jest smrt bezbožného – praví Pán Bůh – a ne (spíše) aby se obrátil od cest svých, a živ byl?


text:
Odvrátí-li se však spravedlivý od své spravedlnosti, a bude-li činiti nepravost podle všech ohavností, jež obyčejně bezbožník páchá, zdali bude žíti? Na žádný spravedlivý skutek jeho, který byl učinil, nebude pamatováno; pro věrolomnost, které se dopustil, a pro hřích svůj, který spáchal, pro ty zemře


text:
Říkáte: „Není správné jednání Hospodinovo"! Proto slyš, dome Israelův! Zda mé jednání není správné, a zda není spíše jednání vaše křivé?


text:
Ano, odvrátí-li se spravedlivý od své spravedlnosti, a bude-li činiti nepravost, umře pro ni; pro nepravost, kterou spáchal, umře.


text:
Odvrátí-li se však bezbožný od své bezbožnosti, kterou spáchal, a bude-li činiti podle práva a spravedlnosti, tenť zachová svůj život.


text:
Neboť proto, že zmoudřel a odvrátil se ode všech svých nepravostí, jež spáchal, jistě bude živ, aniž umře.


text:
Synové Israelovi říkají: „Není správné jednání Hospodinovo!" Není-li skutečně správné jednání mé, dome Israelův? Zdali není spíše jednání vaše nesprávné?


text:
Protož každého (z vás) podle skutků jeho souditi budu, dome Israelův, praví Pán Bůh. Obraťte se, a čiňte pokání ze všech svých nepravostí, a nebude vám ku pádu nepravost (vaše).


text:
Odvržte od sebe všecky své věrolomnosti, jichž jste se dopustili, a učiňte sobě srdce nové, ducha nového; neboť proč bys chtěl umříti, dome Israelův?


text:
Matka vidouc, že pozbyla síly, že se zhatila naděje její, vzala jiné ze svých lvíčat, aby učinila z něho lva.


text:
Naučil se vdovy dělat a jejich města obraceti v poušť; ztrnulá země i s tím, čeho plna byla od hlasu řvaní jeho.


text:
I sešli se proti němu národové, odevšad z krajin, rozestřeli na něj tenata svá, rány utrpěvše lapili ho.


text:
Dali jej do klece, na řetězích přivedli jej ke králi Babylonu, dali jej do vězení, aby nebylo již slyšet hlasu jeho na horách Israelských.


text:
Matka tvá byla jako vinice v tvém klidu nad vodou štípená; ovoce její i ratolesti rostly z hojné vody.


text:
Měla mocné pruty na vladařská žezla; vysoko vzrostla postava její nad křoviny, libovala si ve své výši v množství haluzí svých.


text:
Ale vytržena byla v hněvu, a na zemi pohozena; vítr žhavý usušil ovoce její, zvadly, uschly silné její pruty; oheň je strávil.


text:
Oheň vyšel z prutu ratolestí jejích, a ten ovoce její strávil; a nezůstalo v ní prutu silného na vladařské žezlo. Žalozpěv je to a žalozpěvem bude.


text:
Boku sedmého, pátého (měsíce) desátého (dne toho) měsíce přišli někteří starší Israelovi, aby otázali se Hospodina, a posadili se přede mnou.


text:
Synu člověkův, mluv k starším israelským takto: Toto praví Pán Bůh: Vy přicházíte, abyste se mne tázali? Jako že živ jsem, neodpovím vám, praví Pán Bůh.


text:
,a rci jim: Toto praví Pán Bůh: V ten den, kdy jsem si vyvolil Israele, kdy jsem zdvihl ruku svou (k přísaze) potomstvu domu Jakobova, a ukázal jsem se jim v Egyptě: zdvihl jsem jim ruku svou řka: „Já jsem Hospodin, Bůh váš";


text:
v ten den zdvihl jsem jim ruku svou (k přísaze), že je vyvedu z Egypta, do země, kterou jsem jim vyhlédl, tekoucí mlékem a medem, vybranou ze všech zemí.


text:
A řekl jsem jim: „Každý ať svody svých očí zavrhne, a modlami egyptskými se neposkvrňuje! Jáť jsem Hospodin, Bůh váš"!


text:
Ale popouzeli mne, nechtíce mne slyšeti; žádný ohav očí svých nezavrhl, aniž model egyptských zanechali. I řekl jsem, že vyleji rozhořčení své na ně, že dokonale ukojím hněv svůj na nich, uprostřed země Egyptské.


text:
Avšak jednal jsem se zřetelem na své jméno, aby nebylo zlehčeno před národy, mezi nimiž byli, a mezi nimiž ukázal jsem se jim, chtěje vyvésti je z Egypta.


text:
A dal jsem jim. příkazy své a ustanovení svá jsem ukázal jim, skrze která bude člověk činící je živ.


text:
Také soboty své dal jsem jim, aby byly na znamení mezi mnou a mezi nimi, a aby věděli, že já Hospodin jsem ten, kdo je posvěcuje.


text:
Ale dům Israelův mne popouzel na poušti, v příkazech mých nechodil, zavrhli má ustanovení, skrze která živ bude člověk činící je; soboty mé poskvrnili náramně; proto řekl jsem, že vyleji hněv svůj na ně na poušti, že je zahladím docela.


text:
Avšak jednal jsem se zřetelem na své jméno, aby zlehčeno nebylo před národy, z nichž jsem vyvedl je před očima jejich.


text:
Proto já zdvihl jsem ruku svou jim na poušti (ku přísaze), že jich neuvedu do země, kterou jsem jim dal, tekoucí mlékem a medem, vybranou ze všech zemí,


text:
protože soudy mé zavrhli, v příkazech mých nechodili, a soboty mé poskvrnili; neboť za modlami chodilo srdce jejich.


text:
Řekl jsem pak synům jejich na poušti: „V příkazech otců svých nechoďte, řádů jejich nešetřte, modlami jejich se neposkvrňujte.


text:
a soboty mé svěťte, aby byly znamením mezi mnou a vámi, a abyste věděli, že já jsem Hospodin, Bůh váš."


text:
Ale popouzeli mne (i) synové: v příkazech mých nechodili, a řádů mých pečlivě nezachovávali, skrze které živ bude člověk zachovávající je; a soboty mé poskvrnili; i pohrozil jsem jim, že vyleji rozhořčení své na ně, že ukojím hněv svůj dokonale na nich na poušti.


text:
Ale odvrátil jsem svou ruku, a jednal jsem se zřetelem na své jméno, aby nebylo zlehčeno před národy, z nichž vyvedl jsem je před očima jejich.


text:
Opět zdvihl jsem ruku svou (k přísaze) proti nim na poušti, že je rozptýlím mezi národy a rozvěji po zemích,


text:
protože ustanovení mých nečinili, příkazy mé zavrhli, i soboty mé poskvrnili, že na modly otců svých upřeny měli oči své.


text:
a poskvrnil jsem je dary jejich, když obětovali všecko, co otvírá mateřské lůno, za své viny; aby zvěděli, že já jsem Hospodin.


text:
Proto mluv, synu člověkův, k domu Israelovu takto: Toto praví Pán Bůh: Přesto rouhali se mně zase otcové vaši tím, že potupně mnou pohrdali:


text:
když jsem je byl uvedl do země, nad kterou zdvihl jsem ruku svou (k přísaze), že jim ji dám, jak viděli kdejaký pahorek vysoký, kdejaký strom listnatý, přinášeli tu oběti své, podávali tu dary své, budící odpor, kladli tu líbezná vonidla svá a vylévali své úlitby.


text:
Proto rci domu Israelovu: Toto praví Pán Bůh: Skutečně, na cestě otců svých se poskvrňujete a za svody jejich smilně běháte;


text:
obětujíce dary své, když vodíte syny své skrz oheň, poskvrňujete se k vůli všem modlám svým do dneška; a já mám odpovídati vám, dome Israelův? Jako že živ jsem, praví Pán Bůh, neodpovím vám!


text:
Aniž smí se státi, co si v duchu myslíte, říkajíce: „Budeme jako národové, jako pokolení země, ctíce dříví a kamení".


text:
Jako že živ jsem já, praví Pán Bůh! Rukou silnou, ramenem vztaženým a vylitým hněvem ukáži, že jsem králem nad vámi.


text:
Vyvedu vás z národů a shromáždím vás ze zemí, po kterých jste (byli) rozptýleni; rukou silnou, ramenem vztaženým a vylitým hněvem ukáži, že jsem králem nad vámi.


text:
Tak jako jsem se pořádal s otci vašimi na poušti země Egyptské, tak budu se pořádati s vámi, praví Pán Bůh.


text:
A vyberu z vás odpadlíky a bezbožníky; ze země pobytu jejich vyvedu je, ale do země Israelovy nevejdou; i zvíte, že já jsem Hospodin.


text:
A ty, dome Israelův, toto praví Pán Bůh: Jdi si každý za svými modlami a služ jim! I kdybyste v tom nechtěli poslouchati, i kdybyste jméno mé svaté dále chtěli poskvrňovati obětmi a modlami svými;


text:
na mé svaté hoře, na vysoké hoře Israelově, praví Pán Bůh, tam bude mi sloužiti všecek dům Israelův; všickni, pravím, v zemi té, v níž se mi líbiti budou, a tam budu milostivě přijímati vaše prviny a vybrané desátky se všemi posvátnými vašimi dary.


text:
Jako líbeznou vůni vás přijmu, až vás vyvedu z národů, a shromáždím vás ze zemí, po kterých jste byli rozptýleni, i ukáže se na vás, že svatý jsem před očima pohanů.


text:
Poznáte, že já jsem Hospodin, až vás uvedu do země Israelovy, do té země, kterou jsem pozdvižením ruky (k přísaze) slíbil vašim otcům.


text:
Tam se rozpomenete na své cesty, na všecky nešlechetnosti své, jimiž jste se poskvrňovali, i budete si oškliviti sami sebe pro všecky zločiny své, které jste spáchali.


text:
Poznáte, že já jsem Hospodin, až vám dobře učiním pro své jméno, a nikoliv podle zlých vašich cest, ani podle nejhorších nešlechetností vašich, dome Israelův, praví Pán Bůh.


text:
Rci k lesu na jihu: Slyš slovo Hospodinovo! Toto praví Pán Bůh: Aj, já zapálím v tobě oheň, a spálím v tobě každý strom zelený i suchý. Nezhasne plamen požáru; spálena bude jím všecka plocha od jihu až na sever.


text:
Vše, co tělo má, uzří, že já, Hospodin, jsem zapálil jej; nebude uhašen! Tu jsem řekl: Ach, Pane Bože, oni praví o mně: „Zda nemluví tento v (samých) obrazech?"


text:
Synu člověkův! Upři tvář svou k Jerusalemu, chrli (slova) k svatyni, a prorokuj proti zemi Israelově!


text:
Rci zemi Israelově: Toto praví Pán Bůh: Aj, já (přijdu) na tebe, vytrhnu meč svůj z pochvy jeho, a zabiji v tobě spravedlivého i bezbožného.


text:
Proto, že chci zabíti v tobě spravedlivého i bezbožného, proto vyjde meč můj z pochvy své na každé tělo, od jihu až na sever,


text:
aby zvěděl každý, kdo tělo má, že jsem já, Hospodin, vytáhl meč svůj z pochvy jeho, a že nemůže odvolán býti.


text:
Až pak ti řeknou: „Proč ty vzdycháš?" řekneš: „Proto, že přichází zpráva, při které chřadne každé srdce, sklesne každá ruka. zemdlí každý duch, a každé koleno rozplývat se bude takořka vodou. Ejhle, přichází a splní se, praví Pán Bůh.


text:
Aby žertvy bil, jest naostřen, aby se blyštil, jest uhlazen. Ty jsi ten, jenž bereš žezlo synu mému, podtínáš každý strom.


text:
Dal jsem jej uhladit, aby jej ruka mohla chopit, naostřen je ten meč, uhlazen jest on pro ruku zabíjejícího.


text:
Křič a kvil, synu člověkův, ten že jest učiněn na můj národ, ten že jest na všecky [uprchlé] vůdce Israelovy; meči odevzdáni jsou s mým lidem. Protož bij se do kyčle!


text:
Ty tedy, synu člověkův, prorokuj, a tluc rukou v ruku; a dvojnásob se, a to třikrát, meč smrtonosný; toť jest meč velikého zabíjení, jenž je uvádí do ztrnulosti,


text:
činí, že srdcem chabnou, že množství jest mrtvých. U každé brány jejich umístil jsem hrozivý meč, ostrý, uhlazený, aby se blýštil, kmitající se, aby zabíjel.


text:
A ty, synu člověkův, učiň si dvě cesty, (po. nichž) by přišel meč krále babylonského; ze země jedné ať vyjdou obě dvě; a z ruky ať může se dohadovati, na počátku cesty ať může se dohadovati, do (kterého) města (táhnout).


text:
Cestu (jednu) uděláš, aby mohl (po ní) meč k Rabbatu Amoňanů, a (druhou) do Judska nad Jerusalem, dobře ohrazený.


text:
Neboť zastaví se král babylonský na rozcestí, na počátku obou cest, bude hledati věštby, míchati šípy, ptáti se model, hádati ze střev.


text:
Do pravice dostane se mu heslo „proti Jerusalemu", aby postavil válečné berany, aby otevřel ústa k zabíjení, aby zdvihl hlas k válečnému ryku, aby postavil berany válečné proti branám, aby nanesl násep, aby vystavěl ohrady.


text:
Bude se jim zdáti, že dostal klamnou radu od bohů, že napodobuje klid sobotní; on však bude míti na paměti nepravost, aby chycena byla.


text:
Proto Pán Bůh praví toto: Proto, že jste upozornili na svou nepravost (tím), že jste ukázali věrolomnosti své, že se objevily hříchy vaše ve všem vašem smýšlení: proto – pravím – že jste na to upozornili, budete jati pevnou rukou.


text:
toto praví Pán Bůh: Sejmi královskou čepici, slož korunu; jeť ona to, jež nízkého pozdvihuje, a vysokého ponižuje.


text:
Trest (za nepravost), trest, trest učiním z ní; co jest, nebude, dokud nepřijde ten, jemuž přísluší vládnouti, a tomu ji odevzdám.


text:
Ty pak, synu člověkův, prorokuj a rci: Toto praví Pán Bůh k Amoňanům a k tupení jejich: Rci: Meči, meči, vyšlý z pochvy, k zabíjení uhlazený, abys zabíjel a stkvěl se!


text:
Ježto klamy ti vydávali za vidění a lži za proroctví – abys dán byl na hrdla bezbožných synů smrti, jichžto den, ustanovený na konec nepravosti, přišel:


text:
a vyliji na tebe hněv svůj; oheň svého rozhořčení rozdmýchám na tebe, a vydám tě do rukou lidí surových, kujících (jen) zkázu.


text:
Ohni budeš za potravu, krev tvá bude uprostřed země, v zapomenutí dán budeš, neboť já, Hospodin, mluvil jsem to.


text:
Ukaž mu tedy všecky ohavnosti jeho a rci: Toto praví Pán Bůh: Město, jež prolévá krev ve svých zdech, aby přišel jeho čas; město, jež dělalo si modly na svou škodu, aby se poskvrňovalo!


text:
Krví svou, od tebe prolitou, provinilo ses; modlami svými, jichž jsi nadělalo, poskvrnilo jsi sebe; učinilos, že se přiblížily dni tvé, přivedlo jsi lhůtu let svých; proto dávám tě na potupu národům, a na posměch všem zemím;


text:
které blízko i které daleko jsou od tebe, radovati se budou nad tebou, (město) nekalé pověsti, veliké zkázou!


text:
Otci a matce děje se křivda v tobě, cizince utiskují uprostřed tebe, sirotka a vdovu zarmucují u tebe.


text:
Lidé, kteří utrhají, aby mohli prolévati krev, jsou v tobě, na výšinách jídají v tobě (při obětech), nešlechetnost páchají prostřed tebe.


text:
Každý se ženou bližního páchá ohavnost, tchán svou snachu poskvrňuje nešlechetně, bratr sestře své, dceři otce svého násilí činí v tobě.


text:
Dary v tobě berou ku prolití krve, lichvářský přídavek bereš; ze ziskuchtivosti bližního znásilňuješ, a na mne zapomínáš, praví Pán Bůh.


text:
Zdali vytrvá srdnatost tvá, aneb zda obstojí tvé ruce ve dnech, jež já učiním tobě? Já, Hospodin, mluvím a činím (to).


text:
Synu člověkův, dům Israelův zvrhl se mně v trůsku; všichni tito jsou měď a cín a železo a olovo uprostřed peci; trůska stříbra jest z nich.


text:
Pročež toto praví Pán Bůh: Proto, že všichni zvrhli jste se v trůsku, proto, aj, já. nahromadím vás uprostřed Jerusalema,


text:
jako bývá nahromaděno stříbro a měď a cín a železo i olovo uprostřed peci, aby zapálen byl nato oheň (můj), a roztavil to: tak shromáždím vás ve hněvu svém a roztrpčení svém, počkám a roztavím vás.


text:
Jako se taví stříbro v peci, tak bude vám uprostřed něho, i zvíte, že já jsem Hospodin, až vyliji hněv svůj na vás.


text:
Proroci se v ní spikli, jako lev řvoucí a uchvacující kořist, sžírající duše, zboží a skvosty berou, vdovy její rozmnožují uprostřed ní.


text:
Kněží její pohrdají mým zákonem, poskvrňují svatyni mou, mezi svatým a všedním nečiní rozdílu, poskvrněného od čistého nerozlišují, od mých sobot odvracují oči, i jsem znesvěcován mezi nimi.


text:
Velmoži její uprostřed ní jsou jako draví vlci, (hotovi k tomu), by prolévali krev, hubili životy a lakotně honili se po zisku.


text:
Proroci její obmítají je bez příměsku tím, že mají klamné vidění, že jim prorokují lež říkajíce: „Toto praví Pán Bůh", kdežto Hospodin nemluvil.


text:
Obecný lid dopouští se útlaků, bere násilně, nuzného a chudého sužuje, a cizince utiskuje proti právu.


text:
I hledal jsem z nich muže, který by se učinil plotem, který by se po stavil proti mně za tuto zemi, abych ji. nezkazil, ale nenalezl jsem.


text:
I vyliji na ně hněv svůj, ohněm hněvu svého strávím je, mravy jejich dám jim zpět na hlavu jejich, praví Pán Bůh.


text:
ty smilnily v Egyptě, ve své mladosti smilnily; tam byly ohmatány prsy jejich, omačkána panenská jejich ňadra.


text:
Jména pak jejich: Oolla, větší, a Ooliba, sestra její menší; pojal jsem je, a zrodily syny a dcery. (Později) sluly: Samař, (to) byla Oolla, a Jerusalem, (to) byla Ooliba.


text:
Smilnila však Oolla vedle mne, vášnivě se zamilovala do svých záletníků, do Assyřanů, kteří se přibližovali k ní,


text:
Věnovala se smilněním svým jim, všem vybraným synům Assyřanů, a u všech, do nichž se šíleně zamilovala, modlami jejich se poskvrnila.


text:
Nad to ani smilství svých, která měla v Egyptě, nezanechala; i ti totiž spali s ní v mládí jejím, ti omačkali panenská její ňadra, vylili smilství své na ni.


text:
Oni odkryli hanbu její, syny a dcery její pobrali, ji samu zabili mečem, ženy (její) staly se pověstné, a soudy vykonali na ní.


text:
Ačkoli to viděla sestra její Ooliba, více než ona chlípností zahořela, své smilství nad smilství své sestry


text:
nabízela beze studu synům Assyřanů, knížatům a úředníkům, k ní přicházejícím, oděným rouchem pestrých barev, jezdcům, kteří na koních seděli, všem jinochům vynikající krásy.


text:
A páchala svá smilstva dále; když uzřela muže, vymalované na stěně, obrazy Chaldejských, malované hlinkou,


text:
(muže) přepásané pásem po bedrách, s barevnými čepicemi na hlavách, vyobrazené všecky jako důstojníky, obrazy synů Babylonie, země Chaldejské, v níž se narodili:


text:
A když k ní synové babylonští vešli, aby se položili na její ňadra, poskvrnili ji smilstvími svými, i byla od nich poskvrněna; avšak duše její nasytila se jich.


text:
Když tedy páchala svá smilstva otevřeně, když odkryla svou hanbu, odstoupila duše má od ní, jako byla odstoupila duše má od její sestry.


text:
Ona však páchala dále svá smilstva, rozpomínajíc se na dny svého mládí, za nichž byla smilnila v Egyptě;


text:
třeštila se chlípností po spánku s těmi, jichž maso jest jako maso oslí, jako výron hřebce výron jejich.


text:
Hledalas necudnost mládí svého, kdy ohmatány byly v Egyptě tvé prsy, kdy omačkána byla panenská tvá ňadra.


text:
Protož, Oolibo, toto praví Pán Bůh: Aj, já vzbudím všecky milovníky tvé proti tobě, kterých jsi se nasytila, a shromáždím je proti tobě vůkol:


text:
syny Babyloňanů, všecky chaldejské velmože, mocnáře a knížata, všecky syny Assyřanů, jinochy vynikající krásy, vládce a všecky úředníky, knížata knížat a slovutné jezdce na koních;


text:
přijdou na tě vyzbrojeni jsouce vozy a koly, množstvím lidu, pancířem a štíty, i přílbami ozbrojí se proti tobě odevšad; odevzdám jim soud, ať soudí tě podle svého práva.


text:
Namířím žárlivost svou na tebe, a tu vykonají na tobě ve hněvu: nos a uši ti uřeží, a co zůstane, mečem padne; ti syny a dcery tvé zjímají a zbytek z tebe spálen bude ohněm.


text:
Učiním konec necudnosti tvé při tobě a smilstvu tvému (pocházejícímu) z Egypta; i nepozdvihneš (již) oka k nim, a na Egypt již si nevzpomeneš.


text:
Ano, toto praví Pán Bůh: Aj, já vydám tě na pospas rukám těch, jež máš v nenávisti, rukám (těch), kterých se nasytila tvá duše.


text:
I budou s tebou nakládati v nenávisti, poberou všecky (plody) práce tvé, nechají tě nahou, plnou hanby, i bude odhalen smilný tvůj klín, necudnost tvá, smilstva tvoje.


text:
Toto praví Pán Bůh: Kalich své sestry píti budeš, hluboký a široký; bude na posměch a na potupu, že se do něho tolik vejde.


text:
Budeš jej píti a vypiješ až do dna, střepiny z něho polkneš a prsy své dráti budeš; neboť já mluvil jsem, praví Pán Bůh.


text:
Proto praví Pán Bůh toto: Protože jsi na mne zapomněla, žes mne zavrhla za záda, ty také pykati budeš za necudnost svou a za smilstva svá.


text:
A Hospodin mi řekl: Synu člověkův, zda chceš soudit Oollu a Oolibu a hlásati jim nešlechetnosti jejich?


text:
Že cizoložily, že jim krev lpí na rukou, že s modlami svými smilnily, že dokonce i syny své, jež mi porodily, obětovaly jim, aby je pohltily!


text:
kdy obětovaly syny své modlám svým, vcházely do svatyně mé, v týž den, aby ji poskvrnily; také tyto věci činily v mém domě!


text:
Posílaly k mužům z daleka přicházejícím; když k nim byly poslaly posla, hle, oni přišli. Těm ses umývala, pomazávalas líčidlem oči své, a ozdobovala ses okrasou ženskou;


text:
sedla sis na překrásnou podušku, stůl prostřený byl před tebou, kadidlo mé a mast mou položilas na něj.


text:
Hlas výskajícího množství bylo u ní slyšet, mužů, kteří ze spodiny lidí byli přivedeni, nebo přicházeli z pouště; těm kladly náramky na ruce a krásné věnce na hlavy.


text:
Jsou však muži spravedliví, (a) ti souditi je budou podle práva cizoložnic a podle práva prolévajících krev; neboť cizoložnice jsou a krev lpí jim na rukou.


text:
Neboť toto praví Pán Bůh: Přiveden budiž na ně zástup (lidu), a vydány buďtež na pospas shluku a drancování;


text:
a nechť jsou ukamenovány kamením lidu a rozsekány meči jejich; syny a dcery jejich zabijí a domy jejich ohněm spálí.


text:
Synu člověkův, napiš sobě jméno tohoto dnešního dne, kterého obořil se král babylonský na Jerusalem.


text:
A rci zpurnému plemeni přísloví, podobenství, mluv k nim: Toto praví Pán Bůh: Postav kotel, postav, pravím, a nalej do něho vody.


text:
nejtučnější dobytče vezmi. Slož také hranici dříví pod ním; ať vře a vaří se to v něm, ať rozvaří se i kosti v něm.


text:
Protož toto praví Pán Bůh: Běda městu krve, kotlu, na němž rez lpí, s něhož rez nesešla! Kus po kusu jej vyházej, nebudiž nad ním losováno!


text:
Neboť krev jeho jest (ještě) uprostřed něho; na holé skále vylilo ji; nevylilo ji na zemi, aby mohla přikryta býti prachem.


text:
Abych uvedl hněv svůj na ně, abych vykonal pomstu, dal jsem krev jeho vylít na holou skálu, aby nebyla přikryta.


text:
Postav jej pak prázdný na uhlí, ať se rozpálí a roztaví měď jeho, ať se v něm rozpustí špína jeho, a nechať se stráví jeho rez!


text:
Nečistota tvoje ohavná jest; neboť ač jsem chtěl tě očistiti, nejsi očištěno od neřádů svých; a očištěno nebudeš prve, než ukojím hněv svůj na tobě.


text:
Já Hospodin jsem mluvil: přijde to, učiním tak, neupustím, neodpustím, neukojím se; podle mravů tvých a podle smýšlení tvého souditi tě budu, praví Hospodin.


text:
„Synu člověkův, aj, já odejmu ti rozkoš tvých očí (náhlou) ranou; nesmíš však kvíliti, ani plakati, nesmí ti slzy téci!


text:
Povzdychej si mlčky, tryzny nad mrtvými nebudeš strojiti, turbanem svým obvaž si hlavu, obuv tvá budiž na nohách tvých, nezastírej oděvem úst a chleba truchlících nejez!"


text:
Mluvil jsem tedy k lidu ráno, a večer mi umřela žena. Za jitra pak učinil jsem, jak mi byl přikázal.


text:
Mluv domu Israelovu: Toto praví Pán Bůh: Aj, já znesvětím svatyni svou, pýchu království vašeho, rozkoš očí vašich, starost duší vašich; synové vaši a dcery, jež jste (tam) zanechali, mečem padnou." – 


text:
Turbany na hlavách a obuv na nohou míti budete; nebudete kvíliti ani plakati, ale chřadnouti budete pro své nepravosti a každý úpěti bude druh proti druhu. – 


text:
„Ezechiel bude vám významným předobrazem: vše, co učinil, budete činiti, když to přijde, i zvíte, že já jsem Pán Bůh.


text:
A ty, synu člověkův, aj, v ten den, kdy jim vezmu sílu jejich, radost z důstojnosti jejich, rozkoš očí jejich, to, na čem lpí jejich duše, syny a dcery jejich:


text:
v ten den, pravím, otevrou se ústa tvá s tím uprchlíkem, budeš mluviti a ne již mlčeti; budeš jim významným předobrazem, i zvíte, že já jsem Hospodin!"


text:
Rci Amoňanům: Slyšte slovo Pána, Boha! Toto praví Pán Bůh: Za to, že jsi řekl „Haha, haha" nad svatyní mou, že byla znesvěcena, a nad zemí Israelovou, že byla zpuštěna, a nad domem Judovým, že vedeni byli do zajetí:


text:
za to dám tě Výchoďanům v majetek, i postaví ohrady své v tobě, a rozbijí stany své v tobě; oni jísti budou obilí tvé, a oni budou píti mléko tvé.


text:
A dám Rabbat za pastvinu velbloudům, a (území) Amoňanů za útulek dobytku; i zvíte, že já jsem Hospodin.


text:
Ano, toto praví Pán Bůh: Za to, že jsi tleskal rukou, dupal nohou, že jsi (škodolibě) z celé duše se radoval nad zemí Israelovou:


text:
za to – aj – já vztáhnu ruku svou na tebe, vydám tě v plen národům, vybiji tě z lidí, vyhubím ze zemí, zničím tě, i zvíš, že já jsem Hospodin.


text:
„Hle, jako kterýkoliv národ jiný jest Judův dům", za to – aj – já učiním, že holé budou stráně Moabovy, bez měst, bez měst, pravím, až do posledního, bez skvostů země jako jsou Betjesimot, Beelmeon a Karjataim.


text:
Výchoďanům ve vlastnictví je přidám k (území) Amoňanů, aby nezbylo již památky na Amoňany mezi národy.


text:
Toto praví Pán Bůh: Za to, že Edomsko se pomstilo, aby si mstu vylilo na Judovcích, že těžce se provinilo tím, že mstivě s nimi naložilo,


text:
za to dí Pán Bůh toto: Vztáhnu ruku svou na zemi Edomskou, zbavím ji lidí i dobytka, a učiním ji pustou; od Temanu až k Dedanu mečem padnou.


text:
Vykonám svou pomstu na zemi Edomské skrze ruku lidu mého israelského, naloží s Edomskem podle hněvu mého, podle mého rozhorlení, i zakusí mou pomstu, praví Pán Bůh.


text:
Toto praví Pán Bůh: Za to, že vykonali Filišťané pomstu, že s veškerou vášnivostí se mstili zabíjejíce a projevujíce odvěká nepřátelství:


text:
za to praví Pán Bůh toto: Aj, já vztáhnu ruku svou na Filišťany, i zabiji ty, kteří zabíjeli, a zničím ostatky přímoří;


text:
vykonám na nich pomsty veliké, ve hněvu je trestaje, i zakusí, že já jsem Hospodin, až uvedu svou pomstu na ně.


text:
Synu člověkův! Za to, že řekl Tyrus o Jerusalemu: „Haha, polámány jsou dveře národů, obrátí se ke mně, budu plný, zpustly":


text:
za to praví Pán Bůh toto: Aj, já (přijdu) na tebe, Tyre, přiženu na tě národy mnohé, jako se žene rozbouřené moře.


text:
Bude (místem) na sušení sítí prostřed moře, neboť já jsem to mluvil, praví Pán Bůh; a bude na kořist národům.


text:
Neboť toto praví Pán Bůh: Aj, já přivedu na Tyr Nabuchodonosora, babylonského krále, od severu, krále králů, s koňmi i s vozy, s jezdci, s vojskem, s lidem četným.


text:
Dcery tvé, jež jsou na pevnině, mečem pobije; a obklíčí tě ohradami, nanese násep [vůkol,] a pozdvihne proti tobě štít.


text:
Od množství koní jeho přikryje tě jejich prach; od hřmotu jezdců a kol i vozů pohnou se zdi tvé, až bude vcházeti do tvých bran, jako bývá při vjezdu do města probořeného.


text:
Kopyty koní svých pošlape všecky ulice tvé; lid tvůj mečem zbije, a tvé pyšné sloupy na zemi padnou.


text:
Uloupí tvé poklady, rozchvátí zboží tvé, rozboří zdi tvé, a strhnou nádherné tvé domy; a kamení z tebe, dříví z tebe, a prach z tebe do vody vysypou.


text:
Obrátím tě v holou skálu, na sušení sítí budeš, aniž budeš kdy vystavěn, neboť já, Hospodin, mluvil jsem (to), praví Pán Bůh.


text:
Toto praví Pán Bůh Tyru: Zdaliž od hřmotu tvého pádu, od lkáni tvých zbitých, až zbiti budou prostřed tebe, nebudou se ostrovy chvíti?


text:
Ano, sestoupí s trůnů svých všecka knížata pomořská, odloží své pláště, roucha svá pestrých barev zahodí, a oblekou se v hrůzu; na zemi seděti budou, zděšeni jsouce nad náhlým tvým pádem, diviti se budou;


text:
zanotí nad tebou žalozpěv, a řeknou tobě: „Kterak jsi zahynulo, (ty), jež bydlilo jsi v moři, město slavné, jež bývalos na moři mocné, s obyvateli svými, jichž se všichni strachovali!


text:
Neboť toto praví Pán Bůh: Až tě učiním městem zpuštěným, jako jsou města, v nichž nikdo nebydlí, až přivedu na tebe moře, že přikryjí tě vodní spousty:


text:
strhnu tě s těmi, kteří sestupují do jámy, k lidu dávných věků, a usadím tě v zemi mrtvých jako odvěké ssutiny, u těch, kteří sestoupili do jámy, aby nebylo bydleno v tobě. Až potom dám slávu v zemi živých:


text:
Rci Tyru, jenž sídlí při vchodu (do) moře, obchodníku s národy na ostrovech četných: Toto praví Pán Bůh: Ó Tyre, ty jsi řekl: „Dokonalé krásy já jsem,


text:
Z jedlí Saniru tě vystavěli se všemi paženími do moře; cedr z Libanu vzali, aby udělali tobě stěžeň.


text:
Duby z Basanu tesali na tvá vesla, lávky veslařské dělali ti z [indických] kostí slonových, a kajuty ze hmoty ostrovů Vlašských.


text:
Pestrobarevný kment egyptský utkali ti na plachtu, aby pověšena byla na stěžeň; z modrého a červeného purpuru z ostrovů Eliských byla tvá střecha.


text:
Obyvatelé Sidonu a Aradu byli veslaři tvými; nejmoudřejší lidé tvoji, Tyre, byli kormidelníky tvými.


text:
Starší z Gebalu, nejdovednější jeho lidé dodávali (ti) loďaře na správu všelijakého nářadí tvého; všecky lodi mořské i s plavci svými byly ve službách obchodu tvého.


text:
Peršané, Lidijští a Libyjští byli ve vojště tvém tvými válečníky; štítů a přilbic navěšeli v tobě, ti dodali tobě lesku.


text:
Araďané bývali s vojskem tvým na zdech tvých vůkol; ale i junáci, kteří byli na tvých věžech, touly věšeli na zdi tvé vůkol; oni vyvrcholili tvou krásu.


text:
Kartaginští tvými kupci byli pro množství všelikého zboží; stříbrem, železem, cínem i olovem naplnili tvé trhy.


text:
Dedaňané kupčili s tebou; mnoho ostrovů měls pohotově k obchodům svým; slonové kosti a ebenové dříví směňovali za tvé skvosty.


text:
Syrští tvými kupci byli pro množství výrobků tvých; drahé kameny, purpur, pestré výšivky, kment, hedvábí a chodchod vykládali na tvém trhu.


text:
Judovci a země Israelova, i oni kupčili s tebou v pšenici přední; balsam a med a olej a pryskyřici vykládali na tvých trzích.


text:
Lidé z Damašku tvými kupci byli pro množství výrobků tvých v množství všelijakého zboží, v silném víně, ve vlně nejlepší barvy.


text:
Dan, Řekové a Mosel na tvých trzích vykládali zpracované železo, kasii, puškvorec na výměnu za tvé zboží,


text:
Arabové a všecka knížata kedarská, – i oni byli tobě pohotově k obchodům: s berany a skopci, a s kozelci přicházeli k tobě s tebou obchodovat.


text:
Prodavači ze Saby a z Reemy – i oni tvými kupci byli se všelikými předními vonidly, drahým kamením a zlatem, kteréž vykládali na tvém trhu.


text:
Ti byli tvými kupci se všelijakým zbožím, s plášti z modrého purpuru a z látek rozličných barev, jakož i s nádhernými přikrývkami, které obvinovány a svazovány bývaly provazy; cedry také do obchodu ti dodávali.


text:
Bohatství tvá, poklady tvé, mnohonásobné nádobí tvé, plavci tvoji, kormidelníci tvoji, ti, kteří udržovali nářadí tvé, ti, kteří nad lidem tvým byli, bojovníci, kteří byli v tobě, s veškerým tvým lidem, který jest uprostřed tebe, – padnou do srdce moře v den tvého pádu.


text:
i vystoupí z lodí tvých všichni, kteří drželi veslo; plavci i všichni kormidelníci moře na zemi stanou;


text:
kvíliti budou nad tebou velikým hlasem, hořce křičet budou; nametají si na hlavy prachu, a popelem se posypou.


text:
Vyholí si nad tebou lysinu, opáší se žíněmi, a budou oplakávati tebe v hořkosti duše pláčem přehořkým.


text:
Počnou nad tebou žalozpěv, budou tě oplakávat: „Které město jest jako Tyrus, jenž oněměl prostřed moře?


text:
Vykládaje zboží své z moře nasytil jsi národy mnohé; množstvím pokladů svých i lidí obohacoval jsi krále světa.


text:
Nyní ztroskotán jsi, zmizel jsi s moře, v hlubinách vodních je zboží tvé; všecky zástupy (lidstva), jež v tobě bylo, padly (do nich).


text:
Všichni obyvatelé ostrovů zděšeni jsou nad tebou; králové jejich všichni ohromeni jsouce mění (barvy) obličeje.


text:
Synu člověkův, rci knížeti tyrskému: Toto praví Pán Bůh: Proto, že se pozdvihlo tvé srdce, že jsi řekl: „Bůh já jsem, na trůně božím sedím v srdci moře," kdyžtě jsi člověk a ne Bůh, (proto, žes) pokládal bytost svou za bytost Boží: – 


text:
množstvím moudrosti své a obchodem svým rozmnožil jsi svou moc, i pozdvihlo se tvé srdce pro tvou zámožnost – 


text:
za to – aj – já přivedu na tě cizozemce, nejkrutější z národů; obnaží své meče na krásu moudrosti tvé a znesvětí nádheru tvou.


text:
Zdali mluviti budeš „Bůh já jsem" před zabíjejícími tě, kdyžtě jsi člověk a ne Bůh v ruce zabíjejících tě?


text:
V rozkoších ráje Božího byl jsi; všecky drahé kameny tebe pokrývaly: karneol, topas a jaspis, chrysolit, onyx a beryl, safír, rubín a smaragd; ze zlata umělecké dílo byly tvé šperky; dírkování (jejich) bylo (již) připraveno tobě v den, kdy byl jsi stvořen,


text:
Tys byl (jako) cherub (s křídly) roztaženými a kryjícími; a postavil jsem tě na svaté Boží hoře, mezi ohnivými kameny jsi chodil.


text:
Pro velký tvůj obchod naplnilo se tvé nitro nespravedlností, prohřešil ses, i svrhl jsem tě s hory Boží, a vyhladil jsem tě, cherube kryjící, z prostřed ohnivých kamenů.


text:
Pozdvihloť se srdce tvé krásou tvou, ztratil jsi svou moudrost v nádheře své. Na zemi srazil jsem tě, králům na pospas dal jsem tě, aby se zálibou hleděli na tě.


text:
Množstvím svých nepravostí a nepoctivostí v obchodě svém poskvrnil jsi svatost svou; protož vyvedu oheň z prostřed tebe, který tě spálí, a obrátím tě v popel na zemi před očima všech, kteří viděli tě.


text:
Rci: Toto praví Pán Bůh: Aj, já (přijdu) na tě, Sidone, a oslavím se prostřed tebe, i zvědí, že já jsem Hospodin, až vykonám na něm soudy, a ukáži na něm, že svatý jsem.


text:
Pošlu na něj mor, a krveprolití do ulic jeho, že padati budou zbití mečem v něm vůkol, i zvědí, že já jsem Hospodin.


text:
A tak nebude již míti dům Israelův podnětu k hořkosti nebo trnu bolest působícího v kruhu všech sousedů, kteří nevrazili na něj, i zvědí, že já jsem Pán Bůh.


text:
Toto praví Pán Bůh: Až shromáždím dům Israelův z národů, mezi něž rozptýleni jsou, ukáži na nich před národy, že jsem svatý i bydliti budou ve své zemi, kterou jsem dal svému služebníku Jakobovi.


text:
Budou bydliti v ní bezpečně; budou stavěti domy, štěpovati vinice, slovem budou bydliti klidně, kdežto na všech, kteří kolem nich nevrazili na ně, konati budu soudy; i zvědí, že já jsem Hospodin, jejich Bůh.


text:
Synu člověkův, upři tvář svou proti faraonovi, králi egyptskému, a prorokuj proti němu jakož i proti všemu Egyptu.


text:
Mluv a rci: Toto praví Pán Bůh: Aj, já (přijdu) na tebe, faraone, egyptský králi, draku veliký, jenž ležíš prostřed řek svých, a říkáš: „Má je (ta) řeka, a já jsem sebe samého učinil."


text:
Hák vložím tobě do čelistí, připevním ryby řek tvých na tvé šupiny, vytáhnu tě z prostřed řek tvých, a všecky ryby tvé šupin tvých držeti se budou.


text:
A pohodím tě na poušti se všemi rybami tvé řeky, na holou zemi padneš, a nikdo tě nesebere aniž pohřbí. Šelmám zemským a ptactvu nebeskému dal jsem tě, aby tě sežrali;


text:
Za to, žes byl rákosovou holí Israelovu domu, – když se tě chopili rukou, zlámal ses, a rozedrals jim celé rámě; a když se na tebe podepřeli, rozpadl ses, a rozdrásals jim celé ledví. – 


text:
z Egypta bude poušť a pustina, i zvědí, že já jsem Hospodin. Za to, že jsi řekl: „Řeka má jest, a já jsem učinil ji":


text:
za to – aj – já (přijdu) na tebe a na tvé řeky, obrátím Egypt v pustinu, mečem zkaženou od věže Syene až do pomezí Etiopie.


text:
Nepůjde přes něj noha člověkova, aniž noha dobytčete kráčeti bude po něm; nebude obýván čtyřicet roků.


text:
Učiním z Egypta poušť uprostřed zemí zpustošených a města jeho uprostřed měst vyvrácených pustá budou čtyřicet roků; rozptýlím Egypťany mezi národy, rozvěji je po zemích.


text:
Neboť toto praví Pán Bůh: Až vyprší čtyřicet roků, shromáždím Egypťany z národů, mezi nimiž rozptýleni byli.


text:
Přivedu nazpět zajaté Egypťany, a usadím je v zemi Fatures, v domovské zemi jejich, i budou tam královstvím nepatrným;


text:
mezi ostatními říšemi bude říší nejnepatrnější, že nebude již vynášeti se nad národy; zmenším ji, aby nemohli panovati nad národy.


text:
Aniž budou ještě domu Israelovu nadějí, učíce je nepravosti – vzdalovati se mne a následovati jich, i zvědí, že já jsem Pán Bůh.


text:
Synu člověkův, Nabuchodonosor, král babylonský, dal svému vojsku těžkou službu konati proti Tyru; každá hlava oblysela, každé rámě orváno jest, ale mzdy se nedostalo jemu ani vojsku jeho z Tyru za službu, kterou mi proti němu prokázal.


text:
Proto Pán Bůh praví toto: Aj, já dám Nabuchodonosorovi, králi babylonskému, zemi Egyptskou, i pobere bohatství její, zloupí ji na kořist a rozchvátí ji v plen, a to bude mzda jeho vojsku.


text:
V ten den vypučí se roh domu Israelovu, i dám ti, že budeš moci otevříti ústa uprostřed nich, i zvědí, že já jsem Hospodin.


text:
Meč přijde do Egypta, strach bude v Etiopii, až padati budou zranění v Egyptě, až vzato mu bude bohatství jeho, až zbořeny budou základy jeho.


text:
Etiopie, Lybie, Lydie a všecka ostatní směsice národů, a Chub, jakož i synové země smlouvy padnou mečem s nimi.


text:
Toto praví Pán Bůh: Padnou podpory Egypta, zničena bude zpupná jeho nádhera, od věže Syene mečem padati budou v něm, praví Pán Bůh zástupů.


text:
V ten den vyjdou poslové ode mne na lodích, aby učinili konec bezstarostnosti Etiopie, a budou plni strachu v den (soudu) Egypta, neboť jistě přijde.


text:
Toto praví Pán Bůh: Učiním konec množství (lidu) egyptského rukou Nabuchodonosora, krále babylonského.


text:
On i lid jeho s ním, nejkrutější z národů, přivedeni budou, aby zničili tu zemi; vytáhnou z pochvy meče své na Egypt, a naplní tu zemi zbitými.


text:
Vysuším koryta řek, vydám zemi do rukou zlosynů, a zpustoším zemi i s tím, čeho jest plná, rukou cizozemců; já Hospodin mluvil jsem.


text:
Toto praví Pán Bůh: Zkazím i sochy, modlám v Memfis konec učiním, vůdce v zemi Egyptské nebude již, a pustím hrůzu na Egyptskou zemi.


text:
Zapálím oheň v Egyptě; jako žena rodící sví jeti se bude bolestí Pelusium, Téby budou rozmetány, a v Memfidě úzkosti den co den.


text:
V Tafnis zčerná den, až tam polámu egyptská žezla, až v něm za své vezme pyšná jeho moc; mrak jej zakryje, dcery pak jeho do zajetí vedeny budou.


text:
Synu člověkův, rámě faraona, krále egyptského, jsem zlámal, a aj, není ošetřeno, aby se mohlo zahojiti, není na ně přiložen obvazek, není obvinuto šátky, aby nabudouc síly mohlo držeti meč.


text:
Proto praví Pán Bůh toto: Aj, já se chystám na faraona, egyptského krále, a polámu ramena jeho, (rámě) zdravé i zlámané, a vyrazím z ruky jeho meč.


text:
Ramena však babylonského krále posílím, dám meč svůj do ruky jeho, polámu ramena faraonova, i budou před tváří jeho lkáti, jako probodený.


text:
Posílím tedy ramena krále babylonského, ale ramena faraonova sklesnou, i zvědí, že já jsem Hospodin, když dám meč svůj králi babylonskému do ruky, aby jím zamával nad Egyptskou zemí.


text:
Aj, Assur byl jako cedr na Libanu, pěkných ratolestí, hustých větví, vysokého zrostu; mezí hustými haluzemi vynikal vysoko jeho vrch.


text:
Vodstvo jej učinilo velikým, tůně jej udělala vysokým; potoky její tekly kolem kořenů jeho, odtoky své vypouštěl na všecky stromy kraje.


text:
Proto překonala výše jeho všecky stromy kraje; rozmnožily se větve jeho, a roztáhly se ratolesti jeho pro množství vodstva.


text:
Když pak rozprostřel, stín svůj, hnízdilo se na větvích jeho všecko nebeské ptactvo, pod jeho haluzemi rodila všecka lesní zvířata, a ve stínu jeho tábořila směsice četných národů.


text:
Nebylo vyšších cedrů nad něj v Božím ráji, jedle nedosáhly vrchu jeho, javory se nevyrovnaly ratolestem jeho; žádný strom ráje Božího nebyl podobný jemu ani kráse jeho.


text:
Učinilť jsem jej krásným, s četnými a hustými ratolestmi, i závidělo mu všecko stromoví Edenu, které bylo v ráji Božím.


text:
Proto Pán Bůh praví toto: Za to, že vzrostl tak vysoko, že udělal vrch svůj zelený a hustý, že pozdvihlo se srdce jeho pro svou výšku:


text:
dal jsem jej do rukou nejsilnějšího z národů, (ten) s ním zatočí; pro bezbožnost jeho zavrhl jsem jej.


text:
I podťali jej cizinci, nejkrutější z národů, a pohodili jej; na horách a po všech údolích padaly větve jeho; polámáno leželo větvoví jeho po všech skalách země; všichni národové světa odešli ze stínu jeho a nechali jej ležet.


text:
Když byl skácen, sedalo na něj všecko nebeské ptactvo, a na ratolestech jeho byla všecka divoká zvěř kraje.


text:
Proto nesmí se pozdvihovati pro svou výši žádný strom u vody, nesmí hnáti vrch svůj mezi hustým a listnatým větvovím do výše, aniž smí pyšně státi ve své výši cokoliv bývá zavlažováno vodami; neboť všichni jsou odevzdáni smrti pro nejzazší kraj, mezi lidi, mezi ty, kteří padají do jámy.


text:
Toto praví Pán Bůh: Ten den, kdy padl do pekel, způsobil jsem smutek, zahalil jsem jím tůni, zastavil jsem řeky její, zadržel jsem množství vodstva; truchlil nad ním Liban, a všecko stromoví kraje zatřáslo se.


text:
Hřmotem pádu jeho otřásl jsem národy, když jsem jej svrhl do pekel, k těm, kteří padli do jámy; a potěšilo se v kraji nejhlubším všecko stromoví Edenu, nejkrásnější a nejznamenitější na Libanu, všecko, jež svlažováno bylo vodami.


text:
Neboť i ti s ním musí do pekel k zabitým mečem, a rámě každého může odpočívati ve stínu jeho mezi národy.


text:
Komu jsi (tedy) podoben, ó slavný a převysoký mezi stromy Edenu? Aj, svržen budeš se stromy Edenu do země nejzazší, mezi neobřezanými ležeti budeš, s těmi, kteří zbiti byli mečem. To jest farao a všecko množství jeho, praví Pán Bůh.


text:
Synu člověkův, počni žalozpěv nad faraonem, egyptským králem, a rci mu: Lvu mezi národy podobal ses, a draku, jenž jest v moři; zmítals rohem ve svých řekách, zakalovals nohama vody, a vlnils proudy jejich.


text:
Proto praví Pán Bůh toto: Rozestru na tě síť svou směsicí národů mnohých, a vytáhnu tě v nevodu svém.


text:
Pohodím tě na zemi, na širé pole povrhu tě; dám na tě sedati všemu nebeskému ptactvu, a nasytím tebou zvířata vší země.


text:
Zakryji nebesa, když zhasneš, učiním, že zčernají hvězdy jejich; slunce mrakem zakryji, a měsíc nedá světla svého.


text:
Všem světlům nebeským přikáži nad tebou truchlit, a zahalím v temno tvoji zemi, praví Pán Bůh – [až padnou ranění tvoji prostřed země, praví Pán Bůh.]


text:
Naplním hrůzou z tebe národy mnohé, králové jejich úžasem hrozným nad tebou ztrnou, až počne létati meč můj před tváří jejich; ztrnou náhle, každý o svůj život, v den tvého pádu.


text:
Meči siláků prorazím množství tvého lidu; budou to vesměs nepřemožitelní národové; zpustoší nádheru Egypta, rozptýleno bude množství jeho.


text:
Pohubím také všecek dobytek jeho, jenž býval u hojných vod; nezakalí jich už noha lidská, aniž je kaliti bude kopyto dobytčí.


text:
až učiním ze země Egyptské poušť, až bude země zbavena všeho, čeho jest plná, až zbiji všecky obyvatele její; i zvědí, že já jsem Hospodin.


text:
To jest žalozpěv, ten budou zpívat; dcery národů budou jej zpívat; nad Egyptem a nad bohatstvím jeho budou jej zpívat, praví Pán Bůh.


text:
Synu člověkův, zpívej pohřební píseň nad množstvím Egypta; a sraz je samo i příslušníky mocných národů do nejhlubších pekel k padlým do podsvětí!


text:
Oslovují ho největší junáci z prostředka pekel, kteří s pomocníky jeho (tam) klesli a leží, neobřezaní, zabití mečem.


text:
hroby jsou jim vykázány v nejzazším koutě pekel, lid jeho seskupil se kolem hrobu jeho, všickni zabití, mečem padlí, kteří byli kdys postrachem v zemi živých.


text:
Tam jest Elam i všecek jeho lid kolem hrobu jeho; všichni zabití, mečem padlí, neobřezaní, kleslí do nejhlubších pekel. Za to, že byli kdys postrachem v zemi živých, nesou (teď) hanbu svou mezi kleslými do podsvětí.


text:
Uprostřed zabitých dali mu lůžko, mezi všemi národy jeho; kolem něho hroby (lidu) jeho; všichni neobřezaní, mečem zabití. Za to, že byli kdys postrachem v zemi živých: nesou (teď) hanbu svou mezi kleslými do podsvětí; uprostřed zabitých (tam) leží.


text:
Tu jest Mosoch a Tubal i všecek jeho lid; kolem něho hroby (lidu) jeho; všichni neobřezaní, zabití, mečem padlí, za to, že byli (kdys) postrachem v zemi živých.


text:
A nespí tam s junáky, třebaže padlými, třebaže neobřezanými, kleslými do pekel se svou zbraní, kterým položili meče pod jejich hlavu; neboť lpí jim nepravosti na jejich kostech, ježto byli kdys postrachem junáků v zemi živých.


text:
Tam jest Edomsko se svými králi, se všemi knížaty svými, přiřazenými i s vojskem k zabitým mečem; jest jim spáti s neobřezanými, s padlými do podsvětí.


text:
Tam jsou všecka knížata severu a všichni Sidoňané, svržení k zabitým, ustrašení, ve své síle zahanbení; leží (tu) neobřezaní se zabitými mečem, nesou hanbu svou mezi kleslými do podsvětí.


text:
Uvidí je farao a potěší se nade vším svým množstvím, jež jest mečem zbito – farao a všecko vojsko jeho, – praví Pán Bůh. – 


text:
Neboť vzbudím před sebou strach v zemi živých, i bude položen mezi neobřezané, zabité mečem, farao i všecko množství jeho, – praví Pán Bůh. – 


text:
Synu člověkův, mluv k synům lidu svého a rci jim: Uvedu-li na (některou) zemi meč, a vezme-li lid země (té) jednoho muže z území svého, a ustanoví-li si ho hlásným,


text:
kdokoli uslyše zvuk rohu nedá se varovati a přijde-li meč a vezme jej: krev jeho budiž na jeho hlavě.


text:
Slyšel zvuk rohu, a neopatřil se; krev jeho bude na něm. Kdyby se byl opatřil, byl by zachránil svůj život.


text:
Uzří-li však hlásný meč přecházeti, a nezatroubí-li na roh, a lid není varován, přijde-li meč a vezme-li z nich někoho: ten bude sice pro svou nepravost postižen, ale krev jeho z ruky hlásného vymáhati budu.


text:
A ty, synu člověkův, za hlásného dal jsem tebe domu Israelovu, proto uslyšíš-li z úst mých slovo, oznámíš jim je mým jménem.


text:
Řeknu-li já bezbožnému: „Bezbožníče, smrtí umřeš," a nedomluvíš-li jemu, aby se vystříhal bezbožný své cesty: on, bezbožný, pro svou nepravost umře, ale krev jeho z ruky tvé vymáhati budu.


text:
Budeš-li však ty varovati bezbožného, aby se obrátil od svých cest, ale on se neobrátí od své cesty, on pro nepravost svou umře, ty však jsi zachránil svou duši.


text:
Ty tedy, synu člověkův, rci domu israelovu: Mluvíte takto: „Nepravosti a hříchy naše lpí na nás a v nich my chřadneme; kterak tedy budeme moci živi býti?"


text:
Rci jim: Jakože živ jsem já, praví Pán Bůh, nechci smrti bezbožného, ale aby se obrátil bezbožný od své cesty a živ byl. Obraťte se, obraťte se od svých velmi zlých cest; proč byste měli umříti, dome Israelův?


text:
Ty tedy, synu člověkův, rci synům lidu svého: Spravedlnost spravedlivého nevysvobodí ho, v kterýkoliv den zhřeší; a bezbožnost bezbožného nebude škoditi jemu, v kterýkoliv den obrátí se od své bezbožnosti; a spravedlivý nebude moci živ býti pro svou spravedlnost, v kterýkoli den zhřeší.


text:
I když řeknu spravedlivému, že jistě bude živ, a on spoléhaje se na svou spravedlnost dopustí se zlého činu, na všecky spravedlivé skutky jeho bude zapomenuto, a pro zlý čin, jehož se dopustil, pro ten umře.


text:
Řeknu-li pak bezbožnému: „Smrtí umřeš!" on však odvrátí se od svého hříchu, bude činiti podle práva a spravedlnosti,


text:
navrátí-li ten bezbožník to, co byl zabavil, vrátí-li, co byl uloupil, a bude-li choditi v příkazech života, aniž bude činiti co nespravedlivého: jistě bude živ a neumře.


text:
A odvrátí-li se bezbožný od své bezbožnosti, a bude-li činiti právo a spravedlnost: živ bude pro ně.


text:
A (přece) říkáte: „Nejedná správně Pán!" Každého z vás podle mravů jeho souditi budu, dome Israelův!


text:
Dvanáctého roku našeho zajetí, desátého měsíce, pátého dne toho měsíce, přišel ke mně jeden uprchlík z Jerusalema a řekl: „Zpustošeno jest město."


text:
Ale ruka Hospodinova spočinula na mně uvečer prve než přišel ten uprchlík, a otevřela mi ústa prve než on ke mně ráno přišel; otevřena maje ústa nemlčel jsem již.


text:
Synu člověkův, obyvatelé oněch zbořenin v zemi Israelově mluví takto: „Jediný (člověk) byl Abraham a dostal v dědictví tuto zemi; nás však jest mnoho, nám dána jest země ve vlastnictví."


text:
Proto rci jim: Toto praví Pán Bůh: Vy, kteří jídáte (maso) s krví, kteří oči pozdvihujete k modlám svým a proléváte krev – vy měli byste zemí dědičně vládnouti?


text:
Spoléháte se na své meče, činíte ohavnosti, každý poskvrňuje ženu svého bližního – a měli byste zemí tou dědičně vládnouti?


text:
Toto díš jim: Toto praví Pán Bůh: Jakože živ jsem! Ti, kteří ve zbořeninách ještě sídlí, mečem padnou; kdo jest na poli, dán bude zvěři na pospas; a ti, kdož jsou ve skalních pevnostech aneb v jeskyních, morem zemrou.


text:
A obrátím zemi v pustinu a v poušť, zhyne pyšná její moc, a zpustnou hory Israelovy, protože nikoho nebude, kdo by šel přes ně.


text:
I zvědí, že já jsem Hospodin, až učiním zemi jejich pustinou a pouští pro všecky ohavnosti jejich, jež spáchali.


text:
A ty, synu člověkův, – synové lidu tvého mluví o tobě u zdí a ve dveřích domů, říkají si navzájem, druh druhu: „Pojďte a poslechněme, jaká řeč vyšla od Hospodina!"


text:
A přicházejí k tobě po zástupech, sedají si před tebou jako lid můj, poslouchají tvé řeči, ale nečiní jich; neboť v píseň úst svých obracejí je (sice), ale za ziskem žene se srdce jejich.


text:
A jsi jim jakousi písní v hudbě, jež líbezným a sladkým hlasem zpívána bývá: slyší slova tvá, ale nečiní jich.


text:
Synu člověkův, prorokuj o pastýřích Israelových, prorokuj a rci pastýřům: Toto praví Pán Bůh: Běda pastýřům Israelovým, kteří pásli sami sebe; zdali nemají býti pasena stáda od pastýřů?


text:
Mléko jste jídali, vlnou jste se odívali, co tučného bylo, zabíjeli jste, ale stáda mého jste nepásli.


text:
Co mdlého bylo, neposilnili jste; co nemocného, nevyhojili jste; co zlámaného, neobvázali jste; co bylo rozptýleno, nepřivedli jste zpět, a co se bylo ztratilo, nehledali jste; ale tvrdě panovali jste nad nimi a ukrutně.


text:
I rozprchly se ovce mé, že nebylo pastýře; a staly se potravou všeliké polní zvěři; a (no), rozprchly se.


text:
Bloudila má stáda po všech horách, po všech vyvýšených pahorcích; po celé ploše země se rozprchla má stáda, a nebylo, kdo by se o ně staral, nebylo, pravím, kdo by se o ně staral.


text:
Jakože já živ jsem, praví Pán Bůh: Protože se stala má stáda kořistí, ovce mé potravou všeliké polní zvěři, protože nebylo pastýře – neboť nestarali se pastýři moji o mé stádo, ale pásli pastýři sami sebe, a stád mých nepásli – 


text:
Toto praví Pán Bůh: Aj, já sám (přijdu) na pastýře a budu vymáhati stádo své z ruky jejich, učiním konec s nimi, aby již nepásli stáda, aniž dále pásli pastýři sebe samé; vytrhnu stádo své jim z jícnu, aby jim nebylo již za potravu.


text:
Jako se ujímá pastýř stáda svého, když jest uprostřed ovcí svých rozptýlených, tak ujmu se svých ovec a vysvobodím je se všech míst, kam v den oblaku a mrákoty rozptýleny byly.


text:
Vyvedu je z národů, shromáždím je ze zemí, a uvedu je do země jejich; a pásti je budu na horách Israelových, při potocích i na všech obyvatelných místech země.


text:
Na pastvinách nejlepších pásti je budu; na vysokých horách Israelových budou pastvy jejich; tam odpočívati budou na bylinách zelených; na pastvinách tučných pásti se budou na horách Israelových.


text:
Co se bylo poztrácelo, shledám, co bylo rozptýleno, zase přivedu, co polámáno, obváži, co mdlého, posilním, a co silného a tučného, opatrovati budu; budu je pásti jak se sluší a patří.


text:
Nebylo vám dosti spásti nejlepší pastvy? Ještě i zbytky pastvin svých pošlapali jste nohama; a když jste se napili čisté vody, ostatek nohama svýma zkalili jste.


text:
Protože jste boky a plecemi odstrkovali a rohy svými trkali všecky mdlé ovce, až byly ven vytlačeny:


text:
A ustanovím nad nimi pastýře jednoho, jenž je bude pásti, služebníka svého Davida; ten je bude pásti, ten bude pastýřem jejich.


text:
Já pak Hospodin budu Bohem jejich; a služebník můj David bude knížetem uprostřed nich; já Hospodin mluvil jsem (to).


text:
A učiním s nimi smlouvu pokoje, zapudím dravou zvěř ze země, a ti, kteří sídlí na poušti, bezpečně spáti budou v lesích.


text:
Učiním je kolem pahorku svého požehnáním, a sesílati budu déšť v čas příhodný; hojné deště požehnání to budou.


text:
Stromoví na poli dá ovoce své, země vydá svou úrodu, a budou v zemi své bez bázně; i zvědí, že já jsem Hospodin, když rozdrtím řetězy jha jejich a vytrhnu je z ruky těch, kteří je ujařmili.


text:
A nebudou již za kořist národům, aniž zvěř země žráti je bude, ale bydliti budou bezpečně beze všeho strachu.


text:
A vzbudím jim štípení slavné, nebude již ubývati jich hladem ze země, aniž bude jim dále snášeti pohanu národů,


text:
ale zvědí, že já, Hospodin Bůh jejich, jsem s nimi, a oni, dům Israelův, že jsou lid můj, praví Pán Bůh.


text:
Toto praví Pán Bůh: Aj, já přijdu na tebe, horo Seir, vztáhnu ruku svou na tebe. a učiním tě zpuštěnou a pustou;


text:
Za to, že jsi byla nepřítelkyní ustavičnou, za to, že jsi sevřela syny Israelovy se všech stran mocí meče v čas soužení jejich, v čas poslední nepravosti.


text:
Proto – jakože živ jsem já, praví Pán Bůh – krve nadělám z tebe; krev tě stíhati bude; za to, že jsi krev měla v nenávisti, krev tě stíhati bude.


text:
Naplním výšiny její zbitými jejími; na pahorcích tvých, v údolích, u potoků tvých zbití mečem padati budou.


text:
Za to, že jsi řekla: „Ti dva národové a ty dvě země mé budou, dědičně jimi vládnouti budu," ačkoli Hospodin byl tam:


text:
za to, – jakože živ jsem já, praví Pán Bůh – naložím (s tebou) podle hněvu tvého a podle zuřivosti tvé, s kterou jsi nepřátelsky naložila, (s nimi) a známým se učiním mezi nimi, když tě souditi budu.


text:
A zvíš, že já Hospodin slyšel jsem všecky hany tvé, jež jsi mluvila o horách Israelových říkajíc: „Pusté jsou; nám dány jsou na pospas."


text:
Vyvyšovali jste se nade mne ústy svými, a utrhavě jste mluvili proti mně slovy svými, já jsem to slyšel.


text:
Jako ses radovala nad dědictvím domu Israelova, že bylo zpustošeno, tak učiním tobě: pustinou budeš, horo Seir i celé Edomsko, a zvědí, že já jsem Hospodin.


text:
Ty pak, synu člověkův, prorokuj o horách Israelových a rci: Hory Israelovy, slyšte slovo Hospodinovo!


text:
Toto praví Pán Bůh: Protože řekl nepřítel o vás: „Ha, výšiny věčné dány jsou nám ve vlastnictví!" – 


text:
proto prorokuj a rci: Toto praví Pán Bůh: Za to, že jste zpuštěny a pošlapány kolem dokola, že jste se staly vlastnictvím zbytku národů, že jste se dostaly na jazyky a do hanlivých řečí lidu:


text:
za to, hory Israelovy, slyšte slovo Pána Boha! Toto praví Pán Bůh horám, pahorkům, údolím, úvalům, pustinám, rozvalinám a městům opuštěným, která jsou na kořist a na posměch zbytku národů vůkol – 


text:
za to – praví Pán Bůh toto: Jistě že v ohni žárlivosti mluvím proti zbytku národů a proti celému Edomsku, kteří přisvojili si mou zemi s radostí, s celým srdcem a myslí, a vylidnili ji, aby ji mohli zloupiti.


text:
Proto prorokuj o zemi Israelově a rci horám, pahorkům, úvalům i údolím: Toto praví Pán Bůh: Hle, já v žárlivosti, své a ve hněvu svém mluvím, protože vám hanu národů snášeti bylo.


text:
Proto Pán Bůh praví toto: Já zdvíhám ruku svou, že národové, kteří vůkol vás jsou, sami hanu svou snášeti budou.


text:
Vy pak, hory Israelovy, vyhánějte své ratolesti a ovoce své přinášejte pro můj lid israelský, neboť brzy již přijde (zpět).


text:
A rozmnožím na vás lidi – veškeren dům Israelův; budou bydliti v městech, a zbořeniny budou zase vystavěny.


text:
Naplním vás lidmi i dobytkem, a budou se množiti a růsti; obydlím vás jako od počátku, a obdařím vás většími dobry nežli jste měly od počátku; i zvíte, že já jsem Hospodin.


text:
Přivedu na vás lidi, lid můj israelský, i budou vámi dědičně vládnouti; budete jim dědictvím, a nebudete již bez nich.


text:
aniž dopustím, aby dále bylo ti poslouchati hanu národů: pohanu lidí nebude ti snášeti a obyvatelstva svého již nepozbudeš, praví Pán Bůh.


text:
Synu člověkův, dům Israelův, když bydlil ve své zemi, poskvrnil ji mravy a snahami svými; jako nečistota ženy krvotoké byly mravy jejich přede mnou.


text:
I vylil jsem hněv svůj na ně pro krev, kterou lili po zemi a (za to, že) ji modlami svými poskvrnili.


text:
Přišli tedy mezi národy; kamkoli přišlí, znesvětili mé svaté jméno, ježto se říkává o nich: „Lid Hospodinův je to, a (přece) bylo jim ze země jeho vyjíti."


text:
I chtěl jsem ušetřiti svého svatého jména, jež byl znesvětil dům Israelův mezi národy, kamkoli přišel.


text:
Proto rci domu Israelovu: Toto praví Pán Bůh: Ne pro tebe to učiním já, dome Israelův, ale pro své svaté jméno, jež jste znesvětili, mezi národy, kamkoli jste přišli.


text:
A posvětím své veliké jméno, jež bylo znesvěceno mezi národy, jež jste znesvětili uprostřed nich, aby poznali národové, že já jsem Hospodin – praví Pán zástupů – až ukáže před nimi vás, že jsem svatý.


text:
A vyliji na vás vodu čistou, abyste očištěni byli ode všech poskvrn vašich; a ode všech model vašich očistím vás.


text:
A dám vám srdce nové, a ducha nového vložím do vás; odejmu srdce kamenné z těla vašeho, a dám vám srdce z masa.


text:
Ducha svého vložím do vás, a učiním, abyste v příkazech mých chodili, ustanovení mých dbali a činili je.


text:
Až pak vás vysvobodím ze všech vašich poskvrn, přivolám obilí a rozmnožím je, a nebudu vás trestati hladem.


text:
I rozpomenete se na své velmi zlé mravy, na snahy nedobré, i budou vás mrzeti nepravosti vaše a nešlechetnosti vaše.


text:
Ne pro vás to učiním já, – praví Pán Bůh – známo vám to bud! Zahanbi a zastyď se za své mravy, dome Israelův!


text:
Toto praví Pán Bůh: V ten den, kdy vás očistím ode všech nepravostí vašich, kdy osadím města a postavím znovu zbořeniny,


text:
řeknou: „Země tato nevzdělávaná stala se takořka zahradou rozkoše a města pustá, opuštěná a vyvrácená stala se obydlenými pevnostmi."


text:
I poznají národové, kteříkoli zůstanou kolem vás, že já Hospodin vystavěl jsem zbořeniny a vysázel pustiny. Já Hospodin mluvil jsem to a učinil.


text:
Toto praví Pán Bůh: Také to si vymůže u mne dům Israelův, abych mu učinil: rozmnožím je jako stádo lidí;


text:
jako stádo svaté, jako stádo v Jerusalemě při slavnostech jeho: tak budou pustá města plná stád lidí, i zvědí, že já jsem Hospodin.


text:
Ruka Hospodinova spočinula na mně, Hospodin vyvedl mne v duchu a zastavil mne na rovině (údolní), jež byla plná kostí.


text:
I řekl mně: „Synu člověkův, co myslíš, mohou tyto kosti býti zase živy?" Řekl jsem: „Pane Bože, ty víš."


text:
A dám na vás (zase) šlachy, učiním, že zroste na vás maso, otáhnu vás koží; dám vám ducha, i budete živy a zvíte, že já jsem Hospodin."


text:
Prorokoval jsem tedy tak, jak mi byl rozkázal. I nastal chrast, když jsem já prorokoval, a aj, pohyb: kosti připojily se ke kostem, každá ke svému kloubu.


text:
I hleděl jsem, a aj, šlachy a maso na nich vzešlo, na povrchu roztáhla se kůže, ale ducha (ještě) neměly.


text:
Tu mi řekl: „Prorokuj k duchu, prorokuj, synu člověkův, a rci duchu: Toto praví Pán Bůh: „Ode čtyř větrů přijď, duchu, a věj na tyto zabité, ať oživnou!"


text:
Když jsem prorokoval, jak mi byl rozkázal, všel do nich duch, ožili a postavili se na nohy – zástup velmi, náramně veliký.


text:
Řekl mi pak: Synu člověkův, tyto kosti – toť všecek dům Israelův; oni říkají: „Uschly kosti naše, zhynula naděje naše, veta jest po nás."


text:
Proto prorokuj a rci jim: Toto praví Pán Bůh: Aj, já otevru hroby vaše, vyvedu vás z hrobů vašich, lide můj, a uvedu vás do země Israelské.


text:
až dám ducha svého do vás, a živi budete, až vám dám klidně sídliti ve vaší zemi; tehdy zvíte, že já Hospodin jsem to mluvil a učinil, praví Hospodin (Bůh).


text:
A ty, synu člověkův, vezmi sobě dřevo jedno a napiš na ně: „Juda a synové Israelovi spolčení s ním;" vezmi pak dřevo druhé a napiš na ně: „Josef, to jest dřevo Efraima a všeho domu Israelova, s ním spolčeného."


text:
mluviti budeš k nim: Toto praví Pán Bůh: Aj, já vezmu dřevo Josefovo, jež jest v ruce Efraima, a kmenů israelských, spolčených s ním, připojím je ke dřevu Judovu, učiním z nich dřevo jedno, budou jedním kusem v ruce jeho.


text:
a řekneš jim: Toto praví Pán Bůh: Aj, já vezmu syny Israelovy z prostřed národů, ke kterým odešli, shromáždím je odevšad, a přivedu je do země jejich.


text:
A učiním z nich národ jeden v zemi na horách Israelových, a král jeden bude nade všemi panovati, i nebudou již národové dva, aniž se děliti budou na dvě království.


text:
Nebudou se již poskvrňovati modlami svými, ohavnostmi svými a všemi nepravostmi svými; vysvobodím je ode všech míst, na nichž hřešili a očistím je, i budou mým lidem, a já budu jejich Bohem.


text:
Služebník můj David bude králem nad nimi, pastýře jednoho budou míti všichni; podle ustanovení mých budou choditi a příkazů mých dbáti a podle nich činiti budou.


text:
Bydliti budou v zemi, kterou jsem dal služebníku svému Jakobovi, v níž bydlili otcové vaši; bydliti budou v ní oni i synové jejich, i synové synů jejich až na věky; a David, služebník můj, knížetem jejich bude na věky.


text:
A učiním s nimi smlouvu pokoje, smlouva věčná s nimi to bude, a upevním a rozmnožím je, a zřídím svou svatyni uprostřed nich na věky.


text:
I zvědí národové, že já Hospodin jsem posvětitel Israelův, až bude svatyně má uprostřed nich na věky.


text:
Synu člověkův, upři tvář svou proti Gogovi, proti zemi Magog, proti knížeti Roše, Mosocha a Tubala, prorokuj proti němu


text:
Přivábím tě, ale položím uzdu do tvých čelistí, a vyvedu tebe i všecko vojsko tvé, koně i jezdce, všecky oděné v pancíře, veliké množství s kopími, štíty a meči v rukou.


text:
Gomer i všecky zástupy jeho, dům Togormův, nejzazší sever i všecka jeho vojska, a mnozí národové s tebou!


text:
Po mnohých dnech dostane se ti pozornosti, na konci let přitáhneš na zemi, která byla meči vyrvána, (jejíž obyvatelstvo) shromážděno bylo z mnohých národů na hory Israelovy, jež byly ustavičně pusté; to bylo vyvedeno z národů a bydlí vesměs bezpečně v ní.


text:
Tehdy přitáhneš jako bouře, přijdeš jako mrak, abys přikryl zemi, ty i všecky tvé zástupy a mnozí národové s tebou.


text:
a řekneš: „Potáhnu na zemi beze zdi, přitrhnu na pokojné a bezstarostné obyvatelstvo," – ti všichni bydlí beze zdi, závor a bran nemají – 


text:
abys loupil a plenil; abys vztáhl ruku svou na ssutiny znova zalidněné, na lid shromážděný z národů, který počal míti majetek a na pupku země sídliti.


text:
Saba, Dedan, kupci z Taršíše, jakož i všichni velkoobchodníci tamodtud řeknou tobě: „Zda nepřicházíš, abys kořistil? Aj, abys loupil, shromáždil jsi své množství, abys pobral stříbro a zlato, abys odnesl nářadí a zboží, abys nabral nesčíslné kořisti!"


text:
Proto prorokuj, synu člověkův, a rci Gogovi: Toto praví Pán Bůh: Ano, v ten den, kdy bydliti bude lid můj israelský bezpečně, zvíš to,


text:
i přitáhneš ze svých sídel, z nejzazšího severu, ty a mnoho národů s tebou, všichni na koních, množství veliké a vojsko náramné.


text:
Přitáhneš na lid můj israelský jako mrak, abys přikryl zemi. Za posledních časů přivedu tě na svou zemi, aby mne poznali národové, když ukáži na tobě, ó Gogu, před očima jejich, že jsem svatý.


text:
Toto praví Pán Bůh: Ty totiž jsi ten, o němž mluvil jsem za dnů dávných skrze služebníky své proroky israelské, kteří prorokovali za dnů těch časů, že tě přivedu na ně.


text:
V ten den, v den příští Gogova za zemi Israelovu – praví Pán Bůh – vznítí se hněv můj v roztrpčení mém.


text:
V horlivosti své, v ohni hněvu svého mluvím. Neboť v ten den přijde zemětřesení veliké na zemi Israelovu;


text:
i chvěti se budou přede mnou ryby mořské i ptactvo nebeské, polní zvěř i drobná zvířena lezoucí po zemi, i všichni lidé, kteří jsou na povrchu země; hory se zřítí, hradby se sesují, a každá zeď na zemi se svalí.


text:
Souditi budu jej morem, krví, náramným přívalem, nesmírným (krupobitím jako) kamením; ohněm a sírou dštíti budu na něj, na vojsko jeho i na mnohé národy, kteří budou s ním.


text:
Ty pak, synu člověkův, prorokuj proti Gogovi a rci: Toto praví Pán Bůh: Aj, já (chystám se) na tebe, Gogu, kníže Bose, Mosocha a Tubala!


text:
Na horách Israelových padneš, ty i všichni zástupové tvoji, i národové tvoji, kteří jsou s tebou; dravému ptactvu, všemu, co létá, zvířatům zemským dal jsem tě za potravu.


text:
Jméno své svaté známé učiním uprostřed lidu svého israelského, a nedovolím, aby svaté mé jméno bylo dále znesvěcováno; i zvědí národové, že já jsem Hospodin, Svatý v Israeli.


text:
I vyjdou obyvatelé z měst israelských, a zapálí a spálí brnění, štít a kopí, lučiště a střely, hole i píky; budou je páliti ohněm sedm let.


text:
Nebudou nositi dříví s polí, aniž sekati budou z lesů, ježto zbrojí budou topiti a zloupí ty, jimž lupem bývali, a oberou své zhoubce, praví Pán Bůh.


text:
V ten den vykáži Gogovi známé místo za pohřebiště v Israeli: „Údolí pocestných" na východ moře, jež úžasem naplní kolemjdoucí; tam pohřbí Goga a všecko množství jeho, i bude slouti „Údolí množství Gogova".


text:
A ustanovím muže, kteří by ustavičně procházeli zemi (s těmi), kteří by pochovávali, a vyhledávali ty, kteří zůstali (ležeti) na povrchu země, aby ji vyčistili; po sedmi měsících počnou hledati.


text:
Procházeti budou zemi kříž na kříž, a kde uzří lidskou kost, postaví podle ní znamení, až by ji pohřbili hrobaři v „Údolí množství Gogova".


text:
Ty však, synu člověkův – toto praví Pán Bůh: Rci všemu ptactvu, všemu, co létá, i veškeré zvěři polní: Sejděte se, rychle se sběhněte odevšad k mé žertvě, kterou vám zabiji já, k oběti velké na horách Israelových, abyste jedli maso a pili krev:


text:
maso junáků jísti budete a krev knížat světa píti: beranů i beránků, kozlů i býků, dobytčat krmných a tučných vesměs.


text:
Tím ukáži svou slávu mezi národy; všichni národové uvidí můj soud, který vykonám, a ruku mou, kterou položím na ně.


text:
Národové zvědí, že pro svou nepravost do zajetí odveden byl dům Israelův, protože mne opustili, takže jsem skryl tvář svou před nimi, že jsem je vydal v ruce nepřátel, a že padli všichni mečem.


text:
Proto praví Pán Bůh toto: Nyní přivedu zajatce Jakobovy zase zpět, smiluji se nad veškerým domem Israelovým, a horliti budu (zase) pro své svaté jméno.


text:
I ponesou pohanění své i všecky své nevěrnosti, kterých se dopustili proti mně, až bydliti budou v zemi své bezpečně, až nebude jim nikoho se báti,


text:
až je zase přivedu z národů, a shromáždím je ze zemí nepřátel jejich, až ukáži na nich, že jsem svatý, před očima národů mnohých.


text:
Tehdy zvědí, že já jsem Hospodin, Bůh jejich, který je přenesl (sice) mezi národy, ale shromáždil je (zase) do země jejich a nenechal tam ani jediného z nich.


text:
A již neskryji tváře své před nimi, protože vyliji ducha svého na všecek dům Israelův, praví Pán Bůh.


text:
Dvacátého pátého roku našeho zajetí, na počátku roku, desátého dne měsíce, čtrnáctého roku po vyvrácení města, toho právě dne spočinula na mně ruka Hospodinova a přivedla mne tam.


text:
U viděních Božích přivedl mne do země Israelovy, a postavil mne na hoře velmi vysoké, na níž bylo cosi jako vystavěné město, rozložené k jihu.


text:
Když mne tam zavedla, tu – aj – byl muž, jenž vypadal jako měď; provazec lněný měl v ruce jedné, a prut na měření v ruce druhé; a ten stál v bráně.


text:
Ten muž mne oslovil: Synu člověkův, viz očima svýma a ušima svýma slyš; a věnuj pozornost všemu, co já ukáži tobě; neboť aby ti to bylo ukázáno přiveden jsi sem; oznam pak vše, co vidíš, domu Israelovu!


text:
A aj, zeď byla zevnitř okolo chrámu dokola a (onen) muž měl v ruce prut na měření, šest loket a dlaní (dlouhý); a změřil šířku té stavby: jeden prut (měla) – a výšku: také jeden prut (měla).


text:
I přišel k bráně, hledící na východ, vystoupil po jejích stupních, a změřil práh brány: jeden prut na šíř; – byl to první práh, jeden prut (měl) na šíř;


text:
Změřil také předsíň brány: osm loket (měla) a její stěny: dva lokte; a (ta) předsíň byla na straně vnitřní.


text:
Jizby brány na východ hledící byly tři s této a tři s oné strany; jedné míry byly (všecky) tři; jedné míry byly také (jejich) mezistěny s obou stran.


text:
a ohradu před jizbami: jeden loket (měla na šíř) na straně této a jeden loket na straně druhé; jizby pak měly po šesti loktech na té i na oné straně.


text:
Dále změřil bránu od střechy jizby jedné až do střechy jizby druhé, (protější): šíře dvacíti pěti loket; dveře proti dveřím.


text:
Byla také šikmá okna v jizbách, ve zdivu jejich, uvnitř v bráně všudy vůkol; tak byla i v předsíni okna vůkol vnitř, a na zdivu byly vymalovány palmy.


text:
Poté vyvedl mne do vnějšího nádvoří, a aj – komory (tam byly) a dlažba kamenná po celém obvodu nádvoří; třicet komor kolem dlažby (té).


text:
Poté změřil šířku od. průčelí brány dolejší až k vnějšímu čelu vnitřního nádvoří: sto loket; taktéž na východě i na severu.


text:
i jizby její, tři s jedné a tři s druhé, strany, její mezistěny a předsíň: byly to rozměry brány prvnější, padesát loket byla dlouhá a dvacet pět loket široká;


text:
okna její a předsíň a rytiny byly téže míry jako v bráně, jež hleděla na východ; po sedmi stupních se vcházelo do ní, a předsíň měla v přední své. části.


text:
Proti bráně severní a východní bylo po (jedné) bráně do nádvoří vnitřního: a naměřil od brány k bráně sto loket.


text:
Poté zavedl mne na jih, a aj, brána, jež patřila k jihu; i změřil její mezistěny i předsíň; byly týchž rozměrů jako výše.


text:
po sedmi stupních šlo se k ní; předsíň měla v přední své části, a vyryté palmy měla na svých průčelních stěnách, jednu s této a druhou s oné strany.


text:
jizby její a mezistěny její, jakož i předsíň její byly týchž rozměrů; vůkol měla okna a svou předsíň; padesát loket zdéli a dvacet pět loket zšíři.


text:
Předsíň její byla v části, hledící do vnějšího nádvoří, na svých průčelních stěnách měla palmy, a po osmi stupních chodilo se k ní.


text:
jizby její a mezistěny i předsíň (měly rozměry) jako výše; měla vůkol okna a svou předsíň; zdéli padesát loket a zšíři pětadvacet loket.


text:
Předsíň její byla v části hledící do vnějšího nádvoří; na průčelních stěnách byly ryté palmy s jedné i s druhé strany, a osmero stupňů vedlo k ní.


text:
V předsíni pak brány stálo po dvou stolech s jedné i s druhé strany, aby zabíjeny byly na nich žertvy na oběť zápalnou, za hřích a za zpronevěru;


text:
a venku u zdi, která běžela ke dveřím brány, hledící k severu, dva stoly, a u druhé vnější stěny předsíně brány byly (také) dva stoly:


text:
čtyři stoly s jedné a čtyři stoly s druhé strany; bylo tedy po bocích brány osmero stolů, na nichž zabíjeli žertvy.


text:
Čtyři stoly na zápalnou oběť byly z kvádrů kamenných, půl druhého lokte zdéli, půl druhého lokte zšíři a jeden loket zvýši; na ně mělo býti kladeno nádobí, kterým bývá zabíjena zápalná a krvavá žertva.


text:
A vedle brány vnitřní byly světnice pro zpěváky ve vnitřním nádvoří; jedna byla po boku brány, hledící k severu, a průčelí její bylo obráceno k jihu; druhá byla na boku brány východní, a ta byla obrácena k severu.


text:
světnice pak, hledící k severu, bude náležeti kněžím, kteří mají konati službu u oltáře; jsou to synové Sadokovi, kteří smějí (jediní) z Levitů přistupovati k Hospodinu, aby mu posluhovali.


text:
Poté uvedl mne k předsíni chrámu a změřil předsíň: pět loket (měla) s jedné a pět loket se strany druhé; a šíři brány: tři lokte se strany jedné a tři lokte se strany druhé;


text:
dlouhá byla předsíň dvacet loket, široká jedenáct loket, po osmi stupních se vystupovalo k ní, a sloupy byly u průčelního zdiva, jeden s této a druhý s oné strany.


text:
Dále uvedl mne do chrámu a změřil stěny; šest loket zšíři s této a šest loket s druhé strany. Co se týče šíře budovy:


text:
vchod byl deset loket široký; bočné stěny pak u vchodu byly na pět loket s jedné a na pět loket s druhé strany; změřil také délku její: čtyřicet loket, a šířku: dvacet loket.


text:
Vešed pak do vnitřku, změřil šířku stěny dveří: dva lokte; a (šířku) vchodu: šest loket; a šíři (příčných zdí u) vchodu: po sedmi loktech.


text:
Změřil také délku vnitřku: dvacet loket a šířku jeho na straně, hledící ku předu chrámu: dvacet loket; a řekl mi: „Toto jest velesvatyně."


text:
Dále změřil (tloušťku) zdi chrámové: šest loket, a (světlost) přístavby : čtyři lokte šíře všudy okolo chrámu.


text:
Bočných kobek – kobka na kobce – bylo dvakrát třiatřicet; a přečnívaly na výstupky chrámové zdi po stranách kolem dokola tak, že se opíraly o zeď chrámovou, ale do ní nevnikaly.


text:
A chodba šla dokola vzhůru po šneku do vyššího poschodí chrámové (přístavby) vůkol; a přístavba chrámová byla v horních polohách širší; tak se vystupovalo z přízemí prostředním (poschodím) do horního (poschodí.)


text:
A viděl jsem při chrámě kolem dokola vyvýšeninu: bočná přístavba byla založena na podezdívce (jeden) prut, (to jest) šest loket zvýši;


text:
a tloušťka vnější zdi přístavby: pět loket; byla pak vnitřní budova (chrámová) obstoupena přístavbou.


text:
Z přístavby vedly dveře na zvýšenou plošinu: dveře jedny na sever a dveře druhé na jih; a šíře zvýšené plošiny: pět loket "vůkol.


text:
A budova, jež byla oddělena, a stála na západ, byla, sedmdesát loket zšíři; tloušťka pak stěn té budovy: pět loket vůkol, a délka její: devadesát loket.


text:
Změřil dále délku chrámu: sto loket; (změřil) ohrazené prostranství, (zadní) budovu a délku jejích zdí: sto loket.


text:
Změřil také délku budovy (stojící) vzadu proti ohrazenému prostranství a sloupení s obou stran: sto loket. Svatyně, vnitřek chrámu a předsíň (ústící) do nádvoří,


text:
tyto tři místnosti měly prahy, šikmá okna a sloupení vůkol; proti každému prahu byly dřevěné desky kolem dokola; od podlahy až po okna zamřížovaná nade dveřmi


text:
od místností vnitřních až do vnějších, po celých stěnách kolem dokola, v místnostech vnitřních i vnějších všecko bylo vyloženo deskami;


text:
byli (tam) umělecky uděláni cherubové a palmy; palma byla mezi cherubem a cherubem, a každý cherub měl dvě tváře:


text:
tvář lidskou proti palmě s této strany, a tvář lví proti palmě s oné strany; to bylo vytvořeno po všem domě vůkol;


text:
oltář dřevěný; tři lokte byl vysoký, dva lokte dlouhý, a rohy jeho, spodek i stěny jeho byly dřevěné. A řekl mi: „Toto jest stůl (stojící) před Hospodinem."


text:
Obě křídla měla s obou stran po dvou deskách, jež se vespod skládaly; byla totiž dvě křídla s obou stran dveří.


text:
Byli také na těch dveřích chrámových vyryti cherubové a vyřezány palmy, tak jako na stěnách vyryty byly; dřeva v průčelí předsíně venku byla tlustší.


text:
[Nad tím] šikmá okna a obrazy palem tu i onde byly na bočných stěnách předsíně tak jako na bočných kobkách chrámu a na širokých stěnách.


text:
Poté vyvedl mne do vnějšího nádvoří směrem k severu, a zavedl mne k domu komnat, jenž byl proti ohrazenému prostranství a proti stavbě, táhnoucí se na severu;


text:
proti dvacíti loktům vnitřního nádvoří a proti kamenné dlažbě vnějšího nádvoří byly galerie na galeriích ve třech poschodích.


text:
A přeci komnatami byl chodník deset loket široký do vnitřku, chodník jednoho lokte; a dveře měly na sever;


text:
komnaty byly ve vyšších poschodích kratší, ježto jim (řečené) galerie ubíraly více místa nežli spodním a středním (komnatám) domu.


text:
Měly totiž i třetí poschodí, ale neměly sloupů, jako byly sloupy v nádvořích; proto ubráno bylo (třetímu poschodí více místa nežli) komnatám dolním a prostředním od země [padesáti loket].


text:
Rovnoběžně s komnatami, jež byly u vnějšího nádvoří, na vnější straně před komnatami táhla se zeď padesát loket dlouhá,


text:
ježto komnaty u vnějšího nádvoří byly padesát loket zdéli, kdežto komnaty u chrámu byly sto loket dlouhé.


text:
na šíři zdi toho nádvoří. Na jihu proti hrazenému prostranství a proti stavbě zděné byly rovněž komnaty


text:
a chodník před jejich průčelím; právě takové jako byly komnaty na straně severní, jak co do délky i do šířky jejich se všemi vchody, tvary i dveřmi jejich;


text:
právě takové byly dveře komnat na jihu: dveře na počátku chodníku, chodníku, který před oddělenou síní šel k východu proti tomu, kdo přicházel.


text:
A řekl mně: komnaty severní a komnaty jižní, jež stojí proti ohrazenému prostranství – to jsou jizby svaté; v nich jídají kněží, jimž jest dovoleno blížiti se Hospodinu na nejsvětějších místech; tam budou klásti věci svatosvaté, to jest žertvu za hřích i za zpronevěru, neboť je to místo svaté.


text:
A když tam vejdou kněží, nesmějí vcházeti ze svatyně do vnějšího nádvoří; tam ať (prve) složí roucha svá, v nichž konali službu, neboť svatá jsou; ať oblekou roucha jiná, a tak mohou jíti mezi lid.


text:
Když pak dokonal rozměřování vnitřního chrámu, vyvedl mne cestou brány, hledící na východ, a změřil chrám všady vůkol.


text:
Na čtyřech stranách změřil zeď jeho všude vůkol, délku pět set loket a šířku pět set loket; ta měla děliti místo posvátné od všedního.


text:
a aj – velebnost Boha Israelova přicházela od východu; zvuk její byl jako zvuk vodních spoust, a země blyštěla se od jeho velebnosti.


text:
A dostalo se mi téhož vidění, jež jsem měl, když (velebnost Boží) přišla, by zkazila město; byl to zjev týž, jejž jsem viděl u řeky Chobar. I padl jsem na tvář.


text:
řekl mně: Synu člověkův, (viz, místo trůnu mého, a místo šlépějí nohou mých, kde chci bydliti mezi syny Israelovými na věky; a nebude již znesvěcovati dům Israelův mého svatého jména, ani oni, ani králové jejich svými smilstvími, mrtvolami svých králů ani výšinami,


text:
ti, kteří položili práh svůj vedle prahu mého a veřeje své vedle veřejí mých, že byla (toliko) zeď mezi mnou a mezi nimi; a znesvětili mé svaté jméno ohavnostmi, jež činili, pročež zahladil jsem je ve svém hněvu.


text:
Nyní tedy ať daleko odvrhnou své smilstvo a mrtvoly svých králů ode mne, i budu bydliti mezi nimi vždycky.


text:
Ty pak, synu člověkův, ukaž domu Israelovu chrám ten, a nechať se zahanbí pro své nepravosti, a nechať změří stavbu;


text:
nechať se zastydí za všecko, co páchali; tvar chrámu, zařízení jeho, východy a vchody jeho, celý plán jeho, všecky zákony jeho, všecek řád jeho, všecka pravidla jeho jim ukaž a napiš to před očima jejich, aby dbali všech tvarů jeho i zákonů jeho, a činili je.


text:
Toto jest zákon o chrámě na vrchu hory: Celé území jeho vůkol svatosvaté jest. To jest (tedy) zákon o chrámě.


text:
Tyto pak jsou rozměry oltáře podle dobrého loktu, který má loket a dlaň: okolek jeho (spodní) loket (vysoký) a loket široký, a rámec oltáře;


text:
a od okolku (oltáře) na zemi až po okraj spodku dva lokte, jeho až po hranu jeho dokola jednu píď (široký); to je také stružka a šíře (toho okraje) jeden loket; od kraje nižšího až do kraje vyššího: čtyři lokte, a šířka (tohoto okraje): jeden loket;


text:
Kmen (oltářní) byl čtrnáct loket dlouhý a čtrnáct loket široký na svých čtyřech stranách; rámec kolem něho byl na půl lokte, a okolek jeho jeden loket vůkol; a stupně jeho byly obráceny na východ.


text:
A řekl mně: Synu člověkův, toto praví Pán Bůh: Toto jsou ustanovení o oltáři, až bude vystavěn, aby podávána byla na něm zápalná oběť a vylévána krev:


text:
Tehdy dáš kněžím levitským z rodu Sadokova, kteří smějí ke mně přistupovati, – praví Pán Bůh – aby mi obětovali, býčka ze stáda (v oběť) za hřích;


text:
a vezma z krve jeho, položíš ji na čtyři rohy jeho, na čtyři hrany okraje i na rámec vůkol, a (tak) jej očistíš a zbavíš skvrn.


text:
Druhý den obětovati budeš kozla bez úhony za hřích, aby očištěn byl oltář (jím), jako byl očištěn býčkem.


text:
Až pak dokonáš očištění oltáře, obětovati budeš býčka ze stáda bez úhony, jakož i berana ze stáda bez úhony;


text:
Po sedm dní obětovati budeš kozla za hřích den co den, a býčka ze stáda a berana z bravu bez úhony obětovati budou.


text:
Až pak vyplní ty dny, osmého dne a potom, ať obětují kněží na oltáři (tom) zápalné oběti vaše, i co bývá podáváno v oběti pokojné; i slituji se nad vámi, praví Pán Bůh.


text:
Tu mně Hospodin řekl: Brána tato zůstane zavřena; nebude otvírána a nikdo nepůjde skrze ni, neboť Hospodin, Bůh Israelův, vešel skrze ni; proto zůstane zavřena


text:
knížeti. Toliko kníže sedati bude v ní, aby jedl chléb (obětní) před Hospodinem; dveřmi předsíně ať vchází a toutéž cestou ať zase vychází!


text:
Poté přivedl mne po cestě brány severní před chrám, i viděl jsem, a aj velebnost Hospodinova naplnila chrám Hospodinův, i padl jsem na tvář.


text:
Tu mně Hospodin řekl: Synu člověkův, napni pozornost, viz očima a ušima slyš všecko, co já mluviti budu tobě o všech obřadech domu Hospodinova a o všech zákonech jeho; upni pozornost na cesty chrámové u všech východů svatyně.


text:
A rci domu Israelovu, zpurnému proti mně: Toto praví Pán Bůh: Dosti měj na všech nešlechetnostech svých, dome Israelův!


text:
Vždyť vy uváděli jste cizince neobřezaného srdce a neobřezaného těla, aby dleli ve svatyni mé a znesvěcovali dům můj, když jste obětovali chleby mé, tuk a krev, a rušili jste (tak) smlouvu mou všemi nešlechetnostmi svými.


text:
Neboť nezachovali jste přikázání svatyně mé, ale ustanovili jste (je) za strážné mých řádů ve svatyni mé místo sebe.


text:
(Proto) praví Pán Bůh toto: Žádný cizinec neobřezaného srdce a neobřezaného těla nesmí, vejíti do mé svatyně, žádný cizinec, jenž dlí mezi syny Israelovými.


text:
Ale i levité, kteří daleko odstoupili ode mne při poblouzení synů Israelových, kteří zabloudili ode mne za modlami svými, i (ti) ať pykají za svou nepravost:


text:
ať jsou ve svatyni mé toliko strážnými, vrátnými u chrámových bran, a chrámovými služebníky; oni ať zabíjejí zápalné a (jiné) oběti krvavé za lid, a oni ať stojí před ním, aby mu posluhovali.


text:
Za to, že jim přisluhovali před modlami svými, za, to, že sváděli dům Israelův k nepravosti, za to zdvihl jsem ruku svou proti nim, praví Pán Bůh, že budou pykati za svou nepravost;


text:
ať se nepřibližují ke mně, aby mi kněžský úřad konali, a nechť nepřistupují k jakémukoliv svatému mému místu vedle velesvatyně, ale ať nesou zahanbení své a (pykají) za nešlechetnosti, které činili;


text:
Ale kněží levitští, synové Sadokovi, kteří dbali obřadů svatyně mé, když zabloudili synové Israelovi ode mne, ti budou přistupovati ke mně, aby mi přisluhovali; státi budou před mým obličejem, aby mi obětovali krev a tuk, praví Pán Bůh.


text:
Ti vcházeti budou do svatyně mé, ti přistupovati budou k stolu mému, aby mně posluhovali a zachovávali mé obřady.


text:
A když jim bude vcházeti do bran vnitřního nádvoří, v roucha lněná se oblekou, aniž smí přijíti na ně co vlněného, když budou službu konati ve branách vnitřního nádvoří nebo uvnitř.


text:
Čepice lněné budou míti na hlavách, nákyčelnice lněné na bedrách, a neopáší se ničím, v čem by se potili.


text:
Když budou chtíti vyjíti do vnějšího nádvoří k lidu, svlekou se sebe svá roucha, v nichž konali službu, složí je v komnatě svatyně, a oblekou se v roucha jiná, aby neposvěcovali lidu oděvy svými.


text:
A vdovy nebo zapuzené nesmějí si bráti za manželku, ale (jen) panny z potomstva domu Israelova; vdovu však, jež ovdověla po knězi, smějí si vzíti.


text:
Když bude rozepře, podle mých ustanovení budou soudit a rozsuzovat; zákonů mých a příkazů mých při všech slavnostech budou dbáti a soboty mé světiti.


text:
K mrtvole člověka nevejdou, aby se neposkvrnili, leč k otci nebo k matce, k synu nebo k dceři, k bratru nebo k sestře, která neměla ještě nikoho za muže; na těch smějí se poskvrniti.


text:
a v ten den, kdy vejde do svatyně, do vnitřního nádvoří, aby mi ve svatyni konal službu, obětovati bude za svůj hřích, praví Pán Bůh.


text:
Nebudou míti dědičného vlastnictví – jáť jsem dědictví jejich; vlastnictví nedáte jim v Israeli, neboť já jsem vlastnictví jejich.


text:
Co máte nejlepšího z prvotin všech, a všecky úděly ze všech věcí, jež bývají obětovány, kněží budou; taktéž prvotiny pokrmů vašich dáte knězi, aby svolal požehnání na dům váš.


text:
Až pak počnete zemi děliti losem, oddělte prvotiny Hospodinu, svatý úděl země zdéli dvacet pět tisíc, a zšíři deset tisíc; to bude svaté po celé své rozloze vůkol.


text:
Z celého (toho) údělu budiž zasvěceno (pro chrám) pětsetkrát pět set (loket) do čtverce vůkol; a padesát loket na pás kolem něho.


text:
Z této výměry odměříš na délku dvacet pět tisíc loket, a na šíři deset tisíc loket; v tom prostranství bude chrám, místo nejsvětější.


text:
Posvátný tento úděl země bude patřiti kněžím, služebníkům svatyně, kteří smějí přistupovati, aby službu konali Hospodinovi; bude to místo pro jejich domy a svaté prostranství pro svatyni.


text:
Dvacet pět tisíc loket na délku, a deset tisíc na šířku bude patřiti levitům, kteří obsluhují chrám; ti budou držeti dvacet mést.


text:
Ve vlastnictví města dáte pět tisíc na šíři a dvacet pět tisíc na délku podle údělu pro svatyni; bude to patřiti všemu domu Israelovu.


text:
Knížeti pak (dáte úděl) s obou stran údělu pro svatyni a majetku městského, proti údělu pro svatyni a proti majetku města, od strany západní až k moři, a od strany východní až na východ, a na délku podle každého údělu od pomezí západního až k pomezí východnímu.


text:
To mu bude patřiti z půdy: v Israeli, aby již nekoupila knížata lidu. mého, ale nechali zemi domu Israelovu podle kmenů jeho.


text:
Toto praví Pán Bůh: Dosti buď vám, knížata Israelova! Bezpráví a násilnictví nechte, a právo a spravedlnost čiňte; šetřte hranic vašich a lidu mého, praví Pán Bůh.


text:
Efa i bat ať jsou stejné a jedné míry, aby měl bat desetinu koru a také efa by byla desetina koru; podle míry koru budiž stejnoměrně stanovena míra jejich.


text:
Toto jest dávka, kterou odváděti budete: šestý díl efy z, koru pšenice a šestý díl efy z koru ječmene;


text:
a míra oleje: bat oleje; desátý díl koru jest to; neboť deset batů dělá kor, ježto deset batů naplňuje kor;


text:
dále po jednom beranu ze stáda z (každých) dvou set z těch, jež chovají Israelité; na oběti suché, na oběť zápalnou a na oběti pokojné, na svou očistu, praví Pán Bůh.


text:
a povinností knížete bude postarati se o zápalné oběti, o suché i mokré oběti na svátky, na nov měsíce, na soboty; na všecky slavnosti domu Israelova on dá obětovati za hřích, oběť suchou, oběť zápalnou, i pokojné oběti, na očistu domu Israelova.


text:
Toto praví Pán Bůh: Prvního měsíce, první den (toho) měsíce vezmeš býčka ze skotu bez úhony a očistíš (jím) svatyni.


text:
Kněz vezme z krve oběti za hřích a potře veřeje chrámu a čtyři rohy okraje oltáře, jakož i veřeje brány vnitřního nádvoří.


text:
Taktéž učiníš sedmého dne (téhož) měsíce, za každého, kdo nevěda nebo omylem byl sveden; tak očistíš chrám.


text:
Prvního měsíce, čtrnáctého dne toho měsíce budete míti velikonoce: sedm dní přesné chleby budete jísti.


text:
a po sedm dní té slavnosti obětovati bude v zápalnou oběť Hospodinu sedm býčků a sedm beranů bez úhony, každý den po těch sedm dní; a za hřích kozla každý den,


text:
Sedmého dne měsíce, patnáctého dne toho měsíce o slavnosti (stanů) činiti bude jako svrchu řečeno, po sedm dní; jak v příčině oběti za hřích, tak i oběti zápalné, oběti suché i oleje.


text:
Toto praví Pán Bůh: Brána vnitřního nádvoří, hledící k východu, bude zavřena šest všedních dní; v den sobotní však otevřena bude; též i v den nového měsíce bude otevřena;


text:
i vejde kníže skrze předsíň brány zvenku a postaví se na prahu brány; když pak budou kněží obětovati jeho zápalnou oběť, jakož i jeho oběti pokojné, klaněti se bude na prahu brány a poté (zase) vyjde; brána však nesmí býti zavřena až do večera.


text:
Bude pak kníže obětovati v oběť zápalnou Hospodinu toto: V sobotu šestero beránků bez úhony a berana beze skvrny;


text:
a v suchou oběť efu na berana, na beránky pak v suchou oběť, mnoho-li dá ruka jeho; a oleje: hin na každou efu.


text:
také efu při býčkovi a efu při beranu podá v suchou oběť; při beráncích pak mnoho-li do ruky vezme; a oleje: hin na každou efu.


text:
A když vcházeti bude lid země před Hospodina na slavnosti, kdo vejde branou severní, aby se klaněl, ať vyjde branou jižní; a kdo vejde branou jižní, ať vyjde branou severní; nebude se vraceti tou branou, kterou přišel, ale naproti ní vyjde.


text:
A na slavnosti a na svátky bude obětí suchou efa na býčka a efa na berana; na beránky pak bude obětí suchou – mnoho-li vezme do ruky; a oleje: hin na každou efu.


text:
Když pak obětovati bude kníže dobrovolně oběť zápalnou nebo dobrovolné oběti pokojné Hospodinu: otevře se mu brána, hledící k východu, a on obětovati bude zápalnou svou obět nebo pokojné oběti své jak jest obyčej činiti v sobotu; poté vyjde, a brána se zavře, když vyjde.


text:
A beránka, ročka bez úhony, obětovati bude v zápalnou oběť každý den Hospodinu; vždycky ráno ji obětovati bude;


text:
také oběť suchou přičiní k němu každého jitra: šestý díl efy; a oleje třetinu hinu, aby smíšen byl s bělnou moukou; to budiž zákonitá oběť Hospodinu, ustavičná, věčná.


text:
Toto praví Pán Bůh: Dá-li kníže ze svého majetku dar některému ze svých synů, bude to vlastnictví jeho synů; dědičně budou jím, vlásti.


text:
Dá-li však úděl z majetku svého někomu ze svých služebníků, bude to jeho až do roku propuštění, i vrátí se zase ke knížeti; neboť dědictví jeho patří synům jeho.


text:
A nesmí bráti kníže nic z dědičného majetku lidu násilím, nic z vlastnictví jeho; ale ze svého majetku ať dá dědictví svým synům, aby nikdo z lidu mého nebyl vyháněn z majetku svého.


text:
Poté uvedl mne východem na boku brány k posvátným komnatám pro kněze, jež byly na severu, a tam byla místnost ležící na západ,


text:
a řekl mně: Toto jest místnost, kde vařiti budou kněží oběti za hřích a za zpronevěru, kde péci budou oběť suchou, aby ji nevynášeli do vnějšího nádvoří, že by se lid posvěcoval.


text:
Poté vyvedl mne do vnějšího nádvoří, a vedl mne dokola ke čtyřem rohům (toho) nádvoří, a aj – dvorek byl v každém úhlu toho nádvoří; po jednom dvorku bylo v každém úhlu nádvoří.


text:
Ve čtyřech úhlech toho nádvoří byly zařízeny dvorky, čtyřicet loket zdéli a třicet zšíři, jedné míry (všecky) čtyři byly;


text:
Poté zavedl mne zpět ke vchodu do chrámu, a aj – vody vycházely pod prahem chrámu na východ; průčelí chrámu totiž hledělo k východu. Ty vody stékaly na jižní straně chrámu, jižně podle oltáře.


text:
Poté vyvedl mne branou severní ven a vedl mne venku kolem na cestu ke bráně vnější, na cestu vedoucí k východu, a aj, – z jižní strany prýštily se vody.


text:
Onen muž, který měl provazec (na měření) v ruce, dal se na východ, naměřil tisíc loket, (a) provedl mne vodou až po kůtky.


text:
A (zase) naměřil tisíc loket, a provedl mne vodou až po pás. Když pak opět naměřil tisíc (loket), byl to potok, který jsem nemohl přejíti; vody totiž byly vzrostly v hluboký potok, který nebylo možno přebřísti.


text:
I řekl mi: „Tyto vody, jež vycházejí na hromady písku k východu a tekou dolů na nížiny pouště, vlejí se do (Mrtvého) moře; když se (do něho) vlejí, budou uzdraveny vody jeho;


text:
a každý živočich, který se hýbá, kamkoli přijde (ten) potok, bude živ; a ryb bude veliké množství, až tam přijdou tyto vody; všecko bude uzdraveno a živo, kamkoli přijde (ten) potok.


text:
Státi budou nad ní rybáři, od Engaddi až do Engallim bude místo na sušení sítí; velmi mnoho druhů bude ryb jeho, jako ryb moře Velikého, množství veliké.


text:
Ale na březích jeho a na místech bahnitých (vody) nebudou uzdraveny, ježto budou nechány solnými ložisky.


text:
A nad potokem, na březích jeho s obou stran, vzejde všeliké stromoví nesoucí ovoce; nesprchne list s něho a nepřestane ovoce jeho; každý měsíc ponese čerstvé plody, neboť vody jeho ze svatyně vycházeti budou; a bude ovoce jeho na pokrm a listí jeho na léky.


text:
Toto praví Pán Bůh: Tatoť jest hranice, v níž vlásti budete zemí podle dvanácti kmenů Israelových; – Josef totiž dostane dvojí úděl. – 


text:
budete pak vlásti jí každý stejně, jeden jako druhý, ježto jsem nad ni zdvihl (kdysi) ruku svou, že ji dám otcům vašim; země tato připadne vám v dědičný majetek.


text:
Tatoť jest pak hranice země: Na straně severní od Velikého moře směrem k Hetalonu, až jak se jde do Sedadu,


text:
do Ematu, do Beroty, do Sabarim, jež jest mezi územím Damašku a mezi územím Ematu, do Domu-Tichon, jenž jest na pomezí Hauranu.


text:
Půjde tedy hranice od Moře až do Chasar-Enonu, pomezí Damašku a co je (dále) na sever, bude na severu; také pomezí Ematu. To jest severní strana.


text:
Strana pak východní: Odtud, kde hraničí Hauran s Damaškem, a odtud, kde hraničí Galaad s Israelskem, Jordán budiž hranicí až k Moři východnímu. Tak měřte stranu východní!


text:
Hranice jižní na poledne budiž od Tamaru až k Vodám vzpoury u Kadesu, dále Potok až k Velikému moři. Toť budiž strana jižní na poledne!


text:
A strana západní: Veliké moře budiž hranicí od (řečené) hranice přímo až proti místu, kde se jde do Ematu. To je strana západní.


text:
rozlosujete ji v dědictví sobě i cizincům, kteří se připojí k vám a zplodí syny mezi vámi; budou vám jako domorodí synové Israelovi; s vámi děliti se budou o dědičný majetek mezi kmeny Israelovými.


text:
A tato jsou jména kmenů: Na nejzazším severu, podél cesty do Hetalonu, až tam, kde se jde do Ematu, a (dále až) do Chasar-Enanu – území Damašku zůstane na sever podle cesty do Ematu – od strany východní až do strany západní bude míti Dan – úděl jeden.


text:
Vedle území Judova od strany východní až do strany západní bude (posvátný) úděl, jejž oddělíte, dvacet pět tisíc loket široký a dlouhý jako každý (jiný) úděl, od strany východní až do strany západní; a bude svatyně uprostřed něho.


text:
Úděl (půdy), jejž oddělíte Hospodinu, budiž dvacet pět tisíc loket dlouhý a deset tisíc loket široký.


text:
Tento úděl bude posvátným majetkem kněží: na severu dvacet pět tisíc loket dlouhý, na západe deset tisíc loket široký, na východě také deset tisíc loket široký, a na jihu dvacet pět tisíc loket dlouhý; a bude svatyně Hospodinova uprostřed něho;


text:
bude to posvátný majetek kněží ze synů Sadokových, kteří si hleděli mého úřadu a nezbloudili, když zbloudili synové Israelovi, jako zbloudili i levité;


text:
Ale i levité budou míti podobně vedle území kněžského dvacet pět tisíc loket na délku a deset tisíc na šířku; úhrnem dvacet pět tisíc loket bude míti délka a deset tisíc šířka.


text:
Nic z toho nesmějí prodati ani směniti, aniž smí ten úděl přenesen býti (na jiného vlastníka), ježto jest zasvěcen Hospodinu.


text:
A pět tisíc (loket), které zbývají na šíř z dvacíti pěti tisíc, obecní budou pro město k bydlení a na humna; a město bude uprostřed;


text:
rozměry jeho jsou tyto: na straně severní čtyři tisíce pět set, na straně jižní čtyři tisíce pět set, na straně východní čtyři tisíce pět set, a na straně západní čtyři tisíce pět set;


text:
a na humna městská zbude na severu dvě stě padesát, na jihu dvě stě padesát, na východě dvě stě padesát, a na západě dvě stě padesát;


text:
co pak zbude na dél podle údělu svatyně, deset tisíc k východu a deset tisíc k západu, bude jako úděl svatyně, a úroda z toho bude výživou obyvatelstvu města.


text:
Tak celý (posvátný) úděl ve čtverci dvacet pět tisíc dvacetpěttisíckrát oddělen bude; bude to úděl svatyně a majetek města.


text:
Co pak zbude, bude knížeti patřiti na obou stranách údělu svatyně a majetku města; od oněch pětadvacíti tisíc (posvátného) údělu až ke hranici východní; ale i na západ, od pětadvaceti-tisíců až ke hranici mořské bude taktéž úděl knížete; úděl svatyně a svatyně (sama) budou uprostřed něho.


text:
Kromě majetku levitů a kromě majetku města uprostřed údělu knížete, (vše, co) bude mezi územím Judovým a Benjaminovým, bude majetkem knížecím.


text:
Vedle území Gadova pak na jihu, směrem k jihu půjde hranice od Tamaru až k Vodám vzpoury u Kadesu, podle Potoka až k Velikému moři.


text:
brány města budou slouti podle jmen kmenů Israelových – na severu budou brány tři: brána Rubenova – jedna; brána Judova – jedna; brána Leviova – jedna;


text:
Na straně východní, (kde odměříš) čtyři tisíce pět set, budou brány tři: brána Josefova – jedna; brána Benjaminova – jedna; brána Danova – jedna.


text:
Na straně jižní, (kde) odměříš čtyři tisíce pět set, budou brány tři: brána Simeonova – jedna; brána Isacharova – jedna; brána Zabulonova – jedna.


text:
Na straně západní, (kde odměříš) čtyři tisíce pět set, budou brány jejich tři: brána Gadova – jedna; brána Aserova – jedna; brána Neftaliova – jedna.


text:
Léta třetího vlády Joakima, krále judského, přišel Nabuchodonosor, král babylonský k Jerusalemu a oblehl jej;


text:
i vydal Pán v ruku jeho Joakima, krále judského a díl nádobí domu Božího; to odnesl do země Sennaar, do domu boha svého; vnesl je do klenotnice boha svého.


text:
I řekl král Asfenezovi, vrchnímu komorníkovi, aby vybral ze synů Israelových, z rodu královského nebo knížecího


text:
jinochy, na nichž by nebylo vady, sličné postavy, vnímavé pro všecku moudrost, schopné vzdělání, ukázněné, kteří by mohli konati službu v královském paláci; (řekl), aby je učil písmu a jazyku chaldejskému.


text:
Král jim také vykázal stravu na každý den ze svých pokrmů a z vína, jež on sám píval, aby tak chováni jsouce tři roky, potom službu konali před králem.


text:
A vrchní komorník dal jim jména: Danielovi Baltasar, Ananiášovi Sidrach, Misaelovi Misach, Azariášovi Abdenago.


text:
Ale Daniel si umínil, že se neposkvrní (něčím) se stolu králova, nebo (něčím) z vína, jež on píval, i prosil vrchního komorníka, aby nebyl nucen poskvrniti se;


text:
I řekl vrchní komorník Danielovi: „Bojím se pána svého krále, který vykázal vám pokrm a nápoj: uzří-li totiž tváře vaše hubenější než ostatních jinochů, souvěkých s vámi, uvalíte na mou hlavu soud králův."


text:
Tu řekl Daniel malasarovi, kterého byl ustanovil vrchní komorník nad Danielem, Ananiášem, Misaelem a Azariášem:


text:
ohledej pak tváře naše a tváře jinochů, kteří jídati budou pokrm královský, a jak uvidíš; nalož se služebníky svými."


text:
A po desíti dnech se ukázalo, že tváře jejich jsou lepší a tlustší nežli všech (ostatních) jinochů, kteří požívali pokrmu královského.


text:
A těm jinochům dal Bůh vědění a porozumění pro každé písmo a moudrost; Danielovi pak dal pochopení všech vidění a snů.


text:
Když pak se skončila lhůta, po které podle příkazu králova měli býti předvedeni, uvedl je vrchní komorník před Nabuchodonosora.


text:
Král rozmlouval s nimi, a nenalezl mezi všemi takových, jako byl Daniel, Ananiáš, Misael a Azariáš. I zůstali ve službě králově.


text:
A ve všem, co se týkalo moudrosti a rozumu, nač se jich král tázal, nalezl v nich desetkrát více než ve všech hadačích a zaklinačích, kteří byli v celé říši jeho.


text:
Léta druhého vlády Nabuchodonosorovy měl Nabuchodonosor sen; i zděsil se duch jeho a po spánku (dalším) bylo veta.


text:
Tu rozkázal král, by svoláni byli hadači, zaklinači, čarodějové a Chaldové, aby oznámili králi, co se mu bylo zdálo. Přišli tedy a stáli před králem.


text:
I odpověděli Chaldové králi aramsky: „Králi, na věky živ bud! Pověz sen svým sluhům, a podáme (ti) výklad jeho!"


text:
Tu král ujav slovo řekl Chaldům: „Toto ustanovuji pevně: nepovíte-li mi, co se mně zdálo, a nevyložíte-li mi toho, zahynete vy a domy vaše budou zabrány.


text:
Jestli mi však povíte, co se mně zdálo a vyložíte-li mi to, odměny a dary a mnoho cti dostanete ode mne;: protož sen a výklad jeho mi povězte!"


text:
Král ujav slovo řekl: „Jasně chápu, že chcete nabýti času, nevědouce, že jsem vydal ustanovení pevné.


text:
Pročež nepovíte-li mi toho snu, jeden (jen) úsudek budu míti o vás: výklad klamný a plný podvodu chcete si smysliti a přednésti mně, až vyprší něco času. Protož sen mi povězte, bych zvěděl, že jste také s to, abyste podali pravý jeho výklad".


text:
Tu Chaldové ujavše slovo před králem řekli: „Není člověka na zemi, který by požadavku tvému, králi, mohl učiniti zadost; ale také žádný král sebevětší a mocnější nedoptává se na takovou věc některého hadače nebo zaklinače nebo Chalda.


text:
Neboť požadavek tvůj, králi, jest těžký, a nikoho nelze nalézti, kdo by mu učinil zadost před králem, kromě bohů, kteří nesídlí mezi lidmi".


text:
Když ortel vyšel, a mudrci měli býti (již) pobíjeni, hledali také Daniela a druhů jeho, aby popraveni byli.


text:
Tu Daniel vyptával se na rozkaz a na rozsudek Ariocha, velitele královského vojska, který byl vyšel, aby zabíjel babylonské mudrce.


text:
Ptal se toho královského zmocněnce, pro kterou příčinu tak ukrutný rozkaz od krále vyšel. Když pak tu věc Arioch Danielovi oznámil,


text:
aby si vyprosili milosrdenství před Bohem nebes pro toto tajemství, a nezahynuli Daniel a druhové jeho s: ostatními mudrci babylonskými.


text:
Tebe, Bože našich otců, velebím a chválím, žes moudrost a sílu mi udělil; žes mi nyní ukázal, zač jsme tě prosili, neboť záhadu královu rozřešil jsi nám."


text:
Potom Daniel všed k Ariochovi, jejž byl král ustanovil, aby pobil babylonské mudrce, takto k němu mluvil: „Nezahlazuj mudrců babylonských; uved mne před krále, a já podám králi výklad!"


text:
Tu Arioch rychle uvedl Daniela ke králi a řekl mu: „Našel jsem jednoho z judských zajatců, jenž podá králi výklad."


text:
Král ujav slovo řekl Danielovi, jehož jméno bylo Baltasar: „Můžeš-li mi v pravdě pověděti sen, jejž jsem měl i výklad jeho?"


text:
Daniel ujav před králem slovo řekl: „Tajemství, na něž se král doptává, mudrci, zaklinači, hadači a věštci nemohou králi nikterak vyložiti.


text:
Jest však Bůh na nebi, jenž odkrývá tajemství, a ten ukázal tobě, králi Nabuchodonosore, co přijíti má v posledních dobách. Co se ti zdálo, co viděla hlava tvá na lůžku, bylo toto:


text:
Ty, králi, počal jsi mysliti na svém lůžku, co se v budoucnosti stane, a ten, jenž odkrývá tajemství, ukázal tobě, co má přijíti.


text:
Také mně to tajemství odkryto bylo, ne však proto, že jest ve mně více moudrosti než ve všech ostatních živých, ale proto, aby králi výklad podán byl, a myšlení mysli své aby zvěděl.


text:
Tys, králi, viděl: Hle, cosi jako veliká socha; socha ta veliká a postavy vysoké stála proti tobě, a vzezření její bylo hrozné.


text:
Hleděls tak (na to), až se utrhl bez rukou (lidských) kámen s hory, udeřil sochu do nohou železných a hliněných a rozdrtil je.


text:
Tehdy roztříštěno bylo železo, hlína, měď, stříbro i zlato, a obrátilo se to jakoby v plevy letního humna, jež uchvacuje vítr a po nichž nezbývá ani stopy. Z kamene pak, který udeřil sochu, stala se veliká hora, a naplnil celou zemi.


text:
v jehož. ruku dal všecko, kde sídlí lidé, zvěř polní i ptactvo nebeské, a pod jehož panství všecky věci postavil – ty jsi ta hlava zlatá.


text:
Po tobě pak povstane království jiné, menší tebe, stříbrné, poté království jiné, třetí měděné, jež panovati bude nad celou zemí.


text:
A království čtvrté bude jako železo. Jako železo drobí a tříští všecky věci, tak ono rozdrobí a roztříští toto všecko.


text:
Žes pak viděl nohy a prsty dílem z hrnčířské hlíny a dílem železné (to znamená), že to království rozděleno bude; něco železné pevnosti bude míti, ježto jsi viděl, že smíšeno bylo železa hlinou.


text:
A prsty nohou odpola železné a odpola hliněné (znamenají, že) království bude zpola silné a zpola křehké.


text:
Železo pak smíšené s blátem a hlinou, jak jsi viděl, (znamená, že) budou sice slepena lidským semenem, nebudou však při sobě držeti, jako železo nemůže býti smíšeno s hlinou.


text:
A za dnů těch králů zřídí Bůh nebes království, jež na věky nebude zničeno, a toho království jeho nedostane se jinému národu; rozdrobí a dokonale zničí všecky ony říše, samo však státi bude na věky


text:
tak, jak jsi viděl, že s hory bez rukou utrhl se kámen, a rozdrtil hlínu, železo, měď, stříbro a zlato. Veliký Bůh ukázal králi, které věci příště přijdou. Pravdivý jest ten sen a spolehlivý jeho výklad."


text:
Ujav pak slovo král řekl Danielovi: „Opravdu, bůh váš jest bůh bohů a pán králů, a zjevuje tajemství, kdyžtě ty mohl jsi odkrýti tajemství toto."


text:
Tehdy povýšil král Daniela na výsost, dary mnohé a veliké dal jemu, a ustanovil jej vladařem nad celou župou Babylonskou, jakož i představeným všech mudrců babylonských.


text:
Daniel vymohl také na králi, že odevzdal správu župy Babylonské Sidrachovi, Misachovi a Abdenagovi; Daniel pak sám zůstal u dvora královského,


text:
Král Nabuchodonosor dal udělati zlatou sochu, šedesát loket vysokou a šest loket širokou, a kázal ji postaviti na rovině Dura v župě Babylonské.


text:
A Nabuchodonosor král poslal (posly), by shromáždili satrapy, úředníky, soudce, vůdce, vladaře, správce, zkrátka všecky činovníky žup, aby se sešli k posvěcení sochy, již byl dal postaviti Nabuchodonosor král.


text:
Tu se shromáždili satrapové, úředníci, soudcové, vladaři, velmoži, kteří v moci postaveni byli, zkrátka všichni činovníci žup, aby se zúčastnili posvěcení sochy, již byl dal postaviti Nabuchodonosor král. I postavili se před sochou, již byl dal postaviti Nabuchodonosor král.


text:
V tu chvíli, jak uslyšíte zvuk rohu, píšťaly, citary, sambuky, žaltáře, symfonie a jiných nástrojů hudebních, padnouce klanějte se zlaté soše, kterou byl dal postaviti Nabuchodonosor král.


text:
Proto hned jak uslyšeli všichni lidé zvuk rohu, píšťaly, citary, sambuky, žaltáře, symfonie a jiných nástrojů hudebních, všichni národové, kmenové a jazykové, padše klaněli se zlaté soše, již byl dal postaviti Nabuchodonosor král.


text:
Ty, králi, vydals ustanovení, aby každý, kdo uslyší zvuk rohu, píšťaly, citary, sambuky, žaltáře, symfonie a jiných hudebních nástrojů, padl a klaněl se zlaté soše;


text:
Jsou však muži z Judska, jež jsi byl ustanovil, nad správou župy Babylonské, Sidrach, Misach a Abdenago: ti mužové, králi, pohrdli tvým ustanovením: bohů tvých nectí, a zlaté soše, již jsi byl dal postaviti, nechtějí se klaněti."


text:
Tu Nabuchodonosor v prchlivosti a v hněvu rozkázal, aby přivedeni byli Sidrach, Misach a Abdenago; i byli hned přivedeni před krále.


text:
Nabuchodonosor král ujav slovo řekl jim: „Opravdu-li, Sidrachu, Misachu a Abdenago, bohů mých nechcete ctíti a zlaté soše, již jsem dal postaviti nechcete se klaněti?


text:
Nuže teď, jste-li ochotni, – v tu chvíli, jak uslyšíte zvuk rohu, píšťaly, citary, sambuky, žaltáře, symfonie a jiných hudebních nástrojů, padnouce klanějte se soše, již jsem dal udělati; nebudete-li však chtíti se klaněti: v tu chvíli uvrženi budete do pece, do hořícího ohně; a který jest ten Bůh, jenž by vás vytrhnouti mohl z ruky mé?"


text:
Sidrach, Misach a Abdenago, ujavše slovo řekli králi Nabuohodonosorovi: „Netřeba nám, abychom ti na to odpověděli.


text:
Neboť hle, Bůh náš, jejž ctíme, může vytrhnouti nás z pece, z hořícího ohně, a z rukou tvých, ó králi, vysvoboditi.


text:
Avšak i kdyby to nebyla vůle jeho, známo buď králi, že bohů tvých ctíti a zlaté soše, již jsi dal postaviti, klaněti se nebudeme!"


text:
Tu byl Nabuchodonosor plný prchlivosti.– až se vzezření tváře jeho znetvořilo – proti Sidrachovi, Misachovi a Abdenagovi, i rozkázal, aby rozpálena byla pec sedmkrát více než obyčejně ji rozpalovali.


text:
Nejsilnějším pak mužům z vojska svého rozkázal, aby svížíce nohy Sidrachovi, Misachovi a Abdenagovi, uvrhli je do pece, do hořícího ohně.


text:
I byli hned oni muži svázáni a se svými spodky, čepicemi, obuví, zkrátka šaty uvrženi doprostřed pece, do hořícího ohně.


text:
Protože královský rozkaz naléhal, a pec byla rozpálena náramně: zabil ohnivý plamen ty muže, kteří do něho uvrhli Sidracha, Misacha a Abdenaga,


text:
ti tři muži pak, totiž Sidrach, Misach a Abdenago padli svázáni jsouce doprostřed pece, do hořícího ohně.


text:
neboť jsi spravedlivý ve všem, co jsi nám učinil; všecky činy tvé jsou správné, cesty tvé přímé, a soudy tvé jsou spravedlivé.


text:
Neboť jsi vykonal soudy správné ve všem, co jsi uvedl na nás i na Jerusalem, svaté město našich otců; neboť podle práva a spravedlnosti uvedl jsi to všecko na nás pro hříchy naše.


text:
příkazů tvých jsme neposlouchali, nechovali jsme se, nečinili jsme, jak jsi byl přikázal nám, by nám dobře bylo.


text:
Proto všecko, cokoli jsi uvedl na nás, vše co jsi učinil nám, podle práva a spravedlnosti jsi učinil;


text:
vydal jsi nás v ruce nepřátel našich, bezbožných, nejnešlechetnějších odpadlíků, a králi nespravedlivému, nejnešlechetnějšímu, jemuž rovna není na celém světě;


text:
neodpírej nám milosrdenství svého pro Abrahama, miláčka svého, pro Isáka, služebníka svého, a pro Jakoba, svatého svého,


text:
Neníť toho času knížete, není vůdce, není proroka, není celopalu, není oběti krvavé ni nekrvavé, není kadidla, není místa, kde bychom mohli podávati své prviny před tebou,


text:
Jako celopaly beranů a býků, jako tisíce tučných beránků: tak buď před tebou, co ti dnes v oběť přinášíme, takovou zálibu v tom měj, neboť nebývají zahanbeni, kteří doufají v tebe.


text:
Ať jsou zahanbeni všichni, kteří utiskují sluhy tvé, ať se zklamou ve vší moci své, síla jejich buď rozdrcena!


text:
Služebníci královi, kteří je byli (tam) uvrhli, nepřestávali podpalovati pec naftou, koudelí, smolou a chrastím,


text:
a učinil, že byl prostředek jako když vane vítr z rosy: oheň naprosto se jich nedotekl, neučinil jim bolesti aniž je obtěžoval.


text:
Požehnaný jsi, Pane Bože otců našich; úctyhodný, slavný a nade všecko vyvýšený jsi na věky, A požehnané jméno tvé slavné, svaté; úctyhodné a nade všecko vyvýšené po všecky věky.


text:
Požehnaný jsi ty, který vidíš do propasti a sedíš nad cheruby; úctyhodný a nade všecko vyvýšený na věky.


text:
Dobrořečte veliké ryby a vše, co se hýbá ve vodách Pánu; chvalte a nade všecko ho vyvyšujte na věky.


text:
Dobrořeč Ananiáši, Azariáši a Misaeli Pánu; chvalte a nade všecko ho vyvyšujte na věky. Neboť z pekel vytrhl nás a vyprostil z moci smrti; vysvobodil nás z prostřed plamene žhoucího, z prostřed ohně vytrhl nás.


text:
Dobrořečte všichni nábožní Pánu, Bohu bohů, chvalte ho a děkujte mu, neboť po všecky věky trvá milosrdenství jeho.


text:
Tu Nabuchodonosor král ustrnul, spěšně vstal a řekl svým dvořenínům: „Zdali jsme neuvrhli tři muže svázané doprostřed ohně?" Ti odpovídajíce králi řekli: „Ano, králi!"


text:
(Král) chopiv slovo řekl: „Aj, já vidím čtyři muže rozvázané, ani se procházejí uprostřed ohně, a není žádné poruchy na nich; a tvářnost čtvrtého podobna jest synu božímu."


text:
Tu přistoupil Nabuchodonosor ke dveřím peci, v níž hořel oheň, a řekl: „Sidrachu, Misachu a Abdenago, služebníci boha nejvyššího, vyjděte a pojďte sem!" I vyšel Sidrach, Misach a Abdenago z prostřed ohně.


text:
A shromáždivše se satrapové, úředníci, soudci a velmoži královští shledali, že žádné moci neměl oheň na těla jejich, že ani vlas hlavy jejich nebyl opálen, že spodky jejich nedoznaly škody, a že ani puchem ohně nenačichli.


text:
Tu vzkřikl Nabuchodonosor: „Požehnaný bůh jejich, bůh Sidracha, Misacha a Abdenaga, jenž poslal anděla svého a vytrhl služebníky své, kteří důvěřovali v něho! Slova králova nedbali a vydali svá těla, jen aby nemusili sloužiti a klaněti se žádnému bohu, kromě bohu svému.


text:
Proto vydávám ustanovení, aby každý kteréhokoliv národa, kmene nebo jazyka, kdokoliv by mluvil rouhavě proti bohu Sidrachovu, Misachovu a Abdenagovu, popraven byl a dům jeho rozbořen; neboť není jiného boha, který by mohl tak vysvoboditi."


text:
Divy jeho jak veliké, a zázraky jeho, jak mocné jsou! Království jeho jest království věčné, a panství jeho od pokolení do pokolení.


text:
I vyšlo ode mne ustanovení, by uvedeni byli přede mne všichni mudrci babylonští, aby mi podali výklad toho snu.


text:
Když vešli hadači, zaklinači, Chaldové a věštci, vypravoval jsem před nimi sen, ale výkladu jeho mi nemohli podati,


text:
až konečně vešel přede mne Daniel, jenž sluje Baltasar podle jména boha mého, jenž má v sobě ducha svatých bohů; také před ním sen jsem vypravoval:


text:
„Baltasare, kníže hadačů, poněvadž vím, že ducha svatých bohů v sobě máš, a žádné tajemství není tobě nepřístupno, vidění snů mých, jež jsem měl (poslyš) a výklad jejich podej!"


text:
Listí jeho bylo velmi pěkné, ovoce jeho přehojné, pokrm pro všecky byl na něm. Pod ním odpočívala zvířata divoká, na ratolestech přebývali ptáci nebeští, a z něho živilo se všecko, co má tělo.


text:
volal silně a řekl: Podetněte strom ten, osekejte větve jeho, otlucte listí jeho a rozmetejte ovoce jeho; ať prchají zvířata, která jsou pod ním, a ptactvo s jeho větví!


text:
Ale pařez s kořeny v zemi nechtě; a svázán buď svazkem železným a měděným v trávě polní; rosou nebeskou buď smáčen, a se zvěří měj úděl v trávě země.


text:
Podle úradku strážných tak je stanoveno, přání a vůle svatých to jest, aby poznali živí, že Nejvyšší panuje nad královstvím lidským, že komukoli chce, je dává, a že i nejnižšího člověka jím pověřuje.


text:
Takový sen snil jsem já Nabuchodonosor král; ty tedy, Baltasare, podej [rychle] výklad jeho. Neboť všichni mudrci mé říše nemohou mi jej vyložiti; ty však můžeš, ježto duch svatých bohů je v tobě."


text:
Tu Daniel, jenž Baltasar slul, počal sám v sobě mlčky přemýšleti asi hodinu, a myšlenky jeho děsily jej. I ujal král slovo a řekl: „Baltasare, sen a výklad jeho neděsiž tebe!" Baltasar odpověděl a řekl: „Pane můj, sen tvým nepřátelům a výklad jeho tvým protivníkům!


text:
Strom, který jsi viděl, vysoký a silný, jehož výška sahala k nebi, který viděti bylo na celém světě,


text:
jehož ratolesti byly velmi pěkné a ovoce přehojné, na němž byl pokrm pro všecky, pod nímž sídlila zvěř polní, a na jehož ratolestech přebývali nebeští ptáci:


text:
Ty jsi to, králi, jenž jsi velikým a mocným se stal; velikost tvá vzrostla a došla až k nebi, a tvá moc (došla) až na kraj světa.


text:
Ze pak viděl král strážného svatého sestupovati s nebe a kázati: „Podetněte strom ten a rozmetejte jej, ale pařez s kořeny v zemi nechte, a svázán buď železem a mědí v trávě polní, rosou nebeskou buď skrápěn, a se zvěří buď potrava jeho, dokud nevyprší sedmero časů nad ním" – 


text:
Vyvrhnou tě z lidí, a s divokou zvěří bydliti budeš, trávu jako hovězí dobytek budeš jísti, rosou nebeskou smáčen budeš. A sedmero časů vyprší nad tebou, dokud se nepřesvědčíš, že panuje Nejvyšší nad královstvím lidským, a že komukoli chce, je dává.


text:
A že přikázal, aby zachován byl pařez s kořeny stromu: Království tvé ti vráceno bude, až poznáš, že jest nebeská moc.


text:
Proto, králi, ať líbí se ti rada moje: Hříchy své almužnami vykupuj, a nepravosti své soustrastí s chudými; snad odpustí (Bůh) hříchům tvým."


text:
Tu ujal král slovo a řekl: „Zdaliž to není ten veliký Babylon, jejž jsem já vystavěl v královské sídlo, mocí své síly a k slávě nádhery své?"


text:
Když ještě řeč ta v ústech králových byla, spadl s nebe hlas: „Tobě přísluší výrok, králi Nabuchodonosore: Království tvé odejde od tebe,


text:
z lidí vyvrhnou tě, s divokou zvěří bydliti budeš, trávu jako hovězí dobytek budeš jísti, a sedmero časů vyprší nad tebou, až nabudeš přesvědčení, že Nejvyšší panuje nad královstvím lidským, a komukoli chce, že je dává."


text:
V tu hodinu splnilo se to slovo na Nabuchodonosorovi: z lidí vyvržen byl, a trávu jako hovězí dobytek jedl. Rosou nebeskou tělo jeho smáčeno bylo, až vlasy jeho vzrostly jako orličí (peří) a nehty jeho jako ptačí byly.


text:
Tehdy na konci těch dnů zdvihl jsem já Nabuchodonosor oči k nebi, můj rozum zase byl mi vrácen, i dobrořečil jsem Nejvyššímu a Živého na věky jsem chválil a slavil, neboť vláda jeho jest věčná vláda a království jeho od rodu do rodu.


text:
A všecky obyvatele země proti němu za nic dlužno pokládati, neboť podle své vůle nakládá jak s mocnostmi nebes, tak i s obyvatelstvem země; není, kdo by směl opříti se ruce jeho a říci jemu: „Proč jsi to učinil?"


text:
Tehdy navrátil se mně můj rozum, ke cti a k nádheře království svého jsem (zase) přišel, a má povaha navrátila se mi; přední šlechta moje a úředníci hledali mne, království mé bylo obnoveno, a moc větší byla mi přidána.


text:
Proto nyní já Nabuchodonosor chválím, velebím a slavím krále nebes; neboť všecky činy jeho jsou správné, cesty jeho jsou spravedlivé, a ty, kdož v pýše chodí, může ponížiti.


text:
Jsa jíž napilý rozkázal, aby přinesli zlaté a stříbrné nádoby, jež byl odnesl Nabuchodonosor, otec jeho, z bývalého chrámu jerusalemského, aby pili z nich král a velmoži jeho, ženy i ženiny jeho.


text:
Tu přinesli zlaté a stříbrné nádoby, jež byl odnesl (Nabuchodonosor) z bývalého chrámu jerusalemského, a pili z nich král a velmoži jeho, ženy a ženiny jeho.


text:
V tu chvíli ukázaly se prsty jako ruky člověka, píšícího naproti, svícnu na povrchu stěny paláce královského. Když král viděl články píšící ruky,


text:
změnila se mu tvář, myšlenky jeho děsily ho, klouby kyčlí jeho se uvolňovaly a koleno bilo mu o koleno.


text:
A vzkřikl král silně, ať přivedou hadače, chaldy a věštce. Ujav slovo král, řekl mudrcům babylonským: „Kdokoli přečte toto písmo a podá mi výklad jeho, oděn bude purpurem; a zlatý řetěz dostane na hrdlo a třetím bude v království mém."


text:
Tu královna (matka) pro tu věc, která se přihodila králi a velmožům jeho, vešla do hodovny a ujavši slovo řekla: „Králi, na věky buď živ. Myšlenky tvé neděstež tebe a tvář tvá se neměň!


text:
Jest jeden, muž v tvé říši, který má v sobě ducha svatých bohů, a za dnů otce tvého rozumnost a moudrost byly v něm shledány; vždyť i král Nabuchodonosor, tvůj otec, knížetem hadačů, zaklinačů, chaldů a věštců jej ustanovil, otec tvůj, pravím, ó králi,


text:
protože duch neobyčejný, rozumnost, moudrost, vykládání snů, zjevení tajných věcí a řešení věcí zavilých shledány byly v něm, to jest v Danielovi, jemuž král jméno dal Baltasar. Proto buď nyní Daniel zavolán a (ten) věc vyloží."


text:
Když tedy byl Daniel uveden před krále, král ujav slovo řekl mu: „Ty-li jsi Daniel, jeden z judských zajatců, jejž přivedl otec můj, král, z Judska?


text:
Slyšel jsem o tobě, že ducha bohů máš a že důvtip, rozumnost a moudrost neobyčejná byla shledána v tobě.


text:
Právě teď vešli přede mne moudří hadači, aby přečetli toto písmo, a podali mí výklad jeho, ale nemohou mi pověděti, co to znamená.


text:
Já pak slyšel jsem o tobě, že umíš temné věci vykládati a zavilé řešiti; proto, jsi–li. nyní s to, abys písmo to přečetl a výklad jeho mi podal, purpurem oděn budeš, zlatý řetěz na hrdlo dostaneš a třetím vladařem v říši mé budeš."


text:
Nato ujal slovo Daniel a řekl před králem: „Dary svoje si nech, a odměny domu svého jinému dej; to písmo však ti přečtu, králi, a výklad jeho ti podám.


text:
Pro moc, kterou byl dal jemu, všichni národové, kmenové a jazykové, báli a třásli se před ním. Kohokoli chtěl, toho zabíjel, a komukoli chtěl, život zachoval. Kohokoli chtěl, toho povyšoval, a kohokoli chtěl, toho ponižoval.


text:
Když však se pozdvihlo jeho srdce a duch jeho zatvrdil se v pýše, sesazen byl s trůnu království svého a sláva jeho byla mu vzata;


text:
ze společnosti lidské vyvržen byl a srdce zvířecí bylo mu dáno. S divokými osly bydlil, trávu jako hovězí dobytek jídal a rosou nebeskou těla jeho smáčeno bylo, dokud nenabyl přesvědčení, že Nejvyšší panuje nad královstvím lidským a že kohokoli chce, ustanovuje nad ním.


text:
ale proti Panovníku nebes pozdvihl ses, nádoby domu jeho přineseny byly před tebe, a ty i velmoži tvoji, ženy a ženiny tvé víno z nich jste pili. A bohy stříbrné a zlaté, měděné, železné, dřevěné a kamenné, kteří nevidí ani neslyší, aniž čijí – velebil jsi, kdežto Boha, který má život tvůj v ruce i všecky cesty tvé, neoslavoval jsi.


text:
Tu z rozkazu králova oblečen byl Daniel v purpur, zlatý řetěz dali mu na hrdlo a prohlásili o něm, že je třetím vladařem v říši.


text:
A nad nimi byla tři knížata, z nichž jedním byl Daniel; těm měli župané se zodpovídati, aby král netrpěl škody.


text:
Proto zamýšlel král ustanoviti jej nad veškerou říší. Tu knížata a župani hledali záminky, aby něco našli proti Danielovi stran krále; ale žádné příčiny ani podezření nemohli najíti, protože byl věrný; žádné viny ani podezření nebylo možno nalézti na něm.


text:
Proto řekli ti muži: „Nelze nalézti proti Danielovi tomuto žádné příčiny, leč snad stran zákona Boha jeho."


text:
Uradila se všecka knížata království tvého, vrchní správcové a úředníci, starostové a soudcové, by vyšlo ustanovení královské a výnos: „Každý, kdo by prosil za nějakou věc kteréhokoli boha nebo člověka po třicet dní, kromě tebe, králi, budiž uvržen do lví jámy!"


text:
Nyní tedy, králi, potvrď usnesení, vydej písemný rozkaz, jehož by nebylo možno změniti podle práva medského a perského a jehož by nikdo nesměl obejíti."


text:
Když se Daniel dověděl o tom, že totiž jest vydán onen zákon, všel do svého domu a maje otevřena okna ve svém nástřešním pokoji proti Jerusalemu, třikrát denně padal na kolena, modlil se a velebil Boha svého, jak i před tím obyčej míval činiti.


text:
A přišedše ke králi domlouvali mu o zákazu: „Králi, zdali jsi neustanovil, aby každý člověk, který by prosil některého z bohů nebo z lidí do třicíti dnů, kromě tebe, králi, uvržen byl do lví jámy?" Král na to odpověděl řka: „Pevně trvá zákaz podle, práva medského a perského, jehož nelze změniti."


text:
Tu chopivše slovo řekli před králem: „Daniel (jeden) z judských zajatců nedbá tvého zákazu, (nedbá) ustanovení, jež jsi vydal, ale třikrát denně modlívá se modlitbu svou."


text:
To slovo když král uslyšel, velmi se zarmoutil a snažil se Daniele vysvoboditi; až do západu slunce usiloval ho vytrhnouti.


text:
Ale ti muži pochopivše krále řekli mu: „Věz, králi, že podle práva medského a perského žádný zákon, jejž král vydá, nemůže býti změněn."


text:
I pokynul král a přivedli Daniele a uvrhli jej do lví jámy. A král řekl Danielovi: „Bůh tvůj, jejž ustavičně ctíš, ten tě vysvobodí"


text:
Když pak přinesli kámen a položili jej na díru jámy, král jej zapečetil prstenem svým a prstenem svých velmožů, aby se nemohlo nic státi proti Danielovi.


text:
Král odešed do svého domu, nevečeřev ulehl; nedal si pokrmů předložiti; nadto i spánek se vzdálil od něho.


text:
přiblíživ se k jámě hlasem žalostným zavolal na Daniele a promluvil k němu: „Danieli, služebnice Boha živého, zdali tvůj Bůh, jemuž ty ustavičně sloužíš, mohl tě vysvoboditi ode lvů?"


text:
Bůh můj poslal anděla svého a zavřel ústa lvů, že mně neuškodili; neboť před ním byl jsem shledán spravedlivý; ale ani před tebou, králi, neprovinil jsem se."


text:
Tedy král velmi se radoval z toho a rozkázal Daniele vytáhnouti z jámy. Když byl Daniel z jámy vytažen, nebylo žádného úrazu nalezeno na něm, neboť důvěřoval Bohu svému.


text:
Tu přivedeni byli rozkazem královským ti muži, kteří byli obžalovali Daniele a vhozeni byli do lví jámy, oni, synové a ženy jejich; a prve nežli dopadli na dno jámy, již je uchopili lvi a všecky kosti jejich rozdrtili.


text:
Tu král Darius dal napsati všem národům, kmenům a jazykům, kteří sídlili po veškeré zemi: „Blaho vaše rozhojniž se!


text:
Já ustanovuji a nařizuji: Ať v celé říši království mého (všichni) se bojí a třesou před Bohem Danielovým! Jeť on Bůh živý, zůstávající na věky; království jeho nebude rozptýleno, a jeho panování trvá na věky.


text:
On vysvobozuje a vytrhuje; činí divy a zázraky na nebi i na zemi; on vysvobodil Daniele ze lví jámy."


text:
Léta prvního Baltasara, krále babylonského, měl Daniel sen, vidění hlavy na svém lůžku. I popsal ten sen, krátce jej podal; stručně jej načrtl takto:


text:
První byla jako lvice, a měla křídla orličí; hleděl jsem, až vytrhána byla křídla její, a pozdvižena byla od země, a na nohách jako člověk stála, a srdce lidské bylo jí dáno.


text:
A šelma jiná, podobná medvědu stála na straně jedné, tři špičáky měla v tlamě, to jest mezi zuby svými, a mluvili k ní takto: Vstaň! Jez mnoho masa!


text:
Poté jsem hleděl a aj – jiná (šelma) jako pard, měla křídla jako pták čtyři na sobě; čtyři hlavy měla ta šelma, a moc jí byla dána.


text:
Poté jsem hleděl u vidění nočním a aj – šelma čtvrtá, strašlivá, děsná, náramně silná, měla veliké železné zuby, žrala a drtila, a co zbylo, nohama deptala. Lišila se od ostatních šelem, jež jsem prve viděl, a měla deset rohů.


text:
Pozoroval jsem ty rohy, a aj – roh jiný, maličký vyrostl mezi nimi. Tři pak z prvních rohů vytrženy byly před ním, aj – oči jako oči lidské byly na tom rohu, a tlama, jež mluvila veliké věci.


text:
Hleděl jsem na to, až byly postaveny trůny, a stařec velikého věku se posadil; roucho jeho bylo jako sníh bílé, a vlasy hlavy jeho jako čistá vlna; trůn jeho byly plameny ohně, kola jeho – hořící oheň.


text:
Ohnivá a dravá řeka vytékala z něho. Tisíce tisíců sloužily jemu, a deset tisíckrát sto tisíců stálo před ním; soud zasedl, a knihy byly otevřeny.


text:
Díval jsem se pro hlas velikých řečí, které roh ten mluvil, a viděl jsem, jak zabita byla šelma, jak zahynulo tělo její, jak dáno bylo na pospas ohni.


text:
A viděl jsem ve Vidění, v noci, a aj – s oblaky nebeskými přicházel jako syn člověkův, přišel až k starci velikého věku, a postavili jej před obličej jeho.


text:
I dal jemu moc a čest a vládu; všichni národové, kmeny a jazyky sloužiti budou jemu; moc jeho jest moc věčná, jíž nepozbude, a vláda jeho nebude zrušena.


text:
Přistoupil jsem k jednomu z přistojících, a pravdy jsem hledal od něho o všech těch věcech. Ten pak podal mi Výklad věcí a poučil mne:


text:
Poté chtěl jsem se pečlivě poučiti o šelmě čtvrté, jež lišila se velmi ode všech, (jež byla) náramně hrozná, zuby a pazoury měla ze, železa, požírala a drtila, ostatek pak nohama deptala.


text:
Také o desíti rozích, které na hlavě měla, jakož i o jiném, jenž byl vyrostl, a před nímž padly (ony) tři rohy; o tom rohu, jenž měl oči, a tlamu mluvící veliké věci, a byl větší než ostatní.


text:
až přišel stařec velikého věku, a zastal se svatých Nejvyššího, až přišel čas, kdy obdrželi vládu svatí.


text:
A řekl takto: Šelma čtvrtá: Říše čtvrtá na zemi vznikne, jež bude velikostí nade všecky říše, a sežere všecku zemi, a zdeptá a rozdrtí ji.


text:
Deset pak rohů: Z říše té deset králů bude, a po nich povstane jiný, ten mocnější bude než první, a tři krále poníží;


text:
a řeči proti Nejvyššímu mluviti bude. Svaté Nejvyššího bude utlačovat, bude se domnívati, že může změniti časy a práva, a vydáni budou v ruku (jeho) na dobu, a na (dvě) doby a na půl doby.


text:
Vláda pak a moc a velikost říší pode vším nebem dána bude národu svatých Nejvyššího. Jeho vláda, jest věčná vláda, a všichni králové jemu sloužiti a jeho poslouchati budou.


text:
Až potud konec řeči. Já Daniel myšlenek svých mnoho jsem se děsil, a mé vzezření se proměnilo; tu věc pak zachoval jsem ve svém srdci.


text:
Léta třetího vlády krále Baltasara ukázalo se mně vidění. Já Daniel po tom, co jsem byl viděl na počátku,


text:
měl jsem vidění, když jsem byl na hradě Susa, který jest v krajině Elam; měl jsem vidění, že jsem u brány Ulajské.


text:
Když jsem zdvihl oči, viděl jsem – a aj – jeden skopec stál u močálu, měl vysoké rohy, jeden byl vyšší než druhý, a rostl vzhůru.


text:
Poté viděl jsem toho skopce, an trká rohama proti západu, severu a jihu. Žádná z šelem nemohla mu odolati aniž se vysvoboditi z ruky jeho, i činil podle své vůle a stal se velikým.


text:
Já pozoroval jsem, a aj – kozel přicházel od západu přes celou zemi aniž dotýkal se půdy, a ten kozel měl vynikající roh mezi očima svýma.


text:
Přišel až k tomu skopci rohatému, jejž jsem byl viděl, an stojí před branou, i běžel k němu v prudkosti své síly.


text:
Když pak se přiblížil ke skopci, rozlítil se na něho, a trkl skopce. A rozlámal mu oba rohy; skopec nemohl mu odolati; a poraziv ho na zemi pošlapal ho, a žádný nemohl vysvoboditi skopce z moci jeho.


text:
Ten kozel stal se velmi velikým; a když byl vzrostl – zlámal se roh veliký, a vzešly čtyři rohy pod ním po čtyřech větrech nebeských.


text:
Z jednoho z nich pak vzešel roh jeden maličký, ale stal se velikým proti jihu, východu a proti skvostu.


text:
Síla proti ustavičné oběti dána mu bude pro hříchy; také pravda povržena bude na zemi, učiní tak a bude míti zdar.


text:
Tu slyšel jsem jednoho ze svatých, an mluvil, i tázal se jiný svatý druha, mně neznámého, jenž mluvil: Do kdy (bude trvati) vidění o (zastavení) ustavičné oběti, o hříchu dokonalého zpuštění, do kdy bude svatyně a moc šlapána?


text:
Když jsem já Daniel měl toto vidění, a toužil jsem porozuměti jemu – aj stála – před mým obličejem postava podobná muži.


text:
A slyšel jsem lidský hlas mezi břehy Ulaje, jenž volal, a řekl: „Gabrieli, vylož tomuto vidění toto!"


text:
I přišel a postavil se vedle, kde jsem já stál; když přišel, zhroziv se padl jsem na tvář; i řekl mně: „Pozor, synu člověkův! V čas konce splní se (toto) vidění!"


text:
a řekl mi: „Já ukáži tobě, co se stane v poslední dobu kletby; neboť (i tento) čas bude míti svůj konec.


text:
Že pak, když se zlomil ten roh, povstaly čtyři místo něho: čtyři králové, z národa jeho povstanou, avšak ne v síle jeho.


text:
A zmůže se síla jeho, ale ne jeho silou; k neuvěření všecko pohubí, štěstí a zdar bude míti. Pobije mocné a národ svatých


text:
podle své libovůle. Lest bude se mu dařit, srdcem svým se pozdvihne, v nadbytku všech věcí zbije mnohé, proti vládci vládců se zdvihne, a bez ruky (lidské) zdrcen bude.


text:
A to vidění večera a jitra, jež bylo (tu) podáno, pravda jest; proto ty zachovej to vidění, neboť po dnech mnohých se splní.


text:
Já pak Daniel zemdlel jsem, a stonal jsem kolik dní; a když jsem povstal a konal jsem královskou službu, byl jsem předěšen nad tím viděním, ale nikdo nemohl si toho vysvětliti.


text:
léta prvého vlády jeho, já Daniel porozuměl jsem v knihách počtu let, o němž dostalo se poučení Hospodinova proroku Jeremiášovi, že se skončí zpuštění Jerusalema za sedmdesát let.


text:
I obrátil jsem tvář svou k Pánu, Bohu svému modle se a pokorně prose v postech, v žínici a v popelu.


text:
Modlil jsem se k Hospodinu, Bohu svému, a vyznávaje řekl jsem: „Prosím, Pane, Bože veliký a hrozný, šetřící smlouvy a prokazující milost těm, kteří tě milují a šetří příkazů tvých!


text:
Zhřešili jsme, nepravost jsme činili, bezbožnost jsme páchali, odpadli jsme, uchýlili jsme se od tvých příkazů a od (tvých) ustanovení.


text:
Neposlouchali jsme sluhů tvých, proroků, kteří mluvili tvým jménem králům našim, knížatům našim, otcům našim i všemu lidu země.


text:
Tobě, Pane, sluší přiznati spravedlnost, nám pak (přísluší) hanbiti se v tváři, jako jsou dnes (skutečně zahanbeni) muži judští, obyvatelé jerusalemští a všecek Israel, ti, kteří blízko jsou i ti, kteří daleko jsou ve všech zemích, do kterých jsi je vyvrhl pro nepravosti jejich, jimiž hřešili proti tobě.


text:
Hospodine, nám (přísluší) hanbiti se v tváři, králům našim, knížatům našim a otcům našim, kteří zhřešili.


text:
a neposlechli jsme hlasu Hospodina, Boha našeho, bychom chodili v zákoně jeho, jejž dal nám skrze sluhy své, proroky.


text:
Všichni Israelité přestoupili tvůj zákon a uchýlili se, aby neslyšeli hlasu tvého. I vylila se na nás kletba a zaklínání, jak jest psáno v knize Mojžíše, služebníka Božího, neboť jsme hřešili proti němu.


text:
Splnil své řeči, jimiž hrozil nám a knížatům našim, kteří nám panovali, že na nás uvede velikou pohromu, jaké nikdy nebylo pode vším nebem, jak se stalo v Jerusalemě.


text:
Jak psáno jest v zákoně Mojžíšově, všecko to zlé přišlo na nás. A nesnažili jsme se uprosit tebe, Hospodine, náš Bože, abychom se byli navrátili od svých nepravostí a myslili na tvou věrnost.


text:
Pamatoval Hospodin na pohromu a uvedl ji na nás, jeť spravedlivý Hospodin, Bůh náš ve všech skutcích svých, jež učinil; neboť jsme neposlechli hlasu jeho.


text:
A nyní, Pane, Bože náš, který jsi vyvedl národ svůj z Egypta rukou silnou, a učinil sobě jméno, jaké dnes (ještě) jest, hřešili jsme, nepravost jsme činili.


text:
Pane, podle veškeré (lásky) tvé (ke) spravedlnosti odvrať se, prosím, přísný hněv tvůj od města tvého Jerusalema, od tvé svaté hory. Neboť pro hříchy naše a pro nepravosti otců našich Jerusalem a tvůj národ v pohaně jest u všech vůkol nás.


text:
Nyní však vyslyš, Bože náš, modlitbu služebníka svého a prosby jeho; vyjasni tvář svou nad svou svatyni, jež zpuštěna jest, pro sebe samého (Pána).


text:
Nakloň, Bože můj, ucho své a slyš, otevři své oči a viz, že zpuštěni jsme my i město, jež má tvé jméno; neboť prostíráme prosby své před tebou nedůvěřujíce se ve spravedlivé skutky své, ale v milosrdenství tvá mnohá.


text:
Slyš, Pane, usmiř se, Pane, viz a neprodleně čiň, neprodlévej pro sebe samého, Bože můj, máť jméno tvé město i národ tvůj!"


text:
Když jsem ještě mluvil a modlil se, vyznávaje hříchy své i hříchy lidu svého israelského, a prostíraje prosby své před obličejem Boha svého, pro svatou horu Boha svého,


text:
když jsem ještě mluvil na modlitbě: aj – muž Gabriel, jejž jsem byl viděl v předchozím vidění, rychle přiletěv dotekl se mne v dobu večerní oběti,


text:
Na počátku proseb tvých vyšel výrok, a já jsem přišel, abych ti (jej) oznámil, neboť miláček jsi. Ty tedy pozoruj řeč, a rozuměj vidění!


text:
Sedmdesát týdnů je stanoveno tvému národu a svatému městu tvému, aby zamezena byla neřest, aby konec vzal hřích, a zahlazena byla nepravost; aby přivedena byla věčná spravedlnost, aby se splnilo vidění i proroctví, aby pomazán byl svatý svatých.


text:
Věz tedy a pozoruj: Od vyjití výroku, aby zase vystavěn byl Jerusalem, až do pomazaného knížete, bude sedm týdnů a šedesát dva týdny; a zase vystavěna bude ulice a zdi za tísnivých časů.


text:
A po (těch) šedesáti dvou týdnech zabit bude pomazaný, a nebude jeho [lid, který ho zapře]. A město i svatyni rozmetá národ s knížetem, který přijde; konec jeho zkáza a po válce uložené zpuštění.


text:
Utvrdí pak smlouvou mnohým v jednom týdnu; a v polovici (toho) týdne přestane obět krvavá i nekrvavá; ve chrámě bude ohavnost zpuštění, a až do skonání a konce potrvá (to) zpuštění.


text:
Léta třetího (vlády) Cyra, krále perského zjeveno bylo Danielovi, příjmím Baltasarovi slovo (Boží) – (to) slovo jest samá pravda, a veliká svízel – a porozuměl (té) řeči; je totiž třeba vidění rozuměti.


text:
chutného chleba jsem nejedl, maso ani víno nevešlo do úst mých, ani mastí jsem se nemazal, dokud nevypršely celé tři týdny.


text:
I zdvihl jsem oči a viděl jsem: Ejhle, jakýs muž, oděný v roucho lněné, bedra měl přepásána ryzím zlatem,


text:
a tělo jeho jako chrysolit. Tvář jeho zářila jako blesk, oči jeho jako hořící pochodně, ramena jeho a tělo dolů až k nohám jako rozpálená měď, a zvuk řeči jeho jako hukot množství.


text:
Já Daniel jediný viděl jsem ono vidění; muži, kteří byli se mnou, neviděli ho, ale náramná hrůza padla na ně, i prchli, aby se skryli.


text:
Já pak zůstav sám viděl jsem len veliký zjev, a nezůstalo ve mně síly; i tvářnost má se změnila, že jsem zvadl, aniž měl jsem co síly.


text:
I slyšel jsem hlas jeho řeči; uslyšev (jej) padl jsem přestrašený na tvář, a obličej mi přilnul k zemi.


text:
A řekl mně: „Danieli, přemilý muži, pozoruj slova, jež mluvím k tobě, a postav se na svém místě, neboť nyní poslán jsem k tobě." A když mi ta slova pověděl, postavil jsem se třesa se.


text:
A řekl mi: „Neboj se, Danieli, neboť (hned) první den, kdy sis umínil, že budeš vyšetřovat a mrtvit sebe před svým Bohem: vyslyšena byla tvá slova, a já jsem přišel pro tvé řeči.


text:
Ale kníže království Perského odporoval mně jedenadvacet dní: aj – však Michael, jeden z předních knížat, přišel mi na pomoc, a já zůstal jsem tam u krále perského.


text:
Přicházím tedy, abych poučil tě, co má potkati tvůj národ za posledních dnů – jeť to ještě vidění pro (ty) dny."


text:
Tu kdosi, podobný člověkovi, dotkl se rtů mých; a otevřev svá ústa mluvil jsem, a řekl jsem tomu, jenž stál naproti mně: „Pane můj, protože tě vidím, rozvazují se mně klouby a nic ve mně nezůstává síly.


text:
A kterak může služebník Pána mého mluviti s (tebou) Pánem mým? Vždyť nic ve mně nezůstává síly, ano i dech mi vázne."


text:
Tedy opět kdosi jako člověk dotkl se mne, a posilnil mne řka: „Neboj se, přemilý muži, pokoj tobě, vzmuž se a buď silný!


text:
Když (ještě) mluvil se mnou, cítil jsem se posilněn, že jsem mohl říci: „Mluv, můj Pane, neboť jsi mne posilnil."


text:
I řekl mi: „Víš tedy, proč jsem přišel k tobě? A nyní se navrátím, abych bojoval proti knížeti perskému; až pak se ho zhostím, ukáže se, že přichází kníže řecké,


text:
ale oznamuji tobě, co zapsáno jest v písmu pravdy. A nemám žádného pomocníka proti všem těm kromě Michaela, knížete vašeho.


text:
A nyní oznamuji tobě pravdu: Hle, ještě tři králové povstanou v zemi Perské, a čtvrtý zjedná si bohatství veliké nade všecky; až pak se vzmůže bohatstvím svým, popudí všecky proti království Řeckému.


text:
A sotvaže povstane, rozbita bude říše jeho a rozdělena na čtyři větry nebeské; ne však potomkům jeho, aniž podle moci jeho, kterou byl on vládl; neboť roztrhána bude jeho říše mezi cizince s výlukou oněch.


text:
Vzmůže se král jihu, ale jeden z knížat jeho vzmůže se nad něho a panovati bude mocně, neboť veliká bude jeho říše.


text:
A po letech učiní smlouvu. Dcera krále jižního přijde ke králi severnímu, aby zjednala přátelství, avšak neudrží síly (to) rámě, nebude míti trvání potomstvo jeho, ale vydána bude (na smrt) ona ,i ti, kteří ji přivedli, synové její i ti, kteří jí pomáhali kdysi.


text:
Ale povstane z kořenů jejích výhonek, přitáhne s vojskem, vtrhne do krajiny krále severního, zle bude s nimi nakládali a vzmůže se.


text:
Nadto i bohy jejich a modly, jakož i vzácné nářadí, stříbrné i zlaté, v zajetí poveze do Egypta; onť zvítězí nad severním králem.


text:
Synové však jeho popudí se a shromáždí množství vojsk velikých, i přijde (jeden) s chvatem a jako záplava, a navrátí se, ale zase popudí se, a potká se s mocí jeho.


text:
A podrážděn jsa král jižní vytáhne a bojovati bude proti králi severnímu, i zšikuje ohromné množství, ale dáno bude množství (to) v ruku jeho.


text:
A opět sešikuje král severní množství mnohem větší než bylo prve, a na konci časů a let přijde chvatně s velikým vojskem a s náramnými prostředky.


text:
Za těch časů mnozí povstanou proti králi jižnímu, také zločinci národa tvého pozdvihnou se, aby naplnili vidění, avšak padnou.


text:
I přitáhne král severní, dá násyp nanést a dobude měst nejpevnějších; branná síla jižní neobstojí, povstane výkvět její na obranu, ale nebude síly.


text:
Ten, jenž přitáhne na něho, činiti bude podle libosti své, nebude, kdo by mohl obstáti před ním, usadí se v zemi slavné, jež hynouti bude pod jeho rukou.


text:
A bude usilovat o to, aby se zmocnil celé říše jeho, vejde ve smlouvu s ním a dceru dá jemu, aby vyvrátil ji; ale nestane se tak, nepodaří se to jemu.


text:
Obrátí tvář svou k ostrovům a dobude mnohých; knížeti, jehož pohaněl, dá pokoj, a jeho hana obrátí se na něho.


text:
Místo jeho nastoupí člověk velmi všední, nehodný královské důstojnosti, ale po nemnohých dnech zničen bude ne hněvem ani ve válce.


text:
Místo jeho nastoupí člověk hodný opovržení, jemuž nebude dána důstojnost královská, přijde tajně a zmocní se vlády lstivě.


text:
Když pak budou se s ním přáteliti, bude jednati lstivě; vytáhne (proti nim) a zvítězí s hrstkou lidu.


text:
Do zámožných a bohatých měst vtáhne, učiní, čeho neučinili otcové jeho, ani otcové otců, lup a kořist a majetek jim rozhází, proti pevnostem bude osnovati plány, a to až do času.


text:
I vzbudí se síla a srdnatost jeho s velikým vojskem proti jižnímu králi, a král jižní dá se vyzvati k boji s mnohými a náramně silnými pomocníky, ale neobstojí, protože vymýšleti budou proti němu lsti;


text:
Srdce obou králů bude míti úmysly zlé, za jedním stolem lež budou mluvit, ale nepodaří se jim to, neboť konec nastane jindy.


text:
I vrátí se do své země s velikým bohatstvím; úmysly jeho (se obrátí) proti svatému zákonu, vykoná (je) a vrátí se do své země.


text:
Přibudou proti němu lodi, Římané, bude zastrašen a navrátí se; hněvati se bude proti svatému zákonu, vylije si na něm vztek a navrátí se; a pozornost věnovati bude těm, kteří opustí zákon svatý.


text:
Vojska od něho (poslaná) vystoupí a znesvětí svatyni, baštu; zruší obět ustavičnou, a postaví ohavu k zpuštění.


text:
Bezbožní rušitelé zákona lstivě stavěti se budou, lid však, který zná svého Boha, zůstane pevný a (dle toho) bude jednat.


text:
Učení lidé z národa učit budou mnohé, ale padati budou nějakou dobu mečem a ohněm, zajetím a dlouhým pleněním.


text:
A z učených někteří padati budou, aby byli čištěni, tříbeni a zkoušeni až do času stanoveného, neboť ještě jiný čas bude.


text:
Král bude činiti podle své libovůle, pozdvihne a postaví se pyšně proti každému bohu; proti Bohu bohů mluviti bude zpupné řeči, a šťastně se mu povede, až se dokoná hněv, neboť co bylo uloženo, stane se.


text:
Ani boha otců svých nebude dbáti, a bude náramně žádostiv žen; nebude dbáti vůbec žádného boha, neboť nade všecko bude se vynášeti.


text:
Místo toho boha pevností bude ctíti; a boha, kterého neznali otcové jeho, ctíti bude zlatem a stříbrem, drahými kameny a skvosty.


text:
Osadí pevnosti ctiteli cizího boha, jejž uzná a jejž bude velmi ctíti; dá jim moc nad mnohými, a zemi jim rozdělí zdarma.


text:
A (na konec) v ustanovený čas bojovati bude proti němu král jižní; jako bouře přijde proti němu král severní s vozy, s jezdci a s velikým množstvím lodí; vtáhne do zemí, zpustoší a zaplaví je.


text:
Přijde do skvostné země, tisíce lidstva padnou, tito však budou ušetřeni ruky jeho; Edomci, Moabané a jádro Amoňanů.


text:
Avšak zpráva poděsí ho od východu a od severu. I přijde s množstvím velikým, aby mnohé zničil a pobil.


text:
A postaví svůj stanový palác mezi moři, proti hoře slavné a svaté, přijde až na její vrchol, a nikdo jí nepomůže.


text:
Toho času pak povstane Michael, veliké kníže, který stojí za syny lidu tvého; a přijde čas, jaký nebyl od té doby, co národové počali býti, až do tohoto času. Toho času však spasen bude tvůj národ, každý, kdo nalezen bude zapsaný v knize.


text:
A mnozí z těch, kteří spí v prachu země, probudí se; jedni k životu věčnému, a druzí k hanbě, aby (ji) viděli vždycky.


text:
Učení pak stkvíti se budou jako lesk oblohy; a kteří spravedlnosti vyučují mnohé, jako hvězdy na věčné


text:
Ty pak, Danieli, uschovej řeči a zapečeť knihu až do času určeného; mnozí budou se jí probírati a vědění poroste.


text:
I viděl jsem já, Daniel, a aj – dva jiní (tu) stáli: jeden na tomto břehu řeky, druhý pak na onom břehu řeky.


text:
I slyšel jsem muže, oděného v roucho lněné, stojícího nad vodou řeky, když zdvihl pravici i levici svou k nebi, kterak přisahal skrze věčně Živého, že to potrvá dobu a dvě doby a polovici doby; až bude dokonale zlomena moc lidu svatého, splní se všecky ty věci.


text:
Očištěni a vytříbeni, [jako v ohni] vyzkoušeni budou mnozí; bezbožní bezbožně činiti budou, a žádný bezbožník tomu neporozumí, učení však porozumějí.


text:
Od té doby, kdy zrušena bude obět ustavičná a postavena bude ohava na zpuštění, bude tomu tisíc dvě stě devadesáte dní.


text:
Joakim byl velmi bohatý, a měl zahradu vedle svého domu. K němu scházívali se Judovci, ježto byl ze všech nejvážnější.


text:
Toho roku ustanoveni byli z lidu dva starší za soudce. – O těch mluvil Pán: „Vyšla nepravost z Babylonu od starších, soudců, kteří zdáli se spravovati lid." – 


text:
i převrátili smysl svůj, odvrátili oči své, by neviděli, nebe, a nerozpomněli se na spravedlivé soudy (Boží).


text:
avšak vrátivše se, opět se sešli; vyptavše se pak vespolek na příčinu, vyznali (si) žádost svou. Tehdy ustanovili také společně čas, kdy by ji mohli nalézti samu.


text:
Jednou, když číhali na příhodný den, vešla jednu chvíli jak obyčejně, toliko se dvěma děvečkami, chtějíc se v zahradě okoupati, ježto bylo horko;


text:
Učinily tedy, jak poručila: zavřely dveře zahrady a vešly zadními dveřmi, aby přinesly, co byla poručila. Že byli starší vnitř ukryti, nevěděly.


text:
„Hle, dveře zahrady jsou zavřeny, žádný nás nevidí, a my po tobě toužíme; proto dovol, nám, bychom se pobavili s tebou.


text:
Nebudeš-li chtíti, udáme tě, že (tu) byl s tebou jinoch a že jsi pro tu příčinu poslala děvečky domů."


text:
Susana vzdechla a řekla: „Stísněna jsem se všech stran; neboť učiním-li to, čeká mne smrt; pakli neučiním, neujdu rukou vašich.


text:
A když starší mluvili, zarděli se služebníci náramně, ježto nikdy nebyla pravena o Susaně věc taková. Druhý den,


text:
když přišel lid k muži jejímu Joakimovi, přišli také ti dva starší, plní nešlechetných úmyslů proti Susaně, aby ji zabili.


text:
A řekli před lidem: „Pošlete pro Susanu, dceru Helkiášovu, ženu Joakimovu!" I poslali hned (pro ni),


text:
Tedy ti nešlechetnici rozkázali, aby jí byl sňat závoj; – byla totiž zahalena – aspoň tak chtěli se pokochati její krásou. – 


text:
A starší řekli: „Když jsme se procházeli sami po zahradě, vešla tam tato se dvěma děvečkami, a zavřevši dveře zahrady, poslala děvečky domů.


text:
My pak, byvše v koutě zahrady a spatřivše tu nepravost, běželi jsme k nim a viděli jsme, ani spolu obcují.


text:
tuto však chytivše tázali jsme se, kdo je ten jinoch, ale nechtěla nám říci. Této věci svědkové jsme."


text:
Susana zvolala hlasem velikým řkouc: „Bože věčný, který znáš věci skryté, který všecko víš prve nežli se stane,


text:
ty víš, že křivé. svědectví vydali proti mně; aj, umírám, nic neučinivši z toho, co tito zločinně smyslili si proti mně."


text:
On pak stoje mezi nimi řekl: „Jste tak nerozvážní, synové Israelovi, že nevyšetřivše věc, aniž nabyvše přesvědčení, co pravda jest, odsoudili jste dceru Israelovu?


text:
Tedy lid rychle se vrátil. A starší obce mu řekli: „Pojď, posad se mezi nás a podej nám zprávu; neboť tobě dal Bůh čest, jaká přísluší stáří."


text:
Když tedy oddělen byl jeden od druhého, povolav prvého z nich řekl mu: „Zestárlý ve dnech zlých, nyní přicházejí (tresty za) hříchy tvé, které jsi prve páchal


text:
nespravedlivě soudě, nevinné odsuzuje a osvobozuje vinné, kdežto Pán dí: „Nevinného a toho, jenž je v právu, nezabiješ!"


text:
Nyní tedy, jestli jsi ji viděl, pověz, pod kterým stromem jsi je viděl, že spolu, mluví?" On odpověděl: „Pod lentiškem."


text:
I řekl Daniel: „Dobře jsi zalhal proti svému hrdlu; neboť hle – anděl Boží dostal rozkaz od Boha, i rozpůlí tě."


text:
Odbyv toho a rozkázav přijíti druhému, řekl mu: „Plémě kanaanské, a ne judské, krása tě svedla a chlípnost převrátila ti srdce;


text:
tak jste činívali dcerám israelským a ony bojíce se byly vám po vůli; ale dcera judská nesvolila k vaší nepravosti.


text:
I řekl mu Daniel: „Dobřes i ty zalhal proti svému hrdlu, neboť čeká anděl Páně s mečem, aby tě rozřízl, aby zabil vás."


text:
A povstali proti oběma starším – usvědčilť je Daniel z úst jejich, že křivě svědčili – a učinil jim, co zlého učiniti chtěli oni svému bližnímu.


text:
Helkiáš pak i žena jeho chválili Boha pro svou dceru Susanu s Joakimem, mužem jejím, i se všemi příbuznými, že nebyla shledána na ní hanebná věc.


text:
Babyloňané měli také modlu, jež slula Bél; každý den vynaložili na ni dvanácte měr běli, čtyřicet ovec a šest džbánů vína.


text:
Také král jej ctil a chodil každý den klaněti se jemu, kdežto Daniel klaněl se Bohu svému. I tázal se ho král: „Proč se neklaníš Bélovi?"


text:
On odpověděv řekl mu: „Protože nectím model, udělaných rukou, ale živého Boha, který stvořil nebe i zemi, a má moc nad každým tělem."


text:
Daniel zasmáv se řekl: „Nemyl se, králi; neboť tento jest uvnitř hlína a zevnitř měď, aniž kdy co snědl."


text:
Tu král rozhněvav se, povolal kněžstvo jeho a řekl jim: „Nepovíte-li mně, kdo je ten, jenž tyto náklady sjídá, zemřete.


text:
Dokážete-li však, že Bél ty věci sjídá, zemře Daniel, neboť rouhal se Bélovi." Daniel řekl králi: „Staň se podle slova tvého."


text:
Bylo pak kněží Bélových sedmdesáte kromě žen a [mládeže,] dětí. – Přišel tedy král s Danielem do chrámu Bélova.


text:
I řekli Bélovi kněží: „Aj, my vyjdeme ven; a ty, králi, předlož jídlo a namíchej vína; zavři pak dveře a zapečeť (je) prstenem svým!


text:
Až ráno vejdeš, neshledáš-li, že jest všecko snědeno od Béla, nechať smrtí zemřeme; sice (ať zemře) Daniel, který selhal proti nám!"


text:
Nedbali toho, ježto byli udělali pod stolem skrytý vchod, kterým vždycky vcházeli a sžírali ty věci.


text:
Když tedy vyšli, a král nakladl před Béla jídla, Daniel přikázal svým služebníkům, i přinesli popela, a (on) potrousil jím celý chrám před králem; vyšedše pak zavřeli dveře, a zapečetivše je prstenem královým, odešli.


text:
A hned, jak otevřel dveře, král pohleděv na stůl zkřikl hlasem velikým: „Veliký jsi, Béle, a není u tebe žádné lsti!"


text:
Daniel se zasmál, zadržel krále, aby tam nevcházel, a řekl: „Viz podlahu a všimni si, čí jsou tyto šlépěje!"


text:
dal schytati kněze, ženy i děti jejich; i ukázali mu tajná dvířka, kterými chodívali a sjídali ty věci, jež byly na stole.


text:
Vzal tedy Daniel smolu, tuk a chlupy, svařil to, nadělal šišek, a dal je draku do tlamy. Když se drak rozpukl, řekl: „Aj, ten, kterého jste zbožňovali!"


text:
Když to Babyloňané uslyšeli, rozhněvali se náramně a srotivše se proti králi řekli: „Židem se stal král, Béla zničil, hada zabil a kněze povraždil."


text:
V jámě bylo sedm lvů, kterým dávali každý den dvě těla a dvě ovce; ale tehdy nebylo jim dáno nic, aby sežrali Daniele.


text:
Byl pak v Judsku Habakuk prorok; ten uvařil pokrm, nadrobil chleba do okřínku, a šel na pole, aby to donesl žencům.


text:
I řekl anděl Páně Habakukovi: „Zanes oběd, který máš, do Babylona Danielovi, jenž jest ve lví jámě!"


text:
Ale anděl Páně uchopiv ho navrchu za hlavu, nesl ho za vlasy a postavil ho v Babyloně nad jamou prudkostí svého ducha.


text:
Dne sedmého přišel král, aby oplakával Daniele. Přišed k jámě, pohleděl do ní, a hle, Daniel seděl mezi lvy.


text:
Tehdy řekl král: „Bojte se všichni obyvatelé veškeré země Boha Danielova; neboť on je spasitel, který činí znamení a divy na zemi; on vysvobodil Daniele ze lví jámy!"


text:
Slovo Hospodinovo, jehož se dostalo Oseášovi, synu Beeriho, za dnů Oziáše, Joatana, Achaza, Ezechiáše, králů judských, a za dnů Jeroboama, syna Joasova, krále israelského.


text:
Počátek řečí Hospodinových k Oseášovi. Hospodin řekl Oseášovi: „Jdi, vezmi si ženu smilnou, a [učiň si] děti smilství; neboť země ustavičně smilníc (vzdaluje se) od Hospodina."


text:
Tu řekl mu Hospodin: „Dej mu jméno Jezrahel; neboť ještě maličko, a krev, prolévanou v Jezrahelu, potrestám na rodu Jehuově; konec učiním království domu Israelova.


text:
Když počala opět a porodila dceru, řekl mu (Hospodin): „Dej jí jméno „Nepolitovaná"; neboť již nebudu dále míti slitování s domem Israelovým, ale venkoncem na ně zapomenu.


text:
Nad domem Judovým pak se slituji, a vysvobodím je skrze Hospodina, Boha jejich; avšak nevysvobodím jich lukem nebo mečem, ani válčením, ani koňmi a jezdci."


text:
Ale synů Israelových bude (zase) jako písku mořského, který nemůže býti změřen ani sečten. A na místě, kde jim bylo říkáno: „Vy nejste lid můj!" bude jim říkáno: „Synové Boha živého."


text:
Shromáždí se synové Judovi a synové Israelovi spolu, ustanoví sobě hlavu jednu, a vystoupí ze země; neboť veliký to bude den Jezrahel.


text:
Čiňte výtky své matce, čiňte (jí) výtky, neboť není ona mou ženou a já mužem jejím. Ať odstraní smilství svá s tváře a svá cizoložství s prsů svých.


text:
Sice ji svleku do naha a pohodím ji jako v den jejího narození; sice udělám z ní pustinu a obrátím ji v zemi bezcestnou a dám jí zahynouti žízní.


text:
Smilnila totiž matka jejich, hanbu si utržila ta, jež počala je. Řeklať: „Poběhnu za milenci svými, neboť od nich mám svůj chléb a vodu, vlnu svou i len svůj, olej svůj a nápoj svůj. "


text:
Až se rozběhne za svými milenci, nedohoní jich, až jich bude hledat, nenajde jich. I řekne: „Nuže, vrátím se k prvnímu muži svému, byloť mi lépe tehdy nežli nyní. "


text:
Ta tedy nechce uznat, že já jsem dal jí obilí a víno a olej, a stříbro a zlato, jehož množství jsem jí dal – toho použili k bohoctě Baalově.


text:
Proto vezmu zase zpět své obilí v čas jeho, a víno své v dobu jeho, a vlnu svou a len svůj, jež přikrývaly hanbu její.


text:
A konec učiním vší radosti její, slavnostem jejím, novým měsícům jejím, sobotám jejím, všem svátkům jejím.


text:
Zpustoším vinici její i fíkoví její, o nichž řekla: „Výdělky moje jsou to, které mi dali milenci moji!" Obrátím ji v houštinu, že žráti ji bude polní zvěř.


text:
Potrestán na ní dny Baalů, kdy zapalovala (jim) kadidlo, kdy se šňořila svým kroužkem, svým šperkem, kdy chodívala za svými milovníky. A na mne zapomněla, praví Hospodin.


text:
A z toho místa dám jí vinice její, z údolí pak Achor učiním bránu naděje; i bude tam zpívati jako za dnů mládí svého, jako za dnů, kdy vycházela z Egypta.


text:
Učiním k vůli vám smlouvu ten den se zvěří polní, s ptactvem nebeským, i s drobnou zvířenou pozemskou; luk a meč, vůbec zbroj vyhladím ze země, a zjednám jim bezstarostný spánek.


text:
I zasnoubím tě sobě na věky, zasnoubím tě sobě v právu a v spravedlnosti, v milosrdenství a slitováních.


text:
I řekl mně Hospodin: „Ještě (jednou) jdi a miluj ženu, milovanou od jiného, cizoložnou, jako miluje Hospodin syny Israelovy, kdežto oni vzhledají k bohům cizím, a milují koláče z vinných hroznů."


text:
A řekl jsem jí: „Mnoho dní zůstaneš mou, nebudeš smilniti, budeš bez (jiného) muže, a já chovati se budu taktéž vůči tobě.


text:
Neboť mnoho dní zůstanou synové Israelovi bez krále a bez knížete, bez oběti a bez oltáře, bez efodu a bez terafim.


text:
Poté však obrátí se synové Israelovi, a hledati budou Hospodina, Boha svého, jakož i Davida, krále svého; a s třesením budou objímati Hospodina a dobra jeho za posledních dnů."


text:
Slyšte slovo Hospodinovo, synové Israelovi, neboť soud má Hospodin s obyvateli země (této). Neb není poctivosti, není lásky, a není znalosti Boha v zemi.


text:
Proto kvílí země a chřadnou všichni její obyvatelé s polní zvěří i s ptactvem nebeským; ano i ryby mořské lekají.


text:
Nikdo však nesmí výtky činit, nikdo nesmí kárán býti, neboť lid tvůj jest jako ti, kteří s knězem se prou.


text:
Hyne můj národ, protože nemá znalosti; poněvadž jsi ty zavrhl znalost, zavrhu (i já) tebe, abys nebyl mým knězem; a že jsi (ty) zapomněl na zákon Boha svého, zapomenu na tvé syny také já.


text:
Lid můj dřeva svého se dotazuje, hůl jeho podává mu zprávu; neboť duch smilství oklamal je, že smilstvem vzdalují se od svého Boha.


text:
Na vrších hor obětují, na pahorcích zapalují vonidla, pod dubem, pod topolem a terebintem, neboť příjemný jest jeho stín; proto smilní vaše dcery, a nevěsty vaše cizoloží.


text:
Nebudu trestati dcer vašich, že smilní, ani nevěst vašich, že cizoloží, poněvadž (tito) sami s nevěstkami obcují a s posvátnými ženkami obětují. Lid nerozumný vezme za své.


text:
Smilníš-li ty, Israeli, ať nehřeší aspoň Juda! Nechoďte do Galgaly, neputujte do Betavenu, aniž (tam) přisahejte: „Jakože živ jest Hospodin!"


text:
Slyšte to, kněží, pozor měj, dome Israelův, dome. královský, poslouchej, neboť proti vám soud jest; protože osidlem staly jste se hlídce, a sítí rozestřenou na hoře Tabor.


text:
Myšlení jejich (jim) nedají, aby se navrátili k Bohu svému; neboť ducha smilstva mají v sobě a Hospodina nepoznávají.


text:
Svědčí zpupnost Israelova proti němu, Israel i Efraim padnou pro nepravost svou, a také Juda padne s nimi.


text:
Trubte na troubu v Gabae, na polnici v Ramě, trubte na poplach v Betavenu, za tvými zády, Benjamine.


text:
Tu uzřel Efraim svůj neduh a Juda svoje pouto; i odešel Efraim k Assurovi a poslal ke králi mstiteli; ale on nemůže zhojiti vás, aniž může z pout vás rozvázati.


text:
Jsemť jako lev já Efraimovi, a jako lvíče domu Judovu; já, já uchvátím a odejdu, vezmu a nebude, kdo by vytrhl.


text:
Navrátí nám život po dvou dnech, třetího dne vzkřísí nás, a žíti budeme před jeho tváří. Poznejme, o to usilujme, abychom poznali Hospodina; jako zora jistě on vysvitne, přijde nám jako déšť ranní, a jako déšť pozdní na zemi.


text:
Jak s tebou naložit, Efraime? Jak s tebou naložit, Judo? Vaše láska jest jako ranní mráček, a jako rosa, která záhy prchá.


text:
Proto jsem prorokům kázal, by tesali (je), zabíjel jsem je slovy úst svých, a že tě trestám, jak slunce bylo jasno.


text:
Jest jako jícny lupičů, je druhem kněží, kteří zabíjejí na cestě chodce ze Sichemu; ano, hanebnost páchají.


text:
Ukázala se nepravost Efraimova, jakož i zloba Samaře. Neboť páchají podvod, zloději loupí (v domech) a lotři na ulicích.


text:
Všichni cizoloží; jsou jako pec, zapálená od pekaře; přestala obec maličko mísit, až zkynulo všecko těsto.


text:
Ano oddali se mu se srdcem jako pec (rozníceným), když jim úklady činili; celou noc spal pekař jejich, ráno jest on rozpálen jak oheň plamene.


text:
Všichni rozpálili se jak pec; vladaře své pohltili. Všichni králové jejich padli, není mezi nimi, kdo by volal ke mně.


text:
Efraim jest mezi pohany, on směšuje se s nimi; z Efraima stal se podpopelný chléb, jenž nebyl obrácen.


text:
Ponížena jest Israelova zpupnost, před očima jeho; a (přece) se nevracejí k Hospodinu, Bohu svému, a nehledají ho přes to všecko.


text:
Až (tam) odejdou, roztáhnu na ně síť svou; jako ptáka nebeského strhnu je, bíti je budu, jak bylo i oznámeno obci jejich.


text:
Běda jim, že odstupují ode mne! Kletba na ně, že se mi zpronevěřují! Já jsem je vysvobozoval, oni však mluví proti mně lži.


text:
A nevolají ke mně ze srdce svého, ale vyjí na svých lůžkách; pšenici a víno přežvykují, odstupují ode mne.


text:
Chtějí býti zase beze jha; jsou jako lučiště klamavé, padnou mečem knížata jejich, pro zuřivost jazyka jejich, to jest pro posměch v Egyptské zemi.


text:
K ústům svým přilož si polnici! Jako sup (se vznáší) nad domem Hospodinovým; neboť přestupují mou smlouvu a zákon můj ruší.


text:
Oni ustanovují krále, ale ne ze mne, (ustanovují) knížata, kterých neznám; ze svého stříbra a zlata dělají si modly, na svou zkázu.


text:
Odporné jest (mi) tvé tele, Samaři, roznítil se hněv můj na ně; dlouho-li (ještě) nebudou schopni, aby čisti byli?


text:
Ježto vítr rozsívají, bouři budou klidit; stébla stojícího nebudou míti, klas nedá mouky, a dá-li, cizáci ji shltnou.


text:
Neboť oni odebrali se k Assurovi. (Kdežto) divoký osel zůstává si v samotě, Efraim dary dává milcům.


text:
Ať si však za mzdu najímají pohany: nyní ještě jich nerozptýlím, i odpočinou si maličko pod břemenem krále i knížat.


text:
Přinášejí-li žertvy, obětují-li maso a jedí: Hospodin ho nepřijímá; nyní vzpomene na nepravost jejich, a navštíví hříchy jejich: bude jim navrátit se do Egypta.


text:
Protože zapomněl Israel na svého tvůrce, že nastavěl modlářských chrámů, a protože Juda vystavěl mnoho hrazených měst: pošlu oheň do měst jeho, i sežere domy jeho.


text:
Zanech radosti, Israeli, upusť od svého pohanského veselí! Vždyť smilně vzdaluješ se Boha svého, máš zálibu ve mzdě (za to) na všech pšeničných humnech.


text:
Nebudou bydliti v zemi Hospodinově, navrátí se Efraim do Egypta, a v Assyrii věci nečisté jísti bude.


text:
Nebudou obětovati Hospodinu vína, nebudou se líbiti jemu; oběti jejich jako chléb truchlících budou: všichni, kteří jej budou jísti, poskvrní se; neboť chléb jejich bude jen pro hlad jejich, nevejde do domu Hospodinova.


text:
Neboť aj – až odejde ze země zpustošené, Egypt je shromáždí, Memfis je pohřbí; vzácnosti ze stříbra jejich kopřiva děditi bude, hloží (poroste) ve stanech jejich.


text:
Přišly doby navštívení, přišly doby odplaty – zvíte, Israelští, že se blázní prorok, že rozumu pozbývá muž osvícený – pro množství tvé nepravosti, pro množství nerozumu.


text:
(Jako) zvěd se chová Efraim k Bohu mému: prorokovi klade osidlo k pádu na všech cestách jeho, nesmyslné nástrahy mu klade i v domě Boha jeho.


text:
Jako hrozny na poušti našel jsem Israele, jako první ovoce fíku [na vrcholku jeho] viděl jsem otce jejich. Oni, když přišli k Beelfegorovi, oddali se hanbě; staly se z nich ohavy jako to, co milovali.


text:
Odchovají-li své syny: bezdětné je učiním, že nezbude člověka; neboť běda i jim, až se vzdálím od nich!


text:
Všecky nešlechetnosti jejich vybuchují v Galgale; ano, tam jsem je počal mít v nenávisti; pro zlobu skutků jejich z domu svého vyvrhnu je; nebudu jich už milovati, všecka knížata jejich jsou odpadlíci.


text:
Udeřen jest Efraim, kořen jejich vyschl, ovoce žádného nedají; i když děti zplodí: na smrt vydám přemilé (plody) života jejich.


text:
Vinným kmenem, ratolestným byl Israel, podle toho dával také ovoce; čím více měl ovoce, tím více stavěl oltářů, čím více mu půda plodila, tím více si dělal model.


text:
Mluvit slova neužitečného snu, vcházeti ve smlouvy – a trest poroste jako plevel na záhonech polních.


text:
O tele v Bet-avenu bojí se obyvatelé samařští, ano, kvílí nad ním jeho lid, chvějí se o ně kněží jeho, pro jeho bohatství, že se od něho odstěhovalo.


text:
Neb i ono do Assuru odneseno bude v dar králi mstiteli; potupu si utrží Efraim, zahanben bude Israel ve svých plánech.


text:
Zkaženy budou modlářské výšiny, hřích Israelův, trní a hloží bude bujeti na oltářích jejich; tehdy řeknou horám: „Přikryjte nás!" a pahorkům: „Padněte na nás!"


text:
Ode dnů Gabay hřešil Israel, tam se postavili (v důvěře, že) nepostihne jich v Gabae válka proti zločincům!


text:
Podle žádosti své (spravedlnosti) trestati je budu, seberou se na ně národové, když budou trestáni pro dvě nepravosti své.


text:
Efraim jest jalovice naučená ráda mlátit, ale já přejdu přes krásnou její šíji, zapřáhnu Efraima, orati bude Juda, půdu kypřiti bude sobě Jakob.


text:
Sijte sobě podle spravedlnosti, žněte podle lásky (k bližnímu); založte si novou roli; jeť čas k tomu, byste hledali Hospodina, až by přišel ten, jenž učit vás bude spravedlnosti.


text:
Zaorali jste bezbožnost, nepravost jste žali, jedli jste úrodu lži. Protože jsi doufal v cesty své, ve množství svých junáků,


text:
povstane válečný ryk v tvém lidu, všecka tvoje opevnění zpuštěna budou, jako zpuštěn byl Salmana od domu toho, jenž soudil Baala v den boje, když matka i se syny byla rozbita.


text:
A já byl jsem jako pěstoun Efraimovi, nosil jsem je na ramenech svých, ale nepoznali, že jsem je ošetřoval.


text:
Pouty blahovůle táhl jsem je, vazbami lásky; pozdvihl jsem takořka ohlavu na čelistech jejich, a schyloval jsem se k němu, aby měl co jísti.


text:
Jak bych tě mohl vydati na pospas, Efraime? Budu tě chrániti, Israeli! Jak bych mohl naložit s tebou jako s Adamou, učinit tobě jako Seboimu? Srdce mé obrací se ve mně, soucit můj spolu jest roznícen.


text:
Neučiním podle žáru hněvu svého; nebudu déle Efraima bíti, neboť Bůh jsem já a ne člověk; Svatý uprostřed tebe, nevejdu do města.


text:
Za Hospodinem choditi budou, (jenž) jako lev bude řváti; ano, on bude řváti, že báti se budou obyvatelé Západu.


text:
A uletí jako pták z Egypta, jako holubice z Assyrské země, i usadím je v domech jejich, praví Hospodin.


text:
Oplétá mne neupřímností Efraim a lstivostí dům Israelův; ale Juda chodí s Bohem příkladně a se Svatým věrně.


text:
Efraim pase vítr a honí se za žhavým vichorem; celý den množí nicotnost a marnost: smlouvu činí s Assyřany a. olej do Egypta odvádí.


text:
A ty pomocí Boha svého se vrátíš, dbej skutků milosrdenství a spravedlnosti, a doufej v Boha svého vždycky."


text:
Efraim říká: „Přece však jsem zbohatl, zjednal jsem si majetek; v žádné práci mé nelze najít nepravosti, kterou byl bych zhřešil."


text:
spolu s nicotnými modlami. Není z nich nic než nicota. V Galgale býkům obětovali; také z oltářů jejich budou (jen) hromady na polních brázdách.


text:
K hněvu [mne] popudil Efraim ukrutnými skutky svými: krev jeho na něho přijde, potupu jeho odplatí mu jeho Pán.


text:
A nyní hřeší dále, učinili sobě slitinu ze svého stříbra, podobnou modlám. Dílo řemeslníků je to všecko, a o těch oni říkají: „Obětujte, lidé, ctitelé telat!"


text:
Protož budou jako ranní mlha, jako rosa záhy pomíjející, jako plevy vichrem zachvácené z humna, a jako dým z komína.


text:
A přece já Hospodin jsem Bůh tvůj z Egyptské země: Boha mimo mne neznáš, a není vysvobození mimo mne.


text:
Napadnu je jako medvědice, které pobrali mladé, roztrhám vnitřnosti jater jejich, strávím je tam jako lev – polní zvěř je roztrhá.


text:
Kde jest král tvůj, aby zvláště nyní zachránil tě ve všech tvých městech!? (Kde jsou) soudcové tvoji, o nichž jsi řekl: „Dej mi krále a knížata!?"


text:
Přijdou (sice) na něho bolesti porodní, (ale) bude to nemoudré dítě; neboť nedostaví se pak k východu z lůna.


text:
Z moci smrti měl bych vysvoboditi je, ze smrti je vykoupiti? Mám býti smrtí tvou, ó smrti, zkázou tvou, říše mrtvých? Lítost skryta jest mým očím.


text:
Protože on bratry rozdvojuje, přivede Hospodin žhavý vítr, od pouště vystupující; i vysuší prameny jeho, dá vyschnouti zřídlům jeho, a on – rozchvátí poklad všeho vzácného majetku (jeho).


text:
Samař zkázou pykati bude za to, že ke hněvu popudila Boha svého; mečem padnou: děti jejich budou rozráženy a těhotné ženy jejich rozparovány.


text:
Vezměte s sebou slova (modlitby) na cestu návratu k Hospodinu, řkouce mu: „Sejmi všelikou nepravost, a přijmi (naše) dobré činy: místo býčků své rty dáme v obět.


text:
Assyr nás nebude vysvobozovat, na koně sedat již nebudeme, ani bohy zvát díla svých rukou, najdeť u tebe soucitu sirotek."


text:
Zase budou sedět ve stínu jeho, (se zdarem) pěstiti budou pšenici, kvésti budou jako vinice, a mít slávu jak víno libanské.


text:
Efraimu nic již nebudou modly, já budu sluchem i zrakem jej provázet, já, že bude jak cypřiš vždy zelený; ode mne že má plody své, uzná."


text:
Kdo jest moudrý, kéž rozumí těmto věcem, a kdo jest rozumný, kéž je pozná! Neboť přímé jsou cesty Hospodinovy, spravedlivci (bezpečně) chodí po nich, ale bezbožní padají na nich.


text:
Slyšte to starci, mějte pozor všichni obyvatelé země! Stalo se to za dnů vašich, nebo za dnů otců vašich?


text:
Co zbylo po hlodavci, sežrala kobylka; co zbylo po kobylce, sežral žrout; co zbylo po žroutu, sežral hltavec.


text:
Procitněte, opojení, plačte a kvilte všichni, kteří pijete s chutí víno, neboť utrženo jest vám od úst.


text:
Neboť národ přitáhl do mé země, silný a nesčíslný, zuby jeho jako zuby lva a chrup jeho jako (chrup) lvíčete.


text:
Obrátil mou vinici, v poušť a fíkoví mé zničil; do hola je oloupal a zpoházel; zbělely ratolesti jejich.


text:
Vinice jest v hanbě, a fík zvadlý; marhaník, palma, jabloň i všecko stromoví polní zprahlo, ano, zhatila se radost lidí.


text:
Zahalte se a kvilte, kněží, úpějte, sluhové oltáře; vejděte (do svatyně) a nocujte (tam) v žínici, sluhové Boha mého, neboť zmizela z domu Boha vašeho obět suchá i mokrá.


text:
Nařiďte svatý půst, svolejte schůzi shromážďte starce, všecky obyvatele země do domu Boha svého a volejte k Hospodinu.


text:
Také zvěř polní [jako záhon žíznivý deště] vzhlédá k tobě; neboť vyschly prameny vodní a oheň sežral nádheru stepi.


text:
Trubte na roh na Sionu, křičte na mé svaté hoře, ať se třesou všechny obyvatelé země, neboť přichází den Hospodinův, neboť blízko je


text:
den temnosti a mrákoty, den mraku a bouře. Jako se rozprostírá jitro po horách, tak i lid [můj] mnohý a silný (přichází). Nebylo mu podobného od počátku, aniž po něm bude od rodu do rodu.


text:
Před ním oheň sžírající a za ním žhoucí plamen. Jako rozkošná zahrada je země před ním a za ním jest pustá poušť, aniž je kdo by utekl před ním.


text:
Jako hrkot vozů (jež) po vrších horských skákají; a jako praskot plamene ohně, sžírajícího slámu, jako národ silný, připravený k bitvě.


text:
Jako junáci poběhnou, jako válečníci vystoupí na zeď, každý půjde si svou cestou, neuchýlí se od svých stezek.


text:
Žádný nenarazí na svého druha, každý půjde svou pěšinou; ano i okny padati budou aniž se dají rozraziti.


text:
Před ním třásti se bude země, chvíti se budou nebesa; slunce i měsíc se zatmí, a hvězdy pozbudou lesku svého.


text:
A Hospodin vydá svůj hlas před svým vojskem; ano, velmi mnoho je táborů jeho silných a plnících rozkaz jeho; ano, veliký je den Hospodinův, a velmi hrozný. Kdo jej snese?


text:
Protož nyní – praví Hospodin – obraťte se ke mně celým svým srdcem, (a to) s postem a s pláčem a s kvílením.


text:
Roztrhněte však srdce svá a ne roucha, a tak vraťte se k Pánu, Bohu svému; neboť je dobrotivý a milosrdný, shovívavý a velmi milostivý, přístupný slitování nad neštěstím.


text:
Kdo ví, zda neobrátí se, by odpustil, a zda nenechá po sobě požehnání k oběti, k úlitbě Pánu, vašemu Bohu?


text:
ať se lid sejde, ať posvětí se obec, shromážďte starce, seberte děti, taky ty, které prsů požívají, ať vyjde ženich z pokojíka svého, a také nevěsta ze své ložnice.


text:
Mezi síní a oltářem, ať pláčí kněží, sluhové Hospodinovi. Ať řeknou: „Odpusť, Pane, lidu svému, nedávej majetku svého v pohanění, aby nad ním pohané panovali; proč by mělo se říkati mezi národy: „Kde jest Bůh jejich?"


text:
Vyslyšel Hospodin lid svůj a řekl: „Ejhle, já vám pošlu obilí, vína i oleje – do sytosti, a nedám vás již v potupu mezi pohany!


text:
Seveřana vzdálím od vás, zaženu ho do země bezcestné a pusté, předvoj jeho do moře Východního a konec jeho do moře Nejzazšího, i bude vystupovat zápach z něho, [vystupovat bude puch z hniloby jeho] neboť zpupně činil."


text:
Nebojte se, zvířata polní, neboť se zazelenají krásné pastvy pouště, neboť přinese stromoví ovoce své, fík a vinice vydají svou sílu.


text:
Také synové Sionští veselte se, plesejte z Hospodina, Boha svého; neb dá vám učitele spravedlnosti, a sešle vám déšť ranní i pozdní, jak bývalo.


text:
Náhradu dám vám za roky, které sežraly kobylky, žrouti, hlodavci a hltavci, velké mé vojsko, jež poslal jsem na vás.


text:
Budete jíst ustavičně do sytosti, a chválit Hospodina, Boha svého, který učinil na vás divné věci. A nebude zahanben lid můj na věky.


text:
I poznáte, že já jsem uprostřed Israele, že já jsem Hospodin, Bůh váš, a že není jiného; a nebude zahanben lid můj na věky.


text:
Potom vyleji ducha svého na každého, kdo má tělo, prorokovati budou synové vaši i dcery vaše, starci vaši sny míti budou a jinoši vaši vidění.


text:
Tehdy každý, kdo vzývati bude jméno Hospodinovo, spasen bude; neboť na hoře Sionu a v Jerusalemě bude spása, jak byl řekl Hospodin; ke zbytkům (zachráněných) bude patřit, koho povolá Hospodin.


text:
shromáždím všecky národy, svedu je do údolí Josafat a souditi se budu s nimi tu o lid svůj a o své dědictví, o Israele, kterého rozptýlili mezi národy a o mou zemi se rozdělili.


text:
Ano, co jest mně a vám, Tyre a Sidone, a všecky kraje Filišťanů? Chcete se pomstít na mně? Pomstíte-li se vy na mně, velmi brzy vrátím vám pomstu (vaši) na hlavu vaši.


text:
A prodám syny vaše i dcery vaše rukou synů Judska; ti je prodají Sabanům, národu dalekému, neboť Hospodin mluvil.


text:
Provolejte mezi národy toto: „Zasvěťte se válce, vzbuďte junáky!" Ať přitáhnou a vystoupí všichni vyzbrojení muži.


text:
Slova Amosa, který patřil k pastýřům z Tekue; co viděl o Israelovi za dnů Oziáše, krále judského, a za dnů Jeroboama, syna Joasova, krále israelského, dvě léta před zemětřesením.


text:
Řekl: Hospodin ze Sionu řváti bude, z Jerusalema vydá hlas svůj, i kvíliti budou pastviny pastýřů, a vyschne vrchol Karmelu.


text:
Toto praví Hospodin: Pro tři hříchy Damašku, a pro čtyři neodvrátím toho, protože mlátili železnými saněmi Galaad.


text:
Rozdrtím závory Damašku, vyhubím obyvatelstvo z údolí modly a žezlonoše z domu rozkoše, i převeden bude lid syrský do Cireny, dí Hospodin.


text:
Toto praví Hospodin: Pro tři hříchy Gazy, a pro čtyři neodvrátím toho, protože odvedli všecky zajatce, aby je vydali Edomcům.


text:
Vyhubím obyvatele z Azoru a žezlonoše z Askalonu; obrátím svou ruku proti Akkaronu, a zahyne zbytek Filišťanů, praví Pán Bůh.


text:
Toto praví Hospodin: Pro tři hříchy Tyru a pro čtyři neodvrátím toho, protože vydali všecky zajatce Edomcům, a nemyslili na bratrskou smlouvu.


text:
Toto praví Hospodin: Pro tři hříchy Edomovy, a pro čtyři neodvrátím toho, protože stíhal mečem bratra svého, že porušil milosrdenství s ním, že choval hněv svůj příliš dlouho, a že vztek svůj udržoval bez konce.


text:
Toto pravil Hospodin: Pro tři hříchy synů Antonových, a pro čtyři neodvrátím toho, protože rozparovali těhotné galaadské, aby rozšířili území své.


text:
Toto pravil Hospodin: Pro tři hříchy Moabovy a pro čtyři neodvrátím toho, protože spálil kosti krále edomského až do popela.


text:
Toto praví Hospodin: Pro tři hříchy Judovy a pro čtyři neodvrátím toho, protože zavrhl zákon Hospodinův, že příkazů jeho nedbal, neb oklamaly je modly jejich, za nimiž běhali otcové jejich.


text:
Toto praví Hospodin: Pro tři hříchy Israelovy a pro čtyři neodvrátím toho, protože za peníze prodává spravedlivého a chudého pro opánky.


text:
Rozdrcují hlavy chudých v prachu země, a právo ubožáků zkřivují, syn i otec jeho chodí k (téže) nevěstce, aby znesvětili mé svaté jméno.


text:
A já (přece) vyplenil jsem Amorrhejské před nimi, jejichž výška (jako) výška cedrů, jejichž síla (jako) dubů byla; zničil jsem ovoce jejich svrchu, a kořený jejich vespod.


text:
Já jsem byl to, jenž vyvedl vás z Egyptské země, jenž vodil vás na poušti čtyřicet let, abyste se uvázali v držení země Amorrhejských.


text:
Vzbudil jsem také z vašich synů proroky, a z jinochů vašich nazirejské; zdali není tak, synové Israelovi? pravil Hospodin.


text:
Slyšte slovo, které pronáší Hospodin nad vámi, synové Israelovi: – nad každým rodem, jejž jsem vyvedl z Egyptské země – 


text:
Zdali řve lev v houští, ledaže má (tam) kořist? Zdali vydává lvíče hlas z doupěte svého, ledaže něco polapilo?


text:
Zdaliž upadá pták do osidla na zemi bez ptáčníka? Zdali osidlo se země se zdvíhá prve nežli co popadlo?


text:
Zdali zazní trouba v městě, a lid se nezastraší? Zdali se přihodí co zlého v městě, jehož by Hospodin neučinil?


text:
Ohlaste to na palácích Azotu, jakož i na palácích Egyptské země! Rcete: Shromažďte se na horách Samaře a vizte bláznovství mnohá v ní, vizte trpící útisk v jejím lůně!


text:
Neumějí činiti, co správného jest, praví Hospodin, hromadíce nepravosti a co uloupili ve svých palácích.


text:
Protož toto praví Pán Bůh: Soužena, obležena bude země, stržena bude s tebe tvá síla, a rozchváceny budou tvé paláce.


text:
Toto praví Hospodin: Jako vytrhne pastýř z tlamy lva dvě kůstky nebo boltec ucha: tak vytrženi budou synové Israelovi, kteří sídlí v Samaři, (sedící) na kraji koberce, na pokrývce z Damašku.


text:
„Ano, v ten den, kdy počnu trestat přestoupení Israelova, potrestám jej i oltáře v Betelu; odťaty budou rohy oltáře a spadnou na zemi.


text:
Rozbiji dům zimní s domem letním, i vezmou za své domy ze slonových kostí, rozmetáno bude mnoho domů", praví Hospodin.


text:
Slyšte toto slovo, tučné krávy, jež jste na hoře Samařské, které utiskujete potřebné a ubližujete chudým, které říkáte svým manželům: „Přineste a budeme píti!"


text:
Přisáhl Pán Bůh při své svatosti: Hle, jdou dny na vás, kdy odnesou vás na bidlech, zbytky, z vás ve vroucích hrncích.


text:
Pojďte do Betelu a hřešte, do Galgaly a množte zločiny; a přinášejte ráno oběti své, každý třetí den své desátky.


text:
Podávejte z kvašeného oběti chvály, a provolávejte oběti dobrovolné hlasitě, neboť to se vám líbí, synové Israelovi, praví Pán Bůh.


text:
Protož i já dal jsem vám laskominy zubů po všech městech vašich, nedostatek chleba na všech místech vašich; ale nevrátili jste se ke mně, dí Hospodin.


text:
Já také zadržel jsem vám déšť, kdy ještě tři měsíce byly do žní, spustil jsem, déšť na město jedno, a na druhé město jsem deště nespustil, jeden díl byl deštěm svlažen, druhý pak, na nějž jsem deště nespustil, uschl.


text:
I přišla dvě, tři města k jednomu městu, aby se napila vody, a nenapojila se; ale nevrátili jste se ke mně, dí Hospodin.


text:
Bil jsem vás větrem žhoucím a obilní snětí, množství zahrad a vinic vašich, olivoví a fíkoví vaše snědly housenky; ale nevrátili jste se ke mně, dí Hospodin.


text:
Poslal jsem na vás smrt jako v Egyptě, zbil jsem mečem jinochy vaše, dal jsem koně vaše za kořist, dal jsem hnilobě táborů vašich vstupovati do vašich chřípí, ale nevrátili jste se ke mně, dí Hospodin.


text:
Podvrátil jsem vás, jako podvrátil Bůh Sodomu a Gomorrhu, byla z vás takořka polena, vytržená z ohně, ale nevrátili jste se ke mně, dí Hospodin.


text:
Protož toto učiním tobě, Israeli: . . . Když tedy tyto věci chci ti učinit, Israeli, připrav se, abys mohl vystoupit proti Bohu svému, Israeli!


text:
Neboť on je ten, jenž činí hory a tvoří vítr, zvěstuje člověku myšlení jeho, činí z jitra mlhu a kráčí po výšinách země; „Hospodin, Bůh zástupů" jest jméno jeho.


text:
Nebo toto praví Pán Bůh: V městě, z něhož vycházel tisíc, zanecháno bude sto; v tom pak, z něhož vycházelo sto, zanecháno bude deset domu Israelovu.


text:
A nehledejte Betelu, do Galgaly nechoďte, a do Bersahy neputujte; neboť Galgala bude odvedena do zajetí, a z Betelu nebude nic.


text:
Hledejte Hospodina a buďte živi, aby snad nevzplál jak oheň dům Josefův, i hltal by a nebylo by, kdo by uhasil Betel.


text:
(Hledejte toho), jenž učinil Kuřátka i Oriona, obrací temno v jitro, den v noc proměňuje, jenž volá vody mořské a vylévá je na povrch země; „Hospodin" jest jméno jeho.


text:
Proto tedy, že olupujete chudého, a vybranou kořist na něm vymáháte: domy z kvádrů budete stavěti, ale nebudete bydliti v nich; vinice rozkošné budete štípiti, ale vína z nich píti nebudete.


text:
Ano, známy jsou mně mnohé nešlechetnosti a veliké hříchy vaše; nepřátelé jste spravedlivého berouce úplaty, a chudého utiskujete v bráně.


text:
Mějte v nenávisti zlé a milujte dobré, zaveďte v bráně spravedlnost, snad se smiluje Hospodin, Bůh zástupů, nad zbytky Josefovými.


text:
Protož toto praví Pán Bůh zástupů, panovník: Po všech prostranstvích bude kvílení, a na všech ulicích budou říkati: „Běda, běda!" Vyzývat budou oráče k pláči a ke kvílení znalce žalozpěvů.


text:
Běda těm, kteří žádají dne Hospodinova! K čemu bude on vám? Den ten Hospodinův tma bude a ne světlo.


text:
Jako když někdo utíká před lvem, a potká ho medvěd; vejde do domu a spolehne rukou na stěnu, a uštkne ho had.


text:
Obětujete-li mi zápalné a suché oběti své, nepřijímám (jich) aniž shledám na oběti díků z krmenců vašich.


text:
Ale nosili jste stánek Molocha svého, a obraz model vašich, – hvězdu boha svého – které jste si učinili.


text:
Běda (vám), kteří se cítíte bezpečnými na Sionu a žijete bezstarostně na hoře Samařské, vůdcové prvního národa, chodící zpupně v domě Israelově!


text:
Jděte do Chalane a vizte, odtud se dejte do velikého Ematu, sestupte do Getu Filišťanů, a do kteréhokoli nejlepšího království jejich, zdali je širší území jejich než území vaše.


text:
Vy, kteří spáváte na ložích ze slonových kostí, kteří si hovíte na svých poduškách, kteří jídáte berany ze stáda a telata z prostřed skotu.


text:
Přisáhl Pán Bůh při svém životě: – praví to Hospodin, Bůh zástupů – „V ošklivosti já mám pýchu Jakobovu, a paláců jeho nenávidím, i vydám město s obyvateli jeho.


text:
A vezme-li jednoho příbuzný jeho, aby vynesl kosti z domu, aby ho spálil, a zeptá-li se toho, jenž jest v koutě domu: „Zda jest někdo (ještě) u tebe?",


text:
Zda mohou koně běhati po skalách, anebo může-li oráno (na nich) býti buvoly, že jste obrátili právo v hořkost, a ovoce spravedlnosti v pelyněk?


text:
Ano, aj, vzbudím proti vám národ, dome Israelův. praví Hospodin, Bůh zástupů, a rozdrtí Vás odtud, kudy se jde do Ematu, až do Potoka pouště.


text:
Pán Bůh mi ukázal toto: Aj, učinil kobylky, když počalo (všecko) se pučeti za pozdního deště – a aj, byl to pozdní déšť po královské senoseči.


text:
Když dožíraly (kobylky) zeleň země, řekl jsem: „Pane Bože, milostiv bud, prosím; kdo pozdvihne Jakoba, neboť maličký jest?"


text:
Pán Bůh mi (dále) ukázal toto: Aj, povolal oheň Pán Bůh za trest, a ten zhltal velikou tůni a žral spolu i úděl (země).


text:
I tázal se mne Hospodin: „Co vidíš, Amose?" Odpověděl jsem: „Zednickou lžíci." Tu řekl Pán: „Aj, já položím lžíci uprostřed lidu svého israelského; nebudu již obmítati ho."


text:
Zbořeny budou výšiny modly, svatyně israelské zpuštěny budou; a povstanu proti domu Jeroboamovu s mečem.


text:
Tu vzkázal Amasiáš, (vele)kněz betelský, Jeroboamovi, králi israelskému: „Štve proti tobě Amos uprostřed Israelska; nebude moci snésti země všech řečí jeho.


text:
Amos odpověděl a řekl Amasiášovi: „Nejsem prorok, aniž jsem syn prorokův, ale pastýř jsem já a pěstitel smokvoní;


text:
avšak Hospodin mne vzal, když jsem chodil za stádem. A řekl mi Hospodin: „Jdi, prorokuj lidu mému israelskému."


text:
Nyní tedy slyš slovo Hospodin novo! Ty pravíš: „Neprorokuj proti Israelovi, a nekapej na dům modly!"


text:
Protož toto praví Hospodin: „Žena tvá ve městě smilniti bude; synové tvoji a dcery tvé mečem padnou; půda tvá provazcem odměřována bude, ty (sám) v zemi poskvrněné zemřeš, Israel pak do zajetí se postěhuje ze své země."


text:
A tázal se: „Co vidíš, Amose?" Odpověděl jsem: „Hák na ovoce." Tu mi řekl Hospodin: „Přišeltě konec na lid můj israelský; již nebudu šetřiti ho.


text:
Skřípěti budou stěžeje chrámu ten den – praví Hospodin. – Mnoho bude mrtvol pohozených na všech místech. Ticho!"


text:
říkajíce: „Kdy již bude po novém měsíci, bychom prodáváti. mohli zboží, a kdy po sobotě bychom otevřít mohli obilnice, zmenšovati míru a zvyšovati cenu, podvrci podvodné váhy,


text:
Zdali nemá se chvíti proto země, a kvíleti všichni obyvatelé její? Nemá-li vystoupit všecka jako Reka, a opadnout, odtéci jako Řeka egyptská?


text:
Stane se ten den, – praví Hospodin Bůh – že zapadne slunce o poledni, a uvedu tmu na zemi za jasného dne;


text:
obrátím slavnosti vaše v nářek, a všecky písně vaše v žalozpěvy; uvedu na všecka bedra vaše žínici a na každou hlavu lysinu; učiním, že to bude jako nářek nad jedináčkem, a konec toho jako den hořký."


text:
Aj, dny jdou, praví Hospodin, kdy pošlu na zemi hlad; ne hlad chleba, ani žízeň vody, ale (hlad) slyšet slovo Hospodinovo.


text:
Budou se hýbati od moře k moři, od severu na východ budou obcházeti, hledajíce slova Hospodinova, ale nenajdou (ho).


text:
Ti, kteří přisahají při hříchu Samaře, kteří říkají: „Ať živ je bůh tvůj v Danu! Ať žije cesta do Bersaby!" padnou a nepovstanou již.


text:
Viděl jsem Pána státi nad oltářem, a řekl: Udeř. v stěžeje, ať se pohnou prahy, neboť hrabivost jest v hlavě všech – posledního z nich mečem zabiji, nebude možno jim utéci. Budou utíkati, ale nebude zachráněn, kdokoli z nich uteče.


text:
Schovají-li se na vrchu Karmelu, vyhledám je a vezmu je odtud; a skryjí-li se před očima mýma v hlubině mořské, tam přikáži hadu, a štípati je bude.


text:
A odejdou-li do zajetí před svými nepřáteli, tam přikáži meči, aby je zbil. A upru na ně své oči ke zlému a ne k dobrému.


text:
Neboť Pán Bůh zástupů – On se dotýká země a uvadá, i kvílí všichni obyvatelé její; vystupuje všecka jako Reka, a opadává jako Reka egyptská.


text:
On si staví na nebi své příbytky, a klenbu svou na zemi zakládá, On volá vody mořské, a vylévá je na povrch země, „Hospodin" jest jméno jeho.


text:
Zdali nejste vy mně jako Etiopané, synové Israelovi? dí Hospodin. Zdali jsem nevyvedl Israele ze země Egyptské, (jako) Filišťany z Kaftoru a Aramce z Kiru?


text:
Aj, oči Pána Boha (jsou upřeny) na hříšné království: vyhladím je s povrchu země. Avšak nevyhladím docela domu Jakobova, dí Hospodin.


text:
Neboť aj, já přikáži, a zatřesu ve všech národech domem Israelovým jako bývá třeseno pšenicí v řešetě, že ani zrnko na zemi nepadne.


text:
V den ten zdvihnu rozpadlou chýši Davidovu, zazdím zase trhliny v jejích zdech, co se bylo zbořilo, opravím, a zase vystavím ji jako za dnů dávných,


text:
aby vládli zbytky Edomců a všemi národy, kteří budou jménem mým jmenováni. Praví (to) Hospodin, jenž učinil tyto věci.


text:
Aj, dny jdou, praví Hospodin, kdy ženci zastihnou (ještě) oráče, rozsevač toho, jenž hrozny šlapal, hory chrliti budou sladkost, a všecky pahorky se rozplývat.


text:
Ze zajetí přivedu lid svůj israelský, vystavějí znova města zpustošená, budou bydlit v nich a štípit vinice, píti budou víno jejich, také si nadělají zahrad, a jíst budou ovoce jejich.


text:
Zasadím je do jejich země, že již nebudou vytrženi z půdy své, kterou jsem dal jim, dí Hospodin, Bůh tvůj.


text:
Toto praví Pán Bůh k Edomovi: Zprávu slyšeli jsme od Hospodina, posla k národům poslal (s výzvou): „Vzhůru, povstaňme proti němu v boj!" – – 


text:
Zpupnost srdce tvého pozdvihla tebe, jenž přebýváš v rozsedlinách skalních, vysoko stavíš své sídlo, který si říkáš: „Kdo mne strhne k zemi?"


text:
Kdyby přišli na tebe zloději nebo lupiči v noci, jak bys byl zničen! (Ale) kradli by (jen) podle své potřeby. Kdyby přišli na tebe sběrači vína, aspoň paběrky by nechali tobě.


text:
Až na hranice vyprovodí tě všechni společníci tvoji; oklamou tě, znásilní tě, znásilní tě přátelé tvoji, [tvoji spolustolovníci] poleží úklady tobě, a nebude smyslu pro to!


text:
V (ten) den, kdy jsi stál proti němu, kdy jímali cizáci vojsko jeho, kdy cizinci vnikali do bran jeho a o Jerusalem metali los: tys také byl jako jeden z nich.


text:
Neměls totiž kochati se dnem bratra svého, dnem vyhnanství jeho, neměls veselit se nad Judovci v den záhuby jejich; neměls otvírati k potupě úst svých v den, kdy byli v tísni.


text:
Neměls vcházeti do bran lidu mého v den jeho pádu, ani kochati se i ty nad neštěstím jeho v den zpuštění jeho; neměls vztáhnouti své ruky na vojsko jeho v den pohubení jeho.


text:
Neměls stavěti se u východů, abys zabíjel uprchlíky (jeho) a neměls zavírat zbytků jeho v den, kdy byl v tísni.


text:
Neboť blízko jest den Hospodinův na všecky národy; jak jsi činil (ty), stane se tobě: jednání tvé vrátí se na tvou hlavu.


text:
Neboť jako vy jste pili na mé svaté hoře, tak budou píti všichni národové ustavičně; budou pít a srkat a budou jako by (nikdy) nebyli.


text:
Dům Jakobův bude oheň a dům Josefův plamen, z domu pak Esauova bude strniště, jež od oněch bude zapáleno a pohlceno, a nebude zbytků z domu Esauova, neboť Hospodin mluvil.


text:
A vládnouti budou ti, kteří jsou na jihu pohořím Esauovým, ti pak, kteří jsou na rovině, zemí Filištínských; vládnouti budou územím Efraimovým, [Samařském] a Benjamin vládnouti bude Galaadskem.


text:
Zajatci z tohoto vojska [, z Israelitů] vlásti budou všemi místy Kanaanských až do Sarepty, a zajatci z Jerusalema, již jsou v Bosporu, vlásti budou městy poledními.


text:
Vysvoboditelé vystoupí na horu Sion, aby soudili pohoří Esauovo, a Hospodinu bude náležet královská moc.


text:
Avšak Jonáš vstal, aby utekl do Tarsise, daleko od Hospodina. Sestoupil do Joppe a našel loď, která měla odplouti do Tarsise; zapravil příslušné jízdné a sestoupil do ní, aby se odebral s nimi do Tarsise daleko od Hospodina.


text:
Hospodin však spustil vítr veliký na moře, že nastala na moři veliká bouře a lodi hrozilo, že ztroskotá.


text:
Plavci se báli a volali, každý k bohu svému, a vmetali nářadí, které na lodi bylo, do moře, aby jim bylo ulehčeno. Jonáš pak byl sestoupil dovnitř lodi, lehl si a tvrdě spal.


text:
I přistoupil k němu velitel lodi a řekl mu: „Co ty se poddáváš spánku? Vstaň, vzývej boha svého! Snad (ten) bůh rozpomene se na nás, a nezahyneme."


text:
I řekli si vespolek: „Nuže, vržme losy, abychom zvěděli, čí vinou nás toto neštěstí potkalo!" Když metali losy, los. padl na Jonáše.


text:
Tu mu řekli: „Pověz nám, pro koho toto neštěstí nás potkalo, jaké máš zaměstnání, (odkud přicházíš), která země je tvůj domov, [a kam jdeš] a z kterého národa jsi ty?"


text:
Tu zděsili se ti muži bázní velikou a řekli mu: „Cos to učinil?" – Věděli totiž ti muži, že utíká daleko od Hospodina, protože jim to byl oznámil. – 


text:
A tázali se ho: „Jak máme s tebou naložiti, aby moře přestalo (se bouřiti) proti nám?" – Moře totiž se vzdouvalo. dál a dále. – 


text:
Odpověděl jim: „Vezměte mě a uvrzte do moře, i přestane moře (se bouřiti) proti vám; neboť já vím, že pro mne bouře tato veliká přišla na vás."


text:
I veslovali ti muži, aby se vrátili k zemi, ale nemohli, neboť moře se vzdouvalo proti nim dál a dále.


text:
Tu volali k Hospodinu řkouce: „Ach, Hospodine, kéž nezahyneme pro život tohoto muže, a kéž nám nepřičítáš nevinné krve; neboť ty, Hospodine, jak jsi chtěl, učinil jsi!"


text:
Hospodin pak připravil rybu velikou, aby pohltila Jonáše. A byl Jonáš v břiše té ryby tři dny a tři noci.


text:
takto: Volal jsem z tísně své k Hospodinu, i vyslyšel mne; z lůna podsvětí volal jsem, a vyslyšel jsi hlas můj.


text:
Uvrhl jsi mne do hlubiny, do srdce moře, proud mne obklíčil; všecky tvé víry a vlny tvoje nade mnou přešly.


text:
na úpatí hor. Sestoupil jsem do země, jejížto závory zavřely mne na věky, ale vytáhl jsi z podsvětí můj život, Hospodine, Bože můj!


text:
Když vysílena byla ve mně má duše, na Hospodina vzpomněl jsem si, i došla k tobě modlitba má, k tvému svatému chrámu.


text:
Vstal tedy Jonáš a odešel do Ninive, podle slova Hospodinova; bylo pak Ninive město veliké, na tři denní pochody.


text:
I počav Jonáš první denní pochod ve městě kázal takto: „Ještě čtyřicet dní a Ninive bude vyvráceno!"


text:
Když totiž dostala se ta řeč ke králi ninivskému, vstal se svého trůnu, odhodil svůj háv, oblékl se v žínici a sedl si do popela;


text:
dal také provolati v Ninive toto: „z rozkazu krále a knížat jeho budiž přikázáno: Lidé i dobytek, skot i brav ať ničeho ani neokusí; ať se nepasou a vody ať nepijí!


text:
Oblečeni buďte žínicemi (lidé i dobytek), volejtež k Hospodinu, co mají síly, a každý nechať obrátí se od cesty své zlé, od nepravosti, která lpí mu na rukou.


text:
Když viděl Bůh skutky jejich, že se odvrátili od cesty své zlé, smiloval se nad neštěstím, kterým byl jim hrozil a neučinil ho.


text:
Modlil se Hospodinu řka: „Ach, Hospodine, zdali to není to, co jsem si myslil, když jsem byl ještě doma? Proto jsem rychle utíkal do Tarsise; neboť jsem věděl, že jsi ty Bůh milostivý, milosrdný, trpělivý a mnohého smilování, který má slitování nad neštěstím.


text:
Jonáš pak vyšel z města, a usadil se proti východní straně města; udělal si tu stánek a seděl pod ním ve stínu touže spatřiti, co se stane městu.


text:
Připravil Hospodin Bůh skočec, aby vzrostl nad hlavu Jonášovu, aby měl stín nad svou hlavou, a chránil ho. Byltě obtížen (vedrem). Jonáš měl ze skočce velikou radost.


text:
Když pak vzešlo slunce, přivolal Hospodin vražedné, žhoucí povětří, a slunce pralo na hlavu Jonášovu, že mu bylo mdlo; i přál si, aby umřel řka: „Lépe jest mi umříti nežli živu býti!"


text:
I řekl Hospodin: „Ty žalost máš nad skočcem, o němž jsi nepracoval, aniž jsi učinil, aby vzrostl, který za jednu noc se vypučel a jedné noci zahynul;


text:
a já bych neměl soucit míti s Ninivem, městem velikým, v němž jest více nežli sto dvacet tisíc lidských bytostí, jež nedovedou rozlišovati pravici od levice, a množství dobytka?"


text:
Slovo Hospodinovo, jehož se dostalo Micheášovi Morašťanovi za dnů Joatana, Achaza a Ezechiáše, králů judských; co viděl o Samaři a o Jerusalemu.


text:
Slyšte, všichni národové, pozor měj země se vším, čeho je plná! A budiž Pán Bůh proti vám žalobcem, Pán ze svého svatého chrámu!


text:
I rozplývati se budou hory pod ním, a údolí roztrhovati se budou, jako vosk před plamenem a jako vody, jež běží s kopce.


text:
Pro nepravost Jakobovu vše to a pro hříchy domu Israelova. Která jest nepravost Jakobova? Zdali ne Samař? A které jsou výšiny Judovy? Zdali ne Jerusalem?


text:
I obrátím Samař v hromadu kamení na poli, když bývá štípena vinice, strhám do údolí kamení její, a základy její odkryji.


text:
Všecky řezby její rozbity budou, všecky mzdy její spáleny budou ohněm, a všecky modly její zahladím; neboť ze mzdy nevěstčí shromážděny jsou, a ve mzdu nevěstčí budou zase obráceny.


text:
Proto kvíliti a úpěti budu, chodit budu bos a bez oděvu; zanotím žalozpěv jako šakalové, a bolestnou píseň jako pštrosi.


text:
Neboť jest bez naděje rána její, neboť přišla až k Judovi, přiblížila se k bráně lidu mého, až k Jerusalemu.


text:
Stěhujte se do vyhnanství, obyvatelé Krásky, zahanbení potupou. Nevychází obyvatelstvo Vyjití; kvílení vaše poslouchat bude Dům sousední, stojící sám a sám.


text:
Neboť zemdleli pro (ztrátu) dobra ti, kteří v Hořkostech sídlí; neboť sestoupila pohroma od Hospodina do brány Jerusalema.


text:
Hřmot vozů hrůzy na obyvatelstvo Lachiše. Toto jest počátek trestu Sionské dcery, neboť v tobě nalezeny byly nepravosti Israelovy.


text:
Učiň si lysinu a ohol se pro své milované syny; rozšiř lysinu svou jako sup, neboť do zajetí vedeni budou z tebe.


text:
Běda (vám), kteří myslíte na bezbožné věci a obíráte se zlými úmysly na svých lůžkách! Za ranního svítání je vykonávají, neboť proti Bohu jest ruka jejich.


text:
Zachce-li se jim polí, násilně je zabírají; (zachce-li se jim) domů, mocí je odnímají; utiskují muže i dům jeho, muže i dědictví jeho.


text:
Protož toto praví Hospodin: Aj, (také) já myslím na zlo proti tomuto pokolení, z něhož nevytáhnete svých hrdel, a nebudete (v něm) vzpřímeni, neboť časy jsou velmi zlé.


text:
V ten den budou o vás říkati básničku a píseň zpívati se zálibou takto: „Zpuštěni, pohubeni jsme, úděl lidu mého proměněn jest; kterak odstupuje ode mne, když se vrací ten, který krajiny naše děliti má!"


text:
Praví dům Jakobův: „Zdali je v koncích duch Hospodinův, aneb taková-li jsou myšlení jeho?" Zdali dobře nenakládám s tím, kdo podle práva chodí?


text:
Ale lid můj naopak – v protivníka povstal, kromě sukně berete (i) plášť; a proti těm, kteří pokojně jdou svou cestou, dáváte se naopak – do války!


text:
Vstaňte a klíčíte se, neboť není tu pro vás místa odpočinku, pro svou nečistotu zkažena bude (země) zkázou velmi hroznou.


text:
Ó bych nebyl muž, mající ducha (Božího), kéž bych raději lež mluvil! Nakapu ti vína do opojení. Ten, na něhož to kapati bude, bude tento lid.


text:
Jistě shromáždím, Jakobe, tebe veškerého, v jedno uvedu zbytky Israelovy, sloučím jej jako stádo v ovčinci, jako dobytek uprostřed ohrad, hlučeti budou množstvím lidí,


text:
Ten totiž, který cestu razí, kráčeti bude přeci nimi, (oni) prorazí bránu a projdou jí, vyjdou jí majíce před sebou krále a Hospodina ve svém čele.


text:
Vám, kteří v nenávisti máte dobré a milujete zlé? Vám, kteří násilně s nich stahujete kůži, a maso jejich s kostí jejich?


text:
Ti, kteří žerou maso lidu mého, kůži jeho sdírají s něho, kosti jeho lámají a sesekávají jako v kotlu, jako maso v hrnci:


text:
tehdy volati budou k Hospodinovi, ale nevyslyší jich; skryje tvář svou před nimi v ten čas podle bezbožnosti skutků jejich.


text:
Toto praví Hospodin proti prorokům, kteří svádějí lid můj; kteří, mají-li do čeho kousat, hlásají blaho; nedá-li však někdo nic jim do úst, hlásají proti němu svatou válku.


text:
Proto noc míti budete místo vidění, a tmu mít budete místo věštby; zajde slunce nad proroky a zatmí se nad nimi den.


text:
Zahanbeni budou, kteří vidění mívají, zahanbeni budou věštci; zakryjí si všichni obličeje, neboť nebude Boží odpovědi.


text:
Já však naplněn jsem silou ducha Hospodinova, právem a statečností, abych zvěstoval Jakobovi nešlechetnost jeho a Israelovi jeho hřích.


text:
Slyšte to, knížata domu Jakobova, soudcové domu Israelova, kterým hnusí se právo, a kteří všecko, co přímé jest, převracíte!


text:
Knížata jeho za dary spravují právo, kněží jeho za mzdu učí a proroci jeho za peníze prorokují; a na Hospodina spoléhají říkajíce: „Zdali není Hospodin mezi námi? Nepřijdou na nás věci zlé!"


text:
Protož, vaší příčinou Sion, jako pole orán bude, z Jerusalema hromada kamení bude a z hory chrámové lesnatá výšina.


text:
V poslední dny zpevněna bude hora domu Hospodinova; bude nejvyšším vrcholem horstev, vyvýšená nad pahorky. Proudit budou k ní národové,


text:
pohrne se mnoho kmenů; řeknou: „Pojďte a vystupme na horu Páně a do domu Boha Jakobova! Ať nás učí o svých cestách, a choditi budeme po jeho stezkách!" Vyjdeť se Siona nauka, a slovo Páně z Jerusalema.


text:
Porovnávat bude národy mnohé, rozsuzovat silné kmeny dlouho, dlouho, že zkují v radlice své meče a svá kopí v motyky. Nevezme meče kmen proti kmeni, aniž se budou cvičit ještě bojovati.


text:
Ale seděti bude každý pod svým vinným kmenem, a pod svým fíkem, aniž bude, kdo by (ho) děsil; neboť ústa Hospodina zástupů to řekla.


text:
Ano, všichni národové chodí, každý ve jménu boha svého; ale my choditi budeme ve jménu Hospodina, Boha našeho, na věky a vždycky.


text:
V den ten, praví Hospodin, shromáždím to, co kulhalo, a to, co jsem byl vyvrhl, seberu; také to, co jsem byl trápil.


text:
Z toho, co kulhalo, učiním zbytek a z toho, co trpělo, národ silný, i bude kralovat Hospodin nad nimi na hoře Sion, od toho času až na věky.


text:
A ty, věže stáda, tvrzi dcery Sionské, k tobě přijde, přijde bývalá vláda, království dcery Jerusalemské.


text:
Proč bys měla se někdy žalostí svíjet? Zdali nemáš krále, nebo rádce tvůj zahynul, že tě popadla bolest jako rodičku?


text:
Snášej bolest a námahu, dcero Sionská, jako rodička; neboť nyní vyjdeš z města a bydliti budeš na poli a přijdeš až do Babylona. Tam budeš vysvobozena, tam tě vytrhne Hospodin z ruky nepřátel tvých.


text:
Tehdy shromáždí se proti tobě mnoho národů, kteří řeknou; „Ukamenována buď! Ať se pase na Sionu oko naše!"


text:
Oni však neznají myšlení Hospodinových, nerozumějí úradku jeho, on že je shromáždil jako snopy na humno,


text:
Vstaň a mlať (je), dcero Sionská, neboť roh tvůj učiním železný, kopyta tvá udělám kovová, i rozdrtíš mnoho národů, a v obět podáš Hospodinu loupeže jejich, bohatství jejich Pánu vší země.


text:
Ale ty, Betleme Efratský, maličký mezi rody Judovými, z tebe mi vyjde ten, jenž má býti vladařem v Israeli, a jehož původy (jsou) od počátku, ode dnů věčnosti.


text:
Protož vydá je až do času, kdy ta, která poroditi má, porodí. A zbytky bratří jeho navrátí se k synům Israelovým.


text:
Pevně bude státi a pásti v síle Hospodinově, ve velebnosti jména Hospodina, Boha svého; a oni v bezpečí budou, ježto tehdy zveleben bude až do končin země.


text:
A bude tento pokojem. Když vpadne Assyr do naší země, když bude šlapati v našich domech, pošleme proti němu sedmero pastýřů a osmero předních z lidu;


text:
i budou spravovati zemi Assyrskou mečem, a zemi Nimrodovu kopími jeho; vysvobodí (nás) od Assyra, když vpadne, do naší země, a když bude šlapati v našich krajích.


text:
I budou zbytky Jakobovy mezi národy mnohými jako rosa od Hospodina a jako krůpěje deště na bylině, která nečeká na člověka aniž očekává zrozenců lidských.


text:
I budou zbytky Jakobovy v národech, mezi mnohými kmeny jako lev mezi zvířenou lesní, jako lvíče mezi stády bravu, který když přijde, pošlape a polapí, nebývá, kdo by vytrhl.


text:
Zahladím města tvé země, zbořím všecky pevnosti tvé, odstraním čáry z ruky tvé a hádáni nebudou v tobě.


text:
Slyšte, hory, Hospodinův soud, (slyšte,) silné základy země; neboť soud má Hospodin se svým lidem, s Israelem povede spor.


text:
Vždyť jsem tě vyvedl z Egyptské země, z robotárny jsem tě vysvobodil; poslal jsem před tebou Mojžíše, Arona a Marii!


text:
Lide můj, pomni, prosím, co zamýšlel Balak, král moabský, a co jemu odpověděl Balaam, syn Beorův, (co se dalo) od Setimu až do Galgaly, abys poznal spravedlivé činy Hospodinovy!


text:
S jakou důstojnou obětí mám předstoupiti před Hospodina, sklonit koleno Bohu nejvyššímu? Zdali mám před něho předstoupiti s obětmi zápalnými, s ročními býčky?


text:
Zdali může usmířen být Hospodin tisíci beranů nebo desetitisíci tučných kozlů? Zda mám (v obět) dáti svého prvorozence za svůj hřích, plod svého života za vinu své duše?


text:
„Oznámím tobě ó člověče, co je dobré a co Hospodin od tebe vyžaduje: Jen abys činil podle práva, miloval milosrdenství a pečlivě chodil se svým Bohem."


text:
Hlas Hospodinův volá k městu: – Blaze bude bojícím se jména tvého – „Slyšte, pokolení! Ale kdo to schválí?!


text:
Protože boháči jeho v něm plni jsou nepravosti, a obyvatelstvo jeho mluví lež, majíc jazyk lstivý v ústech svých,


text:
Ty budeš jísti, ale nenasytíš se, a snížení tvé bude prostřed tebe; čeho se chopíš, nevytrhneš, a co vytrhneš, vydám na meč.


text:
Ty budeš síti, ale nebudeš žíti; ty budeš lisovat olivu, ale nebudeš se olejem mazat, (budeš lisovat) mest, ale nebudeš píti vína.


text:
Tys choval se podle příkazů Amriových a podle všech skutků domu Achabova; chodil jsi podle přání jejich, a abych tě vydal na zkázu a obyvatelstvo tamní na posměch. Pohanění lidu mého ponesete.


text:
Běda mně, nebo jest mi jako tomu, kdo paběrkuje na podzim po vinobraní: Není hroznu k jídlu, raných fíků pohřešuje má duše.


text:
Zmizel spravedlivý ze země a poctivého mezi lidmi není; všichni číhají na krev, druh druha na smrt loví.


text:
Zlo svých rukou dobrem zovou, činovník požaduje (darů), soudce jde na úplatek, velmož mluví podle tužby své duše a tak ve zmatek (vše) uvádějí.


text:
Nejlepší z nich jest jako hloh, a poctivý jako trn z plotu. Den, který předpovídaly tvé hlídky, navštívení tvé přišlo, nyní nastane, zkáza jejich.


text:
Nespoléhejte se na přítele, nedoufejte ve vůdce, před tou, která spí v tvém lůně, ostříhej zámku úst svých!


text:
Neboť syn činí pohanu otci, dcera povstává proti mateři své, snacha proti své tchyni a nepřátelé člověka jsou domácí jeho.


text:
Neraduj se ze mne, má nepřítelko! Neboť (jestliže) jsem padl, (zase) vstanu; sedím-li ve tmě, Hospodin světlo mé jest.


text:
Hněv Hospodinův ponesu, neboť jsem se prohřešil proti němu, dokud se neujme pře mé a nedopomůže mi k právu, dokud mne na světlo nevyvede, dokud neuzřím jeho spravedlnost.


text:
Uzří to má nepřítelka, i přikryta bude hanbou ta, která mi říká: „Kde jest Hospodin, Bůh tvůj?" Oči mé podívají se na ni, tehdy budou po ní šlapat jako po blátě na ulicích.


text:
Den, kdy přijdou k tobě od Assyrie až k Egyptu, od Egypta až k Řece, od moře k moři a od hory k hoře.


text:
Pasiž (Bože) lid svůj holí svou, stádo majetku svého, ty, kteří přebývají sami v lese, uprostřed Karmelu. Ať jsou paseni v Basanu a v Galaadu jako za dnů dávných.


text:
Uzří to národové a zahanbeni budou nade vší svou silou; položí ruku na ústa, uši jejich hluché budou.


text:
Lízati budou prach jako hadi, jako ti, kteří po zemi se plazí zděšeni vylezou ze svých skrýší, Hospodina, Boha našeho báti se budou, třásti se budou bázní z tebe (Bože).


text:
Který bůh jest podoben tobě, jenž odnímáš nepravosti a promíjíš hřích zbytku majetku svého? Nespustí již hněvu svého, neboť rád bývá milosrdný.


text:
Smiluje se zase nad námi, sejme s nás nepravosti naše, a uvrhne do hlubiny mořské všecky hříchy naše.


text:
Bůh-horlitel a mstitel (jest) Hospodin; mstitel (jest) Hospodin a umí se hněvat; mstí se Hospodin na svých nepřátelích a on – hněvá se na své protivníky.


text:
Hospodin je trpělivý a veliký silou, a jistě neučiní (z vinníka) nevinného. Hospodin v bouři a vichru chodí a mlhy prach jsou jeho nohou.


text:
Pohrozí moři a činí z něho souš; a všecky řeky obrací v poušť. Chřadne Basan a Karmel a květ Libanu vadne.


text:
Hory se třesou před ním a pahorky pustnou; chvěje se země před ním, okruh zemský s veškerým obyvatelstvem.


text:
Kdož obstojí před jeho rozhořčením a kdo odolá prudkosti hněvu jeho? Rozhořčení jeho rozlévá se jako oheň a hory rozplývají se od něho.


text:
Neboť jako trní v otep svázané, tak oni, kteří na hostinách společně pijí, stráveni budou, jako strniště úplně vyschlé.


text:
Toto praví Hospodin: Bude-li jich, siláků, sebe více, i přes to pokoseni budou a (Assur) zanikne; sklíčím tebe (tak), že mně nebude třeba tě sklíčit po druhé.


text:
Přikázal o tobě Hospodin: Nebude se rodit potomstvo jménu tvému, v domě boha tvého zkazím řezbu i slitinu, připravím ti hrob, neboť bezectný jsi.


text:
Ejhle na horách nohy radostného posla, oznamujícího pokoj; slav, Judo, slavnosti své a plň své sliby; nebudeť již tebou procházet pekelník; jest po něm veta.


text:
Vystupuje zhoubce proti tobě, který tě bude pečlivě obléhati! Dívej se na cestu, opásej si bedra, zvyš svou sílu co nejvíce!


text:
Neboť obnoví Hospodin chloubu Jakobovu jako chloubu Israelovu, neboť pustošitelé je zpustošili, výhonky jejich porušili.


text:
Štít jeho junáků jest ohnivý, mužstvo vojska jeho v šarlatu; ohnivé (má) otěže vozu v den kdy se (k útoku) žene a jezdci jeho (vínem) jsou rozjařeni.


text:
Na cestách zmateně běsní, vůz do vozu vráží na prostranstvích, podobni jsou pochodním, jsou jako kmitající blesky.


text:
Vzpomíná junáků svých, klopýtají po svých cestách, rychle vystupují na zdi města, připravují přístřeší.


text:
Bojovníci jsou odváděni do zajetí, nevolnice jeho hnány jsouce lkají jako holubice, bědují ve svých srdcích.


text:
Ninive jest jako rybník vodstva, vody jeho – ty však prchají. „Stůjte, stůjte," (volají), ale není, kdo by se vrátil.


text:
Rozmetáno jest, rozsekáno, roztrháno, srdce zmalátnělé, zemdlená kolena, chvění ve všech ledvích, a tváře mají všichni jako čerň na hrnci.


text:
Kde je to sídlo lvů, kde je to rejdiště lvíčat, kam chodíval lev, lvíče na pobyt, a nebyl, kdo by je přestrašil?


text:
Lev nalapal dosti lvíčatům svým, nadávil lvicím svým, naplnil loupeží jeskyně své, a svou peleš kořistí.13 Aj, já (chystám se) na tebe, praví Hospodin zástupů, spálím až do dýmu tvé vozy, lvíčata tvá sežere meč, vyplením ze země tvou loupež, a nebude již slyšet hlasu tvých poslů.


text:
kmitající meče, blýskající se kopí, množství zbitých, spoustu (mrtvých) těl. Není konce mrtvol, klopýtají o těla jejich.


text:
(To jest) pro množství smilstev nevěstky, půvabné krásky, znalé kouzelnictví, která kupovala národy smilstvy a kmeny kouzly svými.


text:
Aj, já (chystám se) na tebe, praví Hospodin zástupů, odkryji ti stydké údy napřed, ukáži národům tvou nahotu a královstvím tvou hanbu.


text:
že každý, kdo uzří tebe, odskočí od tebe a řekne: „Veta jest po Ninive!" Kdož by tě politoval a, kde mám hledati těšitele tobě?


text:
Zdali jsi ty lepší nežli NóÁmon, které sídlilo nad proudy? Vody je oblévaly, bohatstvím jeho bylo moře, vody jeho zdmi.


text:
Avšak i jemu bylo do zajetí, do poroby se stěhovati; děti jeho rozráženy byly na rozích všech ulic; o jeho velmože metali los, a všichni přední jeho sevřeni byli pouty.


text:
Všecky tvé pevnosti jsou jako fíkovníky s ranými plody; jak se jimi zatřese, padnou do úst jedlíkových.


text:
Aj, tvůj lid jsou ženy. uprostřed tebe; nepřátelům tvým dokořán otevřeny budou brány tvé země; oheň sežere závory tvé.


text:
Tam tě zhltá oheň, zahyneš mečem, zhltá tě jako žravec. Nahromaď se jako žravec, rozmnož se jako kobylka;


text:
Strážní tvoji (jsou) jako kobylky, a činovníci tvoji jako hejno kobylek, kteréž usedají na plotech v den studený; vyjde slunce, i odlétají, a nebývá známo místo jejich, kde byly.


text:
Dřímají pastýři tvoji, assyrský králi, pohřbena jsou knížata tvá; skrývá se lid tvůj po horách, a není kdo by jej shromáždil.


text:
Není zhojitelná tvoje rána, smrtelná jest pohroma tvá: všichni, kteří slyší pověst o tobě, tleskají rukama nad tebou; neboť na koho nepřicházela zloba tvoje ustavičně?


text:
Dokavád, Hospodine, volati budu, a nevyslyšíš? (Dokavád) křičeti budu k tobě násilí trpě, a nevysvobodíš?


text:
Proč mi dáváš patřiti na nepravost a utrpení, loupeživost a bezpráví míti před očima, takže vznikají spory a hádky se rozmáhají?


text:
Proto roztrhán jest zákon, a neuplatňuje se nikterak spravedlnost; protože bezbožník nabývá vrchu nad spravedlivcem, proto vychází právo převrácené.


text:
Popatřte mezi národy a vizte, divte se a trňte, neboť událost se zběhne za dnů vašich, které by nikdo nevěřil, kdyby mu byla vypravována.


text:
Neboť aj, já vzbudím Chaldy, národ krutý a hbitý, který zchodí široširou zemi, aby zabral sídla, jež nejsou jeho.


text:
Lehčí než pardové jsou koně jeho a rychlejší než vlci na večer; rozlijí se široko jezdci jeho, jezdci jeho (kteří) z daleka přijdou; poletí jako orel chvátající za potravou.


text:
Ten nad králi bude vítězně (se smáti), knížata na posměch mu budou; ten se každé pevnosti vysměje: nanese násep a dobude jí.


text:
Zdali ty nejsi od věků, Hospodine, Bůh můj, Svatý můj? Nezemřeme tedy, Hospodine! Tys ho soudcem ustanovil, a učinils ho silným, abys trestal.


text:
(Příliš) čisté jsou tvé oči, abys mohl na zlo patřit, abys mohl na bezbožnost hledět. Proč (tedy) hledíš na ty, kteří bezbožně činí, a mlčíš, když bezbožný sžírá spravedlivějšího než sám jest?


text:
(To) všecko na udici zdvíhá, tahá to ve své síti; hromadí (je) v nevodu svém, (a) raduje se z toho, plesá.


text:
Proto oběti přináší své síti, kadidlo pálí nevodu svému; nebo skrze ně ztučněl jeho úděl, a pokrm jeho stal se výborným.


text:
Na místě své stráže se postavím, státi budu na ohradě a patřiti, abych viděl, co mně řečeno bude, a co bych měl odpovědět karateli svému.


text:
Tu mi Hospodin odpověděl a řekl: Napiš, co jsi viděl, vyryj to na desky, aby možno bylo rychle se dočísti toho.


text:
Jeť ještě daleko (to) vidění; splní se na konci a nezklame. Bude-li prodlévati, čekej, neboť jistě přijde, dostaví se!


text:
A jako víno pijícího (je) oklamává, tak se stane zpupnému; nebude ctěn ten, který jako podsvětí se roztahuje se svou hltavostí, ten, který jest jako smrt nenasytný, který si shromažďuje všecky národy, a shrnuje k sobě všecky kmeny.


text:
Zdali ti všichni nezačnou písničku na něho, zda nebudou si dávati hádanky o; něm? Řeknou: Běda tomu, kdo hromadí cizí majetek – jak dlouho!? – a zatěžuje sebe na svou škodu hustým blátem!


text:
Zda náhle nepovstanou, kteří tě hrýzti budou, zda nebudou vzbuzeni, kteří tě trhati budou, zda nebudeš jim za kořist?


text:
Protožes ty zloupil národy mnohé, oloupí tebe všichni, kteří zůstanou z národů, pro krev lidskou a pro násilí (spáchané) na zemi, na městu a na všech jeho obyvatelích.


text:
Běda (tomu), kdo kupí hříšně zisk svému domu, chtěje míti vysoko své hnízdo, kde se domnívá, že bude prost zlé moci!


text:
Zdali není ta věc od Hospodina (stanovena), aby totiž lidé se plahočili mnoho pro oheň, a národové aby se vysilovali naprázdno?


text:
Běda (tomu), kdo nápoj dává příteli svému vpouštěje (do něho) žluč svou; kdo ho opojuje, aby na jeho nahotě mohl se pásti!


text:
Nasycen budeš hanbou místo slávy; pij také ty a opoj se; obrátí se na tebe kalich z pravice Hospodinovy a chrst hanby na tvou slávu.


text:
Neboť zločinnost (páchaná) na Libanu přikryje tebe, a zhouba zvířat vystraší tebe, pro krev lidskou a pro násilí, (spáchané) na zemi, na městu a na všech jeho obyvatelích.


text:
Co prospívá řezba, že ji vyřezává tvůrce její, slitina a lživá socha, že doufá ve své dílo výrobce jeho, že dělá němé modly?


text:
Běda tomu, kdo říká dřevu: „Procitni", „Vstaň" kameni mlčícímu! Zdali ten bude moci poučovat? Hle, on přikryt je zlatem a stříbrem, ale žádného ducha není v útrobách jeho.


text:
Hospodine, slyšel jsem tvůj výrok, a zděsil jsem se, Pane, díla tvého. V blízkých letech uveď je do života, v blízkých letech učiň, by známo bylo; ve svém hněvu pamatuj na smilování!


text:
Bůh od jihu přichází, Svatý s pohoří Faran. Sláva jeho nebesa, zahaluje, a velebnosti jeho plná jest země.


text:
Vystoupil a změřil zemi; pohleděl, a rozptýlil národy. Pukají hory věkovité, sklánějí se odvěké pahorky; blížíť se, jako dávno se blížíval.


text:
Zdali na řeky rozhněval ses, Hospodine? Zdali na řeky rozhořčen nebo na moře roztrpčen jsi, že vstupuješ na své koně, na své vítězné vozy?


text:
Slunce i měsíc se zastavují v stáncích svých, když počaly svítit střely tvoje; zacházejí před leskem kopí tvého blýskajícího se.


text:
Vycházíš, abys spasil lid svůj, spasil pomazaného svého. Srážíš hlavu s domu bezbožníkova, strhuješ jej od základu až do hrdla.


text:
Klneš jeho žezlům, hlavě vojska jeho, těm, kdož se ženou jako vichor, by rozmetli mě s radostí toho, jenž chuďasa žere v skrytě.


text:
Když jsem o tom slyšel, chvělo se tělo mé, při zprávě o tom rty mi drkotaly. Vejdiž hrůza do mých kostí, a budiž jí pode mnou plno; jen ať ušetření dojdu v den tísně, bych vstoupil mezi lid náš přepásaný.


text:
Ano, nebude fík mít květů, nebude plodů na vinicích; zklame oliva pracně pěstovaná, a role nepřinesou pokrmu; oderván bude z ovčince brav, a skotu u jeslí nebude.


text:
Hospodin, můj Pán, je síla moje, dá mi nohy jelení, a vítězně mě zavede na mé výšiny, zpívajícího žalmy.


text:
Slovo Hospodinovo, jehož se dostalo Sofoniášovi, synu Chusiho, syna Godoliáše, syna Amariáše, syna Ezechiášova, za dnů Josiáše, syna Amonova, krále judského.


text:
Seberu člověka i dobytče, seberu ptactvo nebeské i ryby mořské, bezbožní budou padat; zahladím lidi s povrchu země, praví Hospodin.


text:
Vztáhnu ruku svou na Judu a na všecko obyvatelstvo jerusalemské; zahladím s místa tohoto ostatky Baalovy a jména hadačů s kněžími;


text:
také ty, kteří se klanějí na střechách vojsku nebeskému, klanějí se a přisahají skrze Hospodina, a(le) přisahají (také) skrze Melchoma.


text:
Ticho (bud) před Pánem Bohem! Neboť blízko je den Hospodinův; neboť připravil Hospodin obět, posvětil své hosty.


text:
V den oběti Hospodinovy trestem stihnu knížata, syny královské a všecky, kdož se obláčejí v roucho cizozemské.


text:
Navštívím v den ten každého, kdo zpupně vstupuje na práh, kdo naplňuje dům Pána Boha svého nepravostí a lstí.


text:
V den ten – praví Hospodin – bude slyšeti křik od brány Rybné, nářek od druhé (brány) a hluk veliký od pahorků.


text:
V čas ten budu přehledávati Jerusalem se svítilnami, navštívím lidi, kteří ztuhli na kvasnicích svých, kteří si říkají ve svém duchu: „Nečiní nic dobrého Hospodin, a nečiní také nic zlého."


text:
I bude bohatství jejich v rozchvátání, a z domů jejich poušť; stavěti budou domy, ale nebudou v nich bydlit; štěpovati budou vinice, ale nebudou píti vína jejich.


text:
Blízko jest den Hospodinův veliký, blízko jest a velmi rychlý. Zaznívá den Hospodinův hořký, úzko bude tu srdnatému.


text:
Den hněvu je den ten, den soužení a úzkosti, den psoty a bídy, den temnosti a mrákoty, den mlhy a vichru.


text:
Soužiti budu lidi, že budou choditi jako slepí, neboť zhřešili Hospodinu; krve jejich bude na zemi jako prachu, a jejich těl jako lejna.


text:
Však ani stříbro ani zlato jejich nebude jich moci vysvobodit v den hněvu Hospodinova; ohněm hněvu jeho sežrána bude všecka země, neboť konec učiní chvatně všemu obyvatelstvu země.


text:
prve nežli rozkaz (Boží) vzbudí den jako větrem hnaný prach, prve nežli na vás přijde žár hněvu Hospodinova, prve nežli na vás přijde den Hospodinova roztrpčení.


text:
Hledejte Hospodina všichni tiší země, kteří zákon jeho činíte; hledejte spravedlnost, hledejte tichost, snad budete nějak ukryti v den hněvu Hospodinova.


text:
Neboť Gaza zbořena bude, z Askalona bude poušť, Azoťany o polednách vyženou a Akkaron z kořene vyvrácen bude.


text:
Běda, kteří bydlíte při moři, národe Kreťanů, praví Hospodin vám. Kanaansko, země Filišťanů, vyhubím tebe, že nebude obyvatele (v tobě).


text:
bude údělem zbytku z Judova domu; tam budou pásti, v domech askalonských večer odpočívat; neboť je navštíví Hospodin, Bůh jejich a obrátí osud jejich.


text:
Slyšel jsem hanění Moabovo i posměch Amoňanů, kterak tupili můj národ a vypínali se proti území jeho.


text:
Protož, jakože živ jsem, – praví Hospodin zástupů, Bůh Israelův – Moab jako Sodoma bude, Amoňané jako Gomorrha: suché trní a hromady soli, poušť až na věky; zbytek národa mého rozchvátí je, ostatky z lidu mého budou jim vlasti.


text:
Hrozný bude Hospodin na ně, zničí všecky bohy země, a klaněti se bude jemu každý s místa svého, všecky ostrovy národů.


text:
Vztáhne také (Hospodin) ruku svou na sever, a zahubí Assyřany; učiní z Ninive pustinu, bezcestnou poušť.


text:
Uprostřed něho léhati budou stáda, zvířata všech rodů, pelikán a ježek, na prazích jeho nocovati, v oknech hlas hulákajících ptáků, havrani na veřejích – neboť zničím sílu jeho.


text:
Toť jest město slavné, jež bydlilo bezstarostně, které si říkalo ve svém duchu: „Já jsem, a mimo mne není už jiného!" Kterak učiněno jest na poušti odpočívadlem líté zvěře! Každý, kdo půjde přes ně, sípěti bude a mávati svou rukou.


text:
Velmoži jeho uprostřed něho jsou jako řvoucí lvi, soudcové jeho – noční vlci, nepřestávají (loupit) až ráno.


text:
Hospodin je spravedlivý prostřed něho, nečiní nepravosti, den co den své soudy na světlo vynáší, že nemohou být skryty – přece však bezbožník nechce znáti studu.


text:
Zahladil jsem národy, rozptýlena jsou cimbuří jejich, pusté učinil jsem ulice jejich, že není, kdo by chodil po nich; zpuštěna jsou města jejich, že (z nich) nezůstalo člověka, že není, kdo by v nich sídlil.


text:
Řekl jsem: „Však se mne budeš báti, přijmeš kázeň; i nestihne zánik příbytků tvých pro všecky tresty, kterými navštívil jsem tebe;" ale od časného rána kazili všecka smýšlení svá.


text:
Protož čekej mne, praví Hospodin, na den budoucího času, kdy povstanu! Neboť jsem usoudil, že shromáždím národy, že seberu království, že vyliji na ně hněv svůj, všecek žár své nevůle; neboť ohněm horlivosti mé sežrána bude všecka země.


text:
Neboť tehdy dám národům rty čisté, aby vzývali všichni jméno Hospodinovo a sloužili jemu jednomyslně.


text:
Z (krajů) za řekami země Etiopské, tamodtud ctitelé moji, synové mých rozptýlených budou mně nositi oběti.


text:
V den ten nebudeš se hanbiti ze všech podniků tvých, jimiž jsi zhřešilo proti mně, neboť tehdy vzdálím z prostřed tebe chvástavé hrdopyšky tvé, i nebudeš se již vypínati na mé svaté hoře.


text:
(Tento) zbytek z Israele nebude činiti nepravosti, aniž mluviti bude lži; nebude nalezen v ústech jejich jazyk lstivý; neboť oni pásti se budou a odpočívat, aniž bude, kdo by (je) přestrašil.


text:
Vzdálil Hospodin trest tvůj, odvrátil tvé nepřátele; králem israelským jest Hospodin prostřed tebe, nebude ti již báti se zlého.


text:
Hospodin, Bůh tvůj, prostřed tebe jest, Silný, ten dovede vysvobodit. Raduje se z tebe jásavě, libuje si ve své lásce (k tobě), veselí se nad tebou s plesáním


text:
Aj, já zabiji všecky, kteří trápili tebe v ten čas, spasím to, co kulhalo, a co bylo vyvrženo, shromáždím; zjednám jim také čest a slávu v celé zemi, kde byli pohaněni,


text:
v čas ten, kdy přivedu váš (domů), v čas, kdy shromáždím vás. Neboť učiním, že vás budou slavit a velebit všichni národové země, až obrátím váš osud před vaším zrakem, praví Hospodin.


text:
Léta druhého Daria krále, měsíce šestého, prvého dne (toho) měsíce, dostalo se slova Hospodinova skrze Aggea proroka Zorobabelovi, synu Salatielovu, místodržiteli judskému a Josuovi, synu Josedekovu, veleknězi:


text:
Toto praví Hospodin, Bůh zástupů: Tento lid praví: „Ještě není tu čas, aby stavěn byl dům Hospodinův!"


text:
Sili jste mnoho a sklidili málo; jedli jste a nejste nasyceni; pili jste a nejste napojeni; přikryli jste se a nezahřáli jste se; a kdo si chtěl střádat mzdu, vkládal ji v pytlík děravý."


text:
Čekali jste mnoho, a hle, scvrklo se to v málo; a co jste zanesli domů rozfoukal jsem. Proč to? táže se Hospodin zástupů. Proto, že dům můj pustý jest, a vy pospícháte, každý do domu svého.


text:
a povolal jsem sucho na hory i doly, na pšenici, na víno, na olej, na vše, co vydává země, i na lidi i na dobytek, i na všecku práci rukou."


text:
I slyšel Zorobabel, syn Salatielův a Josue, syn Josedekův, velekněz i všichni ostatní z lidu hlas Hospodina, Boha svého a slova Aggea proroka, jak ho poslal Hospodin, Bůh jejich k nim, a bál se lid Hospodina.


text:
Tu řekl Aggeus, posel Hospodinův, poslaný od Hospodina, lidu toto: „Jáť s vámi jsem, praví Hospodin!"


text:
I vzbudil Hospodin ducha Zorobabela, syna Salatielova, místodržitele judského a ducha Josue, syna Josedekova, velekněze, jakož i ducha ostatních ze všeho lidu, i šli a pracovali o domu Hospodina zástupů, Boha svého.


text:
Mluv k Zorobabelovi, synu Salatielovu, místodržiteli judskému a k Josuovi, synu Josedekovu, veleknězi, jakož i k ostatním z lidu a rci:


text:
Kdo zbyl mezi vámi, jenž viděl dům tento v první jeho slávě? A jak jej vidíte nyní? Zda není jako by nebylo nic před očima vašima?


text:
Nyní však vzmuž se, Zorobabeli, praví Hospodin; vzmuž se, Josue, synu Josedekův, veleknězi; vzmuž se všecek lide země, praví Hospodin zástupů, a pracujte! – Neboť já s vámi jsem, praví Hospodin zástupů. – 


text:
(Máme) smlouvu, kterou jsem umluvil s vámi, když jste vycházeli z Egyptské země a můj duch jest mezi vámi! Nebojte se!


text:
otřesu všemi národy, i přijde Žádoucí všem národům, a naplním dům tento slávou, praví Hospodin zástupů.


text:
Větší bude sláva tohoto domu nového nežli (byla) prvního, praví Hospodin zástupů; a na místě tomto dám pokoj, praví Hospodin zástupů.


text:
Dvacátého čtvrtého dne devátého měsíce druhého léta Daria krále oslovil Hospodin Aggea proroka takto:


text:
„Kdyby nesl někdo posvěcené maso ve spodku roucha svého a dotkl by se koncem jeho chleba, vaření, nebo vína, oleje, nebo jakéhokoliv pokrmu, zdali to bude (tím) posvěceno?" Kněží odpověděli: „Nikoliv!"


text:
Aggeus řekl dále: „Kdyby se poskvrněný mrtvolou dotkl (něčeho) ze všech těch věcí, zdali bude (to tím) poskvrněno?" Kněží odpověděli: „Bude (to) poskvrněno!"


text:
Tu se ujal slova Aggeus a řekl: Takový jest lid tento a takový jest národ tento přede mnou, praví Hospodin, a taková jest každá práce rukou jejich: všecko, co tu obětují, poskvrněno jest.


text:
A nyní pozorujte od tohoto dne dále (zpět), prve než položen byl kámen na kámen ve chrámě Hospodinově.


text:
Když jste přistupovali k hromadě dvacíti měr, bývalo (jich) deset; když jste vcházeli k lisu, abyste vytlačili padesát džbánů, bývalo jich dvacet.


text:
Bil jsem vás větrem žhoucím, snětí (obilní), kroupami, všecky práce rukou vašich, a nebyl mezi vámi, kdo by se byl obrátil ke mně, praví Hospodin.


text:
Pozorujte od tohoto dne dále vpřed, ode dne dvacátého čtvrtého měsíce devátého; ode dne, kdy položeny byly základy k chrámu Hospodinovu, pozorujte!


text:
Zdali jest již símě v tom, co vypučelo? Vinice, fík, jablko granátové a strom olivový ještě nekvetl! Ode dneška budu žehnat!


text:
A podvrátím trůn království (mnohých), setru moc království národů, podvrátím vozy i ty, kteří na nich jedou; padnou koně i jezdci jejich, druh mečem druha svého.


text:
V den ten, praví Hospodin zástupů, vezmu tebe, Zorobabeli, synu Salatielův, služebníče můj, praví Hospodin, a učiním z tebe takořka pečetní prsten, nebo tebe jsem vyvolil, praví Hospodin zástupů.


text:
Měsíce osmého, druhého léta Daria krále, Hospodin oslovil Zachariáše, syna Barachiáše, syna Addova, proroka a řekl:


text:
Rci jim tedy: „Toto praví Hospodin zástupů: Obraťte se ke mně, praví Hospodin zástupů, i obrátím se (také já) k vám, praví Hospodin zástupů.


text:
Nebuďte jako otcové vaši, k nimžto předešlí proroci volali říkajíce: „Toto praví Hospodin zástupů: Obraťte se od svých zlých cest a prašpatných myšlení" – ale neslyšeli, aniž mne dbali, praví Hospodin.


text:
Avšak slova má a ustanovení má, jež jsem uložil sluhům svým prorokům, zdali nepostihla otců vašich, že se obrátili a řekli: „Jak si umínil Hospodin zástupů, že s námi naloží podle cest našich a podle záměrů našich, tak s námi naložil?"


text:
Dvacátého čtvrtého dne jedenáctého měsíce sabat, léta druhého Dariova Hospodin oslovil Zachariáše, syna Barachiáše, syna Addova, proroka a řekl:


text:
Měl jsem vidění v noci: Aj – muž seděl na ryšavém koni, a ten stál mezi myrtovím, jež bylo v dolině, a za ním (byli) koně ryšaví, strakatí a bílí.


text:
I řekl jsem: „Co znamenají tito, Pane můj?" I řekl mi anděl, který se mnou mluvil: „Já ukáži tobě, co znamenají tyto věci."


text:
Tu chopil slovo muž, který stál mezi myrtovím, a řekl: „To jsou ti, které poslal Hospodin, aby zchodili zemi."


text:
A oni oslovili anděla Hospodinova, který stál mezi myrtovím, a řekli: „Zchodili jsme zemi a aj, všecka země pokojně bydlí."


text:
Tu anděl Hospodinův ujal slovo a řekl: „Hospodine zástupů, dlouho-li nebudeš míti slitování s Jerusalemem a s městy judskými, na které se hněváš nyní již sedmdesáte let?"


text:
I řekl mi anděl, který mluvil se mnou: Volej a rci: „Toto praví Hospodin zástupů: Horlím pro Jerusalem a pro Sion horlivostí velikou.


text:
A hněvem velikým já se hněvám na národy v blahobytu; neboť já hněval jsem se málo (jen), oni však zveličili neštěstí.


text:
Protož toto praví Hospodin: Obrátím se zase k Jerusalemu milosrdně, dům můj vystavěn bude v něm, praví Hospodin zástupů, a měřidlo roztaženo bude nad Jerusalemem.


text:
Volej také a rci: „Toto praví Hospodin zástupů: Města má ještě oplývati budou blahobytem, utěší ještě Hospodin Sion, a vyvolí si zase Jerusalem."


text:
I tázal jsem se anděla, který mluvil se mnou: „Co to znamená?" On mi odpověděl: „To jsou ty rohy, jež Judu, Israele a Jerusalem rozmetaly."


text:
I tázal jsem se: „Co jdou tito dělati?" On mi odpověděl: „To jsou ty rohy, jež rozmetaly Judu do posledního muže, že nikdo z nich nepozdvihl své hlavy; i přišli tito, by je zastrašili, aby srazili rohy národů, kteří zdvihli  roh proti Judské zemi, aby ji rozmetali."


text:
I tázal jsem se: „Kam jdeš?" On mi odpověděl: „Abych změřil Jerusalem, a věděl, jak veliká má býti jeho Šířka a jak veliká jeho délka."


text:
I řekl mu: „Běž a mluv k tomuto jinochovi: Beze zdi bude bydleno v Jerusalemě pro množství lidu a dobytka v něm.


text:
Hoj, hoj, utecte ze severní země, praví Hospodin, neboť ve čtyři větry nebeské rozptýlil jsem vás, praví Hospodin.


text:
Neboť toto praví Hospodin zástupů: Po slávě poslal mne k národům, kteří vás oloupili; neboť kdo se vás dotkne, dotkne se zřítelnice oka mého!


text:
Ano, aj, já mám napřaženou ruku svou proti nim, i budou kořistí těm, kteří jim poddáni byli, a poznáte, že Hospodin zástupů mne poslal.


text:
Jásej a vesel se, dcero Sionská, neboť aj, já přicházím a budu bydliti uprostřed tebe, praví Hospodin.


text:
A mnozí národové připojí se ke (mně), Hospodinu toho dne, a budou mi lidem; bydliti budu uprostřed tebe a zvíš, že Hospodin zástupů poslal mne k tobě.


text:
I ukázal mi Josua, velekněze, stojícího před andělem Hospodinovým; a satan stál po pravici jeho, aby se protivil jemu.


text:
(Anděl) Hospodinův řekl satanovi: „Potlač tě Hospodin, satane, ano, potlač tě Hospodin, který (si) vyvolil Jerusalem; zdaliž on není (jako) poleno vychvácené z ohně?"


text:
Tento tedy ujav slovo řekl těm, kteří stáli před ním: „Odejměte mu roucha nečistá!" A řekl mu: „Hle, odňal jsem s tebe nepravost ,tvou, a oblékl jsem tě v roucha na převlek."


text:
A řekl: „Vstavte čepici čistou na hlavu jeho!" Vstavili tedy čepici čistou na hlavu jeho a oblékli jej v roucha. Anděl Hospodinův stál tu.


text:
Toto praví Hospodin zástupů: „Budešli po cestách mých choditi a řádů mých šetřiti, také ty budeš spravovati dům můj, opravovati budeš mé síně a dám ti průvodce z těch, kteří tuto nyní stojí.


text:
Slyš, Josue, veleknězi, ty i druhové tvoji, kteří mají před tebou svá sedadla; jsouť to muži znamenající, že aj, já přivedu služebníka svého, Výhonek.


text:
Neboť aj, kámen, který jsem položil před Josuem – na jednom kameni sedm očí jest – aj, já otesám jak se sluší a patří, praví Hospodin zástupů, a odejmu nepravost země této jednoho dne.


text:
A řekl mi: „Co vidíš?" Odpověděl jsem: „Mám vidění – aj, svícen, celý ze zlata; na vrchu jeho je příslušná báň na olej; a sedm lamp k němu patřících na něm jest; také sedm trubic (z báně na olej jde) do lamp, které jsou na vrchu jeho.


text:
Anděl, který mluvil se mnou, mi odpověděl: „Což nevíš, co ty věci jsou?" I řekl jsem: „Ne, pane můj!"


text:
Tu se ujal slova a řekl mně: „Toto jest slovo Hospodinovo k Zorobabelovi: Ne mocí, ani silou, ale duchem mým, praví Hospodin zástupů!


text:
Co jsi ty, horo vysoká, před Zorobabelem? Rovinou budeš! On vytáhne poslední kámen za volání: Zdař Bůh, zdař Bůh!"


text:
„Ruce Zorobabelovy založily tento dům, a ruce jeho jej dokonají, i zvíte, že Hospodin zástupů poslal mě k vám.


text:
Neboť ti, kteří pohrdali dny malými, veseliti se budou, až uvidí vybraný kámen v ruce Zorobabelově. – Sedmero těchto (lamp) jsou oči Hospodinovy, jež krouží po celé zemi."


text:
Tu jsem chopil slovo a řekl jsem mu: „Co jsou tyto dvě olivy, po pravé straně svícnu a po levé straně jeho?"


text:
A opět jsem chopil slovo a tázal jsem se ho: „Co jsou ty dvě větve oliv, jež jsou vedle dvou zlatých nálevek, v nichž jsou trubice ze zlata?"


text:
I tázal se mne: „Co vidíš?" Odpověděl jsem: „Vidím letěti knižní závit, dvacet loket dlouhý a deset loket široký."


text:
Tu mi řekl: „Toť jest kletba, která vychází na povrch veškeré země; neboť každý zloděj, jak tam psáno jest, bude trestán, a každý křivopřísežník bude od nynějška taktéž trestán.


text:
Pošlu ji, praví Hospodin zástupů, i přijde do domu zloděje a do domu toho, jenž přisahá skrze jméno mé křivě, a usadí se v domě jeho, a stráví jej i s dřívím a kamením jeho."


text:
I tázal jsem se: „Co je to?" Odpověděl: „Je to džbán, co se ukazuje." A dodal: „Toť jest nepravost jejich v celé zemi."


text:
Když pak jsem zdvihl oči, viděl jsem: aj, dvě ženy se objevily; vítr byl v křídlech jejich; a měly křídla jako křídla čapí; i zdvihly džbán mezi zemi a nebe.


text:
On mi odpověděl: „(Jdou), aby mu vystavěn byl dům v zemi Sennaar, a tam aby pevně postaven byl na svém ložisku."


text:
Opět jsem zdvihl oči a měl jsem vidění: Aj, čtyři vozy vyjížděly z prostředku dvou hor, a ty hory byly hory měděné.


text:
Anděl odpověděl a řekl mi: „To jsou čtyři větry nebeské, jež přicházejí, aby se postavily před Panovníka veškeré země.


text:
(Vůz), v němž jsou koně vraní, jede do země severní, (koně) bílí jdou po nich, a strakatí jdou do země jižní.


text:
Ti, velmi silní, vyjeli a snažili se vyraziti, aby zjezdili všecku zemi." I řekl (Hospodin): „Jděte a zjezděte zemi!" I zjezdili zemi.


text:
I povolal mne a mluvil ke mně řka: „Aj, ti, kteří vyjíždějí do země severní, upokojí ducha mého v zemi severní."


text:
„Vezmi od zajatců, od Holdaje, Tobiáše a Idajáše – kteří přišli z Babylonie v tento den do domu Josiáše, syna Sofoniášova, do něhož půjdeš a vstoupíš – 


text:
A mluviti budeš k němu takto: Toto praví Hospodin zástupů: Aj, muž, Výhonek jméno jeho, pod ním bude to vyháněti, a (on) vystaví chrám Hospodinu.


text:
On zbuduje chrám Hospodinu, velebně se ponese, a seděti, panovati bude na svém trůně; kněz bude na trůně svém, a rada pokoje bude mezi těmi dvěma.


text:
A bude koruna Helemovi, Tobiášovi, Idajášovi a Hemovi, synu Sofoniášovu, na památku v chrámě Hospodinově.


text:
A ti, kteří daleko jsou, přijdou a pracovati budou na stavbě chrámu Hospodinova. I zvíte, že Hospodin zástupů poslal mne k vám. Bude pak to, jestliže ochotně slyšeti budete hlas Hospodina, Boha svého.


text:
Léta čtvrtého Daria krále oslovil Hospodin Zachariáše; čtvrtého dne měsíce devátého, to jest kasleuu.


text:
aby se otázali kněží domu Hospodina zástupů a proroků takto: „Zdali mám pokání činiti pátého měsíce a (postem) se posvěcovati, jako jsem činil již po mnoho let?"


text:
„Mluv ke všemu lidu země i ke kněžím takto: Když jste se postívali a pokání činili pátého a sedmého (měsíce) po těchto sedmdesát let, zdali jste zachovávali ten půst mně?


text:
Zdali nejsou (toto) slova, která mluvil Hospodin skrze předešlé proroky, když ještě Jerusalem byl obýván, kdy byl v blahobytu on i města vůkol něho, když (ještě) na jihu i na nížinách bydleno bylo?"


text:
Učinili ze srdce svého takořka křemen, aby neslyšeli zákona a slov, která (jim) poslal Hospodin zástupů svým duchem skrze předešlé proroky, i rozhněval se velmi Hospodin zástupů.


text:
A rozptýlil jsem je po všech královstvích, kterých neznali, zpustla pak země po nich, že nebylo kdo by tudy šel tam nebo sem; obrátili zemi rozkošnou v poušť.


text:
Toto praví Hospodin zástupů: „Horlím pro Sion horlením velikým, s roztrpčením velikým horlím pro něj."


text:
Toto praví Hospodin zástupů: „Vrátil jsem se na Sion, a bydliti budu v Jerusalemě; Jerusalem bude slouti městem věrnosti a hora Hospodina zástupů horou svatou."


text:
Toto praví Hospodin zástupů: „Ještě seděti budou starci a stařeny na ulicích jerusalemských, a každý bude míti v ruce hůl pro stáří.


text:
Toto praví Hospodin zástupů: „Bude-li se to zdáti nesnadné ostatkům tohoto lidu v ony dny, zdali bude se to zdáti nesnadné mně?" praví Hospodin zástupů."


text:
Toto praví Hospodin zástupů: „Aj, já vysvobodím lid svůj ze země východní i ze země na západ slunce.


text:
Přivedu je, a budou bydliti v Jerusalemě; budou mi lidem a já jim budu Bohem v pravdě a spravedlnosti."


text:
Toto praví Hospodin zástupů: „Silné buďte ruce vaše, vy, kteří slyšíte těchto dnů řeči tyto z úst proroků, kdy založen je dům Hospodina zástupů, aby chrám vystavěn byl.


text:
Neboť před oněmi dny nebylo odměny pro lidi, nebylo odměny pro dobytek, vcházejícímu ani vycházejícímu nebylo pokoje pro soužení, a pustil jsem všecky lidi druha proti druhu.


text:
Nyní však nebudu nakládati já s ostatky lidu tohoto jako za těch dnů předešlých, praví Hospodin zástupů.


text:
Ale símě (jeho) v pokoji bude; vinice dá plody své, země dá úrodu svou a nebesa dají rosu svou; učiním, že vlasti budou ostatky lidu tohoto všemi těmito věcmi.


text:
Jako jste byli kletbou mezi pohany, dome judský a dome israelský, tak vysvobodím vás a budete požehnáním. Nebojte se! Buďte silné ruce vaše!


text:
Neboť toto praví Hospodin zástupů: Jako jsem si usmyslil, že vás budu trápiti, když mě ke hněvu popudili otcové vaši – praví Hospodin – 


text:
a neměl jsem smilování: tak naopak usmyslil jsem si v tyto dny, že dobře činiti budu domu judskému a Jerusalemu. Nebojte se!


text:
Tyto jsou (však) příkazy, které budete zachovávati: Mluvte pravdu druh druhu, podle pravdy a spravedlnosti k pokoji suďte ve svých branách;


text:
nikdo ať nemyslí nic zlého proti druhu ve svém srdci; a přísahy křivé nemilujte! Neboť to všecko mám v nenávisti, praví Hospodin."


text:
Toto praví Hospodin zástupů: Půst čtvrtého a půst pátého a půst sedmého a půst desátého (měsíce) obrátí se domu judskému v radost, veselí a svátky slavné! Milujte jen pravdu a pokoj!


text:
a dokud nebudou choditi obyvatelé jednoho ke druhému řkouce: „Pojďme, usmiřme si Hospodina a hledejme Hospodina zástupů!" – „Půjdu také já!" – 


text:
I přijdou národové mnozí a kmenové silní, aby hledali Hospodina zástupů v Jerusalemě, a usmířili si Hospodina.


text:
Toto praví Hospodin zástupů: „(Bude to) za dnů, kdy se chytí deset mužů ze všech jazyků (a) národů, ano chytí se spodku roucha muže židovského řkouce: Půjdeme s vámi, nebo jsme slyšeli, že Bůh s vámi jest."


text:
Zatížení slova Hospodinova. V zemi Hadrach a Damašku bude sídlo jeho; neboť Hospodin patří na každého člověka i na všecky kmeny Israelovy;


text:
Uzří to Askalon a báti se bude, také Gaza, a bědovati bude velmi; i Akkaron, neboť zklamána bude naděje jeho; zmizí král z Gazy a v Askalonu nebude bydleno.


text:
A odejmu krev jeho z úst jeho a ohavnost, kterou mezi zuby má; zanechán bude také on Bohu našemu, bude jako rod Judovi patřící, a Akkaron bude druhým Jebusanem.


text:
A obklíčím dům svůj bojovníky svými, kteří chodí sem i tam; nebude po nich již šlapati násilník, neboť nyní mám pro ně oči otevřené.


text:
Plesej velmi, dcero Sionská, vesel se, dcero Jerusalemská! Aj, tvůj ,král ti přichází, spravedlivý a spasitel; chudý jest on a sedí na oslici, na oslátku, osličím mláděti.


text:
Zkazím vozy (válečné) v Efraimsku a koně v Jerusalemě; zlomeny budou bitevní luky, prohlásí pokoj národům, a panování jeho bude od moře až k moři, od řek až do končin země.


text:
Neboť napjal jsem si Judu jako luk, naplnil jsem (jej) Efraimem, a vzbudím syny tvé, Sione, – proti synům tvým, země Řecká, – a učiním z tebe meč junákův.


text:
Hospodin Bůh nad nimi viděn bude, vyletí jako blesk jeho střela, Pán Bůh zatroubí na polnici, a půjde ve vichru poledním.


text:
Hospodin zástupů chrániti jich bude. Kameny z praku je porazí a sežerou, pijíce opijí se jako vínem, naplněni budou jako číše, jako rohy oltářové.


text:
A vysvobodí je Hospodin Bůh jejich v den ten jako stádo lidu svého; neboť kameny svaté budou se zdvíhati na zemi jeho.


text:
Žádejte od Hospodina deště za doby jarní! Hospodin činí sněhy, hojné deště dává jim a každému zeleň na poli.


text:
Neboť modly mluví neužitečně, věštci vidí lež, vykladači snů mluví nicotně, a marně těší. Proto bloudí jako stádo, trpí, protože nemají pastýře.


text:
Na pastýře roznítil se hněv můj, a kozly potrestám. Ano, navštívil Hospodin zástupů své stádo, dům Judův, a učinil z nich takořka slavného koně svého v boji.


text:
Společně šlapati budou junáky jako bláto ulic v boji; bojovati budou, neboť Hospodin bude s nimi; a zahanbeni budou jezdci.


text:
Dám sílu Judovu domu a dům Josefův vysvobodím; přivedu je zpět, neboť mám soustrast s nimi, i budou jako byli než jsem je zavrhl, neboť já jsem Hospodin, Bůh jejich, který je vyslýchá.


text:
Efraimští budou jako junáci, veseliti se bude srdce jejich jako z vína; synové jejich uzří to, i budou se veseliti, plesati bude srdce jejich v Hospodinu.


text:
Přivedu je zase z Egyptské země, z Assyrie shromáždím je; do země Galaadu a Libanu přivedu je, a nebude možno najít jim místa.


text:
Přejdou úžinu mořskou, bíti budou mořské vlny, zahanbeny budou všecky tůně vodstva, snížena bude pýcha Assyřanů a žezlo Egypta se vzdálí.


text:
Kvil, jedle, neboť padl cedr, neboť velikáni jsou zpustošeni. Kvilte, duby basanské, jeť posekán les neprostupný!


text:
jehož kupci je zabíjejí bez milosrdenství, a jehož prodavači říkají: „Požehnán buď Hospodin! Zbohatli jsme!" Aniž mají pastýři jejich slitování s nimi.


text:
Neboť já nebudu již slitování míti s obyvateli země, praví Hospodin! Aj, já vydám lidi, každého do rukou druha jeho, do rukou krále jeho; ti zkazí zemi, a nevytrhnu (ji) z rukou jejich!"


text:
Proto tedy pásl jsem stádo na zabití, ó chudí stáda! A vzal jsem si dvě hole, jednu nazval jsem „Záliba" a druhou nazval jsem „Svazek". Pásl jsem tedy stádo.


text:
A podťal jsem tři pastýře v jednom měsíci. Duše má pojala odpor k nim; však také duši jejich zmrzel jsem se já.


text:
Řekl jsem: „Nebudu vás (dále) pásti! Co chce umřít, ať umře; co chce zmizeti, ať zmizí; a ostatní ať se navzájem sežerou!"


text:
I vzal jsem hůl svou, jež slula „Záliba", a zlomil jsem ji, abych zrušil smlouvu svou, kterou jsem byl učinil se všemi národy;


text:
Tu jsem jim řekl: „Uznáváte-li to za dobré, dejte mi mzdu mou; ne-li, nechte toho!" I odvážili mně za mzdu třicet stříbrných.


text:
Tu mi Hospodin řekl: „Vrz to hrnčířovi, krásnou mzdu, kterou jsem ceněn od nich!" Vzal jsem tedy třicet stříbrných a vrhl jsem je do domu Hospodinova hrnčířovi.


text:
A přelomil jsem druhou svou hůl, která slula „Svazek", abych rozvázal bratrství mezi Judou a Israelem.


text:
Neboť aj, já vzbudím pastýře v zemi, který opuštěných nenavštíví, rozptýleného nebude hledati, raněného nevyléčí, a toho, co jest silné, nevykrmí, ale maso tučných jísti bude a paznehty jejich roztrhá.


text:
(Běda) pastýři ničemnému, opouštějícímu stádo! Meč na rámě jeho a na pravé oko jeho! Rámě jeho úplně uschne a pravé oko jeho dokonale oslepne!"


text:
Zatížení Israele slovem Hospodinovým. Slovo Hospodina, který roztahuje nebesa, zakládá zemi a tvoří duši člověka v něm:


text:
Aj, já učiním z Jerusalema číši opojení všem národům vůkol; ano i Judovi bude (jí) při obležení Jerusalema.


text:
V den ten udělám z Jerusalema kámen na zdvíhání všem národům; všichni, kdož jej zdvíhati budou, hluboko se rozdrásají. Všechna království světa se seberou proti němu.


text:
V den ten, praví Hospodin, raním všecky koně, že se splaší, a jezdce na nich, že se zblázní; ale pro dům Judův budu míti oči otevřené, kdežto všecky koně národů udeřím slepotou.


text:
I řeknou si vůdcové judští ve svém duchu: Posilniž mi obyvatele Jerusalema Hospodin zástupů, Bůh jejich!


text:
V den ten učiním z vůdců judských jako ohnivou pec v hranici dříví a jako hořící pochodeň v seně; sežerou napravo i nalevo všecky národy vůkol, a bude opět bydleno v Jerusalemě na jeho místě, v Jerusalemě.


text:
A zachová Hospodin stany judské jako na počátku, aby se nemohl chlubiti pyšně dům Davidův, a obyvatelstvo jerusalemské aby se nemohlo vypínati proti Judovi.


text:
V den ten chrániti bude Hospodin obyvatelů jerusalemských; klopýtající mezi nimi bude v den ten jako David, a dům Davidův bude jako Bůh, jak anděl Hospodinův před nimi (kráčející).


text:
A vyleji na dům Davidův a na obyvatelstvo jerusalemské ducha milosti a modliteb, i patřiti budou na mne, kterého zbodali a kvíliti budou nad ním jako se kvílívá nad jedináčkem a žalostit budou nad ním jako se žalostivá nad úmrtím prvorozence.


text:
Kvíliti bude země, každý rod zvláště: rody domu Davidova zvlášť a ženy jejich zvláště; rody domu Natanova zvlášť a ženy jejich zvláště;


text:
V den ten – praví Hospodin zástupů – vyhladím jméno model ze země a nebude již vzpomínáno jich; také [falešné] proroky a ducha nečistého vzdálím ze země.


text:
Bude-li kdo ještě prorokovati, řekne mu otec jeho a matka, kteří ho zplodili: „Nebudeš živ! Neboť jsi mluvil lež ve jménu Hospodina!" I probodne ho otec jeho a matka jeho, vlastní rodičové, když bude prorokovati.


text:
V den ten budou se hanbiti proroci, každý z vidění svého, že prorokoval; aniž se budou přikrývati pláštěm ze srsti, aby lhali,


text:
A bude-li tázán: „Co jsou rány tyto mezi rukama tvýma?" odpoví: „Těmi byl jsem zbit v domě těch, kteří mě milovali!"


text:
Ó meči, povstaň na pastýře mého, a na muže, jenž jest mým společníkem; – praví Hospodin zástupů – bij pastýře a rozprchnou se ovce; a obrátím ruku svou k maličkým.


text:
A v celé zemi – praví Hospodin – dvě třetiny budou v ní rozptýleny a zhynou, ale jedna třetina v ní zbude.


text:
Tu třetí část provedu ohněm, a páliti je budu jako bývá páleno stříbro, a vyzkouším je jako bývá zkoušeno zlato. On vzývati bude mé jméno a já uslyším ho. Řeknu: „Lid můj jsi ty," a on řekne: „Hospodin jest Bůh můj."


text:
Shromáždím všecky národy k Jerusalemu do boje, dobudou města, vydrancují domy, przniti budou ženy, a polovice města půjde do zajetí; ale zbytek lidu nebude vyhlazen z města.


text:
Nohy jeho stanou v den ten na hoře Olivové, která jest proti Jerusalemu, na východ; a rozpoltěna bude hora Olivová uprostřed na východ a na západ rozsedlinou velmi velikou, že se oddělí polovice hory na sever a polovice na jih.


text:
I budete utíkati do údolí hor mých, neboť sousediti bude rozsedlina hor (těch) s vaším místem; budete utíkati jako jste utíkali před zemětřesením za dnů Oziáše, krále judského. (Tehdy) přijde Hospodin, Bůh můj, a všichni svatí s ním.


text:
V den ten vycházeti budou vody živé z Jerusalema: polovice jich do moře východního a polovice jich do moře západního: v létě v zimě budou.


text:
Celá země od Pahorku až k Remmonu na jihu proměněna bude v nížinu; Jerusalem však povýšen a obýván bude na místě svém od brány Benjaminovy až k místu brány první a až k bráně Rožní; a od věže Hananeel až k lisům královským.


text:
A rána, kterou stihne Hospodin všecky národy, kteří bojovali proti Jerusalemu, bude tato: chřadnouti bude tělo každého, ačkoli státi bude na nohách svých, oči jeho zchřadnou mu v důlcích a jazyk jejich zchřadne jim v ústech.


text:
V den ten bude veliký zmatek od Hospodina mezi nimi, i uchopí druh ruku druha svého, a vztáhne ruku svou druh proti druhu.


text:
Ale i Juda bojovati bude proti Jerusalemu. A shromážděna budou bohatství všech národů vůkol, zlato, stříbro i roucha v množství velikém.


text:
Taková rána stihne také koně, mezka, velblouda, osla i všecek dobytek, jenž bude v onom táboře; taková jako rána ona.


text:
A všichni, kdož zbudou ze všech národů, kteří přitáhli na Jerusalem, stoupati budou rok co rok, aby se klaněli Králi, Hospodinu zástupů, a slaviti slavnost stánků.


text:
A na toho, kdo by nepřišel z národů země do Jerusalema, aby se klaněl Králi, Hospodinu zástupů, nebude padati déšť.


text:
Nebude-li stoupati a nepřijde-li i národ egyptský, také na ně padne rána, jíž bíti bude Hospodin všecky národy, kteří nepůjdou slaviti svátku stanového.


text:
To bude trest Egypta, a to bude trest všech národů, kteří nebudou stoupati, aby slavili slavnost stánků.


text:
V den ten bude na uzdě koně (napsáno): „Svaté Hospodinu" a budou kotly v domě Hospodinově jako číše před oltářem.


text:
Každý kotel v Jerusalemě a v Judsku bude zasvěcený Hospodinu zástupů. I přijdou všichni obětníci a vezmou si z nich a vařiti budou v nich; a nebude již kupce v domě Hospodina zástupů v den ten.


text:
Miloval jsem vás, praví Hospodin, a říkáte: „V čem jsi miloval nás?" Zdali nebyl Esau bratr Jakobův? – praví Hospodin. – Miloval jsem však Jakoba,


text:
kdežto Esaua měl jsem v nenávisti, i obrátil jsem hory jeho v pustinu, dědictví jeho v (sídlo) příšer pouště.


text:
Dí-li Edomsko: „Zničeni jsme, ale vystavíme zase zbořeniny," toto praví Hospodin zástupů: „Oni budou stavět, ale já bořit; a slouti budou „Území bezbožnosti" a „Lid, na nějž se Hospodin rozhněval na věky."


text:
Syn ctí otce svého a sluha pána svého; jsem-li tedy já (váš) otec, kde jest úcta má, a jsem-li já (váš) pán, kde jest bázeň má? praví Hospodin zástupů k vám, ó kněží, kteří pohrdáte jménem mým! Říkáte: „V čem jsme pohrdli tvým jménem?"


text:
Obětujete na oltáři mém chléb poskvrněný a říkáte: „Čím jsme jej poskvrnili?" Tím, že prohlašujete stůl Hospodinův za opovržlivý!


text:
Když podáváte slepé (dobytče) v obět, není to nic zlého? A když obětujete kulhavé a neduživé, není to nic zlého? Podej je svému místodržiteli, bude-li se jemu líbit, nebo prokáže-li ti svou přízeň, praví Hospodin zástupů.


text:
A nyní uprošujte Boha, aby se smiloval nad vámi, – rukama vašima staň se tak – přijme-li snad na milost vás, praví Hospodin zástupů.


text:
Ó, by někdo z vás zavřel dveře, ó, byste nezapalovali oltářní oheň nadarmo!" Nemám zalíbení ve vás, – praví Hospodin zástupů – a oběti nepřijmu z ruky vaší.


text:
Neboť od východu slunce až na západ veliké jest jméno mé mezi národy; na každém místě bude obětováno, a podávána bude jménu mému obět čistá; neboť veliké jest jméno mé mezi národy, praví Hospodin zástupů.


text:
Ale vy je poskvrňujete tím, že říkáte: „Stůl Hospodinův poskvrněn jest, a co naň kladeno bývá, opovržlivé jest [i s ohněm, který to sžírá]."


text:
Říkáte: „Aj, mnoho námahy," a prskáte na to, praví Hospodin zástupů, a přinášíte z loupeží kulhavé a neduživé, přinášíte (je v) obět; zdali přijmu to z ruky vaší? praví Hospodin.


text:
Zlořečený (bud) podvodník, který má v stádě svém samce, nebo který zaslíbí (něco), obětuje (však dobytče) neduživé Pánu; neboť král veliký jsem já, praví Hospodin zástupů, a jméno mé jest hrozné mezi národy.


text:
Nebudete-li chtíti poslouchati a snažiti se, byste vzdávali slávu jménu mému, praví Hospodin zástupů: pošlu na vás chudobu, zlořečiti budu požehnáním vašim, zlořečiti budu jim, že jste se nesnažili!


text:
I zvíte, že jsem poslal k vám příkaz tento, aby zachována byla má smlouva s Levim, praví Hospodin zástupů.


text:
Měl jsem s ním smlouvu života, pokoje – a dal jsem mu je – a bázně, i bál se mne a k mému jménu měl úctu.


text:
Nauku pravdy měl ve svých ústech, nepravost nebyla nalezena na rtech jeho; v pokoji a v přímosti chodil se mnou a mnohé odvrátil od nepravosti.


text:
Rty kněze totiž mají dbáti vědy, a z úst jeho má býti hledána nauka; – jeť on posel Hospodina zástupů. – 


text:
Vy však sešli jste s cesty a pohoršili jste mnohé v nauce, porušili jste smlouvu (mou) s Levim, praví Hospodin zástupů.


text:
Protož i já učinil jsem vás opovrženými a nízkými u všeho lidu, jako jste nezachovávali cest mých a nedbali jste nauky.


text:
Zdali není jeden otec všech nás? Zdali Bůh jeden nestvořil nás? Proč tedy zpronevěřujeme se druh druhu rušíce smlouvu s otci našimi?


text:
Juda se zpronevěřuje, ohavnost se děje v Israeli a v Jerusalemě, neboť poskvrňuje Juda svatou věc Hospodinovu, kterou miluje, v manželství vchází s dcerou boha cizího.


text:
Zahladí Hospodin každého, kdo tak činí, mistra i žáka ve stanech Jakobových, i toho, kdo podává obět Hospodinu zástupů.


text:
A za druhé činíte toto: Přikrýváte slzami oltář Hospodinův, pláčem a řvaním, že již nedbám oběti a že nepřijímám nic příjemného z ruky vaší.


text:
A říkáte: „Pro kterou příčinu?" Proto, že Hospodin stal se soudcem mezi tebou a ženou mládí tvého, kterou jsi ty pohrdl, ač byla tvou družkou a manželkou tvé smlouvy.


text:
Zdali nestvořil (ji) jeden, a zda není ostatek jeho dechu? A co (ten) jeden hledá nežli potomky Boží? Protož pečujte o svůj život a ženou mládí svého nepohrdejte!


text:
Neboť nenávidím zapuzování – praví Hospodin, Bůh Israelův – nepravostí přikrývá roucho své (takový), praví Hospodin, Bůh zástupů; (protož) pečujte o svůj život a nepohrdejte!


text:
Obtěžujete Hospodina řečmi svými a říkáte: „V čem ho obtěžujeme?" V tom, že říkáte: „Každý, kdo činí zlé, dobrý jest v očích Hospodinových, a takoví se jemu líbí; nebo kde je přece Bůh, (spravedlivý) soudce?"


text:
Aj, já posílám posla svého, aby připravil cestu přede mnou. Náhle pak přijde do chrámu svého panovník, po kterém vy toužíte, a posel smlouvy, jejž vy chcete; aj, přichází, praví Hospodin zástupů,


text:
kdo však snese den příchodu jeho, a kdož obstojí, až se objeví? Jeť on jako tavící oheň, a jako lužidlo, kterým se bílí.


text:
Zasedna bude tavit a čistit stříbro; vyčistí syny Leviovy, protříbí je jako zlato a stříbro, by Pánu obětovali v spravedlnosti;


text:
A přistoupím k vám, abych vás soudil, budu žalobcem rychlým kouzelníkům, cizoložníkům, křivopřísežníkům a těm, kteří násilně zadržují mzdu dělníkovi, (utiskují) vdovy a sirotky a potlačují cizince, aniž se mne bojí, praví Hospodin zástupů.


text:
[Neboť] ode dnů otců vašich jste odpadali od zákonů mých, a nedbali jich. Navraťte se ke mně a navrátím se k vám, praví Hospodin zástupů. A říkáte: „V čem se máme navrátit?"


text:
Smí člověk olupovali Boha, že vy otupujete mne? Říkáte: „V čem tě olupujeme?" V desátcích a prvotinách.


text:
Noste všecky desátky do skladiště, ať je co jísti v domě mém; a zkuste mě v tom, praví Hospodin, nezotvírám-li vám otvory nebeské a nevyleji-li vám požehnání až na míru!


text:
Obořím-li se pro vás na žrouta, i neporuší úrody země vaší; aniž bude neplodná vinice na pozemcích (vašich), praví Hospodin zástupů.


text:
Říkáte: „Marno je sloužiti Bohu; jaký užitek z toho máme, že dbáme příkazů jeho a že chodíme smutni před Hospodinem zástupů?


text:
Protož nyní blahoslavíme zpupné, neboť dobře se mají bezbožníci; pokoušejí Boha a docházejí vysvobození."


text:
(Tak) mluvili tehdy vespolek bohabojní. Hospodin to pozoroval a slyšel; a psána byla před ním pamětná kniha pro ty, kteří se bojí Hospodina a myslí na jeho jméno.


text:
I budou mně, praví Hospodin zástupů, v den, kdy zakročím, majetkem; a šetřiti jich budu jako šetří člověk syna svého, který mu slouží.


text:
I změníte svůj úsudek, až uvidíte rozdíl mezi spravedlivcem a bezbožníkem, mezi tím, kdo slouží Bohu a tím, kdo neslouží.


text:
Neboť aj, den přijde hořící jako pec, i budou všichni pyšní, všichni, kdož páchají bezbožnost, stéblem, i zapálí je ten přicházející den, praví Hospodin zástupů, a ten nenechá jim kořínku ni lístku.


text:
Ale vám, bojícím se jména mého, vzejde slunce spravedlnosti, a zdraví bude míti ve svých křídlech, i vyjdete a poskakovati budete jako telata z chléva.


text:
A deptati budete bezbožné, ježto budou popelem pod patou nohou vašich v den, kdy já zakročím, praví Hospodin zástupů.


text:
Pamatujte na zákon Mojžíše, služebníka mého, který jsem jemu dal na Horebu pro všecky Israelity, příkazy i ustanovení.


text:
i obrátí srdce otců k synům a srdce synů k otcům jejich, abych snad nepřišel a neudeřil zemi kletbou.


text:
Tobjáš z kmene a města Neftali, [to (město) jest v horní Galilei nad Naassonem za cestou, která vede na západ a nalevo má město Sefet] – 


text:
takže všecko, co mohl sehnati, každodenně rozdával bratřím ze svého kmene, kteří byli spolu s ním v zajetí.


text:
Když totiž všichni chodili ke zlatým telatům, která byl dal učiniti Jeroboam, král israelský, on sám vyhýbal se společnosti všech těch


text:
a chodíval do Jerusalema, ke chrámu Hospodinovu a tam klaněl se Hospodinu Bohu Israelovu; věrně odváděl též všecky své prvotiny a desátky,


text:
Když dospěl v muže, vzal si za manželku Annu ze svého kmene a zplodil s ní syna, jemuž dal své jméno;


text:
Když tak přišel do Rages, města medského, maje u sebe z toho, čím byl poctěn od krále, deset hřiven stříbra, a


text:
když viděl mezi četnými svými rodáky Gabela, který byl z jeho kmene, že strádá, dal mu pod zápisem dotčenou váhu stříbra.


text:
Za dlouho potom, když král Salmanassar zemřel a na místě něho kraloval jeho syn Sennacherib, který měl syny Israelovy v nenávisti,


text:
Tobjáš chodil každodenně po všech svých příbuzných, těšil je, a uděloval každému, pokud mohl, ze svého majetku;


text:
Také když se král Sennacherib navrátil z Judska utíkaje před ranou, kterou stihl jeho okolí Bůh proto, že se rouhal, a když hněvaje se pobíjel mnohé ze synů Israelových, pochovával Tobjáš jejich těla.


text:
Tobjáš však se synem a s manželkou dal se na útěk a všeho jsa zbaven mohl se skrývati, neboť mnozí ho milovali.


text:
I odešel a když se vrátil, oznamoval mu, že jeden ze synů Israelových leží na ulici zabitý. Tobjáš vyskočil hned od stolu, nechal hodů a hladový šel k tělu;


text:
rozpomínaje se na výrok, který pronesl Hospodin prorokem Amosem: „Vaše sváteční dni se obrátí v nářek a pláč."


text:
Všichni jeho příbuzní kárali ho říkajíce: „Již bylo přikázáno, bys byl pro to zabit; a ledva žes smrti ušel, již zase mrtvé pochováváš?"


text:
Ale Tobjáš více se boje Boha než krále, bral kradmo těla zabitých, ukrýval je ve svém domě a v polou noci je pohřbíval.


text:
Neboť poněvadž od své maličkosti vždycky se Boha bál a přikázání jeho ostříhal, neroztrpčil se proti Bohu, že ho rána slepoty stihla,


text:
Jako pak blahoslavenému Jobovi posmívali se knížata, tak příbuzní a známí Tobjášovi tropili si posměch z jeho života říkajíce:


text:
Anna, jeho manželka, chodila každodenně tkáti plátno a nosila domů výživu, kterou mohla prací svých rukou vydělati.


text:
Její muž uslyšev jeho hlas, když bečel, pravil: „Hleďte, ať není snad kradený! (Je-li), vraťte ho jeho pánům, neboť není nám dovoleno nic kradeného jísti, ba ani dotýkati se."


text:
Manželka mu na to ve hněvu řekla: „Jest na bíle dni, že naděje tvá se rozplynula a ukázal se účinek tvých almužen."


text:
„Spravedlivý jsi, ó Hospodine, všecky tvoje soudy jsou spravedlivé, všecky tvoje cesty jsou milosrdenství, pravdivost jsou, jakož i spravedlivost.


text:
Pane, rozpomeň se nyní na mne, nerač trestati mne za mé hříchy; ani vzpomínati na proviny moje nebo rodičů mých.


text:
Že jsme nebyli poslušní příkazů tvých, vydáni jsme na pospas, v zajetí, na smrt, na potupu, pohanu národům všem, mezi které jsi nás rozptýlil.


text:
Pane, teď nastaly veliké tvé soudy, že jsme nečinili příkazů tvých, že jsme před tebou poctivě nechodili.


text:
Teď tedy, Pane, čiň se mnou podle své vůle, rozkaž, ať v pokoji můj život vzat jest, jeť mi lépe umřít než být živu."


text:
Týž den bylo také Sáře, dceři Raguelově v medském městě Rages slyšeti potupu od jedné služebné svého otce;


text:
Když totiž služebnou pro její chybu kárala, odpověděla jí: „Ať již nevidíme na zemi syna nebo dcery z tebe (zrozené), vrahyně svých mužů!


text:
Chceš i mne zabíti, jako jsi již zabila sedm mužů?“ K této řeči odešla do horního pokojíka svého domu; tři dny a tři noci nejedla ani nepila,


text:
Požehnáno buď jméno tvé, Bože našich otců, který pohněvav se, milosrdenství prokazuješ, a v čas soužení odpouštíš těm, kteří tě vzývají.


text:
Buďto já jsem nebyla jich hodna, nebo oni mne hodni nebyli, že jsi mne snad jinému muži zachovat chtěl,


text:
To však za jisté má každý, kdo ctí tebe, že jeho život, bude-li zkoušen, koruny dojde, bude-li v soužení, že bude vysvobozen, bude-li trestán, že může dojíti soustrasti tvé.


text:
Vždyť ty nekocháš se v našem umírání, ale po bouři činíš, že je ticho (zase), po pláči a kvílení vléváš radost.


text:
i poslán jest anděl Hospodinův svatý Rafael, aby vyléčil oba, jichžto modlitby současně byly před tváří Hospodinovou předneseny.


text:
Protože tedy Tobjáš měl za to, že jeho modlitba, by směl zemříti, bude vyslyšena, povolal k sobě Tobjáše, syna svého


text:
Po všecky dny svého života měj na paměti Boha a varuj se, bys nikdy nesvolil ke hříchu a nezanedbal přikázání Hospodina, našeho Boha.


text:
Ze svého majetku dávej almužnu a neodvracuj své tváře od žádného chuďasa, neboť pak neodvrátí se též od tebe tvář Hospodinova.


text:
Vystříhej se pilně, synu můj, všelikého smilstva a kromě své manželky nikdy nedopusť, bys okusil hříchu.


text:
Každému, kdo ti bude něco pracovati, vyplať ihned mzdu, ať mzda dělníkova se u tebe nikterak nezadržuje.


text:
Dobrořeč Bohu každou chvíli a pros ho, by řídil tvé cesty a všecky tvé záměry by došly u něho zdaru.


text:
Oznamuji ti také, synu, že jsem dal deset hřiven stříbra, když jsi byl ještě maličký, Gabelovi, v medském městě Rages, a jeho zápis mám u sebe;


text:
protož pokus se, dostati se k němu, bys od něho jmenovanou váhu stříbra si vzal a jemu vrátil jeho úpis.


text:
Neboj se, synu můj; žijeme sice chudě, dostane se nám však mnoho dobrého, budemeli se báti Boha, vystříháme-li se všelikého hříchu a budeme-li činiti dobře."


text:
Jali bych měl však těch peněz pohledávati, nevím. On nezná mne a já neznám jeho; jaké znamení mám mu dáti? Ale ani cesty, kudy se tam jde, nikterak neznám."


text:
Ale teď jdi a vyhledej si nějakého spolehlivého člověka, který by za přiměřenou mzdu šel s tebou, abys dostal peníze dokud jsem ještě živ."


text:
Když tedy Tobjáš vyšel, nalezl sličného mládence, an (tu) stojí opásaný a jakoby připravený vydati se na cestu.


text:
On mu odpověděl: „Znám; po všech cestách té (krajiny) často jsem chodil a býval jsem u našeho bratra Gabela, jenž bydlí v medském městě Rages, ležícím na horách Ekbatanských."


text:
Tu vešel Tobjáš k svému otci a vypravoval mu to všecko. Otec podiviv se tomu, prosil, by k němu (ten jinoch) přišel.


text:
Tobjáš mu tedy řekl: „Bude ti možno dovésti mého syna ke Gabelovi do medského města Rages? Až se vrátíš, dám ti příslušnou mzdu."


text:
„Tážeš se" – vece anděl Rafael – „na rod najatého, na samého námezdníka, který má jíti s tvým synem?


text:
„Ze vznešeného rodu jsi ty" – odvětil Tobjáš – „ale, prosím, nehněvej se, že jsem chtěl poznati tvůj rod."


text:
Když připravili všecky věci, které bylo třeba vzíti na cestu, rozžehnal se Tobjáš s otcem i s matkou a oba vydali se společně na cestu.


text:
Tobjáš ji těšil: „Neplač, syn náš zdráv tam dorazí, zdráv se k nám zase vrátí a tvé oči jej (opět) uzří.


text:
Věřímť že dobrý anděl Boží ho bude provázeti a dobře všecko spraví, co bude se s ním díti, takže s radostí se k nám vrátí."


text:
I řekl mu anděl: „Popadni ji za žábry a táhni ji k sobě." Když to učinil, vytáhl ji na sucho, i počala mrskat se mu před nohama.


text:
Tu mu řekl anděl: „Vykuchej tu rybu a uschovej si srdce, žluč a játra, jsoutě to věci k úspěšnému hojení velmi potřebné."


text:
Když to učinil, upekl její maso a vzali si (je) na cestu; ostatek nasolili, aby jim to stačilo, dokud nepřijdou do medského města Rages.


text:
Tu tázal se Tobjáš anděla: „Prosím, tě, bratře Azarjáši, pověz mi, k jakému léčení budou ty věci, které jsi mi rozkázal z ryby schovati?"


text:
Anděl odpověděl: „Vložíš-li částečku jejího srdce na uhlí, ten dým zapudí jakékoliv plémě zlých duchů jak od muže tak od ženy, že se k nim již nepřiblíží.


text:
Anděl odpověděl: „Je zde muž jménem Raguel, tvůj příbuzný soukmenovec; ten má dceru jménem Sáru a kromě ní nemá žádného jiného, ani syna ani dcery.


text:
Tobjáš namítal: „Slyším, že byla vdána za sedm mužů a (že všichni) zemřeli; ano i to jsem slyšel, že je zabil zlý duch.


text:
Proto bojím se, by snad i mně tak se nestalo; jsa jedináček svých rodičů, přivedl bych jejich stáří žalostí do hrobu."


text:
Nad těmi totiž, kteří vcházejí v manželství tak, že Boha od sebe a od své mysli odmítají a své chlípnosti hoví jako kůň a mezek, kteří nemají rozumu; nad takovými má zlý duch moc.


text:
Ale ty, když ji pojmeš, vejda k ní do ložnice, tři dny se jí zdrž a nečiň nic jiného, jen se s ní modli.


text:
A když třetí noc pomine, s bázní Boží pojmi pannu, veden jsa více touhou po synech než chlípností, abys v synech došel požehnání (slíbeného) potomstvu Abrahamovu."


text:
To poznamenav tázal se (jich): „Odkud jste, mládenci, bratři naši?" Oni odpověděli: „Z kmene Neftali jsme, z ninivských zajatců."


text:
Když pak o něm vypravoval mnoho dobrého, pravil anděl Raguelovi: „Tobjáš, na něhož se ptáš, jest otec tohoto."


text:
Když porozmlouvali, kázal Raguel zabíti berana a připraviti hody. Když však je zval, by sedli za stůl k jídlu,


text:
prohlásil Tobjáš: „Já tu dnes nebudu jísti ani píti, dokud nesplníš mou prosbu a neslíbíš mi dáti svou dceru Sáru."


text:
Raguel slyše ta slova ulekl se, neboť věděl, co se stalo oněm sedmi mužům, kteří k ní vešli a počal se obávati, aby snad i tomuto nestalo se taktéž. Když se kolísal a nedával žadateli žádné odpovědi,


text:
řekl mu anděl: „Neboj se dáti mu ji, neboť tomuto bojícímu se Boha přísluší tvá dcera; proto ji nemohl nikdo jiný dostati." – 


text:
a věřím, že proto přivedl vás ke mně, aby tato podle zákona Mojžíšova se vdala do své přízně; nyní tedy nepochybuj, že ti ji dám."


text:
A ujav pravou ruku své dcery dal ji do pravice Tobjášovy řka: „Bůh Abrahamův, Bůh Isákův a Bůh Jakobův, budiž s vámi, spojiž vás a splniž na vás své požehnání!"


text:
Tobjáš pak napomenul pannu: „Sáro, vstaň a modleme se k Bohu dnes, zítra, a pozítřku, neboť tyto tři noci dlužno nám spojovati se s Bohem; až bude po třetí noci, bude nám lze svůj sňatek dokonati.


text:
Tobjáš se modlil: „Hospodine, Bože našich otců, chvaltež tebe nebesa i země, moře, prameny, řeky i všichni tvoji tvorové, kteří v nich jsou.


text:
A nyní, Hospodine, ty víš, že neberu si svou sestru za manželku z chlipnosti, nýbrž jedině z lásky k potomstvu, by jím bylo velebeno tvé jméno na věky věkův."


text:
Sára pak se modlila: „Smiluj se nad námi, Hospodine, smiluj se nad námi a dej, bychom oba spolu ve zdraví zestárli!"


text:
I vrátila se a oznámila dobrou novinu. Dobrořečili tedy Hospodinu, totiž Raguel a jeho manželka Anna


text:
Neboť učinil jsi s námi podle svého milosrdenství a zapudil jsi od nás nepřítele, který nás pronásledoval.


text:
Smiloval ses nade dvěma jednorozenci. Dej, Hospodine, ať ještě dokonaleji dobrořečí a přinášejí ti obět chvály tvé za své zdraví, by poznali všichni národové, že ty jsi samojediný Bůh nad celou zemí."


text:
dal mu polovici ze všeho svého majetku a dal napsati zápis, že (druhá) polovice, která zbude po jejich smrti, dostane se ve vlastnictví Tobjášovi.


text:
Tu Tobjáš povolal k sobě anděla, kterého považoval za člověka a pravil mu: „Bratře Azarjáši, prosím tě, poslechni mé řeči.


text:
Přece však tě prosím, vezmi soumary a služebníky, jdi do medského města Rages ke Gabelovi, vrať mu jeho úpis, vezmi od něho peníze a popros ho, by přišel na mou svatbu.


text:
ty též vidíš, že mne Raguel zavázal přísahou a že (této) přísahy, kterou jsem mu zavázán, nemohu nedbáti."


text:
Rafael tedy vzav čtyři z Raguelových služebníků a dva velbloudy, šel do medského města Rages, vyhledal Gabela, vrátil mu jeho úpis a vzal od něho všecky peníze.


text:
Když vešel do domu Raguelova, nalezl Tobjáše za stolem. Tobjáš rychle vyskočil. Oba se políbili a Gabel se slzami v očích dobrořečil Bohu


text:
řka: „Požehnej tě Bůh Israelův, neboť jsi syn výtečného muže, spravedlivého, bohabojného, jenž dává almužny.


text:
kéž uvidíte syny své a syny svých synů až do třetího a do čtvrtého kolena; požehnáno budiž vaše potomstvo od Boha Israelova, jenž kraluje na věky věkův!"


text:
Když Tobjáš pro svatbu prodléval, měl otec jeho Tobjáš starost o něho a pravil: „Proč asi mešká můj syn a co ho tam zdržuje?


text:
i počal se velmi rmoutit a s ním i manželka jeho Anna; oba dali se do pláče, protože v ustanovený den nevrátil se k nim jejich syn.


text:
Matka jeho plakala usedavým pláčem a říkala: „Běda, běda mně, synu můj! Proč jsme tě pustili na cestu, světlo svých očí, oporu svého stáří, potěchu svého života, naději svého potomstva?


text:
Tobjáš jí však říkal: „Mlč a nermuť se, náš syn je zdráv; muž, s kterým jsme ho poslali, je zcela spolehlivý."


text:
Ona však nemohla se žádným způsobem upokojiti, ale každodenně vybíhala, rozhlédala se kolem a obcházela všecky cesty, kterými se domnívala, že by mohl přijíti, aby možno-li z daleka ho uzřela, až bude vraceti se.


text:
Raguel však zdržoval svého zetě řka: „Zůstaň zde a já pošlu k Tobjášovi, otci tvému, posla, že se máš dobře."


text:
„Já vím" – zdráhal se Tobjáš – „že otec můj a matka počítají nyní každý den a srdce jejich se trápí."


text:
Když pak Raguel mnohými řečmi Tobjáše prosil, ten však žádným způsobem nechtěl ho slyšet, odevzdal mu Sáru i polovici všeho majetku svého, totiž nevolníky, nevolnice, dobytek, velbloudy, krávy a mnoho peněz, a zdravého a veselého propustil ho,


text:
řka: „Svatý anděl Hospodinův buď na vaší cestě a dovediž vás ve zdraví, zastaňte u rodičů všecko ve zdraví a štěstí a kéž uvidí mé oči prve než umru, syny vaše!"


text:
napomínajíce ji, by ctila svého tchána a tchyni, milovala muže, spravovala čeládku, opatrovala dům a sama aby se chovala bez úhony.


text:
Proto libo-li ti, pojďme napřed a čeládka s tvou manželkou a s dobytkem ať jde volným krokem za námi."


text:
Když se mu zalíbil ten (návrh), aby šli (napřed), řekl Rafael Tobjášovi: „Vezmi s sebou rybí žluč, neboť bude jí třeba." Vzal tedy Tobjáš žluč a šli.


text:
Když pak s téhož místa vyhlédala, zdali již jde, uzřela je z daleka a hned poznala, že to jde její syn; i běžela a pověděla to svému muži řkouc: „Hle, tvůj syn přichází."


text:
Rafael pravil Tobjášovi: „Jakmile vejdeš do domu svého, hned pokloň se Hospodinu, svému Bohu, a poděkuj mu; pak přistup k otci svému a polib ho,


text:
a hned pomaž mu oči touto žlučí, kterou s sebou neseš; nebo věz, že brzy otevrou se oči tvého otce, i uzří nebeské světlo a bude se radovati, že tě vidí."


text:
Tu pes, který s nimi byl na cestě, je předběhl, přišel jakoby s poselstvím a ocasem vrtě dával najevo svou radost.


text:
Slepý otec povstav počal běžeti, že až klopýtal; i podal služebníkovi ruku a tak vyšel svému synu v ústrety.


text:
Tobjáš pravil: „Velebím tě, Hospodine, Bože Israelův, že jsi mne potrestal a že jsi mne uzdravil; hle, vidím Tobjáše, svého syna."


text:
Po sedmi dnech přišla také Sára, žena jeho syna, i všecka čeleď zdráva, i dobytek, velbloudi a mnoho manželčiných peněz, jakož i peníze, které byl si vzal od Gabela.


text:
Přišli též Achior a Nabat, Tobjášovi bratrovci, rozradostněni k Tobjášovi a blahopřáli mu ke všemu štěstí, které mu Bůh prokázal.


text:
Potom povolav si Tobjáš syna svého pravil mu: „Co můžeme dáti tomuto svatému muži, který šel s tebou?"


text:
Vedl mne a zase ve zdraví přivedl, on vybral peníze od Gabela, on mi zjednal manželku, on zapudil od ní zlého ducha, jejím rodičům způsobil velikou radost, mne samého vysvobodil, že mne ryba nepohltila, také tobě zjednal zrak, bys viděl nebeské světlo, zkrátka zahrnuti jsme skrze něho vším štěstím. Co mu budeme moci dáti, by se to srovnávalo s jeho zásluhou?


text:
Ale prosím tě, otče můj, požádej ho, zdali by snad bylo mu libo vzíti si ze všeho, co bylo přineseno polovici?"


text:
Povolavše ho pak, otec a syn, vzali jej stranou a počali prositi, by ráčil polovici všeho, co přinesli, přijmouti za vděk.


text:
Tu jim pravil tajně: „Dobrořečte Bohu nebeskému a přede vším, co žije jej chvalte, neboť učinil s vámi podle svého milosrdenství.


text:
neboť almužna vysvobozuje od smrti, stírá hříchy a působí, že docházíme milosrdenství a věčného života;


text:
Když jsi s pláčem modlíval se a pochovával mrtvé, když jsi nechával svého jídla, ukrýval ve dne mrtvé ve svém domě a v noci je pochovával, já jsem přednášel modlitby tvé Hospodinu.


text:
Nyní však poslal mne Hospodin, bych tě uzdravil a Sáru, manželku tvého syna vysvobodil od zlého ducha.


text:
Zdálo se, že jsem s vámi jedl a pil; ale já požívám neviditelného pokrmu a nápoje, který nemůže být od lidí viděn.


text:
(Nyní) je však čas, bych vrátil se k tomu, který mne poslal, vy pak dobrořečte Bohu a vypravujte všecky jeho podivuhodné skutky."


text:
Tobjáš starší otevřev ústa dobrořečil Hospodinu řka: Veliký jsi, Hospodine, na věky, po všecku věčnost (trvá) tvoje vláda.


text:
Neboť mrskáš ty a (zase) hojíš, do podsvětí svádíš a vyvádíš zpět, a tvé ruce nikdo uniknout nemůže.


text:
neboť (právě) proto rozptýlil vás mezi národy, kteří neznají ho, abyste mluvíce o jeho divech je učili, že není Bůh jiný všemocný kromě něho.


text:
Hleďte, co nám prokázati ráčil, oslavujte ho se strachem a s hrůzou, svými činy velebte věčného krále.


text:
Obraťte se tedy, kteří hřešíte, vykonávejte před Bohem spravedlnost; věřte, že vám prokáže milosrdenství.


text:
Oslavuj Pána dobrými svými činy, vzdávej chválu Bohu (věčných) věků, aby zase vystavěl svůj stánek v tobě, povolal zpět do tebe všecky zajatce, abys plesal po všecky věky věkův.


text:
Národové z daleka k tobě přijdou s dary budou se klanět v tobě Pánu, půdu tvou za svatou budou považovat,


text:
Zlořečeni budou, kdo tebou pohrdnou, zavrženi, kdož tě budou tupit; " požehnáni však tvoji stavitelé.


text:
Ty pak radost budeš mít ze svých synů, neboť všichni budou požehnáni, budou shromážděni u Hospodina.


text:
Duše moje, dobrořeč Hospodinu, vysvobodíť město své Jerusalem ze všech jeho soužení Hospodin Bůh náš.


text:
Všecky ulice jeho vydlážděny budou bělostným a čistým kamenem, a v jeho třídách bude zpěv: „Alleluja."


text:
Tobjáš dokončil svůj chvalozpěv. Od té doby, co nabyl Tobjáš zraku, byl (ještě) živ čtyřicet dvě léta, a viděl syny svých vnuků.


text:
„Zkáza Ninive se blíží; neboť nemine se s účinkem slovo Hospodinovo. A naši bratři, kteří jsou ze země Israelovy (odvedeni a) rozptýleni, navrátí se do ní;


text:
všecka jeho opuštěná země bude zase zalidněna; dům Boží, který byl v ní spálen, bude zase vystavěn a všichni, kteří se bojí Boha, vrátí se tam.


text:
přikažte také svým synům, by činili skutky spravedlivé, dávali almužnu, pamatovali na Boha a ustavičně upřímně a z celé své síly ho chválili.


text:
Nyní tedy, synové, slyšte mne! Nezůstávejte tu; ale jakmile pochováte svou matku vedle mne v jednom hrobě, hned vydejte se na cestu, byste se odtud dostali,


text:
Po smrti své matky tedy odešel Tobjáš z Ninive se svou manželkou, se syny a vnuky i vrátil se k svému tchánu a tchyni.


text:
Zastal je ve zdraví a ve stáří velikém. Pečoval o ně a sám zavřel jim oči. Všecko dědictví domu Raguelova dostal on sám. Viděl syny svých synů do pátého kolena.


text:
Všecka jeho přízeň a všecek jeho rod žil dále šťastně svatým životem, takže milí byli jak Bohu, tak lidem, to jest všem obyvatelům země.


text:
Arfaxad, král medský, podmaniv mnoho národů svému panství, vystavěl město velmi mocné, které nazýval (i) Ekbatany


text:
z kamene na čtyři hrany tesaného; udělal zdi jeho zvýši sedmdesáti loket a zšíři třicíti loket, věže pak jeho postavil sto loket vysoké;


text:
oba boky do čtverce stavěných věží táhly se na dvacet stop, a brány města postavil věžím přiměřeně vysoké.


text:
Avšak roku dvanáctého vlády své Nabuchodonosor, král assyrský, který kraloval v Ninive, městě velikém, svedl bitvu s Arfaxadem a přemohl ho na veliké rovině, která sluje Ragau,


text:
Tehdy zvelebeno bylo království Nabuchodonosorovo. I pozdvihlo se srdce jeho, že poslal ke všem, kteří bydlili v Cilicii, v Damašku, a na Libanu,


text:
ke všem, kteří byli v Samařsku a za řekou Jordánem až k Jerusalemu, do veškeré země Jesse, až i ke hranicím Etiopie.


text:
Tu rozhněval se Nabuchodonosor král na všecku zemi tu a zapřísáhl se při trůnu a království svém, že se pomstí nade všemi těmi krajinami.


text:
Léta třináctého Nabuchodonosora krále, dvacátého druhého dne měsíce prvého, bylo ustanoveno v domě Nabuchodonosora, krále assyrského, že se pomstí.


text:
Tehdy Holofernes svolal vévody a velitele moci assyrské a sčetl muže k boji, jak mu přikázal král, sto dvacet tisíc pěších vojínů a jízdných střelců dvanácte tisíc.


text:
Prve nežli se vydal na výpravu, kázal přivésti nesčíslné množství velbloudů s hojnými zásobami pro vojsko, jakož i stáda hovězího dobytka i ovec, jichžto nebylo počtu.


text:
Když překročil hranice Assyrie, přitáhl k velikým horám Ange, které jsou na levé straně Cilicie, i vstoupil do všech hradů jejich a dobyl všech pevností.


text:
Vyvrátil také město velmi slavné Meloti. a zloupil všecky syny Tarsisovy i syny Ismaelovy, kteří byli proti poušti a na jih země Kellonské.


text:
Pak přepravil se přes Eufrat a přitáhl do Mesopotamie, vyvrátil všecka vysoká města, která byla tam, od potoka Mambre až jak se přichází k moři;


text:
odvedl všecky syny Madianovy, zloupil Všecko bohatství jejich, a všecky, kteří se mu bránili, pobil mečem.


text:
Potom sestoupil na roviny damašské v době žní, zapálil všecko obilí, všecky pak stromy a vinice kázal posekati.


text:
I poslali posly své ze všech měst a krajin, [to jest králové a knížata Syrie, Mesopotamie, Syrie-Sobalu, Libye a Cilicie]; ti přišedše k Holofernovi řekli:


text:
„Přestaň hněv tvůj na nás! Lépeť jest, abychom živi jsouce poddáni byli Nabuchodonosorovi, králi velikému a podrobili se tobě, nežli zemrouce se záhubou svou i škody poroby své zakusili.


text:
Všecka města naše, jakýkoli statek, všecky hory, pahorky i roviny, stáda hovězího dobytka, ovec, koz, koní a velbloudů, všecek majetek náš, i rodiny máš před sebou;


text:
Tak veliký strach padl na ty krajiny, že ze všech měst obyvatelé nejpřednější a nejváženější spolu s lidem vycházeli mu vstříc,


text:
Bylť mu přikázal Nabuchodonosor král, aby všecky bohy země vyhladil, aby totiž on sám byl nazýván bohem od těch národů, kteří sílou Holofernovou budou moci býti podmaněni.


text:
zdobýval měst jejich pobyv tu třicet dní; v té době rozkázal, aby se soustředilo všecko vojsko moci jeho.


text:
Strach a hrůza padla na mysl jejich, aby též neučinil Jerusalemu a chrámu Hospodinovu, jak učinil jiným městům a chrámům jejich.


text:
Kněz Eliachim psal totiž všem, kteří sídlili proti Esdrelonu, jenž je proti veliké rovině u Dotainu, a ke všem, kterými byl možný průchod,


text:
aby osadili stráně hor, kterými bylo lze táhnouti k Jerusalemu, a stráž aby drželi tam, kde by mohl býti průsmyk mezi horami.


text:
Volal také veškeren lid k Hospodinu s velikou snažností, a ponížili se posty a modlitbami, oni i ženy jejich.


text:
Kněží oblékli se v žínice, kázali dětem, aby padly na tvář naproti chrámu Hospodinovu; též oltář Hospodinův přistřeli žínicí,


text:
a volali k Hospodinu, Bohu Israelovu jednomyslně, aby nebyly dány děti jejich za kořist, manželky jejich na rozdělenou, města jejich ve zkázu, svatyně jejich aby nebyla znesvěcena, a v pohanu aby nebyli dáni národům.


text:
takto: „Vězte, že vyslyší Hospodin modlitby vaše, budete-li vytrvale dále se postit a modlit před obličejem Páně.


text:
Pomněte na Mojžíše, služebníka Páně! Ten Amaleka, spoléhajícího se na svou sílu, svou moc, své vojsko, štíty své, vozy své, jezdce své, porazil ne mečem bojuje, ale prosbami svatými, modlitbou!


text:
že i ti, kteří obětovali celopaly Hospodinu, přinášeli oběti Hospodinu oblečeni jsouce v žínice a popel majíce na hlavách.


text:
Když bylo Holofernovi, vůdci vojska assyrského oznámeno, že se chystají synové Israelovi na odpor, a že cesty horské zavřeli,


text:
rozpálil se náramnou zuřivostí [ve veliké prchlivosti], povolal všecka knížata moabská a vůdce ammonské,


text:
a pravil jim: „Povězte mi, kdo je tento národ, který sedí na horách? Která, jaká a jak veliká jsou města jejich? Která je moc jejich a jaké je množství jejich?! Kdo je velitelem vojska jejich?


text:
A proč tito proti všem, kteří bydlí na Východě, pohrdli námi, že nevyšli nám vstříc, aby nás přijali s pokojem?"


text:
Tu Achior, vůdce všech synů Ammonových, odpověděl: „Ráčíš-li slyšeti, pane můj, povím pravdu před tebou o národu tomto, který sídlí na horách, a nevyjde slovo lživé z úst mých.


text:
Usadil se nejprve v Mesopotamii, ježto nechtěli choditi za bohy svých otců, kteří byli v zemi Chaldských.


text:
jediného Boha nebes ctili, kterýž i přikázal jim, aby vyšli odtud a usadili se v Kanaanu. Když byl hlad po veškeré zemi, sestoupili do Egypta, a tam ve čtyřech stech letech tak se rozmnožili, že zástupy jejich nemohly sečteny býti.


text:
Když je utiskoval král egyptský, a když byl si je porobil, aby mu stavěli města z hlíny a z cihel, volali k Pánu svému, a ten bil všecek Egypt ranami rozličnými.


text:
oni utíkali, Bůh nebes otevřel moře, takže s obou stran vody jako zeď pevně stály, a oni suchou nohou po dnu moře jdouce přešli.


text:
Na kterémžto místě, když nesčíslné vojsko Egypťanů je honilo, tak je voda přikryla, že nezůstal ani jeden, který by potomkům vypravoval, co se stalo.


text:
Vyšedše pak z moře Červeného, vešli do pustin pohoří Sina, ve kterých nikdy člověk nemohl sídliti aniž v nich syn člověkův kdy odpočíval.


text:
Kolikrátkoli však kromě toho Boha svého jiného ctili, dáni byli za kořist, meči na pospas, a v pohanu.


text:
Dokonce i porazili krále kanaanského, jebusského, feresejského, hetského, hevejského, amorrhejského, a všecky mocné v Hesebonu, země pak a města jejich sami zabrali;


text:
protož i před lety, když sešli s cesty, kterou jim dal Bůh, aby chodili po ní, byli vyhlazeni válkami od mnohých národů, a velmi mnozí z nich byli zajati a zavedeni do země cizí.


text:
Ondy však navrátivše se k Hospodinu, Bohu svému, z rozptýlených míst, po kterých byli rozházeni, byli (zase) sjednoceni, i přitáhli na všecky tyto hory a zase mají Jerusalem, kdež je svatyně jejich.


text:
Nyní tedy, pane můj, vyptej se! Lpí-li která nepravost na nich před obličejem Boha jejich, vytáhněme proti nim; neboť jistě vydá je Bůh jejich tobě, i budou podmaněni pode jho moci tvé.


text:
Nelpí-li však urážka na lidu tom před Bohem jeho, nebudeme moci odolati jim, ježto Bůh jejich bude brániti jich, a budeme na potupu veškeré zemi."


text:
Když domluvil Achior tu řeč, rozhněvali se všichni velmoži Holofernovi, a chtěli ho zabíti druh druhu říkaje:


text:
„Kdo je tento, který praví, že by synové Israelovi mohli odolati králi Nabuchodonosorovi a vojskům jeho, lidé beze zbraně, bez síly a zkušeností v umění válečném?


text:
Aby tedy poznal Achior, že nás klame, vystupme na hory; a když zjímáni budou velmoži jejich, budiž pak s nimi mečem proboden,


text:
„Ježto jsi nám prorokoval řka, že národ israelský obráněn bude od Boha svého, abych ti ukázal, že není boha kromě Nabuchodonosora,


text:
až je všecky porazíme, jako člověka jednoho, tehdy také ty s nimi mečem Assyrských zabit budeš, a veškeren Israel s tebou jistojistě zahyne;


text:
přesvědčíš se, že Nabuchodonosor jest pán veškeré země; tehdy pronikne meč vojska mého boky tvé, a jsa proboden padneš mezi raněnými Israelovými; přestaneš dýchati, až budeš zahlazen s nimi.


text:
Nuže, máš-li proroctví své za pravé, ať neklesá ti hlava; a bledost, která je na tváři tvé, nechať zmizí, míníš-li, že tato slova má nemohou se naplniti.


text:
Abys však věděl, že spolu s nimi ty věci zakusíš, hle, od této hodiny budeš k národu jejich přidružen, abys i ty, až podle zásluhy mečem mým trestáni budou, došel pomsty!"


text:
Potom rozkázal Holofernes služebníkům svým, aby jali Achiora, vedli jej do Betulie a vydali jej synům Israelovým.


text:
Vzali ho tedy služebníci Holofernovi a šli přes rovinu. Když přiblížili se k horám, vyšli proti nim prakovníci.


text:
Oni tedy zahnuvše za horu, přivázali Achiora ke stromu za ruce i za nohy, nechali ho tak svázaného provazy a vrátili se k pánu svému.


text:
Synové Israelovi pak vyšedše z Betulie přišli k němu (dolů), rozvázali ho, přivedli do Betulie, postavili jej prostřed lidu, a tázali se ho, co to je, že ho nechali svázaného Assyrští. – 


text:
Mezi staršími tedy, a přede všemi Achior vypravoval všecky věci, které mluvil, byv otázán od Holoferna, kterak lid Holofernův chtěl ho pro ta slova zabíti,


text:
a kterak sám Holofernes rozhněvav se kázal jej z té příčiny vydati lidu israelskému, až přemůže syny Israelovy, aby pak i jej, Achiora, rozličnými mukami dal zahladiti proto, že řekl: „Bůh nebe jest ochránce jejich."


text:
Když Achior všecky tyto věci vyložil, všecek lid padl na tvář, klaněli se Hospodinu a společným pláčem a kvílením jednomyslně vyslovovali prosby své před Hospodinem


text:
takto: „Hospodine, Bože nebes i země, viz pýchu jejich, shlédni na naše ponížení, všimni si tváře svatých svých! Ukaž, že neopouštíš doufajících v tebe, a že ty, kteří doufají v sebe a svou mocí se chlubí, ponižuješ!"


text:
řkouce: „Bůh otců našich, jehož moc jsi ty hlásal, on způsobí ti ten obrat, že spíše ty uzříš jejich záhubu.


text:
Až pak Hospodin, Bůh náš, dá tu svobodu služebníkům svým, budiž i s tebou Bůh prostřed nás, abys podle libosti své se všemi svými sídlil mezi námi."


text:
Potom však svolán byl všecek lid, i modlili se celou noc ve sboru prosíce za pomoc od Boha Israelova.


text:
Bylo pak pěších bojovníků sto dvacet tisíc a jezdců dvacet dva tisíce kromě ozbrojenců, které byl zjímal a přivedl veškerého mladého mužstva krajin a měst.


text:
Ti všichni přistrojili se spolu k boji proti synům Israelovým, i přišli po stráni hory až na vrch, který patří na Dotain, od místa, které sluje Belma, až do Chelmonu, který je proti Esdrelonu.


text:
Synové Israelovi uzřevše množství jejich, padli na zem, sypali si popel na hlavy, a jednomyslně se modlili, by Bůh Israelův ukázal milosrdenství své s lidem svým.


text:
Tu Holofernes obcházeje vůkol shledal, že z pramene tekla voda po trubách do města, od jihu před městem, i kázal zpřetínati potrubí, po kterém přitékala jim voda.


text:
Byly totiž studny nedaleko zdí, ze kterých kradmo vážili vodu, spíše – jak se zdálo – aby se ovlažili než napili.


text:
Tu přistoupili synové Ammonovi a Moabovi k Holofernovi a řekli: „Synové Israelovi nespoléhají se na kopí nebo střely; ale hory brání jich a příkré pahorky je opevňují.


text:
Protož, abys bez boje mohl je přemoci, osaď strážemi studny, by nemohli vážiti vody z nich, a bez meče zmoříš je; nebo jistě vysíleni jsouce vydají město své, o kterém se domnívají, že nelze ho dobýti, ježto leží v horách."


text:
Ta slova líbila se Holofernovi i služebníkům jeho, i postavil vůkol ke každé studně po setnině mužů.


text:
Když je pak střehli celých dvacet dní, vyschly cisterny i nádržky vod všem obyvatelům betulským, a tak – ježto ha míru dávána byla lidu voda každý den, – neměli ve městě, čeho by se do syta napili ani jeden den.


text:
řekli: „Sudiž Bůh mezi námi a tebou, neboť uvedl jsi nás do neštěstí, nechtě mluviti pokojně s Assyrskými; proto prodal nás Bůh v ruce jejich.


text:
Nyní tedy svolejte všecky, kteří jsou ve městě, bychom dobrovolně vzdali se všichni vojsku Holofernovu.


text:
Jet lépe, abychom zajati, ale živi jsouce chválili Hospodina, než abychom zemřeli, a byli na pohanu všemu světu, kdybychom viděli manželky a děti své umírati před očima svýma.


text:
Zapřísaháme (vás) dnes nebem i zemí, i Bohem otců našich, který trestá nás podle hříchů našich, abyste již vydali město vojsku Holofernovu; ať je tak mečem krátký konec náš, který příliš protahuje suchá žízeň!"


text:
Když to pověděli, nastal pláč a nářek veliký v obci ode všech; a mnoho hodin jedním hlasem volali k Bohu:


text:
Ty, ježto jsi milostivý, smiluj se nad námi, nebo svou metlou potrestej nepravosti naše, ale nevydávej vyznávajících tebe lidu, který tě nezná,


text:
povstal Ozjáš slze a řekl: „Dobré mysli buďte, bratří; ještě pět těchto dní čekejme od Hospodina smilování.


text:
Tato slova uslyšela vdova Judit, dcera Merariho, syna Idoxa, syna Josefa, syna Ozjáše, syna Elaje, syna Jamnora, syna Gedeona, syna Rafaima, syna Achitoba, syna Melchiáše, syna Enana, syna Natanjáše, syna Salatiela, syna Simeona, syna Rubenova;


text:
dozíral totiž na ty, kteří vázali snopy na poli, i stihl ho na hlavě úpal, že zemřel v Betulii, městě svém, a byl tam pochován s otci svými.


text:
Majíc žínici na bedrách svých postila se každý den života svého krom sobot, nových měsíců a svátků domu Israelova.


text:
Byla velmi krásného vzezření a muž její zanechal jí veliké bohatství, mnoho čeládky, statky plné stád hovězího dobytka i ovec.


text:
Ta tedy, když uslyšela, že Ozjáš slíbil, za pět dní že město vydá, poslala k starším Chabrimu a Charmimu.


text:
Když k ní přišli, řekla jim: „Jaká je to řeč, ve které vyslovil Ozjáš souhlas, že vydá město Assyrským, nepřijde-li vám do pěti dní pomoc?


text:
Není to řeč, která by mohla milosrdenství vzbuditi, ale která spíše je s to, aby ke hněvu popudila a prchlivost roznítila.


text:
rcemež Hospodinu s pláčem, aby podle vůle své prokázal nám milosrdenství své, abychom, jako zkormouceno je srdce naše pro zpupnost jejich, tak také my se honosili ponížením svým;


text:
pro ten hřích vydáni byli meči, za kořist a v pohanu svým nepřátelům – ale my jiného Boha neznáme kromě něho.


text:
Očekávejme pokorně, že nás potěší, a on pomstí krev naši na nepřátelích našich, kteří nás sužují, poníží všecky národy, kteří povstávají proti nám, a učiní je beze cti Hospodin, Bůh náš.


text:
A nyní, bratří, poněvadž vy jste starší v lidu Božím, a na vás závisí život jejich, výmluvností svou pozdvihněte srdce jejich, ať pamatují, že zkoušeni bývali otcové naši, aby se ukázalo, zdali opravdu ctí Boha svého.


text:
Nechať pamatují na to, kterak otec náš Abraham zkoušen byl, a v mnohých svízelích se osvědčiv přítelem Božím se stal.


text:
Ti však, kteří zkoušek nepřijali s bázní Páně, ale svou netrpělivost a reptavé výčitky své proti Hospodinu pronesli,


text:
ale mysleme, že tyto pokuty menší jsou nežli hříchy naše, a věřme, že metly Hospodinovy, jimiž nás jako služebníky tresce, přišly k nápravě a ne k naší záhubě."


text:
tak také zkoušejte, z Boha-li je, co jsem umínila (si) učiniti, a modlete se, aby Bůh utvrdil můj záměr.


text:
Vy postavte se u brány tuto noc, já pak vyjdu ven se svou služebnou; a modlete se, aby podle vaší řeči v pěti dnech shlédl Hospodin na lid svůj israelský.


text:
Chci však, abyste vy nepátrali po skutku mém; dokud vám (nic) neoznámím, nic jiného ať se neděje, nežli modlitba za mne k Hospodinu, Bohu našemu."


text:
I řekl jí Ozjáš, kníže judské: „Jdi v pokoji, a Pán budiž s tebou na pomstu nepřátel našich!" I obrátili se a odešli.


text:
Když oni odešli, Judit vešla do své modlitebny, oblékla se v žínici, posypala si popelem hlavu, padla před Hospodina, a volala k Hospodinu takto:


text:
„Hospodine, Bože otce mého Simeona, jenž dals jemu meč, aby se pomstil na cizincích, kteří znásilnili pannu, by ji poskvrnili a obnažili panenskou kyčel na hanbu;


text:
jenž dal jsi ženy jejich za kořist, dcery jejich do zajetí, a všelikou kořist na rozdělenou služebníkům svým, kteří horlili pro tebe: pomoz, prosím tebe, Hospodine, Bože můj, mně vdově!


text:
Pohled nyní na stany Assyrských, jako jsi pohleděti ráčil kdysi na stany Egypťanů, kdy za služebníky tvými v odění běželi doufajíce ve vozy, v koně své a v množství bojovníků;


text:
Tak budiž i těmto, Hospodine, kteří se spoléhají na množství své, na vozy své, na oštěpy, na štíty, na střely své a kopími se chlubí,


text:
Vztáhni rámě své jako od pradávna, a poraz moc jejich mocí svou; nechať padne moc jejich hněvem tvým, nebo slibují si, že poruší svatyni tvou, že poskvrní stánek jména tvého, a že srazí mečem svým roh oltáře tvého.


text:
Neboť není v množství síla tvá, Hospodine, aniž je síla koňů moc tvá, a zpupní nelíbili se ti od počátku; ale ponížených a ubohých vždycky se ti líbila modlitba,


text:
Bože nebes, stvořiteli vod a pane všeho stvoření, vyslyš mne bídnou, ana se modlí a v milosrdenství tvé silně doufá.


text:
Pomni, Hospodine, na smlouvu svou, dej slova do mých úst a posilni úmysl srdce mého, aby dům tvůj zůstal, jak jsi jej posvětil,


text:
umyla se, pomazala se výbornou mastí myrrhovou, rozčesala si vlasy, posadila si čepec na hlavu, oblékla si slavnostní roucho, vzala si střevíčky, na nohy, vzala náramky a lilijky, náušnice a prsteny, zkrátka všemi ozdobami svými se okrášlila.


text:
Také Hospodin jí dodal stkvělosti; neboť všecka tato ozdoba byla ne z chlípnosti, ale z ctnosti; a proto Hospodin tu krásu na ní rozmnožil, aby nedostižnou krásu očím všem ukázala.


text:
Avšak nic se jí nevyptávajíce pustili ji, ať jde, řkouce: „Bůh otců našich dej ti milost, a každý úmysl srdce tvého posilni svou mocí, aby mohl se chlubiti tebou Jerusalem, a jméno tvé by v počtu svatých a spravedlivých bylo!"


text:
Když sestupovala s hory, okolo svítání, potkali se s ní vyzvědači assyrští, i chytili ji a řekli: „Odkud přicházíš a kam jdeš?"


text:
Ona odvětila: „Jsem Hebrejka; ušla jsem od nich, ježto jsem předzvěděla, že dáni budou vám v plen, protože vámi pohrdli, a nechtěli dobrovolně poddati se, aby nalezli milosrdenství před vámi.


text:
Pro tu příčinu myslila jsem si a řekla: „Půjdu před vůdce Holoferna, bych mu vyjevila jejich tajemství, a ukázala mu, kterou cestou mohl by se jich zmocniti tak, aby nepadl jediný muž z vojska jeho."


text:
Když uslyšeli muži ti slova její, – zadívali se jí do tváře, i byl v očích jejich úžas, neboť velmi se divili kráse její, – 


text:
To tedy věz, že když staneš před obličejem jeho, dobře s tebou naloží a budeš velmi milá srdci jeho." I vedli ji ke stanu Holofernovu a ohlásili ji.


text:
Také služebníci jeho mu řekli: „Kdo by pohrdal národem Hebreů, kteří mají tak krásné ženy, že věru stojí za to, bychom pro ně se bili!"


text:
Judit však uzřevši Holoferna, an sedí na koberci pod nebesy, setkaném z purpuru, zlata, smaragdu, a drahých kamení,


text:
a pohleděvši na tvář jeho, poklonila se mu padši až na zem. I pozdvihli ji služebníci Holofernovi na rozkaz pána svého.


text:
Tu řekl jí Holofernes: „Dobré mysli buď, a nestrachuj se srdce tvé; neboť já nikdy jsem neublížil člověku, který chtěl poddán býti Nabuchodonosorovi králi.


text:
Judit mu řekla: „Přijmi slova služebnice své, neboť učiníš-li, jak ti praví služebnice tvá, dokoná to Hospodin s tebou.


text:
Neboť jakože živ je Nabuchodonosor, král země, a jakože živa je moc jeho, která je v tobě, abys potrestal všecky pobloudilé, ne toliko lidé skrze tebe poddávají se mu, ale i zvěř polní podrobuje se mu.


text:
Je totiž oznamována moudrost ducha tvého všem národům, koluje zpráva po všem světě, že ty jediný jsi milostivý a mocný v celém království jeho, a tvé umění zavésti pořádek po všech krajinách je hlásáno.


text:
Jeť známo, že Bůh náš tak je hříchy rozhněván, že vzkázal po svých prorocích lidu, že vydá jej pro hříchy jeho.


text:
a svaté části obilí, vína a oleje, Hospodinu, Bohu svému zasvěcené, kterýchžto přikázal Bůh nedotýkati se, ty zamýšlejí spotřebovati; chtějí stráviti, čeho neměli by se ani rukama dotýkati; poněvadž tedy takové věci činí, je jisto, že vydáni budou v záhubu.


text:
To já, služebnice tvá znajíc, utekla jsem od nich; Hospodin mne poslal, abych tyto věci oznámila tobě.


text:
Já totiž, služebnice tvá, Boha ctím, také nyní u tebe; proto bude vycházeti služebnice tvá, modliti se budu k Bohu,


text:
a poví mi, kdy jim odplatí za hřích jejich; i přijdu, a povím ti to. Až i po Jerusalemě budu tě voditi a dostaneš všecek národ israelský jak ovce, které nemají pastýře; ani pes na tebe nezaštěkne.


text:
Všecka ta slova líbila se Holofernovi i služebníkům jeho, i divili se moudrosti její a pravil druh druhu:


text:
Holofernes pak jí řekl: „Dobře učinil Bůh, který tě poslal před lidem, bys ty vydala jej v ruce naše.


text:
Splní-li mi to Bůh tvůj, co dobrého mi slibuješ, bude též i Bohem mým, a ty v domě Nabuchodonosorově veliká budeš, a jméno tvé vyslovováno bude po veškeré zemi."


text:
Tu rozkázal jí, aby vešla, kde bylo složeno vzácné nářadí jeho, kázal jí tu zůstat, a ustanovil, co by jí mělo dáváno býti se stolu jeho.


text:
Judit však mu odpověděla: „[Nyní] nesmím jísti z těch věcí, které mi kážeš dávati, aby mne hřích nestihl; ale z těch věcí, které jsem s sebou přinesla jísti budu."


text:
Judit odvětila: „Jakože živa je duše tvá, pane můj! Nespotřebuje všech těchto věcí služebnice tvá, dokud nevykoná Bůh rukou mou to, co jsem si umínila." I uvedli ji služebníci jeho do stanu, který (jí) byl vykázal.


text:
Když vcházela, prosila, by dána byla jí svoboda v noci a před světlem vycházeti ven k modlitbě, modliti se k Hospodinu.


text:
I přikázal komorníkům svým, že podle libosti smí vycházeti a vcházeti tři dny, aby se modlila k Bohu svému.


text:
Když vystupovala, modlívala se k Hospodinu, Bohu Israelovu, aby jí upravil cestu k vysvobození lidu svého.


text:
Čtvrtý den učinil Holofernes večeři služebníkům svým, a řekl Vagaovi, komorníku svému: „Jdi a přemluv tu Hebrejku, ať dobrovolně svolí k tomu, by se mnou pobyla.


text:
Tu vešel Vagao k Juditě a řekl: „Neostýchej se dobrá děva vjíti ku pánu mému, aby byla uctěna před obličejem jeho, aby jedla s ním a pila víno s veselím."


text:
Vše, co bude před očima jeho dobré, nejlepší, učiním. A cokoli se líbiti mu bude, bude mi nejlepším všecky dny života mého."


text:
Když se připozdilo, pospíšili (si) služebníci jeho na lůžka svá. Také Vagao zavřev dveře ložnice odešel.


text:
Pravila: „Posilni mne, Hospodine, Bože Israelův, a pohled tuto hodinu na skutky rukou mých, abys podle slibu svého Jerusalem, své město vyzdvihl, a já bych dokonala, co jsem si umínila věříc, že může se (to) státi skrze tebe."


text:
Když to řekla, přistoupila k sloupu, který byl v hlavách lůžka jeho a odvázala mečík jeho, který visel přivázaný na něm.


text:
Vytrhši jej z pochvy, vzala hlavu jeho za kštici, a řekla: „Posilni mne, Hospodine, Bože, tuto hodinu!"


text:
A udeřivši dvakrát do jeho šíje sťala mu hlavu, sňala nebesa jeho se sloupů, a svalila tělo jeho bezhlavé s lože.


text:
I vyšly obě, jako obyčejně, jakoby k modlitbě, prošly ležení, a obšedše do kruhu údolí přišly ku bráně města.


text:
Judit zavolala z daleka na strážné zdí: „Otevřte brány, nebo s námi je Bůh, který mocný skutek učinil v Israeli!"


text:
Rozsvítivše světla obstoupili ji všichni, ona pak vystoupivši na vyvýšené místo pokynula, aby ticho bylo. Když pak všichni mlčeli,


text:
skrze mne, služebnici svou, splnil milosrdenství své, které slíbil domu Israelovu; zabil rukou mou nepřítele národa svého v této noci!"


text:
A vyňavši z pytlíka hlavu Holofernovu, ukázala jim (ji) řkouc: „Hle, hlava Holoferna, velitele vojska assyrskébo, a hle, nebesa jeho, pod kterými ležel ožralý, kde rukou ženy zabil jej Hospodin, Bůh náš.


text:
Jakože živ je Hospodin! Ostříhal mne anděl jeho, i když jsem šla odtud, i když jsem byla tam, i když jsem zase šla sem, a nedopustil Hospodin, můj Bůh. abych poskvrněna byla já, služebnice jeho, ale bez poskvrny hříchu navrátil vám mne, která se raduji, on že zvítězil, já že jsem unikla, a vy že jste vysvobozeni.


text:
Tu všichni klaněli se Hospodinu a řekli jí: „Požehnal tebe Pán mocí svou, nebo skrze tebe na nic přivedl nepřátele naše."


text:
Posléze řekl jí Ozjáš, kníže lidu israelského: „Požehnánas ty, dcero, od Hospodina, Boha nejvyššího, nade všecky ženy na zemi!


text:
Požehnaný Hospodin, který stvořil nebe i zemi, který tě vedl k ranám do hlavy úhlavního nepřítele našeho!


text:
Nebo dnes jméno tvé tak zvelebil, že nevymizí chvála tebe z úst lidí, ale pamětlivi budou moci Hospodinovy na věky, žes pro ně, pro tíseň a svízele národa svého nešetřila života svého, ale přispělas na pomoc, aby nezahynul před obličejem Boha našeho!"


text:
Též Achior povolán byv přišel, i řekla mu Judit: „Bůh Israelův, kterémus ty svědectví vydal, že se pomstí nad nepřáteli svými, ten sťal hlavu všech nevěřících tuto noc rukou mou.


text:
Abys pak se přesvědčil, že tomu tak, hle, hlava Holoferna, který v pohrdavé zpupnosti své povrhl Bohem Israelovým, a tobě záhubou hrozil řka: „Až bude zajat lid israelský, dám boky tvé mečem probodnouti."


text:
„Požehnánas ty od Boha tvého v každém příbytku Jakobovu! Nebo v každém národě, který uslyší jméno tvé, zveleben bude Bůh Israelův pro tebe."


text:
Až pak vzejde slunce, vezmi každý zbraň svou, a vytáhněte s náporem; ne abyste sestoupili dolů, ale jako byste se chystali na útok.


text:
Když pak vůdcové jejich poběhnou ke stanu Holofernovu, a naleznou ho bez hlavy svaleného do krve své, padne na ně hrůza.


text:
A když postřehnete, že utíkají, běžte za nimi bezpečně, neboť Hospodin rozdrtí je pod nohama vašima."


text:
Tehdáž Achior, vida mocný skutek, který učinil Bůh Israelův, opustiv obřady pohanské uvěřil v Boha, obřezal maso své předkožky, a tak připojen byl k národu israelskému, (on) i všecko potomstvo rodu jeho až do dneška.


text:
Tedy hned jak se rozbřesklo, vyvěsili na zdi hlavu Holofernovu, každý muž vzal svou zbroj a vytáhli s velikým hřmotem a křikem.


text:
Tu ti, kteří bývali ve stanu, přišli a před vchodem do ložnice šustili, aby ho vzbudili; hřmot úmyslně dělali, aby Holofernes probuzen byl ne od budících, ale šustem;


text:
Když však přišli vůdcové jeho a tisícníci, zkrátka důstojníci vojska krále assyrského, řekli komorníkům :


text:
Tu Vagao vešel do ložnice jeho, zastavil se před oponou a zatleskal rukama; domníval se totiž, že spí s Juditou.


text:
Ale když nepozoroval ani hnutí, že by tam někdo ležel, přistoupil blíže k oponě a pozdvihl ji. Uzřev tělo Holofernovo, ano leží na zemi bez hlavy zkálené v krvi své, vzkřikl hlasem velikým a plačtivým, a roztrhl roucha svá.


text:
a řekl: „Jedna žena hebrejská učinila hanbu domu krále Nabuchodonosora; neboť hle, Holofernes leží na zemi, a hlava jeho není na něm."


text:
Když to uslyšeli vůdcové moci assyrské, roztrhli všichni roucha svá. Nesnesitelný strach a hrůza padl na ně a zděšeny byly mysli jejich náramně.


text:
Když všecko vojsko uslyšelo, že jest Holofernes bez hlavy, pozbyli rozumu i rozvahy, a samým třesením a hrůzou jsouce zmítáni hledali pomoc v nohách,


text:
tak že nikdo nechtěl s druhem mluviti, ale sklopivše hlavu a nechavše všeho, rychle dali se na útěk před Hebreji, o kterých slyšeli, že ve zbroji táhnou na ně; utíkali po cestách polních i po stezkách horských.


text:
Protože Assyrští utíkali po různu a o překot, synové však Israelovi hnali se v jednom šiku, zporáželi všecky, kterých mohli dohnati.


text:
i poslala za nimi každá krajina a všeliké město vybranou mládež ve zbroji, a honili je mečem, až přišli na konec území svého.


text:
Ostatní, kteří zůstali v Betulii, vpadli do ležení Assyrských a pobrali kořist, kterou byli zanechali prchající Assyrští; zbohatli velmi.


text:
Ti pak, kteří zvítězivše vrátili se do Betulie, přinesli s sebou všecek majetek jejich, že nebylo počtu dobytka, stád, a všelikého pohyblivého jmění jejich; tak všichni od nejmenšího do největšího zbohatli z toho, co jim ukořistili.


text:
Také Joakim, nejvyšší kněz přišel z Jerusalema do Betulie se všemi staršími svými, aby viděl Juditu.


text:
Když ona vyšla k němu, dobrořečili jí všichni jedním hlasem řkouce: „Tys sláva Jerusalema, tys radost Israelova, ty čest jsi lidu našeho,


text:
neb zmužile jsi jednala! Tvé srdce došlo posily, žes milovala čistotu, a po svém manželovi jsi muže nepoznala. Proto též ruka Páně tě posilnila, a proto na věky budeš požehnána."


text:
Všecky věci, které, jak bylo patrno, patřily Holofernovi, dali Juditě: zlato, stříbro, roucha, drahé kamení, všeliké nářadí; všecko bylo jí dáno od lidu.


text:
Zanoťte Hospodinu na bubínky, hřejte Hospodinu na cimbály. Složte mu ve verších píseň novou, velebte a vzývejte jméno jeho.


text:
Přitáhl Assyr s hor od půlnoci (přitáhl) s tisíci své moci; ta množstvím potoky zahradila, koně jejich přikryli údolí.


text:
Řekl, že vypálí mou zemi, mládež mou že vybije mečem, děti mé že za kořist vydá, a mé panny do zajetí.


text:
Nepadlť jejich velmož junáků rukou, plémě titánů ho nezabilo. Vysocí obři se mu nevzpírali, ale Judit, dcera Merariho, půvabem své líce přemohla ho.


text:
Tobě sloužit musí každý tvor tvůj; neboť jsi řekl, a byli učiněni, poslals ducha svého, a stvořeni byli; a není, kdo by odpíral hlasu tvému.


text:
Zamilujte si spravedlnost, vy, kteří vládnete zemí. Přemýšlejte o Pánu v dobromyslnosti, a v upřímnosti srdce hledejte ho;


text:
Svatý duch ukázněnosti totiž utíká před falší, a vzdaluje se od myšlení, která jsou bez rozumu; zapuzuje ho přicházející nepravost.


text:
Neboť (ačkoliv) lidumilný duch jest moudrost, nenechá bez trestu rtů rouhačových; jeť Bůh svědek ledví jeho, je pravdivý zpytatel srdce jeho, a jest posluchač jazyka jeho.


text:
Bývajíť myšlenky hříšníkovy vyšetřovány, a zpráva o tom, co mluví, přichází před Boha, aby potrestány byly nepravosti jeho.


text:
Vystříhejte se tedy reptání, které nic neprospívá, a nedopusťte jazyku, aby se rouhal, ježto řeč tajná neunikne trestu, ale ústa prolhaná zabíjejí duši.


text:
Neboť stvořil všecko, aby (živo) bylo, a zdravé je tvorstvo světa, a není v nich jedu záhuby, aniž kraluje podsvětí na zemi.


text:
Ale bezbožní rukama i řečmi ji přivolávají; majíce ji za přítelkyni, hynou a smlouvu činí s ní, ježto zasluhují, aby za úděl jí byli.


text:
Říkají si totiž mezi sebou zvrhle usuzujíce: Krátký a teskný je náš život, není léku, když člověk skonává, a není, známo, že se kdo z podsvětí vrátil.


text:
Neboť náhodou jsme přišli na svět, a potom budeme, jako bychom byli (nikdy) nebyli; vždyť dým jest dech (života) v nozdrách našich, a myšlenka jest jiskra v pohybu našeho srdce;


text:
jak ta zhasne, popel bude tělo naše, duše pak rozplyne se jako řídký vzduch; život náš pomine jako stopa po oblaku, rozprchne se jako mlha, kterou rozeženou paprsky slunce a potlačí horkost jeho.


text:
Nikdo z nás nebuď bez účasti rozpustilosti naší; všude zůstavme znamení veselosti! Vždyť to jest úděl náš a toť náš los.


text:
Obchvaťme spravedlivce, ježto jest na obtíž nám, protiví se skutkům našim, vytýká nám přestoupení zákona, a kárá nás z hříchů proti kázni naší.


text:
Za podvržence nás pokládá, zdržuje se od cest našich jako od nečistot, blahoslaví konec spravedlivých, a chlubí se, že má za otce Boha.


text:
Jako zlato v ohni vyzkoušel je, a jako celopalnou oběť je přijal; přijde pak doba, kdy dojdou povšimnutí.


text:
Ti, kdož doufali v něho, porozumějí pravdě, a věrní v lásce zůstanou u něho, neboť milosti a milosrdenství dostane se vyvoleným jeho.


text:
Ale bezbožní podle toho, jak smýšleli, trestáni budou, ti, kteří podceňovali spravedlivce a od Pána odpadli,


text:
neboť kdo za nic nemá moudrost a ukázněnost, nešťastný jest. Jalová jest naděje jejich, námahy (jejich) jsou bez užitku, a marná díla jejich.


text:
zlořečeno plémě jejich. Neboť šťastná jest bezdětná, ale neposkvrněná, která neví, co je lože s hříchem: dostane se jí plodu, až dojdou povšimnutí duše [svatých].


text:
(Šťasten jest) kleštěnec, který nespáchal rukou nepravosti, aniž pojal proti Bohu nešlechetné úmysly, neboť dána mu bude za věrnost odměna výborná a úděl v chrámu Páně nejrozkošnější.


text:
Když je přítomna, lidé ji napodobují; a touží po ní, když je vzdálena, a na věčnosti ověnčena jsouc slaví vítězství, jehož byla dobyla v zápase bojů čistých.


text:
Rozplozené však množství bezbožníků nic neprospívá; jsouc z nepravých výstřelků nepouští kořene hluboko, neklade pevného základu.


text:
Neboť i když na čas v ratolestech pučí, bude to, co jest nepevně založeno, větrem zvikláno a silou povětří z kořene vyvráceno.


text:
Olámány budou ratolesti nedospělé, ovoce jejich bude neužitečné, nezralé k jídlu, a k ničemu se nehodí.


text:
Neboť děti, které se rodí z nemanželských souloží, jsou svědky nešlechetnosti proti rodičům při soudu svém.


text:
Neboť stáří ctihodné není dlouhověkost, aniž počtem roků měřeno bývá, ale šediny jsou člověkovi moudrost


text:
Neboť kouzlo nicotnosti zatemňuje to, co jest šlechetné, a vír zlé žádostivosti převrací nevinnou mysl.


text:
Líbilať se Pánu duše jeho; proto rychle jej vyvedl z prostředka nepravostí. Lidé pak vidoucí to, avšak nerozumějící tomu, kteří nechtěli mysliti na to,


text:
mrtvý spravedlivec odsuzuje (ty) živé bezbožníky, a mladost rychle zdokonalená dlouhý život nespravedlivcův.


text:
I budou potom bezectnou mrtvolou, a pohanou mezi mrtvými na věky; neboť srazí je střemhlav, že ani nehlesnou, otřese jimi v kořenech. Venkoncem bude veta po nich, v bolestech budou, a památka jejich zahyne.


text:
Uvažujíce o svých hříších přijdou v bázni a povstanou proti nim a viniti je budou nepravosti jejich.


text:
Tehdy stát budou spravedliví s velikou důvěrou proti těm, kteří (kdysi) sužovali je, a kteří mařili námahy jejich.


text:
Říkat budou si vespolek kajíce se, z duše sklíčené budou hořekovat: „To jsou ti, kteří byli nám kdysi na posměch, a které tupit bylo naším zvykem.


text:
Zbloudili jsme tedy s cesty pravdy, světlo spravedlnosti nezasvitlo nám, slunce moudrosti nevzešlo nám.


text:
Nasytili jsme se cest nepravosti a záhuby, schodili jsme neschůdné pustiny, ale cesty Páně jsme nepoznali.


text:
Jako loď, která přechází zdulou vodou, jejížto stopy, když přejde, nelze nalézti, ani stezky jejího kýlu mezi vlnami;


text:
aneb jako pták, jenž letí vzduchem, jehožto cesty nižádného znamení se nenalézá, – (pták) totiž lehký vzduch úderem rozpjatých perutí bitý, a brázděný šelestící silou pohybujících se křídel prolétá, a poté žádné znamení letu jeho v něm se nenalézá, – 


text:
aneb jako když se vystřelí šíp do terče, rozdělený vzduch ihned se zase sbíhá, takže není znáti, kudy šel:


text:
tak i my zrodivše se ihned jsme zanikli; nemohli jsme se vykázati žádným znamením ctnosti, ve své špatnosti byli jsme uchváceni."


text:
Naděje bezbožného je totiž jako prach, který vítr zachvacuje, a jako tenoučká pěna, vichřicí rozptýlená; bývá rozváta jako dým od větru, přechází jako památka na jednodenního hosta.


text:
Proto dostanou království nádhery a korunu krásy z ruky Páně, ježto svou pravicí je bude chránit, a svým ramenem jich hájit.


text:
Choditi budou střely blesků dobře mířené, a z oblaků jako z luku dobře nakřiveného skokem pospějí k cíli.


text:
Z praku házena budou krupobití plná hněvu, rozlítí se proti nim voda mořská, a řeky je zatopí zuřivě.


text:
Zdvihne se proti nim dech Mocného, a jako vichřice je rozvěje. I obrátí v poušť všecku zemi nepravost a zloba převrátí trůny mocných.


text:
Protože dána jest vám moc od Pána, a vláda od Nejvyššího, který tázati se bude na skutky vaše, a vyšetřovati úmysly vaše,


text:
(a) protože jsouce služebníci království jeho, nevládli jste správně, nešetřili jste zákona spravedlnosti, a podle vůle Boží jste nechodili:


text:
Nebojíť se Bůh nižádné osoby, aniž ostýchá se jakékoli veličiny; neboť malého i velkého on učinil, a jednostejně pečuje o všecky.


text:
Neb kteří dbali spravedlivě toho, co spravedlivo, budou (na soudě) ospravedlněni, a kteří se dali poučit o těch věcech, najdou, čím by se omluvili.


text:
Skvělá jest a nikdy nevadne moudrost, a snadno lze ji těm spatřit, kteří ji milují, lze ji nalézti těm, kteří ji hledají.


text:
Neb ona obchází hledajíc těch, kdož jsou hodni jí, na cestách ukazuje se jim ochotně, při každém pomyšlení s nimi se potkává.


text:
a péče o poučení láska (k ní) jest; láska pak (k ní) jest šetřiti přikázání jejích, šetřit příkazů jejích je jistá nesmrtelnost;


text:
Protož máte-li zálibu v trůnech a žezlech, králové národů, ctěte moudrost, abyste na věky kralovali!


text:
Co pak moudrost jest a kterak vzešla, oznámím; nezakryji před vámi tajemství [Božích], ale od počátku původu (jejího) budu ji zkoumat, vyložím na světlo známost o ní, a pravdy cestou nepominu.


text:
V životě matky byl jsem vytvořen já, tělo, za dobu desíti měsíců, zhustl jsem v krvi z mužského semene, když se byla ke spánku i rozkoš přidružila.


text:
I já narodiv se vdechoval jsem vzduch, společný všem, padl jsem na zem, která zakouší totéž (při všech), a první hlas, podobný všechněm jsem vydal – stejně plakaje.


text:
Aniž jsem přirovnal k ní drahého kamene; neboť všeliké zlato přirovnané k ní je troška písku, a za bláto dlužno pokládati stříbro proti ní.


text:
Nad zdraví a krásu zamiloval jsem si ji, a dal jsem jí přednost před světlem (světa), ježto neuhasitelné je světlo její.


text:
I veselil jsem se ze všech věcí proto, že moudrost jest jejich velitelkou. A nevěděl jsem (kdysi), že je všech těch věcí matkou.


text:
jeť nevyčerpatelným pokladem lidem, kdož ho užívají, získávají si přátelství Boží, doporučeni byvše dary, jež ukázněnost přináší.


text:
Mně pak dejž Bůh, bych mluvil, jak si přeji a myslil přiměřeně tomu, co mi dáno, neboť on jest i moudrosti vůdce, i mudrců ředitel.


text:
povahu živočichů a pudy divokých zvířat, moc duchů a myšlenky lidí, rozdílnost rostlin a síly kořenů,


text:
Jeť v ní duch, rozumný, svatý, jediný, mnohonásobný, jemný, hbitý, pronikavý, neposkvrněný, zřetelný, libý, dobromilovný, ostrý, nezdržitelný, dobročinný


text:
lidumilný, [dobrotivý], stálý, jistý, bezpečný, všemohoucí, nade vším bdící, všecky duchy obsahující, rozumné, čisté, nejjemnější.


text:
Je totiž výdech moci Boží, a je takořka čistý výron slávy Všemohoucího, a proto nic poskvrněného do ní skanouti nemůže.


text:
Jsouc pak jedna, všecko zmůže, a sama v sobě jednostejná zůstávajíc všechno obnovuje, pokolení od pokolení přenáší se do duší svatých, a přáteli Božími a proroky je ustanovuje.


text:
Jeť ona sličnější nežli slunce, a převyšuje jakékoliv souhvězdí. Kdo ji přirovná k světlu, shledá, že je předčí;


text:
Tu jsem si zamiloval a zatoužil jsem po ní od svého mládí, toužil jsem, bych si ji odvedl domů jako nevěstu; stal jsem se milovníkem její krásy.


text:
A miluje-li kdo spravedlnost, její snahy jsou ctnosti; neboť vyučuje (dokonale) mírnosti a opatrnosti, spravedlnosti a statečnosti, nad něž nic užitečnějšího není lidem v životě.


text:
Pakli kdo žádá i mnoho vědění, ví ona věci minulé a budoucích se dovtipuje, zná slovesné obraty, zná řešiti hádanky, divy a zázraky zná prve nežli se stanou, i příběhy časů a věků.


text:
Umínil jsem si tedy, že si tuto přivedu domů, bych spolu s ní žil, věda, že mi svou radou bude dobroditelkou, a těšitelkou v starostech a v tesknosti mé.


text:
Bude shledáno, že jsem ostrovtipný u soudu, v očích mocných budu podivuhodný, [a tváře knížat budou se diviti mně].


text:
Když budu mlčeti, čekati na mne budou, když budu mluviti, hleděti na mne budou, a když řečniti budu déle, položí ruku na svá ústa.


text:
Báti se mne budou, když o mně uslyší, králové hrozní, v obci budu nalezen dobrým a ve válce statečným.


text:
Vrátě se domů, u ní si odpočinu, neboť nemá hořkosti styk s ní, ani tesknosti obcování s ní, ale veselost a radost.


text:
v přátelství jejím čistá radost, v námahách rukou jejích bohatství nepřeberné, v ustavičné důvěrnosti s ní znalost, a v účasti řečí jejích sláva: obcházel jsem hledaje, jak bych si ji vzal k sobě.


text:
Když však jsem poznal, že se jí nedomohu jinak než dá-li (mi ji) Bůh – i toť byla již moudrost, věděti, čí to jest dar – přistoupil jsem k Pánu a poprosil jsem ho; řekl jsem z celého srdce svého:


text:
Neboť služebník tvůj jsem já a syn tvé služebnice, člověk mdlý a kratičkého věku, a maličko rozumějící právu a spravedlnosti.


text:
Neboť byť byl kdo i sebe dokonalejší mezi lidmi, za nic bylo by ho pokládati, kdyby s ním nebyla tvá moudrost.


text:
a řekls, abych vystavěl chrám na svaté hoře tvé, a oltář v sídelním městě tvém, podobný tvému svatému stánku, který jsi připravil od počátku.


text:
S tebou je moudrost, která zná tvá díla, kteráž i přítomna byla, když jsi tvořil svět, a ví, co příjemného jest očím tvým, a co se srovnává s příkazy tvými.


text:
Odešli ji ze svých svatých nebes a od trůnu velebnosti své (ji sešli), aby se mnou byla a se mnou pracovala, a já věděl, co se ti líbí;


text:
neb ona všecko ví a rozumí všemu, i povede mě v pracech mých opatrně, a opatrovati mě bude, ve své velebnosti.


text:
Sotva se dovtipujeme toho, co na zemi jest, a co jest před očima, s námahou nalézáme; to pak, co na nebi jest, kdož vystihl?


text:
Když pro něho voda zatopila zemi, zachovala ji zase moudrost, která na nepatrném dřevě spravedlivého vedla.


text:
Ta i když národové pro jednomyslnou nepravost byli zmateni, poznala spravedlivce, uchovala ho bez úhony před Bohem, a když měl útrpnost se synem, zachovala jej silného.


text:
Ta vysvobodila, když hynuli bezbožníci, spravedlivého, který utíkal před ohněm, padajícím na pět měst,


text:
jejichžto nešlechetnost dosvědčuje dosud ještě poušť, ze které se kouří, rostliny, mající ovoce předčasně uzrálé, jakož i památka na duši nevěřící, trčící solný sloup.


text:
Ti totiž, kteří moudrost pominuli, netoliko si uškodili tím, že nepoznali, co jest šlechetné, ale zůstavili také lidem památku své nesmyslnosti, aby nemohlo býti zatajeno, v čem zhřešili.


text:
Ta spravedlivce, utíkajícího před hněvem bratrovým, provedla cestami rovnými, ukázala mu království Boží, znalost svatých věcí mu udělila, dovedla ho k bohatství námahami, a plody práce jeho rozmnožila.


text:
Ostříhala ho před nepřáteli, když měl být přepaden, zabezpečila ho, v zápasu tuhém získala mu vítězství, aby zvěděl, všecko že zmůže zbožnost.


text:
Ta spravedlivce, když prodán byl, neopustila, ale hříšníků ho uchránila. Sestoupila s ním do vězení,


text:
ani v poutech ho neopustila, až mu přinesla žezlo královské vlády, a moc nad jeho utlačovateli, a ze lži usvědčila ty, kteří jej očernili, a jemu slávu věčnou udělila.


text:
Zjednala spravedlivým za jejich práce mzdu, provedla je cestou podivuhodnou, byla jim stinidlem ve dne a hvězdným světlem v noci.


text:
Nepřátele, však jejich ztopila v moři, a z tůní hlubokých zase vyvrhla je. A tak spravedliví obrali bezbožné,


text:
Neboť když byli zkoušeni, ač jen milosrdně káráni byli, zvěděli, kterak bezbožníci, ve hněvu souzeni jsouce, trpěli.


text:
Neboť když uslyšeli, že jejich tresty oněm se dostává dobrodiní, vycítili Pána [divíce se na konec východu].


text:
Neboť kterému kdysi, když pohazovali děti, pohrdlivě se posmívali, tomu na konci události se podivili, kdyžtě ne tak jako spravedlivci žíznili.


text:
A pro nesmyslné rozumy nepravosti jejich, kterými dali se svésti, že ctili němé plazy a ničemnou zběř, poslals na ně množství němých zvířat za trest,


text:
Nebyloť nemožno tvé všemohoucí ruce, která utvořila svět z beztvárné hmoty, pustiti na ně množství medvědů nebo smělých lvů,


text:
nebo nově stvořená, zuřivá, nevídaná, nebo parou ohnivou dýchající, nebo smrdutý dým chrlící, nebo hrozné jiskry z očí vysršující zvířata,


text:
Avšak i bez nich jediným dmýchnutím mohli padnouti stiženi byvše trestem tvým a rozptýleni dechem tvé moci, ale ty jsi spořádal všecky věci podle míry, počtu a váhy.


text:
Nebo jako prášek na váze, tak jest před tebou vesmír, a jako krůpěj rosy, která před svítáním na zemi spadla.


text:
Vždyť miluješ všecko, cokoliv jest, a nic nemáš v nenávisti z těch věcí, které jsi učinil; neboť, kdybys byl něco nenáviděl, nebyl bys to [ustanovil aniž] učinil.


text:
A jak by bylo co zůstalo, kdybys ty byl nechtěl, aneb, co by od tebe nebylo vyvoláno, kterak bylo by zachováno?


text:
Protož ty, kteří bloudí, maličko tresceš, a čím hřeší jim připomínaje, napomínáš je, aby zanechajíce zloby uvěřili v tebe, Pane.


text:
ti nemilosrdní zabiječi dětí, žráči střev a hltači krve z lidských obětí. Zasvěcence z prostředku slavnostního shromáždění,


text:
aby dostala v dětech Božích obyvatelstvo, jakého je hodna země ta, která tobě jest ze všech nejmilejší.


text:
Ale i těch jsi ušetřil, že to byli lidé, a poslals jakožto předchůdce svého vojska sršně, aby je pomalu vyplenili.


text:
Ne, že bys nebyl s to, abys v boji podmanil bezbožné spravedlivým, aneb lítou zvěří neb slovem tvrdým je všecky rázem zahladil


text:
ale pomalu trestaje dávals jim příležitost ku pokání, ačkoli jsi dobře věděl, že nešlechetný jest původ jejich, že jim jest vrozena jejich zloba, a že se nezmění jejich smýšlení na věky.


text:
Neboť kdo smí říci: „Co jsi učinil?" Aneb kdo se smí postaviti na odpor soudu tvému? Kdo tě obviňovati bude, zahynou-li národové, které ty jsi učinil? Aneb kdo přijde před tebe, aby hájil nešlechetných lidí?


text:
Vždyť není jiného. Boha kromě tebe, který pečuje o všecky, aby ti bylo dokázati, že jsi nesoudil nespravedlivě.


text:
Protože však jsi spravedlivý, spravedlivě všecko řídíš pokládaje za věc moci své nedůstojnou, abys odsoudil toho, kdo nemá býti trestán.


text:
Neboť ty ukazuješ moc svou, když lidé nevěří v dokonalost mohoucnosti tvé, a smělost těch, kteří ji znají, usvědčuješ.


text:
Ty však mocným jsa panovníkem mírně soudíš a s velkou shovívavostí nás spravuješ, neboť máš moc, kdybys chtěl jí užíti.


text:
Tys pak skutky takovými vyučil lid svůj, že spravedlivec má býti lidumilný, a dal jsi libou naději synům svým, že dáváš příležitost ku pokání, když zhřeší.


text:
Neboť jestliže jsi nepřátele sluhů svých, hodné smrtí, s tak velikou pozorností, ba prosbami potrestal, dávaje jim čas i příležitost, aby se odvrátili od zloby,


text:
s jakou teprv bedlivostí pokáral jsi syny své, jejichž otcům nejlepší věci jsi slíbil smlouvami, přísahou potvrzenými!


text:
Kdežto tedy nás (tresty) polepšuješ, šviháš nepřátele naše tisíceronásobně, abychom trestajíce dobrotivost tvou na paměti měli, a trestáni jsouce doufali ve tvé milosrdenství.


text:
Protož i těm, kteří nesmyslně a nespravedlivě živi byli, jejich vlastními ohavnostmi způsobil jsi největší muky.


text:
Za cestu bludu totiž daleko zabloudili za bohy majíce ze zvířat nejodpornějších nejopovrženější, davše se oblouditi jako nerozumné děti.


text:
Neboť když na ty, kterými byli trápeni, se zlobili, na ty, které za bohy měli, když byli jimi hubeni, viděli a poznali, že ten je pravý Bůh, o kterém prve byli tvrdili, že ho neznají. Proto také přisel na ně nejzazší trest.


text:
Byliť blázni všichni lidé (od přirozenosti), v nichžto nebylo známosti Boha, kteří z viditelných dokonalostí nemohli poznati toho, který jest, aniž pozorujíce díla, nalezli umělce,


text:
ale buďto oheň, nebo vítr, nebo tekutý vzduch, neb okruh hvězd, neb obrovskou vodu, nebo slunce a měsíc měli za bohy, kteří spravují svět.


text:
Jestliže libujíce si v jejich kráse, měli je za bohy, měli věděti, že mnohem lepší jest Pán jejich. Neboť první původce krásy všecky ty věci stvořil.


text:
Jestliže pak se divili jejich síle a působení, měli z nich vyrozuměti, oč silnější jest jejich tvůrce.


text:
Obírajíce se totiž skutky jeho zkoumají (ho), ale dávají se pohledem svésti, ježto věci, které vidí, jsou tak krásné.


text:
neboť jestliže mohli tolik poznati, že uměli svět prozkoumati, jak to, že jeho Pána dříve nenalezli?


text:
Avšak nešťastni jsou a o mrtvé opírá se naděje těch, kteří bohy nazvali díla rukou lidských, zlato a stříbro, výrobky umění, podoby zvířecí, nebo neužitečný kámen rukou starobylou zpracovaný.


text:
Nebo drvař, vyřeže na příklad ze stromu hodný kus dřeva, pečlivě s něho všecku kůru oloupe, pěkně jej, jak dovede, zpracuje, a udělá kus nářadí, užitečného pro domácí potřebu;


text:
ostatek pak toho, ježto se nehodí k ničemu, dřevo křivé a plné suků vezme, ořeže je z kratochvíle, zpracuje se zábavnou dovedností, a dá mu podobu člověka,


text:
nebo bídného nějakého zvířete; potře (je) hrudkou a líčidlem do červena namaluje mu kůži, a všelikou skvrnu, která jest na něm, zatře;


text:
i pečuje o ně, aby nespadlo snad, věda, že nemůže sobě samo pomoci, ježto je to soška a pomoci potřebuje.


text:
za šťastnou cestu žádá toho, který choditi nemůže, a pro zisk, práce zdar a štěstí v řemesle žádá za sílu toho, co nemůže rukama dokonce nic.


text:
Jiný zase plaviti se hodlaje a přes hrozné vlny cestu činiti chtěje, vzývá dřevo křehčejší nežli je to, které ho nese.


text:
Tvá pak, otče, prozřetelnost je spravuje, neboť dal jsi i na moři cestu a mezi vlnami stezku bezpečnou,


text:
chtěje ukázati, že můžeš z jakéhokoli (nebezpečí) vysvoboditi, aby i bez umění (plaveckého) lidé na loď vstupovali.


text:
Chceš tedy, aby neležela ladem díla tvé moudrosti; proto i chatrnému dřevu svěřují lidé životy své, a plavíce se přes moře na lodičce zachováni bývají.


text:
Vždyť (již) také na počátku, když hynuli pyšní obři, naděje světa na člun se utekši, zůstavila světu símě nového plemene, rukou tvou byvši spravována.


text:
ale z kterého rukama učiněna byla modla, zlořečeno jest, i dřevo i ten, kdo je zpracoval: tento, že je udělal, ono pak, že jsouc poruše podrobeno, bohem nazváno bylo.


text:
Proto přijde i na modly pohanů soud; ježto v Božím tvorstvu staly se ohavami, ku pokušení duším lidským a pastí nohám nemoudrých.


text:
Předčasnou totiž bolestí ztrápený otec dal si udělat obraz brzy odňatého, sobě syna; toho pak, jenž byl tehdy jako člověk zemřel, již jako boha ctíti počal, a ustanovil mezi služebníky svými zásvětné slavnosti a obřady;


text:
poté, po čase rozmohl se ten bezbožný obyčej, zachováván byl [ten blud] jako zákon, a z rozkazů vladařů ctěny byly modly.


text:
Protože lidé nemohli jich ctíti tváří v tvář, ježto sídlili příliš daleko, učinili si z dáli představu o jejich podobě, dali si učiniti jasný obraz krále, kterého chtěli ctíti, aby nepřítomnému horlivě lichotili, jako by přítomen byl.


text:
Ten totiž, chtěje se asi zalíbiti králi, vynasnažil se (veškerým) uměním svým podobu jeho zdokonaliti.


text:
Dav pak, uchvácený krásou díla, toho, který nedávno jato člověk ctěn byl, pokládal nyní za bytost, hodnou bohocty.


text:
To tedy stalo se osidlem lidstvu, že lidé nehodě nebo králům se podrobujíce, nesdělitelné jméno kamenům a dřevu dávali.


text:
Tu nebylo dosti, že bloudili v představě o Bohu, ale i v boji velikém nevědomosti živi jsouce, tato, tak veliká zla štěstím nazývají.


text:
Buď totiž obřady, při kterých zabíjejí děti, nebo slavnosti pokoutní, nebo šílené průvody s výstředními obyčeji konajíce


text:
ani života ani čistoty manželství nedbají, ale jeden druhého úkladně zabíjí, nebo cizoložstvím zarmucuje.


text:
Všecko vesměs drží krvelačnost, vražda, krádež, podvod, úplatnost, zpronevěra, zlořád, křivá přísaha, týrání poctivých lidí,


text:
zapomínání na dobrodiní, prznění duší, smilstvo proti přírodě, rozvrat manželství, cizoložství a necudnost.


text:
Neboť (modláři) buď blázní, když se veselí, nebo prorokují lži, neb živi jsou nespravedlivě, anebo bez rozmyslu křivě přisahají.


text:
Za obojí však spravedlivý trest na ně přijde: proto, že zle smýšleli o Bohu ctíce modly, a proto, že křivě přisahali ve lsti pohrdajíce vším svatým.


text:
Neboť nikoli mohoucnost těch, při nichž se přisahá, ale trest hříšníkům příslušný stíhá vždycky přestupky nespravedlivých.


text:
Neboť i když hřešíme, jsme tvoji, znajíce moc tvou; nebudeme však hřešiti, ježto víme, že jsme majetek tvůj.


text:
Nás totiž neuvedl v blud svůdný vynález lidí, ani neužitečná práce malířů, socha pestrými barvami pomazaná,


text:
Tak hrnčíř hněte namáhavě hlínu, aby změkla, a dělá pro potřeby naše všelijaké nádoby; avšak z téže hlíny dělá nádoby k účelům čistým, jako k účelům opačným, všecky stejně; ke kterému z těchto dvou účelů té oné nádoby má býti užito, ustanovuje hrnčíř.


text:
I dělá ke zlému se namáhaje boha nicotného, z téže hlíny ten, který málo předtím ze země učiněn byl, a po malé chvíli vrací se, odkud vzat jest, požádán byv, aby vrátil půjčenou mu duši.


text:
Avšak nestará se, že zahyne, ani že krátký život má, ale závodí se zlatníky a stříbrníky, a napodobuje kovolijce, a chlubí se, že padělky vyrábí.


text:
Vždyť nepoznává toho, kdo jej stvořil, kdo jemu vdechl duši, která pracuje, kdo jemu vnukl dech života,


text:
ale má za to, že je život náš dětská hra, lidské soužití že jest výnosný obchod, ježto prý ze všeho, i ze zlého třeba vydělávati.


text:
Tento ví totiž lépe než kdo jiný, že hřeší, když z (téže) hmoty zemní vytváří křehké nádoby i modly,


text:
Ti však všichni jsou největší pošetilci a nešťastnější než nemluvně, nepřátelé lidu tvého, kteří ho utlačují;


text:
vždyť i všecky modly pohanů pokládají za bohy, které (přece) ani očí neužívají, aby viděly, ani nozder, aby vdechovaly vzduch, ani uší, aby slyšely, ani prstů na rukou, aby hmataly, které i nohy mají nehybné k chůzi.


text:
Člověk totiž je udělal, ten, který má vypůjčenou duši, vytvořil je. Nemůžeť žádný člověk utvořiti boha, (ani) sobě podobného.


text:
Smrtelný jsa mrtvou věc může udělat rukama bezbožnýma. Jeť sám lepší než ty, které ctí, ježto sám má život, ale ony nikoliv.


text:
Ani krásná nejsou, aby mohl kdo míti zálibu v nich, jako lidé patříce na zvířata mívají; pozbyla však také chvály Boží a požehnání jeho.


text:
Místo těchto muk dobře jsi učinil lidu svému, jemuž jsi opatřil, podle toho, jak dychtivě žádali, neobyčejný pokrm za výživu – křepelky,


text:
aby onino, žádostiví jsouce pokrmu, pro ošklivost poslaných zvířat pozbyli i přirozené chuti k jídlu, tito však aby na chvilku nouze potrpěvše, dokonce neobyčejného pokrmu okusili.


text:
Bylo totiž třeba, aby ony stihl neodvratný nedostatek, ježto utlačovali, těmto však mělo býti toliko ukázáno, kterak nepřátelé jejich trýzněni byli.


text:
přece netrval hněv tvůj až do konce, ale na výstrahu byli (toliko) na chvíli zastrašeni, a dostali znamení spásy, aby si připomněli příkaz tvého zákona;


text:
neboť kdo se (k němu), obrátil; ne skrze to, co viděl uzdravován býval, ale skrze tebe, spasitele všech.


text:
Ony totiž zmořilo štípání kobylek a much, a nebylo lze nalézti léku na záchranu života jejich, protože zasluhovali, aby takovými bytostmi ztrýzněni byli.


text:
Tvých synů však nepřemohly ani zuby hadů, stříkajících jed, ježto milosrdenství tvé opřelo se tomu a uzdravilo je.


text:
Byli totiž pícháni (toliko) proto, by pamětlivi byli tvých řečí, a rychle (zase) uzdravováni, aby v hluboké zapomenutí (těch řečí) upadnouce dobrotivosti tvé nebyli zbaveni.


text:
Ale člověk – může sice ze své zloby zabíti, dechu (života) však, který vyšel, nemůže přivésti zpět, aniž vysvoboditi duše vzaté (do podsvětí);


text:
Neboť bezbožníci, kteří tvrdili, že tě neznají, mocí ramene tvého zešviháni byli; neobyčejnými lijavci, krupobitím, a přívaly (jimž nebylo lze uniknouti) byli honěni a ohněm stravováni.


text:
Nejpodivnější totiž bylo, že ve; vodě, která všecko uhašuje, oheň účinněji působil; svět bývá totiž bojovníkem za spravedlivce.


text:
Neboť někdy poukrocoval se sice plamen, aby nebyla spálena zvířata, na bezbožníky poslaná, ale aby oni sami na své oči se přesvědčili, že jsou pronásledováni soudem Božím;


text:
Místo toho andělským pokrmem živil jsi lid svůj a dávals jim bez práce botový chléb s nebe, způsobilý, aby jakoukoli rozkoš skýtal, jakékoliv chuti přiměřený.


text:
Neboť (ta) výživa tvá ukázala sladkost tvou k synům tvým, a přizpůsobujíc se jednokaždého přání, v co kdo chtěl, obracela se.


text:
Sníh pak a led snesl moc ohně a nerozplýval se, aby poznali, že plodiny nepřátel kazil oheň, který v krupobití hořel a blýskal se v dešti,


text:
Příroda totiž, která tobě, svému tvůrci, slouží, stupňuje síly své, aby trestala nespravedlivce, a (zase) je zeslabuje, aby dobře činila těm, kdož doufají v tebe.


text:
Protož i tehdy všecka se měníc sloužila tvému daru, všecko živícímu podle přání těch, kteří (ho) potřebovali,


text:
aby poznali synové tvoji, které miluješ, Pane, že ani tak plodiny přirozené neživí lidí, jako spíše slovo tvé zachovává ty, kteří věří v tebe.


text:
aby známo všem bylo, že dlužno před východem slunce tobě děkovati a za ranního soumraku již chodit k tobě se modlit.


text:
Mníce totiž, že smějí utlačovati národ svatý, ti bezbožníci musili ležeti spoutáni jsouce tmou, svázáni dlouhou nocí, uzavřeni pod svými střechami prchajíce před věčnou prozřetelností.


text:
Ti totiž, kteří mněli, že skryti jsou v tajných hříších tmavým závojem zapomenutí, byli rozptýleni hrozně děšeni a příšerami strašeni jsouce.


text:
Vždyť ani skrýš, která je pojala, nechránila jich od strachu, ale děsivé zvuky kolem nich se rozléhaly, a ponuré příšery ukazovaly se jim se zamračenými obličeji.


text:
Žádná moc ohně nemohla jim světla dáti, aniž bleskutné plameny hvězd mohly osvěcovati tu přehroznou noc.


text:
Prokmital jim toliko oheň sám sebou vzniklý, plný hrůzy; a zděšeni jsouce pokládali věci, které viděli, když jim zmizely s očí za horší, než byly.


text:
Ti totiž, kteří slibovali, že zapudí strachy a hrůzy z duše choré, ti sami směšnou bázlivostí churavěli.


text:
Neboť i když jich nic děsného nestrašilo, byli přece přecházením zběře a sípěním hadů poplašeni, i hynuli [takořka] strachem, a nechtěli ani do vzduchu se podívati, kterému přece nikam nelze uniknou li.


text:
Jeť nešlechetnost sama sebou zbabělá; dosvědčuje to, když bývá trestána. Vždycky větří věci nejhorší, puzena jsouc svědomím (zlým).


text:
Ti pak, kteří oné noci, skutečně bezmocné, a z hlubin bezmocného podsvětí přišlé, všichni stejně spali,


text:
jednak byli trápeni nevídanými příšerami, jednak malomyslností omdlévali, ježto náhlý a nenadálý strach je zachvátil.


text:
Tak tedy každý, kde kdo byl, tam (strachy) na mysli pokleslý, jako vězeň zavřen byl do žaláře bez závor.


text:
Neboť buď že to byl rolník nebo pastýř, nebo na samotách zaměstnaný dělník, byl překvapen a musil se podvoliti nevyhnutelnému tlaku.


text:
Byliť všichni jedním řetězem tmy spoutáni. ať to byl pískot větru, nebo libý zpěv ptactva mezi hustým větvovím stromů, nebo hluk vody prudce proudící,


text:
nebo silný hřmot sesouvajících se skal, nebo neviditelný běh skákající zvěře, nebo silný hlas řvoucích divých dravců, nebo ohlas, ozývající se z dutin horských – všecko je děsíc vysilovalo.


text:
toliko na oněch ležela těžká noc, obraz to tmy, která je pojmouti měla. Více pak byli sami sobě na obtíž nežli ty temnosti.


text:
Ale tvoji svatí měli převeliké světlo. Jejichžto hlas sice slyšíce, ale postavy nevidouce, přes to, že byli i oni potrpěli, blahoslavili je.


text:
Děkovali za to, že se nemstí, ačkoli bylo jim křivděno, a prosili za odpuštění, že je pronásledovali.


text:
Místo toho dal jsi sloup ohněm plápolající za vůdce na neznámé cestě, za neškodné slunce na slavné pouti.


text:
Zasloužili toho věru totiž, aby světla zbaveni, a v žaláři tmy zadrženi byli ti, kteří v zajetí byli drželi syny tvé, skrze které neporušitelné světlo zákona světu mělo dáno byli.


text:
Když si usmyslili, že pobijí děti spravedlivců, a když jeden chlapeček byl vyložen, ale zachráněn – za trest odňal jsi jim mnoho dětí, a spolu zahladil jsi je ve vodě veliké.


text:
Ta noc byla prve otcům našim oznámena, aby, vědouce bezpečně, jakým byli uvěřili přísahám, byli dobré mysli.


text:
Skrytě totiž obětovali spravedliví synové dobrých a za božský zákon jednomyslně si uložili, že se sdíleti budou stejně o týž úděl, dobrý i zlý, předem již prozpěvujíce svaté chvály otců.


text:
(Od těch) pak odrážel se neladný křik nepřátel a sem tam neslo se žalostné kvílení oplakávajících dětí.


text:
Všichni bez výjimky jedním způsobem smrti měli bez počtu mrtvých; živí totiž nestačili pochovávati mrtvých, ježto rázem plémě jejich nejváženější bylo pohubeno.


text:
Neboť ti, kteří pro čarodějství ničemu nechtěli věřiti, kdyžtě byli prvorozenci vyhubeni, vyznali, že ten národ je syn Boží.


text:
všemohoucí slovo tvé s nebe, od královského trůnu seskočilo jako tvrdý válečník do prostřed země, odsouzené k záhubě.


text:
Nesl meč ostrý – přísný rozkaz tvůj, a zastaviv se naplnil všecko smrtí; nebe se dotýkal na zemi stoje.


text:
Sny totiž, které je postrašily, jim to prve oznámily, aby neumřeli bez vědomí, proč to zlo třeba jim trpěti.


text:
Dotkla se sice tehdy také spravedlivců ukázka smrti, a mnoho bylo (jí) na poušti stiženo, ale nedlouho trval hněv tvůj.


text:
Neboť za ně muž bez úhony ihned dal se do boje zbraní úřadu svého (kněžského), modlitbou a smírným kadidlem; na odpor se postavil hněvu a konec učinil té bídě, ukázav tím, že je tvým sluhou.


text:
Zvítězil pak nad pohromou ne silou těla ani mocí zbroje, ale slovem podmanil toho, který trestal, připomenuv smlouvy s otci, přísahou potvrzené.


text:
Neboť když mrtví již hromadně jedni na druhých leželi, uprostřed se postaviv přítrž učinil hněvu, a zatáhl mu cestu, která k živým vedla.


text:
Byltě na jeho dlouhém rouchu všecek svět, slavní otcové na čtyřech řadách řezaných kamenů, a velebnost tvá na koruně hlavy jeho.


text:
Ale na bezbožníky až do konce hněv bez milosrdenství nastupoval, ježto Bůh předvídal i budoucí skutky jejich,


text:
že totiž, ačkoli byli naléhali na jejich odchod a rychle je posílali, že změní své smýšlení a budou je honiti.


text:
Majíce totiž ještě smutek, a nad hroby mrtvých naříkajíce, pojali jiný pošetilý záměr, a které byli prosbou vypudili, ty honili jako uprchlíky.


text:
Pudil je totiž k tomu konci zasloužený tlak; způsobil, že zapomněli na to, co se bylo přihodilo, aby doplnili trest, kterého se nedostávalo ranám jejich,


text:
Neboť všecka příroda byla zase znova ve své podstatě přetvořována, a sloužila tvým příkazům, aby služebníci tvoji bez úrazu zachováni byli.


text:
Bylo viděti, kterak oblak zastiňoval jejich tábor, kde byla kdysi voda, vynořila se suchá země, z Rudého moře cesta bez překážky, a zelenající se rovina z dravých proudů,


text:
kterými veškeren národ prošel, ježto rukou tvou byl chráněn, (národ) jenž spatřil tvé udivující zázraky.


text:
Neboť byli jako hříbata na pastvě, a jako beránci poskakovali, velebíce tebe, Pane, kterýs je vysvobodil.


text:
Vždyť měli ještě v paměti, co se stalo v cizí zemi, jak místo zvířat plodících země naplodila komárů, a jak místo vodních zvířat řeka vychrlila množství žab.


text:
neboť k ukojení choutky přiletěly jim od moře křepelky. A ty tresty nepřišly na hříšníky bez předchozích výstrah silných hromů. Vždyť spravedlivě trpěli za své nešlechetnosti,


text:
ježto velmi divokou zášť k cizincům provozovali. Kdežto totiž onino nechtěli přijmouti příchozích neznámých, tito hosty dobročinné podrobovali si za otroky.


text:
A ne toliko to! Ale zajisté dostane se jim povšimnutí, ježto oni nakládali s nimi nepřátelsky hned, jak přišli;


text:
tito však ty, které s radostí byli přijali, a s kterými byli se sdělili o práva občanská, přeukrutnými sužovali robotami.


text:
Proto raněni byli také slepotou jako onino u dveří spravedlivcových, když neproniknutelnou tmou byli obklopeni, a když každý cesty ke dveřím svým hledal.


text:
Živly totiž samy v sobě se přetvořují jako tóny na harfě průměrnou zvučnost mění, ačkoli podržují do konce týž zvuk; možno to pozorováním z toho, co se stalo, zřetelně vyvoditi.


text:
Naopak plameny nespalovaly těl porušitelných zvířat, která se dostala do nich, aniž rozpouštěly snadno rozpustitelný, ledu podobný, nebeský pokrm. V každém totiž případě, ó Pane, zvelebil jsi lid svůj a oslavil; nezapomněl jsi na něho, ale vždy a všude jsi pomáhal mu.


text:
Písek moří a krůpěje deště a dny věků kdo může sečíst? Vysokost nebe a širokost země a hlubokost tůně kdo může změřit?


text:
Jeden jest moudrý, velmi hrozný, [nejvyšší stvořitel všemocný a král mocný,] sedící na trůnu svém a panující Pán.


text:
Počátek moudrosti jest báti se Pána, s věrnými v mateřském lůně spolustvořena bývá. (U lidí odvěký stánek (jak hnízdo) si postavila, a jejich potomstvo shledá její věrnost.)


text:
Synu, chceš-li vstoupiti do služby Boží, [stůj v spravedlnosti a bázni;] buď připraven, že budeš zkoušen.


text:
Stlač své srdce a buď statečný, [nachyl své ucho, přijmi rozumná slova,] a neukvapuj se v čas dopuštění.


text:
Důvěřuj Bohu, i zastane se tebe, napřími svou cestu a doufej v něho. [Zachovej (si) bázeň jeho a sestarej se v ní.]


text:
Neboť dobrotivý a milosrdný jest Bůh, a odpouští hříchy a obráncem v den tísně jest [každému, kdo ho hledá v pravdě.]


text:
Běda dvojakému srdcem [a rtům nešlechetným] a rukám chabým, a hříšníkovi, který chodí po dvou cestách!


text:
[a tobě, bohumilému bude stavěn dům tvůj,] a v den tísně bude pamatováno tebe, a jako na slunci jíní rozplynou se hříchy tvé


text:
Věci nad sebe vysokých nehledej, a nad tebe silnějších nezkoumej; ale co přikázal ti Bůh, o tom přemýšlej ustavičně, [a při mnohých skutcích jeho nebývej všetečný.]


text:
A Bůh patří na toho, kdo činí milosrdenství, pamětliv bývá ho budoucně, a v čas pádu svého dochází opory.


text:
Neboť když bude ti zlořečiti v hořkosti duše, prosba jeho dojde vyslyšení; vyslyší ho ten, který ho stvořil.


text:
Moudrost synům svým vdechuje život, a přijímá ty, kteří ji vyhledávají, [a jde před nimi na cestě spravedlnosti.]


text:
bázeň a strach [na zkoušku] uvádí na něho, a trápí ho soužením kázně své, až vyzkouší smýšlení jeho, a pojme důvěru k němu.


text:
Neboť po řeči poznána bývá moudrost, a rozum [umění a vzdělání] po slovu [rozumného], [pevnost pak po skutcích spravedlnosti].


text:
Za spravedlnost bojuj pro svou duši; až do smrti zasazuj se o spravedlnost, a Bůh bude bojovat za tebe proti tvým nepřátelům.


text:
Nespoléhej se na jmění [nespravedlivé], a neříkej: „Mám z čeho živu býti." [Neboť nic to neprospěje v čas odvety a dopuštění]


text:
Bůh totiž jistojistě trestat bude. Neříkej: „Hřešil jsem, a co [smutného] přihodilo se mi za to?" Jeť Nejvyšší shovívavý [odplatitel].


text:
Neklať se po všelikém větru, a nechoď po každé cestě; [toť bývá známka každého hříšníka – dvojaký jazyk].


text:
Buď stálý na cestě Páně, a ve svém správném přesvědčení a vědomí, a provázej tě slovo pokoje a spravedlnosti.


text:
Rozumíš-li věci, odpověz bližnímu; nerozumíš-li však, měj ruku na svých ústech, [abys nebyl polapen ve slovu neukázněném a zahanben].


text:
Neboť zloději kyne hanba a pokuta, člověku dvojakého jazyka potupa nejhorší, ramenáři pak nenávist a zášť i pohanění.


text:
a nebudiž z přítele nepřítelem [bližnímu]. Neboť nečest a pohana bude údělem zlého, tak i každého hříšníka [závistivého a] obojakého jazyka.


text:
Neboť duše nešlechetná zahubí toho, kdo ji má, na posměch nepřátelům vydává ho, [a v úděl bezbožníků přivádí ho].


text:
Slovo sladké rozmnožuje přátele [a ukrocuje nepřátele]; a laskavý jazyk dobrého člověka působí mnoho dobra.


text:
Bývá dále přítel, jenž zvrhá se v nepřítele, a bývá přítel, jenž nenávist a svár na potupu vyjevuje.


text:
Bude-li se pokořovati před tebou, a před obličejem tvým se skrývat, budeš mít s nim přátelství svorné, dobré.


text:
Přítele věrného nelze se dokoupiti, nelze dosti odvážiti zlata ni stříbra za dobrotu [věrnost] jeho.


text:
Neboť moudrost kázně jest, co jméno její, a není mnoho těch, kterým je známu; [ale kterým známa jest, (s těmi) zůstává, až spatří Boha].


text:
Do společnosti [zkušených] starců se postav, a kdo jest moudrý, k tomu ze srdce se přidruž, každý božský rozhovor poslouchej rád, a žádná chvalitebná průpověď ať neujde ti.


text:
Přemýšlej o Božích přikázáních, a o rozkazech jeho rozjímej ustavičně; a on dá tobě rozum, a moudrost, po které toužíš, bude ti udělena.


text:
Nepokládej se za spravedlivého před Bohem, [neb on jest znatel srdce] a před králem nechtěj viděn býti moudrým.


text:
Nežádej býti vládcem, leč bys měl sílu vyhladit nepravosti, abys neobával se snad tváře mocného, a neohrozil poctivosti své.


text:
Neodcházej od ženy rozumné [a dobré], [které se ti dostalo v bázni Páně], neboť půvab [cudnosti] její nad zlato jest.


text:
a dávej jim úděl, jak je ti přikázáno, prviny, (úděl) z obětí očistných, a za nedbalost svou očišťuj se málem;


text:
Nepohrdej člověkem, odvracejícím se od hříchu [aniž čiň mu výtky]. Pomni, že všichni lidé jsme hodni trestu.


text:
S opovážlivcem na cestu se nevydávej, aby tě nezatížili snad zlem svým; neboť on jde podle toho, jak se zachce jemu, a spolu s (ním) šílenstvím jeho zajdeš.


text:
S prchlivým nezačínej půtky, a [je-li odvážný] nechoď (s ním) do samoty, neboť jako nic je mu krev, a kde není pomocníka, porazí tě.


text:
[a neškádli se s ní při víně], by snad srdce tvé se nepřiklonilo k mí, abys krví svou nepadl do záhuby.


text:
Buď si vědom toho, že blízko jsi smrti, že mezi osidly chodíš, a po zbraních lkajících se procházíš.


text:
Podle zručnosti umělců bývají (jejich) díla chválena, a kníže lidu podle toho, jak moudře mluví, [a slovo starších podle (jeho) smyslu.]


text:
Jaký je panovník, takoví jsou i úředníci jeho; a jaký je správce města, takoví jsou i obyvatelé jeho.


text:
[Nic není nepravějšího než milovati peníze. Neboť takový i duši svou na prodej má.] Vždyť za živa vyvrhuje vnitřnosti své.


text:
Krátký neduh – lékař mu učiní přítrž; králem je dnes a zítra – mrtvolou. Když člověk zemře, dostane v úděl


text:
Od svého tvůrce odvrací se srdce jeho, ježto počátek všelikého hříchu jest pýcha; kdo se jí přidrží, bude čišeti kletými činy, a pod vrátí jej venkoncem.


text:
Ctihodné plémě lidské jest – které? To, jež bojí se Boha. Bezectné plémě však jest – které? To, jež přestupuje příkazy Páně.


text:
Nevolníkovi rozumnému svobodní sloužívají, a muž moudrý [a ukázněný] nereptá jsa kárán. [Avšak nevědomec nebude ctěn.]


text:
Chudý bývá chválen pro svou rozumnost [a bohabojnost], a jsou lidé, kteří bývají ctěni pro své bohatství.


text:
Kdo bývá chválen v chudobě, čím více v bohatství? Ale kdo bývá chválen v bohatství, ať se bojí chudoby.


text:
Oděvem nechlub se nikdy, aniž v den cti své se vynášej; neboť divné jsou skutky [samého] Nejvyššího, a [slavná a] skrytá [a nevídaná] jsou díla jeho (lidem).


text:
Synu, nebuď mnoho tvých zaměstnání, neboť budeš-li se rozptylovat, nebudeš bez viny. Co totiž budeš honiti, nechytíš, a neutečeš, když budeš utíkati.


text:
ale oko Páně hledí na ně dobrotivě, a zdvíhá je z jejich ponížení; povyšuje hlavu jejich, i diví se jim mnozí [a ctí Boha].


text:
[Jako totiž útroby (nemocných) puch vyřihují,] a jako koroptev lapena bývá do klece, a jako srna do osidla, tak i srdce zpupných; jako vyzvědač číhá na pád bližního svého.


text:
Nejsou dobrodiní pro toho, kdož ustavičně jest ve zlém, ani pro toho, kdož almužny nedává. [Vždyť i Nejvyšší v nenávisti má hříšníky, a slitovává se nad kajícími.]


text:
Dávej milosrdnému a neujímej se hříšníka. [Bezbožné, hříšníky ztrestá (Bůh), šetří jich ke dni trestu].


text:
neboť dvojnásobně zlého dojdeš za všecko dobré, co mu prokážeš; vždyť i nejvyšší v nenávisti má hříšníky, a bezbožným odplatí trestem.


text:
Nestavěj ho podle sebe, aby tě nesvrhl (a nepostavil se) na tvé místo; ať nesedá si po tvé pravici, aby se neucházel o tvé křeslo; na konec poznal bys má slova, a mé řeči by bodaly tě.


text:
Kdo polituje zaklinače hadů, byl-li uštknut, a kohokoliv, kdo se přibližuje k líté zvěři? Tak i toho, kdo chodí s mužem nepravým a zaplétá se do jeho hříchů.


text:
Břímě nad své síly si nakládá, kdo se zámožnějším nežli je sám se bratří; s bohatším než sám jsi nepřátel se.


text:
Budeš-li mu potřeben, bude tě klamat: usmívaje se bude ti naděje dělat, krásně tobě mluvit a řekne: „Čeho ti třeba?"


text:
Bude tě zahanbovat hostinami svými, dokud tě nevyjí několikrát, a na konec vysměje se tobě; potom vida tě, nechá tě na holičkách, a hlavou bude nad tebou pokyvovat.


text:
Neusiluj mluviti s ním jako s rovným, aniž věř mnohým slovům jeho; neboť mnohými řečmi bude tě zkoušet, a s úsměvem vyzvídat tajnosti tvé.


text:
Bohatý, zakolísá-li, bývá podepřen od svých přátel; ale chudý, padne-li, bývá odkopnut i od známých.


text:
Dobré jest bohatství, není-li při něm hříchu [ve svědomí]. A věc velmi zlá jest chudoba, na kterou naříká bezbožný.


text:
Pamatuj, že smrt nemešká, a že zákon podsvětí byl ti ukázán; neboť zákon tohoto světa jest: „Jistě zemřeš."


text:
Blaze člověku, který je do moudrosti zabrán, který o spravedlnosti její přemýšlí, [a jehož mysl má na zřeteli Boha];


text:
který myslí ve svém srdci na cesty její, o jejích tajemstvích přemítá, jde po ní jako slídil, a stává tam, kudy chodí;.


text:
který se usídlil vedle domu jejího, a vetknuv do stěn jejích kolík postavil si stan svůj po jejím boku; štěstí usídlí se v stanu jeho [na věky].


text:
Povýší ho také nad jeho sousedy, a v sněmech veřejných otevře mu ústa. [Naplní ho duchem moudrosti a rozumu, a rouchem slávy oděje ho.]


text:
Lidé blázniví nedosáhnou jí, [– ale rozumní lidé se potkají s ní –] a lidé hříšní nespatří jí. [Neboť] daleko jest od zpupnosti [a lsti],


text:
(a) lidem lživým na mysl nepřichází. [Ale lidé milující pravdu bývají v ní, a budou zdar míti, dokud Bůh na ně neshlédne.]


text:
Neboť od Boha pochází [moudrost]. K moudrosti totiž druží se Boží chvála, [v ústech věrných bývá jí plno] a Pán ji dává [jim].


text:
Chceš-li (, můžeš) příkazy (jeho) zachovávati, a na věky, jak mu libo, věrným zůstat, [(i) zachovají tebe.]


text:
Tak ani nad (těmi) šestkrát sto tisíci pěšími, kteří byli zachváceni (smrtí) v tvrdosti srdce svého; a byl-li by jediný zatvrzelý, byl by zázrak, kdyby zůstal bez trestu.


text:
Každý skutek milosrdenství zjedná místo každému podle zásluhy jeho, [a podle toho, jak rozuměl své pouti].


text:
tak přemnoho skutků jeho zůstává v tajnu. Skutky spravedlnosti jeho kdo vypravuje? A kdo na ně čeká? Jeť daleko smlouva (jeho) [od některých]. [Avšak na konec všichni budou vyšetřeni.]


text:
Podám náležitě odváženou nauku, vypravovat budu přesnou moudrost. [Slova má pozoruj svým srdcem, i povím ti s rozvahou mysli o silách, jež uložil Bůh ve svých dílech od počátku, věrně vypravím nauku o něm.]


text:
Ladně spořádal na věky svá díla, a nejpřednější z nich od rodu do rodu. Nelačnějí, aniž se unavují, aniž ustávají od svých prací.


text:
[Stvořil z něho pomocnici, podobnou jemu.] Vůli (svobodnou) a jazyk a oči a uši a srdce jim dal k přemýšlení; uměním rozuměti naplnil je,


text:
Velikou velebnost jeho vidělo oko jejich, a velebný hlas slyšely uši jejich, a řekl jim: „Pilně se varujte všeho bezpráví!"


text:
Všecky skutky jejich jsou jako slunce před Boží tváří, a oči jeho bez přestání patří na cesty jejich.


text:
Ale kajícím popřává návrat na cestu [spravedlnosti], a povzbuzuje ty, kteří naděje pozbývají, [a ustanovuje jim úděl (příslušný) věrnosti].


text:
Nezůstávej v bludu bezbožných, před smrtí vzdávej (Bohu) chválu; pro mrtvého, který již není, veta je po chvále.


text:
Neboť nemůže člověk vykázati se vším, poněvadž není nesmrtelný zrozenec lidský, [a v nicotném zlu zálibu mívá.]


text:
Co jest jasnějšího nad slunce? A i to se zatmí. Tak není nic nešlechetnějšího nad to, co vymýšlí tělo a krev, [Bude to také trestáno.]


text:
Ten, který na věky žije, stvořil všecko vesměs; Bůh jediný spravedlivým bude shledán, [a zůstává nepřemoženým králem na věky.]


text:
Počet dnů lidských – dlouho-li žije – století jest; za kapku z vody mořské dlužno je cenit, a jako zrnko písku, tak skrovné jsou roky proti dnu věčnosti.


text:
Nedej si překážet, aby ses modlil ustavičně, a neostýchej se až do smrti dbáti spravedlnosti. [Neboť mzda Boží zůstává na věky.]


text:
Znalci přísloví také moudře si vedou, [rozumějí pravdě a spravedlnosti], a vydávají jako příval průpovědi řízné.


text:
Neochuzuj se o závod platě penízem vypůjčeným, takže nebudeš ve měšci nic míti; [neboť byl bys sám sobě nepřítelem.]


text:
a kdo se věší na nevěstky, ničemníkem bude; hniloba a červy zmocní se ho, [na velkou výstrahu bude povýšen], a vzata bude z počtu (živých) duše jeho.


text:
Kdo rychle věří, lehkomyslný jest, [a utrpí škodu]; a kdo (tím) hřeší sám proti sobě, za nic jmín bude.


text:
Kdo se raduje z nepravosti, zhaněn bude; [kdo má v nenávisti domluvu, ukracuje si život;] a kdo nenávidí žvavost, hasí zlo.


text:
Neboť vyslechnou tě, ale budou se stříci tebe, budou (onen) hřích omlouvati, tebe (však) nenáviděti, [a tak budou se chovati k tobě vždycky].


text:
Promluv s přítelem, snad nic neví [a řekne: „Neučinil jsem to"]. Učinil-li to však, ať už tak nečiní!


text:
Lepší je člověk, jemuž se nedostává učenosti, [a jenž postrádá rozumu,] ale bojí se (Boha), nežli ten, který má hojnost rozumu, ale přestupuje zákon [Nejvyššího].


text:
[a někdo se příliš poddává z veliké pokory,] a někdo klopí tvář svou, a činí se jakoby neviděl, co má zůstati tajno;


text:
a byť mu pro nedostatek moci bráněno bylo hřešiti, najde-li vhodnou dobu, [aby činil zle,] činí zle.


text:
Zklame domluva, tupí-li kdo ve hněvu; [jsou posudky, kterých nelze schvalovati;] a jsou lidé, kteří mlčí, a ti jsou moudří.


text:
Jsou lidé, kteří mlčí a jsou pokládáni za moudré; a jsou lidé, kteří jsou v nenávisti, protože mnoho mluví.


text:
Jsou lidé, kteří mlčí, protože nevědí, co mají říci; a jsou lidé, kteří mlčí, protože mají na mysli příhodnou dobu.


text:
Někdo ničí sám sebe proto, že se stydí, strachem z nerozumného sebe hubí, [ohledy na lidi sebe kazí.]


text:
Kdo svou půdu vzdělává, vysoko staví stoh plodin; [a kdo činí spravedlnost, bývá povýšen;] a kdo chce zalíbit se velmožům, utíká před nepravostí.


text:
Násilí a křivdy v nic obrací statek; [a dům sebe bohatší v nic bývá uveden zpupností;] tak statek zpupného bývá vyvrácen.


text:
Uslyší-li znalec slovo moudré, chválí je a přidává k němu; uslyší-li je vášnivec; nelíbí se mu, a hází je za záda.


text:
Donášeč sebe samého poskvrňuje, mezi všemi bývá nenáviděn, [i kdo s ním obcuje, docházívá zášti. Mlčelivý a rozumný, ten ctěn bývá.]


text:
[Jako srdce blázna, následkem smýšlení jeho bázlivé, bývá vždycky bez starosti, tak i ten, kdo v příkazech Božích vždy trvá.]


text:
Otevřel-lis proti příteli ústa [na zármutek], neboj se; jeť (ještě možno) smířiti se, kromě nadávky, výtky zpupné, vyzrazení tajemství a zákeřné rány; pro kteroukoliv tuto věc uprchne přítel (každý).


text:
Přítele vysvobozovati nebudu se stydět, aniž budu se skrývati před ním; a přihodí-li se mně co zlého skrze něho, [snesu to]


text:
Kéž je dán na má ústa zámek, a na rty mé pečeť pevná, abych neklesl jimi, a jazyk aby mne na zkázu nepřivedl!


text:
Kéž se dostane mi bičů na myšlení, a prostředků moudré kázně na mé srdce, aby nešetřily poblouzení jejich, aby nebylo viděti provinění jejich,


text:
aby nerostla má poblouzení, a nemnožila se má provinění, [hříchy mé by se nerozmáhaly,] já pak abych nepadl před svými protivníky a nepřítel můj aby se neradoval ze mne.


text:
Odejmi ode mne chtíče klínu, touhy po souloži ať mne ne jímají, a smýšlení nestoudnému [a nevázanému] neoddávej mne.


text:
Poučení o ústech slyšte, synové; kdo ho dbáti bude, nezahyne, [aniž dá se pokaziti skutky ničemnými.]


text:
Jméno Boží nebývej ustavičně v ústech tvých, [a jménům svatým si nenavykej, neboť nebyl bys tím bez viny.]


text:
Jako totiž otrokovi ustavičně vyšetřovanému nikdy modřin neubývá, tak i každý, kdo přisahá a (jméno Boží) pořád vyslovuje, nebude prost hříchu.


text:
aby snad nezapomněl na tebe před nimi Bůh, a návykem svým jsa zmámen, abys netrpěl hanu, že bys raději byl se nenarodil, a abys dni svého narození nezlořečil.


text:
tma kolem mne a stěny mne ukrývají, nikdo nevidí mne; koho bych se měl ostýchati? Nejvyšší na mé hříchy nebude pamatovat,"


text:
neví, že všecko vidí oko Jeho, [že vyhání od sebe bázeň Boží takovou bázní lidskou, která] lidských očí se bojí;


text:
neví, že oči Páně tisíckrát jasnější jsou nežli slunce, na všecky cesty lidské že patří, [i do hlubin propasti i do lidských srdcí,] že vidí do nejtajnějších záhybů.


text:
neboť předně zákonu Nejvyššího se zpronevěřila, za druhé proti muži svému se provinila, za třetí smilníc manželské lože zprznila a z cizího muže děti podvrhla.


text:
I poznají (všichni) ostatní, že nic lepšího není než bázeň Boží, a nic sladšího než dbáti příkazů Páně.


text:
[A srdce všech, vysokých i nízkých, mocně jsem deptala.] U těch všech jsem hledala [stálé] bydliště, kde, v kterém údělu [Páně] bych mohla přebývat.


text:
Řekl mi totiž: „V Jakobovi přebývej, v Israeli dědičný měj úděl, [a v mých vyvolencích kořeny zapusť!"]


text:
Od počátku, před věky jsem stvořena, na věky pak býti nepřestanu. Ve svatostánku před ním službu jsem konala,


text:
V národ slavný jsem se vkořenila, v úděl Boha mého, v dědictví jeho, [a mezi zástupy svatých zdržuji se.]


text:
a jako [storax a] galban a ungula a gutta, a jako kadidlem [samotokým] napustila jsem vůní svůj stánek; [a jako balšám nemísený jest má vůně.]


text:
Mojžíš to uložil jakožto zákon, [příkazy spravedlnosti,] dědictví domu Jakobovu [a zaslíbení Israelovi].


text:
[Slíbil Davidovi, služebníku svému, že vzbudí z krve jeho krále nejmocnějšího, který bude seděti na slavném trůnu na věky.]


text:
Já jsem jako struha vody nesmírné Z řeky.] Já jsem vyšel jako struha z řeky, a jako vodovod do zahrady.


text:
[Proniknu všecky hlubiny země, navštívím všecky, kteří spí, a osvítím všecky, kteří doufají v Pána.]


text:
Dále poučení jako proroctví chrlit budu, zůstavím je [těm, kteří hledají moudrosti, a zůstanu] s rody jejich až do [svatého] věku.


text:
Šťastný, jenž bydlí se ženou rozumnou, (a kdo neoře jako býk s oslem); ten, kdo jazykem svým neklesá, a kdo neslouží nehodným sebe.


text:
Jako spřežení býků zmítané sem tam – tak jest se ženou zlou; kdo se jí dotkne, tomu je jak by se chopil štíra.


text:
Jako žíznivý pocestný u studny otvírá ústa, a z nejbližší vody, ať jakékoliv, pije, před každým kolem posadí se, a před každým šípem otvírá toul, [dokud nezemdlí].


text:
[Dvě věci zdály se mi nesnadné a nebezpečné:] Nesnadno vyhne se kupec provinění a (nesnadno) zůstane kramář bez hříchů [rtů].


text:
Budeš-li honiti se po spravedlnosti, dosáhneš jí, a oblečeš se v ni jako v čestnou řízu; [budeš s ní přebývati, a chrániti bude tě na věky, a v den soudu najdeš oporu.]


text:
Když mluví člověk mnoho přisahající, vstávají lidem na hlavě vlasy, a neuctivost jeho působí, že si zacpávají uši.


text:
I po hrubé urážce smír bývá, ale prozradit tajemství přítelovo znamená nešťastnou duši, jež naděje nemá.


text:
Do očí ti činí sladká ústa, a tvá slova obdivuje; ale poté převrátí svá ústa a z tvých výroků nadělá urážek.


text:
Kdo (jinému) jámu kopá, (sám) do ní padá, [kdo nastaví bližnímu kámen, (sám) narazí na něj] a kdo jinému osidlo klade, zahyne (sám) v něm.


text:
neboť člověk prchlivý zapaluje svár; muž hříšný rozdvojuje přátele a mezi pokojné vnáší nepřátelství.


text:
Podle toho, jaké je dříví, vzplane oheň; Podle moci člověka bývá i hněv jeho, a podle bohatství svého stupňuje vztek svůj.


text:
Svár překotný roznítí oheň, a hádka překotná vylije krev. [A jazyk, který přisvědčuje, přivádí smrt.]


text:
Šťasten, kdo jest ukryt před jazykem zlým, kdo se nedostal do jeho hněvivosti, kdo nemusel táhnouti jho jeho, a kdo jeho pouty nebyl svázán.


text:
Ti, kdož opouštějí Boha, upadnou v něj, i rozpálí se jimi a nezhasne; puštěn bude na ně jako lev, a jako levhard rozsápá je.


text:
A měj pozor, bys neklesl jazykem a nepadl před těmi, kdož číhají na tě, [a tvůj pád aby nebyl nezhojitelný až k smrti].


text:
Když dojde doba splátky, žádá za odklad, mluví řeči tesklivé [a reptavé], a stěžuje si na (zlé) časy.


text:
Jmění ručitelovo připisuje sobě hříšník, a nevděčník nechává na holičkách toho, který ho vysvobodil.


text:
Hříšník, [jenž přestupuje příkazy Páně,] upadá do ručení [zhoubného], a kdo příliš mnoho podniká, upadá do soudů.


text:
Kdo miluje syna svého, často jej mrská, aby měl radost z posledních svých dob, [a nemusil makati po dveřích sousedů svých].


text:
Za svého života vidí ho a má radost z něho, při smrti své není zarmoucen, [aniž jest zahanben před nepřáteli.]


text:
Shýbej šíji jeho z mládí, a tepej ho zezadu, dokud jest malý, aby snad se nezatvrdli a tobě se nevzepřel, i měl bys bolest duše.


text:
Zdraví duše ve svaté spravedlnosti jest lepší než všecko zlato [a stříbro] a tělo silné (jest lepší) nežli bohatství nesmírné.


text:
Veselost srdce – toť je člověkův život, [a poklad svatosti bez nedostatku], a radost muže – dlouhý věk.


text:
Miluj sebe sama [Bohu se libě a drže se;] uklidni své srdce [aby svaté bylo], a zasmušilost zapuď daleko od sebe!


text:
Dřevem úrazu bývá zlato těm, kteří mu obětují; [běda těm, kteří se honí za ním] a každý neopatrný zahyne jím.


text:
Šťasten boháč, který shledán byl bez vady, který za zlatým kovem nehonil se, [po penězích, po pokladech nedychtil].


text:
Kdo se osvědčil v bohatství, že zůstal bezvadný? Budiž jemu [věčná] sláva [vzdávána]! Kdo mohl přestoupit a nepřestoupil, kdo zlé činiti a neučinil?


text:
Kdybys pak byl přinucen mnoho jísti, vstaň ze společnosti, vyvrať, i polehčí se tobě, [a neuvedeš na své tělo nemoci].


text:
Člověka u jídla slušného chváliti budou rty [mnohých], a (to) svědectví o jeho správnosti bude stálé.


text:
aby dostalo se tobě od nich radosti, jakož i ozdoby za (tvou) laskavost – věnce, [abys došel uznání pozvaných].


text:
Na cestě nebezpečné nechoď, i nebudeš klopýtat o kameny, ani nesnadné cestě se nesvěřuj, [abys života svého neohrozil].


text:
Kdo chce otázku zodpovědět, připraví si slova, i budou požádaného poslouchati; sebere své vědomosti, a pak teprve odpoví.


text:
Z nich některé Bůh povýšil a posvětil, jiné pak zařadil do dnů všedních. Také všichni lidé ze země jsou a z hlíny, ze které stvořen byl Adam;


text:
Některé z nich požehnal a povýšil, některé posvětil a přiblížil k sobě; (jiným) z nich zlořečil a ponížil, svrhl je s místa jim vykázaného.


text:
[kterou může zpracovati podle libosti jakkoliv,]. tak je člověk v rukou svého tvůrce, on mu dává podle soudu svého.


text:
Proti zlému je dobro a proti smrti život; tak i proti člověku spravedlivému hříšník. Tak hled i na všecka díla Nejvyššího, dvě a dvě, jedno proti druhému jest.


text:
Synu ni ženě, bratru ni příteli nedávej nad sebou moci, pokud žiješ; a neodevzdávej jinému jmění svého, aby ti nebylo s lítostí o ně (zase) prositi.


text:
nedopusť poskvrny na svou čest; v den, kdy dokonáš svůj život, až budeš skonávat, rozděl své dědictví.


text:
Do práce ho postav, jak mu patří; nebude-li poslouchati, shýbej ho pouty; ale přespříliš neukládej žádnému člověku, a proti právu nečiň nic [závažného].


text:
Máš-li otroka [věrného], budiž tobě jako tvá duše, a jako s bratrem, tak s ním nakládej, neboť krvavě jsi ho nabyl.


text:
Ublížíš-li mu nespravedlivě, dá se (ti) na útěk; [zdvihne-li se pak a uteče, koho se tázat] a na které cestě ho hledat, nevíš.


text:
a jako žena k porodu, pracující srdce [tvé] přeludy trpí. Neposlal-li jich Nejvyšší, aby tě navštívil; nevěnuj jim pozornosti.


text:
[Kdo nemá zkušeností, co ví?] Muž ve mnohých věcech vzdělaný ví mnoho, a kdo se naučil mnohému, vypravuje moudře.


text:
Neboť naděje jejich se opírá o toho, který je vysvobozuje, [a Boží oči hledí na ty, kdož milují ho.]


text:
Oči Páně (hledí) na ty, kteří se ho bojí; obrana mocná, opora silná, záštita proti vedru, a stínidlo proti polednímu žáru, ochrana před úrazem, a pomoc proti pádu


text:
Darů lidí bezbožných neschvaluje Nejvyšší, [neshledá na oběti nespravedlivých] a neslituje se nad hříchy pro množství obětí jejich.


text:
Tak i člověk, který se postí za své hříchy, ale opět se jich dopouští; co mu to prospěje, že se mrtví, modlitbu jeho kdo vyslyší?


text:
Modlitba poníženého oblaky proniká, a dokud nedojde (cíle), neustane, aniž ustoupí, dokud Nejvyšší nepopatří,


text:
a nezastane se spravedlivých, nekoná soud. Pán také nebude prodlévati. Mocný nebude míti strpení s nimi, dokud nezmlátí hřbetu nemilosrdných,


text:
a pusť strach svůj na pohany, [kteří nehledají tebe, by poznali, že není Boha mimo tebe, a vypravovali tvé velečiny.]


text:
[Neboť] jako jsi ukázal na nás svou svatost před očima jich, tak se proslav na nich před očima našima,


text:
Plamenem hněvu pohlcen budiž, kdo myslí, že jest zachráněn, a kteří trápí lid svůj, ať jsou zahubeni.


text:
Shromažď všecky kmeny Jakobovy, [by poznali, že není Boha mimo tebe, a vypravovali tvé veličiny], aby svým dědičným majetkem vládli jako na počátku.


text:
Dej svědectví těm, kteří od počátku tvorové tvoji jsou, a splň proroctví, která pronesli ve jménu tvém proroci [staří].


text:
Vyslyš modlitby služebníků svých, podle požehnání Áronova, vysloveného nad lidem tvým, [a spravuj nás na cestě spravedlnosti], ať poznají všichni, kteří přebývají na zemi, že jsi ty Bůh, který viděl minulost.


text:
Kdo důvěřuje tomu, jenž nemá hnízda, a nocuje, kdekoliv se setmí? Jest jako podkasaný lotr, který od města k městu skokem se žene.


text:
[S člověkem bezbožným jednej o svatosti, s nespravedlivým o spravedlnosti,] se ženou o té, na kterou žárlí, se zbabělcem o válce, s prodavačem o koupi, s kupcem o prodeji, se závistníkem o skutcích lásky,


text:
s nemilosrdným o milosrdenství, [s nepočestným o počestnosti,] s dělníkem polním o všelijakých pracech,


text:
s dělníkem na rok o konci roku, s otrokem lenivým o množství práce; nedbej jakékoliv rady těchto lidí.


text:
Zlé oko měnívá smýšlení; z něho pocházejí čtyři věci: dobro a zlo, život a smrt; a pánem nad nimi ustavičným jest – jazyk. Bývá muž zběhlý, který vzdělává mnohé, ale sám sobě jest neužitečný.


text:
Těmi (léky) ulevuje lékař bolesti; také lékárník činí [lahodné léky], [a skládá] masti [ke zdraví], i nemají konce díla jeho,


text:
Popřej také přístupu lékaři, [neb i jej Pán stvořil], a nechť neodchází od tebe, protože [práce] jeho jest potřeba.


text:
Synu, nad mrtvým prolévej slzy, a počni žalozpěv jako člověk, jejž stihlo neštěstí. Jak mu přísluší, opatři tělo jeho, a nezanedbej pohřbu jeho.


text:
Jak může moudrosti plný býti, kdo drží pluh, kdo se chlubí holí a pohádá hovězí dobytek ostnem, kdo se obírá takovou prací a mluvívá jen o telatech ?


text:
Takž i každý řemeslník a mistr, který tráví noc jako den, který vyrývá do pečetidel rytiny, a jehož vytrvalost barvy střídá; mysl svou soustřeďuje na to, by obrazy byly věrné, a pilně pečuje o to, by dokonal svou práci.


text:
Takž i kovář, který sedí u kovadliny, a svůj um brousí prací ze železa, kouř ohně maso mu vysušuje, a s horkem pece zápasí;


text:
Takž i hrnčíř, který sedí při svém díle, a točí nohama kruhem, který vždy má starost o své dílo, a jehož všecka činnost čísly se řídí;


text:
ale tvorbu (tohoto) světa podporují, a jejich žádosti týkají se řemeslných prací. Kdo (však) oddá svou duši tomu, aby bádal v zákoně Nejvyššího,


text:
rozvijte květy jako lilie, [voňte], zelenejte se utěšeně a zapějte píseň chvály, dobrořečte Pánu pro jeho skutky.


text:
Vzdávejte jménu jeho slávu, chvalte jej hlasem rtů svých, písněmi rtů a na citary; takto rcete s jásotem:


text:
[jako] obrátil vody v souš, a vyschla země. Cesty jeho byly srovnány, aby mohli po nich jíti; tak též hněv jeho hříšníkům nakladl překážek.


text:
Hlavní potřeba k životu lidskému jest: voda a oheň a železo a sůl, mléko a chlebová běl a med, vinný hrozen a olej a oděv.


text:
Všecky tyto věci svatým k dobrému (býti se jeví), taktéž bezbožným [a hříšníkům] obrací se ke zlému.


text:
Z rozkazů jeho se radují, jsou připraveny na zemi k potřebě, a když přijde čas, nepřestoupí slova (jeho).


text:
Svízel veliká stanovena jest všem lidem, a jho těžké tíží syny Adamovy ode dne, kdy vycházejí z lůna své matky, až do dne, kdy bývají pochováni do matky všech.


text:
od toho, kdo nosí purpurový šat a korunu, až do toho, kdo se odívá režným plátnem, (všady plno) vzteku, závisti, nepokoje, kolísání, strachu smrti, ustavičné zlosti a sváru.


text:
Poděšen bývá tím, co v duchu vidí, jako ten, kdo prchá z boje. Ve chvíli, kdy jest již zachráněn, probouzí se, a diví se svému nicotnému strachu.


text:
Tráva v močálech [všady nad vodou a] na břehu řeky bývá vytrhována před všelikým jiným rostlinstvem.


text:
Muž, který hledí na stůl cizí, toho život nelze za život pokládati. Udržuje totiž svůj život pokrmy cizími,


text:
Neboj se zákona smrti. Pomni na ty, kteří byli před tebou a kteří přijdou po tobě. Usoudil tak Pán každému, kdo má tělo.


text:
[Synové, zachovávejte poučení v pokoji.] Moudrost skrytá [totiž] a poklad, jehož nevidět, jaký užitek dává to i ono?


text:
(styďte se) zpronevěřiti se Bohu a smlouvě, jakož i podpírati se lokty na chleby; (styďte se) býti káránu v příčině dávání a přijímání,


text:
(styďte se) před pozdravujícími vás, neodpověděti jim: [pohlížeti na ženu smilnou], [nebo tvář odvracet od příbuzného],


text:
Nepřekrucuj řečí, jež jsi slyšel, a nevyzrazuj tajemství; i budeš opravdu stydlivý, a dojdeš lásky všech lidí. Za tyto všecky věci se nestyď, a nehleď na osoby, abys nezhřešil:


text:
za styk s kupci přes podvod (mnohých), (nestyď se) často trestati děti, a bok ničemnému otrokovi do krve zbíti.


text:
(a) kde je mnoho rukou, zavírej. Cokoli ukládáš, spočítej a převaž, vydání pak a příjem – všecko napiš.


text:
(Nestyď se) pokárati nerozumného a blázna, nebo starce, na které žaluje mládež; i budeš umravněný dokonale, a chválen přede všemi žijícími.


text:
Dcera jest otci tajná péče, a starost o ni odjímá spánek: v mládí, aby nepřestárla, a vdaná jsouc [za muže] v nenávist neupadla,


text:
v panenství jejím, aby někdy nebyla poskvrněna, a v otcovském domě nebyla nalezena těhotná, aby snad vdána jsouc za muže nepoklesla, anebo naprosto bezdětnou nezůstala.


text:
Dceru [smilnou] přísně opatruj, by tě neuvedla do posměchu nepřátel, do špatné pověsti ve městě a do výčitek obce, aby tě nezahanbila ve shromáždění lidu.


text:
Protož pamětliv budu skutků Páně, a co jsem spatřil budu vypravovat: Slovem Páně jsou (stvořena) díla jeho;


text:
[Zdaliž] nedal toho Pán svatým, aby vypravovali všecky divy jeho, které mocně učinil Pán všemohoucí, aby (vše) pevně stálo v slávě jeho.


text:
Neboť Pán má všecky vědomosti, a proniká příznaky budoucnosti; zvěstuje věci minulé i příští, a odkrývá stopy věcí skrytých.


text:
Mrazivý severní vítr věje, i zamrzá voda v křišťál; na každém množství vody se usazuje, a jako v pancíř obléká vodu.


text:
Tamť jsou vynikající díla a podivuhodná; rozličné druhy zvířat [, všelijakých živočichů] a plémě velikánů.


text:
Byli panovníky ve svých říších, mužové velicí mocí, moudrostí příslušnou byli obdařeni, proroctvími dokazovali důstojnost proroků;


text:
a po jiných (z nich) nezůstalo památky, zhynuli, jako by nikdy nebyli, zrodili se, jako by se nebyli zrodili, a synové jejich s nimi.


text:
ABRAHAM byl [veliký] otec množství národů, nebyl nalezen podobný jemu slávou, který by šetřil (tak) zákona Nejvyššího, a vešel ve smlouvu s ním.


text:
Proto, jak se byl zavázal přísahou, dal mu Pán slávu v národě jeho, (dal mu), že vzrostl jako prach země,


text:
a jako hvězdy že vyvýšeno bylo potomstvo jeho, že dědilo (zemi) od moře do moře a od Řeky až na konec světa.


text:
Uznal, že mu přísluší požehnání, a dal mu (jeho) dědictví; a rozdělil úděl (jeho) mezi dvanáct pokolení.


text:
Proslavil ho podobně jako svaté, a velikým učinil ho na postrach [nepřátel]. Slovy jeho příšerné úkazy zkrotil, slavným učinil ho před králi.


text:
Dále – tváří v tvář mu dal přikázání, zákon života a osvícení, aby učil Jakoba své smlouvě, a svým ustanovením Israele.


text:
roucho svaté, ze zlata, z modrého a červeného purpuru, dílo vytkávané muže moudrého, opatřil ho posvátným osudím,


text:
červcem, dvakráte barveným, dílem tkalcovským, vzácnými kameny, vyrývanými, do zlata zasazenými, dílem to kamenorytce, na památku podle počtu kmenů israelských;


text:
korunou zlatou na čepici jeho, označenou písmem: „Svatý", ozdobou nádhernou, dílem skvostným, okrasou, zraku žádostivou.


text:
Dostalo se mu povinnosti a práva na věky, (jemu) i potomstvu jeho, pokud budou dni nebes, – úřad kněžský by konal, bohoslužbu, a lidu svému by žehnal ve jménu Jeho.


text:
Vyvolil ho ze všech živých, aby podával obět Bohu, kadidlo a libou vůni na připomínku, aby smiřoval lid svůj s Bohem.


text:
A dal mu moc, by podle svých příkazů byl nad povinnostmi a právy, jež ustanovil, aby vyučoval Jakoba tomu, co prohlásil, a zákonem svým aby Israele osvěcoval.


text:
Když však se spikli jiní proti němu, a ze závisti obklíčili ho na poušti lidé, kteří byli s Datanem a Abironem, a rozvzteklená smečka Koreova:


text:
zejména chleba připravil jim do sytosti, [neboť] oběti Páně také jedí, a patří dary jemu i potomstvu jeho.


text:
Proto učinil (Bůh) s ním pevnou smlouvu pokoje, že bude knížetem svatyně i národa svého, že bude míti on i potomstvo jeho důstojnost kněžskou na věky.


text:
Jako učinil úmluvu s Davidem králem, synem Jesseovým, z Judova kmene, budou dědici jeho potomci jeho. Dej (Bůh) moudrost do srdcí našich, kéž soudí lid jeho spravedlivě, aby nevzalo za své štěstí jejich, ale sláva jejich aby věčná byla v národě jejich.


text:
Hrdinou v boji byl JOSUE, syn Naveův, nástupce Mojžíšův v proroctví, který byl podle jména svého veliký


text:
[převeliký] zachránce vyvolenců Božích, by trestal povstávající nepřátele, aby dobyl dědičného majetku pro Israele.


text:
Vzýval nejvyššího vládce, když doráželi na něho nepřátelé odevšad, i vyslyšel jej veliký [a svatý] Bůh (seslav) kamení krupobití obrovské síly.


text:
Také (proto, že) následoval Mocného, a (již) za dob Mojžíšových dokázal svou zbožnost on a Kaleb, syn Jefonův, když stáli proti nepříteli, když lid zdržovali od hříchů, když umlčeli zlovolné reptání.


text:
A ti dva byli vysvobozeni v nebezpečí ze šesti set tisíců pěších, aby uvedli je do dědictví, do země, která teče mlékem a medem.


text:
A dal Pán KALEBOVI sílu, a ta mu zůstala až do stáří, aby mohl odebrati se na výšiny země, a též potomstvo jeho dostalo dědičný úděl,


text:
Podle zákona Páně soudil obec, i shlédl Bůh na Jakoba. Ze spolehlivosti jeho bylo shledáno, že jest prorokem,


text:
Vzýval také Pána všemohoucího, když jeho nepřátelé doráželi odevšad, když obětoval beránka neporušeného.


text:
A prve než nastal konec jeho života, dosvědčil před Pánem a pomazaným jeho, že úplaty – ani střevíce – od žádného člověka nevzal, a nikdo nemohl na něho žalovati.


text:
Poté, když byl zesnul, oznámil králi, a ukázal mu konec života jeho; a pozdvihl ze země hlasu svého v proroctví, aby byla zahlazena nepravost lidu.


text:
Neboť vzýval Pána všemohoucího, a dal mu do pravice (sílu), aby odstranil muže, obratného v boji, a povýšil čelo národa svého.


text:
Tak dostalo se mu slávy za deset tisíců, a chvály za to, že mu Pán žehnal. Když dána mu byla koruna cti,


text:
Slavnostem dodal lesku, okrášlil svátky až na vrchol [života], aby chválili svaté jméno Páně, aby od ráma zvučela svatyně Boží.


text:
Pán pak očistil ho od hříchů, vyvýšil moc jeho na věky, dal mu sliby o království, a trůn slavný v Israeli.


text:
Šalomoun kraloval ve dnech pokoje, Bůh mu podmanil všecky nepřátele, aby vystavěl dům jménu jeho, a připravil svatyni na věky. Jak moudrý byl jsi ve svém mládí,


text:
a naplnils (ji) hlubokými příslovími. K ostrovům daleko rozhlásilo se tvé jméno, a byl jsi milován pro svou lásku k pokoji.


text:
Poskvrnil jsi svoji slávu, znesvětil jsi potomstvo svoje, uvedls hněv na své děti, dav se unésti svým bláznovstvím,


text:
Bůh však nezanechal milosrdenství svého, a nezrušil, nezkazil svých skutků; nevykořenil potomků svého vyvolence, nevyhladil potomstva toho, jenž miloval Pána.


text:
Ten uvedl na ně hlad, i ubylo těch, kteří jej dráždili svou nepřízní, [neboť nemohli snésti příkazů Páně.]


text:
Ty, jenž přivedl jsi krále do záhuby, [snadně jsi zlomil sílu jejich] (svrhl jsi) slavné s lože jejich.


text:
O tobě jest psáno, že v usouzených dobách budeš mírnit hněvivost Páně, srdce otcovo že se synem smíříš, že obnovíš kmeny Jakobovy.


text:
Když byl Eliáš vichrem zastřen, byl Eliseus naplněn jeho duchem; pokud živ byl nebál se knížete, a nikdo ho nedostal do své moci.


text:
Přes to vše lid nečinil pokání, a neupustil od svých hříchů, až byl vyhnán ze své země, a rozptýlen po všem světě.


text:
Ezechjáš ohradil své město, zavedl doprostřed něho vodu, prokopal železem skálu, a udělal nádrž na vodu.


text:
Za dnů jeho přitáhl Sennacherib, a poslal rabsake, [zdvihl ruku proti nim,] pozdvihl svou ruku proti Sionu, a vypínal se ve své moci.


text:
I vzývali Pána milosrdného, a zdvíhali rozpiaté ruce k nebi. Svatý Pán Bůh uslyšel brzy hlas jejich,


text:
[nevzpomínal lna hříchy jejich, aniž vydal je nepřátelům jejich,] a vysvobodil je skrze Isajáše, [proroka svatého].


text:
Činil tě Ezechjáš, co se líbilo Bohu, a statečně chodil po cestě Davida, otce svého, kterou mu přikázal Isajáš prorok, veliký a věrný před obličejem Božím.


text:
neboť zle s ním nakládali, ač byl od lůna matčina posvěcen za proroka, aby bořil a vytrhával a hubil, a zase stavěl a obnovoval.


text:
Také dvanácti proroků kosti ať se pučí na svém místě; neboť posilovali Jakoba, a pomáhali mu silou důvěry.


text:
Kterak (oslavit) také Josua, syna Josedekova? Ti totiž za dnů svých vystavěli chrám a do výše vyhnali svatyni Pánu, připravenou na slávu věčnou.


text:
Také Nehemjáš bude v paměti mnohých časů. On totiž vyzdvihl nám zbořené hradby, postavil brány a závory, vystavěl domy naše.


text:
a zmohl se na to, by rozšířil město. Slavný byl proto, jak obcoval s lidem, a vchod do domu (Božího) a nádvoří rozšířil.


text:
Jako duha stkvoucí se v [nádherných] oblacích. Jako květ růžový za dnů jarních. Jako lilie, které jsou u proudů vody. Jako kadidla výhonek vonný za dnů letních.


text:
Jak oliva nalévající v plody, a jako cypřiš vysoko se pnoucí byl, když na sebe vzal nádherné roucho, když oblékl se do celého hávu.


text:
Když pak přijímal částky (masa) z rukou kněží, sám stoje u oltáře, a kolem něho věnec synů jako cedrové mlází na hoře libanské,


text:
Oběť Páně byla v rukou jejich před veškerou obcí israelskou. A když dokonal službu při oltáři, aby dovršil oběť nejvyššího krále,


text:
Tu vzkřikli synové Áronovi, na trouby čekaněné zatroubili, vydali zvuky silné, na připomínku před Bohem.


text:
Tehdy všecek lid společně rychle padl na tvář k zemi, aby se klaněl Pánu Bohu svému, [a prosby přednášel] všemohoucímu Bohu nejvyššímu.


text:
Poté sestoupiv pozdvihl svých rukou na všecku obec synů Israelových, aby dal požehnání Boží rty svými a honosil se jménem jeho.


text:
A nyní dobrořečte Bohu všehomíru, který veliké věci činí na celém světě, který oblažil dny naše od lůna našich matek, a učinil s námi podle milosrdenství svého.


text:
Nauku moudrosti a vzdělání napsal do této knihy Jesus, syn Sirachův, Jerusaleman, který chrlil moudrost ze srdce svého.


text:
Blahoslavený, kdo se obírá těmito [dobrými] slovy; kdo je ukládá do svého srdce, moudrý bude [vždycky].


text:
Vysvobodils tělo mé ze záhuby, z osidla jazyka nešlechetného, a od rtů těch, kteří páchají lež; proti mým nepřátelům zastal ses mne.


text:
hlubokých útrob pekel, jazyka zprzněného, řečí lživých před bezbožným králem, ano, jazyka nespravedlivého.


text:
Obklíčili mě se všech stran, a nebyl, kdo by pomohl; ohlížel jsem se po pomoci lidské, ale nebylo jí.


text:
Vzýval jsem Boha, otce pána mého, aby mne neopouštěl v den mého soužení, a v dobu zpupných, pomoci kdy nebylo.


text:
Počala nalévat jak zrající hrozen, srdce moje mělo z ní radost. Noha má chodila po (její) cestě přímé, od svého mládí chodil jsem za ní.


text:
Toto jest znění knihy, kterou napsal Baruch, syn Neriáše, syna Maasiáše, syna Sedekiáše, syna Sedeje, syna Helkiášova v Babylóně,


text:
Baruch četl knihu tuto před Jechoniášem, synem Joakimovým, králem judským, jakož i před veškerým lidem, jenž přišel k (četbě) knihy (této),


text:
před junáky, před královskými syny, před staršími a před lidem od nejmenšího až do největšího, přede všemi, kteří bydlili v Babylonii, při řece Sodi.


text:
a poslali (je) do Jerusalema knězi Joakimovi, synu Helkiáše, syna Salomova, jakož i kněžím a všemu lidu, který nalezne s ním v Jerusalemě,


text:
když byl dostal nádoby chrámu Hospodinova, vzaté z chrámu, aby je zpět dopravil do Judska, desátého dne měsíce sivanu, (to jest) nádoby stříbrné, jež byl dal udělati Sedekiáš, syn Josiášův, král judský,


text:
když byl Nabuchodonosor, král babylonský vzal Jechoniáše, knížata i všecky velmože i venkovský lid, aby je z Jerusalema odvedl svázané do Babylona.


text:
A řekli: Aj, posíláme vám peníze, nakupte za ně zápalných obětí a kadidla; učiňte obět suchou a podejte obět za hřích na oltáři Hospodina, Boha našeho;


text:
a modlete se za život Nabuchodonosora, krále babylonského, jakož i za život Baltasara, syna jeho, aby byly dni jejich jako dni nebes nad zemí;


text:
(modlete se) také, aby nám dal Hospodin sílu, a osvítil oči naše, abychom živi byli pod ochranou Nabuchodonosora, krále babylonského, a pod ochranou Baltasara, syna jeho, abychom sloužili jim mnoho dní, a nalezli milost před nimi.


text:
A také za nás modlete se k Hospodinu, našemu Bohu, neboť jsme zhřešili (proti) Hospodinu, našemu Bohu, a není hněv jeho odvrácen od nás až do dneška.


text:
A čtěte tuto knihu, kterou vám posíláme, abyste ji čítali ve chrámě Hospodinově na den slavný, na den příhodný.


text:
Hospodin, Bůh náš je spravedlivý, nám pak (sluší) hanbou na tvářích se rdíti dnes; všem Judovcům, i obyvatelům Jerusalema


text:
nebyli jsme poddáni jemu, a neposlechli jsme hlasu Hospodina, Boha našeho, bychom chodili v příkazech jeho, jež nám dal.


text:
Ode dne, kdy vyvedl otce naše ze země Egyptské, až do dneška byli jsme neposlušni Hospodina, Boha našeho, a odtrhli, vzdálili jsme se, abychom neslyšeli hlasu jeho.


text:
I ulpělo na nás mnoho zlých věcí i kletby, jež kázal Hospodin oznámiti Mojžíšovi, služebníku svému, který vyvedl otce naše ze země Egyptské, aby nám dal zemi tekoucí mlékem a medem, jak je dnes viděti.


text:
ale odešli jsme každý podle smýšlení svého zlého srdce, bychom sloužili bohům cizím, páchajíce, co bylo zlé v očích Hospodina, Boha našeho.


text:
Proto splnil Hospodin, Bůh náš slovo své, kterým hrozil nám i vládcům našim, kteří vládli nad Israelem, králům našim, knížatům našim, všemu Israelovi i Judovi,


text:
že přivede na nás Hospodin veliká zla, která se nestala pod nebem, jako se stala v Jerusalemě, podle toho, jak psáno jest v zákoně Mojžíšově,


text:
A dal je pod ruku všech králů, kteří jsou okolo nás, na hanbu a na pospas mezi všemi národy, mezi něž rozptýlil nás Hospodin.


text:
I dostali jsme se vespod a ne navrch, nebo zhřešili jsme (proti) Hospodinu, Bohu svému, neposlouchajíce hlasu jeho.


text:
a nevynasnažili jsme se usmířiti tvář Hospodina, Boha našeho, aby se navrátil každý z nás od cest svých velmi zlých.


text:
I nezapomněl Hospodin na (ta) zla, a přivedl je na nás; neboť spravedlivý jest Hospodin ve všech skutcích svých, které přikázal nám.


text:
Ale neposlechli jsme hlasu jeho, bychom chodili v příkazech Hospodinových, které položil nám před oči.


text:
Nyní tedy, Hospodine, Bože Israelův, jenž jsi vyvedl lid svůj ze země Egyptské rukou mocnou, za znamení a zázraků, mocí svou velikou, ramenem vztaženým, a učinils jméno sobě, jaké dnes máš!


text:
Hřešili jsme, bezbožně jsme činili, nepravost jsme páchali, Hospodine, Bože náš, proti všem tvým zákonům.


text:
Vyslyš, Hospodine, modlitby a nářky naše a vysvoboď nás sám pro sebe dej nám nalézti milost před těmi, kteří nás odvedli,


text:
aby věděla všecka země, že jsi ty Hospodin, Bůh náš, a že podle jména tvého sluje Israel a pokolení jeho.


text:
Otevři své oči a viz; neboť nemohou mrtví, kteří jsou v peklích, jichžto duch vzat jest jim z těla, nemohou slávu a spravedlnost Hospodinovu velebiti,


text:
ale duše, zarmoucená nad velikostí zla, chodící zkřivená, neduživá, oči chřadnoucí, duše lačná může slávu tvou a spravedlnost Hospodinovu velebiti.


text:
Nebo ne podle spravedlností svých otců vyléváme prosby a žádáme milosrdenství před tvou tváří, Hospodine, Bože náš,


text:
ale že jsi seslal hněv svůj a rozhořčenost svou na nás, jak jsi hrozil skrze služebníky své proroky řka:


text:
„Toto praví Hospodin: Sehněte rámě své a šíji svou, a služte králi babylonskému, i budete seděti v zemi, kterou jsem dal otcům vašim.


text:
Pakli neuposlechnete hlasu Hospodina, Boha svého, abyste sloužili králi babylonskému, učiním, že zmizíte z měst judských a z ulic jerusalemských;


text:
a odejmu od vás hlas veselí a hlas radosti, hlas ženicha a hlas nevěsty, a nebude v celé zemi stopy po jejím obyvateli."


text:
Avšak neposlechli hlasu tvého, aby sloužili králi babylonskému, i splnil jsi svá slova, která jsi mluvil skrze služebníky své proroky, že vyneseny budou kosti králů našich a kosti otců našich s místa svého.


text:
A aj, povrženy, jsou na vedro sluneční a na mráz noční; zemřeli v největších bolestech, hladem, mečem a vyhnanstvím.


text:
A učinil jsi z chrámu, který sluje podle jména tvého to, co z něho dnes jest, pro nepravost domu Israelova a domu Judova.


text:
Ale naložil jsi s námi, Hospodine, Bože náš, podle veškeré dobroty své a podle všeho toho svého velikého smilování


text:
, jak jsi mluvil skrze služebníka svého Mojžíše tehdy, kdy jsi přikázal jemu, aby napsal zákon tvůj synům Israelovým


text:
řka: Nebudete-li poslouchati hlasu mého, obrátí se množství toto veliké v nejmenší mezi národy, mezi které já je rozptýlím.


text:
Neboť vím, že mne neposlechne lid (ten) – jeť to lid tvrdé šíje – avšak v zemi zajetí svého zamyslí se,


text:
A odvrátí se od své zatvrzelosti a od své zloby, neboť rozpomenou se na cestu svých otců, kteří zhřešili proti mně.


text:
A povolám je zase do země, kterou jsem přísežně slíbil otcům jejich, Abrahamovi, Isákovi a Jakobovi i budou jí vlásti; rozmnožím je, a neubude jich.


text:
A učiním s nimi úmluvu jinou, věčnou, že budu jejich Bohem a oni mým lidem; a nepohnu již lidem svým, syny Israelovými ze země, kterou jsem dal jim.


text:
Slyš, Hospodine, a smiluj se, neboť Bůh milosrdný jsi; smiluj se nad námi, neboť jsme zhřešili proti tobě!


text:
Hospodine všemohoucí, Bože Israelův, slyš nyní modlitbu mrtvých Israelitů a synů těch, kteří zhřešili proti tobě a neposlechli hlasu Hospodina, Boha svého – proto jest nám neštěstí (ustavičně) v patách.


text:
Ano, proto jsi pohnul srdce naše, bychom se báli tebe, bychom vzývali tvé jméno a chváliti tě v zajetí svém, neboť obrátili jsme se od nepravosti svých otců, kteří hřešili proti tobě.


text:
Viz však, dnes (ještě) jsme v zajetí svém, do něhož jsi rozptýlil nás na hanbu a na kletbu a na hřích, podle všech nepravostí otců našich, kteří odpadli od tebe, Hospodine, Bože náš!


text:
že chřadneš v cizí zemi, že poskvrněn jsi jako mrtvoly, že jsi připočten k těm, kteří do pekel sestoupili?


text:
Nauč se, kde jest poznání, kde síla, kde rozumnost, abys spolu zvěděl, kde jest dlouhověkost a blahobyt, kde jest světlo očí a pokoj.


text:
kteří stříbro na hromady kupili, a zlato, na něž lidé se spoléhávají, jejichž dobývání není konce? (Kde jsou) ti, kteří stříbro kuli a lopotili se, že nelze vyzkoumati díla jejich?


text:
Ani synové Agařini, hledajíce moudrost po světě, kupci merrhanští a temanští, básníci mudroslovní, ti, kteří se pídí po moudrosti a rozumnosti, ani (ti) cesty k moudrosti nepoznali, aniž myslili na stezky k ní.


text:
Ale ten, který ví všecko, zná ji, vynalezl ji důmyslem svým; ten, který založil zemi na věčné časy, a naplnil ji dobytkem a čtvernožci;


text:
Ten vynalezl všecku cestu k moudrosti, a dal ji Jakobovi, služebníku svému, Israelovi, miláčkovi svému.


text:
Ta jest kniha přikázání Božích, a zákon, jenž jest na věčné časy; všichni, kteří se jí drží, přijdou k životu, kteří pak ji opustili, k smrti.


text:
prodáni jste národům ne k zahynutí, ale, že jste k velikému hněvu popudili Hospodina, proto vydáni jste protivníkům.


text:
Vždyť jste zapomněli na Boha, který vás vychoval, a zarmoutili jste (dceru) Jerusalemskou, která vás vyživila.


text:
Vidělať, kterak hněv od Boha přichází na vás, a řekla: Slyšte, sousedé Sionu, neboť přivedl Bůh na mne velikou žalost!


text:
Nikdo se neraduj nade mnou, vdovou a opuštěnou. Od mnohých jsem opuštěna pro hříchy svých synů, že se uchýlili od zákona Božího,


text:
spravedlnosti však jeho nechtěli znáti, nechodili po cestách přikázání Božích, po stezkách pravdy jeho spravedlivě nekráčeli.


text:
který nešetřil starce, aniž se nad dětmi slitovali, odvedli miláčky vdovy, a bez dětí samojedinou (ji) zůstavili.


text:
Svlékla jsem se z roucha blaha, oblékla jsem se v prosebnou žínici, a křičeti budu k Nejvyššímu, pokud živa budu.


text:
Neboť já doufám ve Věčného, že budete vysvobozeni, a Svatý dává mi radovat se z milosrdenství, jehož se dostane vám od věčného spasitele našeho.


text:
Ano, propustila jsem vás s žalostí a s pláčem; ale Hospodin zase přivede mně vás na radost a potěšení na věky.


text:
Neboť jako viděli sousedé Sionu zajetí vaše od Boha, tak uzří i v brzkosti vysvobození vaše od Boha, které přijde vám s velikou slávou a s leskem věčným.


text:
Synové, trpělivě snášejte hněv, který přišel na vás; neboť stíhal tě (sice) nepřítel tvůj, ale brzy zahynutí jeho uzříš, a na jeho šíje položíš nohu.


text:
Dobré mysli buďte, synové, a volejte k Hospodinu, neboť bude vás na paměti míti ten, jenž odvedl vás.


text:
Avšak jako mysl vaše tíhla k tomu, abyste od Boha se vzdalovali, desetkrát tolik zase obrátíce se, hledejte ho.


text:
Ano, jako se radovalo nad tvým pádem, a veselilo se nad tvou pohromou, tak se rmoutit bude nad tvým zpuštěním.


text:
Neboť aj, přicházejí synové tvoji, které ti bylo propustiti rozptýlené, přicházejí shromážděni jsouce od východu až na západ slovem Svatého, radujíce se ze slávy Boží.


text:
Svlec se sebe, Jerusaleme, roucho žalosti a soužení svého, a oblec se v okrasu a v ozdobu slávy věčné, kterou ti Bůh dává.


text:
Vzchop se, Jerusaleme, a postav se na výšině, pohled na východ a viz své syny, shromážděné slovem Svatého od východu slunce až na západ, ani se radují z toho, že Bůh na ně pamatoval.


text:
Neboť vyšli z tebe pěšky, vedeni jsouce od nepřátel, ale přivede je Hospodin k tobě nesené se slávou jako syny královské.


text:
Uložilť Bůh snížiti všelikou horu vysokou, odvěké skály, a údolí vyplniti na roveň s zemí, aby šel Israel (domů) bezpečně ke cti Boží.


text:
Ano, přivede Bůh Israele, radujícího se ve světle své velebnosti, s milosrdenstvím a se spravedlností, která je z něho.


text:
(Opis listu, poslaného od Jeremiáše těm, již měli zavedeni býti do Babylona od krále babylonského, aby jim oznámil, co mu bylo přikázáno od Boha.) Pro hříchy, kterými jste zhřešili proti Bohu, zavedeni budete, do Babylona do zajetí od Nabuchodonosora, krále babylonského.


text:
Vejdouce tedy do Babylona, budete tam mnoho let a dlouhé časy, až do sedmého kolena, poté však vyvedu vás tamodtud s pokojem.


text:
Nyní však uzříte v Babyloně bohy zlaté a stříbrné, i kamenné a dřevěné, nošené na ramenou, (a přece) nahánějící strachu pohanům.


text:
Protož hleďte, ať nejste i vy podobni cizincům [takovými činy], ať se nebojíte, a strachu ať nemáte z nich.


text:
Až tedy uzříte dav zezadu i zpředu klaněti se, rcete si v duchu: „Tobě se sluší klaněti, Hospodine!"


text:
Jeť jazyk jejich od řemeslníka vyřezán, a oni sami jsou pozlaceni a postříbřeni; falešní jsou a mluviti nemohou.


text:
koruny zlaté na hlavy svých bohů; proto mohou z nich kněží (někdy) ukrádati zlato a stříbro a osvojovati si je.


text:
Dávají z něho také obecným ženkám a ozdobují nevěstky; a když to vezmou zase od nevěstek, okrašlují tím opět své bohy.


text:
Přikryvše pak je rouchem šarlatovým, stírají s tváří jejich chrámový prach, jehož mnoho na nich bývá.


text:
Má též v ruce meč a sekeru, ale nemůže se ubrániti útoku ani lupičům. Proto známo buď vám, že nejsou to bohové!


text:
Protož nebojte se jich! Ano, jako nádoba člověkova, která rozražena byvši neužitečnou se stala, takoví jsou také bohové jejich.


text:
A jako člověku, jenž se prohřešil proti králi, bývají východy na všech stranách uzavírány, nebo jako mrtvolu do hrobu uloženou, tak zabezpečují kněží dveře závorami a zámky, aby od lupičů nebyli ukradeni.


text:
Světla jim rozsvěcují a to mnoho (světel), ze kterých žádné viděti nemohou. Jsoutě jako břevno v domě.


text:
Srdce jejich, jak se praví, rozežírají červi zemští; a když žerou je i roucho jejich, oni toho necítí.


text:
Zlato, jež mají (na sobě), jest (jim sice) na okrasu; (avšak) nevytře-li nikdo rzi, nebudou se blýštěti; vždyť ani necítili, když sléváni byli.


text:
Bez nohou jsouce, na ramenou nošeni bývají, ukazujíce (tím) nicotu svou lidem. – Buďtež také zahanbeni, kteří je ctí! – 


text:
Protož padnou-li na zemi, sami od sebe nevstanou; ani když jej (bůžka) někdo přímo postaví, sám od sebe se neudrží; ale jako mrtvým bývají oběti jejich předkládány jim.


text:
Oběti jim podané kněží jejich prodávají a zle jich užívají; též i ženy jejich utrhují (z nich), aniž dávají co nemocnému nebo žebrákovi.


text:
Obětí jejich dotýkají se šestinedělky a měsíčky trpící! Poznajíce tedy z těch věcí, že nejsou bohové, nebojte se jich!


text:
Ano, z jakého důvodu mohli by bohy býti nazýváni, kdyžtě ženy předkládají, (oběti) bohům stříbrným, zlatým i dřevěným,


text:
A zakusí-li co zlého od někoho nebo co dobrého, nemohou (toho) odplatiti; nemohou krále ustanoviti ani sesaditi.


text:
Podobně nemohou ani bohatství dáti ani zlého potrestati. Učiní-li jim kdo slib a nesplní, také ho nevymáhají.


text:
Kamenům ze skály podobni jsou bohové jejich, dřevění, kamenní, zlatí a stříbrní. Kdož pak je ctí, zahanbeni budou.


text:
Vždyť i sami Chaldejští je zneuctívají; oni totiž, když slyší o němém, že nemůže mluviti, vedou ho k Bélovi a žádají od něho, (aby mohl) mluviti;


text:
jako by slyšeti mohli ti, kteří nemohou se hýbat; když pak zmoudřejí, (zdaliž) opustí je, kdyžtě smyslu nemají sami bohové jejich?


text:
Když pak některou z nich mimojdoucí vezme s sebou a ona spí s ním, vytýká své družce, že není za hodnou pokládána, jako ona, a že provaz její není roztržen.


text:
Všecko tedy, co se s nimi děje, klam jest. Jak může někdo si mysliti, nebo (dokonce) říci, že oni bohové jsou?


text:
Od řemeslníků, od zlatníků uděláni jsou; ničím jiným nemohou býti, než tím, co z nich kněží míti chtějí.


text:
Ani řemeslníci sami, kteří je dělají, nemají dlouhého života. Zda tedy mohou ty věci, které od nich udělány jsou, bohové býti?


text:
Kterak tedy může si kdo mysliti o nich, že bohové jsou, kdyžtě nemohou ani z války sebe vysvoboditi ani z neštěstí se vyprostiti?


text:
Ano, poněvadž jsou to věci dřevěné, pozlacené a postříbřené, všichni národové a králové poznají poté, že je to klam; je to věc zjevná, že nejsou to bohové, ale díla rukou lidských, a žádným dílem božím nemohou se vykázati.


text:
Z toho tedy zřejmo jest, že nejsou to bohové, ale díla rukou lidských, a že žádným dílem božím nemohou se vykázati.


text:
Spravedlnosti nemohou zjednati aniž vysvoboditi země od křivdy, neboť nic nemohou jako havrani mezi nebem a zemí.


text:
Ano, i když zachvátí oheň chrám bohů dřevěných, stříbrných a zlatých, kněží jejich sice utekou a sebe zachrání, ale oni jako břevna prohoří.


text:
Králi ani válečníkům neodolají. Jak tedy může někdo si mysliti nebo přesvědčen býti, že jsou to bohové?


text:
Ani od zlodějů ani od lupičů nemohou sebe vysvoboditi bohové dřevění, kamenní, pozlacení a postříbření, ježto ti, kteří silnější jsou,


text:
Proto lépe jest býti králem, který může dokázati, že moc má, nebo nádobou užitečnou v domě, kterou se chlubiti může majitel její, nebo dveřmi v domě, jež zabezpečují, co jest v něm, nežli (těmito) falešnými bohy.


text:
Slunce totiž, měsíc a hvězdy, jež se třpytí a ustanoveny jsou k tomu, by užitečny byly, poslušny jsou.


text:
Též oheň, seslaný shůry, by strávil hory a lesy, činí, co mu jest přikázáno. Ale tyto (modly) nejsou ani krásou ani silou jednomu z oněch podobny.


text:
Protož nemá si nikdo ani mysliti ani říkati, že to bohové jsou, ježto nemohou ani vykonati soud, aniž co pro lidi učiniti.


text:
Ano, jako strašák na tykvišti, (jenž) nic neuhlídá, takoví jsou bohové jejich dřevění, stříbrní a pozlacení.


text:
Jsou jako hloh v zahradě, na nějž každý pták si sedne. Též i mrtvole hozené do tmy podobní jsou dřevění, pozlacení a postříbření bohové jejich.


text:
Také po purpuru a červci, které na nich moli kazí, poznáte, že to nejsou bohové. Také oni sami naposledy sežráni a na hanbu budou v zemi.


text:
Když Alexander, (syn) Filipův, Macedoňan, který prve kraloval v Řecku, byl vytáhl ze země Cetim, porazil Daria, krále perského a medského,


text:
povolal vznešené služebníky své, kteří s ním byli vychováni od mládí a rozdělil jim království své ještě za živa.


text:
a vstavili si po smrti jeho všichni koruny, i synové jejich po nich, na mnoho let, a rozmohlo se mnoho zlého po zemi.


text:
Vzešel z nich také výhonek nešlechetný, Antioch Slavný, syn krále Antiocha, jenž byl v Římě rukojmím; stal se králem léta stého třicátého sedmého vlády řecké.


text:
Tehdy povstali z Israele ničemníci a přemluvili (mnohé) těmito slovy; “Pojďme a smluvme se s národy, kteří jsou vůkol nás, neboť od té doby, co jsme se odloučili od nich, potkalo nás mnoho zlého."


text:
učinili si předkožky, odpadli od svatého zákona, spřáhli se s pohany a zaprodali se, aby činili zlé.


text:
Když Antioch viděl, že jest utvrzeno království jeho, zabral se myšlenkou kralovati v Egyptě, aby kraloval nade dvěma říšemi.


text:
a vedl válku proti Ptolemeovi, králi egyptskému. Ptolemeus maje strach z něho utekl. Bylo mnoho padlých.


text:
a všed zpupně do svatyně, vzal zlatý oltář, svícen s veškerým příslušenstvím, stůl předkladných chlebů, číše, mísy a misky zlaté, oponu, věnce (záslibné) i ozdobu zlatou, která byla v průčelí chrámu, všecko odloupav;


text:
vzal stříbro, zlato a vzácné nářadí; pobral skryté poklady, které našel; pobrav to všecko odešel domů.


text:
Po dvou letech poslal král nejvyššího berního do měst judských. Přišed do Jerusalema s velikým zástupem


text:
usadili tam plémě hříšné, lidi ničemné, opevnili se v něm, složili tam zbroj a potraviny, snesli kořist z Jerusalema,


text:
Utekli obyvatelé Jerusalema pro ně, i stal se sídlem cizozemců; dětem svým stal se cizinou, synové jeho jej opustili.


text:
Svatyně jeho je zpuštěna jako poušť, sváteční dny jeho obrátily se v pláč, soboty jeho v pohanění, čest jeho vniveč.


text:
Král Antioch napsal veškerému království svému, aby všichni splynuli v jeden národ, a každý by opustil zákon svůj.


text:
Král poslal po poslech listy do Jerusalema a do všech měst judských, aby žili podle zákonů cizinců v zemi,


text:
nechati děti bez obřízky, kázal jim, aby poskvrňovali duše své všelikými věcmi nečistými a ohavnými, aby tak zapomněli na zákon a změnili všecky řády Boží.


text:
Co bylo řečeno, psal veškerému království svému a ustanovil dozorce nad lidem, kteří by nutili, aby se to dalo.


text:
I přidali se mnozí z lidu k nim – ti, kteří byli odpadli od zákona Hospodinova – činili zlé věci v zemi


text:
Dne patnáctého měsíce kasleu roku stého čtyřicátého pátého vystavěl král Antioch ohavnost spuštění, [modlu] na oltáři Božím; taktéž po městech judských nastavěli oltářů;


text:
u kohokoli nalezeny byly knihy smlouvy Hospodinovy a kdokoliv zachovával zákon Hospodinův, každého zabili podle rozkazu královského.


text:
Ale mnozí z lidu israelského pevně si umínili, že nebudou jísti věcí nečistých a chtěli raději zemříti, než aby se poskvrnili nečistými pokrmy;


text:
V těch dnech povstal Matatiáš, syn Jana, syna Simeonova, kněz z rodu jerusalemských Joaribovců; sídlil na [hoře] Modinu


text:
I řekl Matatiáš: Běda mně, že jsem se narodil, abych viděl zkázu lidu svého, jakož i zkázu svatého města, a tu seděl, ano jest vydáno v ruce nepřátel,


text:
nádherné nářadí jeho odnesli jakožto kořist, zbiti jsou starcové jeho po ulicích, a jinoši jeho padli mečem nepřátelským.


text:
Tu přišli tam poslové krále Antiocha donutit obyvatele města Modinu, aby obětovali, kouřili kadidlem (modlám) a (tak) odpadli od zákona Božího.


text:
Poslové Antiochovi ujavše slovo řekli Matatiášovi: „Jsi starostou, jsi slavný a veliký v tomto měshtě, jsi ozdoben syny a bratry.


text:
Proto přistup ty nejprve a vykonej rozkaz královský, jako jej vykonali všichni národové, Judovci a ti, kteří zůstali v Jerusalemě; i budeš ty a synové tvoji mezi přáteli královskými a budeš poctěn zlatem, stříbrem a mnohými dary!"


text:
Matatiáš odpovídaje řekl velikým hlasem: „Ať si všichni národové poslouchají krále Antiocha, aby odpadli od bohoslužby podle zákona svých otců a podvolili se příkazům jeho:


text:
Neposlechneme slov krále Anhtiocha, abychom obětovali, přestoupili příkaz našeho zákona, abychom šli cestou jinou!"


text:
Když domluvil tato slova, přistoupil kterýsi Žid před očima všech, aby obětoval modlám na oltáři v městě Modinu podle příkazu králova.


text:
Matatiáš vida to, rozhorlil se, zatřásly se útroby jeho, vzplál v něm hněv, jak zákon kázal, a přiskočiv, zabil jej nad oltářem;


text:
Matatiáš vzkřikl v městě velikým hlasem: „Každý, kdo horlí pro zákon a chce býti věrný smlouvě, nechť vyjde za mnou!"


text:
Když to bylo oznámeno královým lidem a vojsku, jež bylo v Jerusalemě, v městě Davidově, že totiž odešli muži někteří – kteří porušili králův příkaz – do skrýší na poušti, a že mnozí odešli za nimi:


text:
řkouce: „Zemřeme všichni ve své poctivosti a svědky budou nám nebe i země, že nespravedlivě zabíjíte nás!"


text:
ale řekli si: „Učiníme-li všichni jako tito naši bratři učinili, a nebudeme-li bojovati proti pohanům o životy a zákony své, vyhladí nás velmi brzy ze země.


text:
I ustanovili se ten den na tomto: „Ať přijde kdokoliv, aby bojoval proti nám v sobotu, bojovati budeme proti němu, ať nezemřeme všichni, jako zemřeli bratři naši v skrýších!"


text:
Sebrali tedy vojsko a porazili hříšníky ve svém hněvu a muže nešlechetné ve svém rozhorlení, kdežto ostatní utekli k pohanům, aby vyvázli.


text:
Když se přiblížily Matatiášovi dny smrti, řekl svým synům: „Nyní rozmohla se zpupnost, týrání, čas rozvratu a veliký hněv.


text:
Zemřel roku stého čtyřicátého šestého, pochován byl od svých synů v otcovské hrobce v Modinu a oplakával ho všecek národ israelský pláčem velikým.


text:
Pomáhali mu všichni bratři jeho a všichni, kteří se byli přidali k otci jeho; vedli boj Israelův s radostí.


text:
I proslavil svůj národ daleko široko, oděl se v pancíř jako obr, oblékl se v odění své do boje a hájil tábora svým mečem.


text:
Strachem z něho zhrozili se bezbožníci, všichni, kdož páchali nešlechetnost, zděsili se, i dařila se spása jeho přičiněním.


text:
Kyselostí naplňoval mnoho králů, ale obveseloval Jakoba činy svými, i bude památka jeho na věky v požehnání.


text:
Avšak Juda, zvěděv to, vytáhl proti němu, porazil ho a zabil. Padlo raněných velmi mnoho, ostatní pak utekli.


text:
řekl: „Učiním si jméno a proslavím se v království výpravou proti Judovi a vojsku jeho, kteří tupí slovo královo."


text:
Připravil se tedy a táhl s vojskem bezbožníků, silných pomocníků, aby se pomstili na synech Israelových.


text:
Když viděli, že (to) vojsko táhne proti nim, řekli Judovi: „Kterak bude moci hrstka nás bojovati proti tak velikému a silnému množství, kdyžtě (nad to) my zemdleni jsme dnes hladem?"


text:
Juda řekl: „Snadno jest (Bohu) dáti sevříti mnohé rukou nemnohých; a není rozdílu u Boha nebes vysvoboditi mnohem nebo málem.


text:
Oni táhnou proti nám s množstvím zpupnosti a bezbožnosti, aby pohubili nás, ženy naše, děti naše, a aby zloupili nás;


text:
A hnal ho cestou bethoronskou až na rovinu; padlo z nich osm set mužů, ostatní pak utekli do země Filištínské.


text:
Když uslyšel král Antioch tyto události, popudil se hněvem, i poslal a sebral vojsko všeho království svého, vojsko velmi silné.


