# verses

text:
E szerint az egész nemzetség Ábrahámtól Dávidig tizennégy nemzetség; Dávidtól a babilóniai fogságig tizennégy nemzetség; a babilóniai fogságtól Krisztusig tizennégy nemzetség.


text:
Jézus Krisztus születése pedig így volt: Az anyja, Mária, a József jegyese, még mielőtt egybekeltek volna, Szent Lélektől áldott állapotba jutott,


text:
József, az ő férje azonban, mint igaz ember, nem akarván megbélyegezni őt, elhatározta, hogy titkon bocsátja el.


text:
De épp, mikor ezen gondolkodott, az Úrnak angyala megjelent néki álmában s azt mondta: József, Dávid fia! Ne féld hazavinni Máriát, a feleségedet Ő a Szent Lélek áldottja.


text:
S József, mihelyt felserkent álmából, úgy tett, amint az Úrnak angyala parancsolta néki: hazavitte feleségét


text:
Mikor aztán Jézus megszületett Júdeának Betlehem nevű városában, Heródes király korában, napkeletről bölcsek jöttek Jeruzsálembe


text:
és tudakolták: Hol van a zsidóknak újszülött királya? Láttuk az ő csillagát keleten és eljöttünk, hogy hódoljunk néki.


text:
s egybegyűjtvén a nép minden főpapját és írástudóját, megkérdezte tőlük, hol kell a Krisztusnak megszületnie?


text:
Te Betlehem, Juda földje, Semmiképpen sem vagy az utolsó Juda székhelyei között; Mert belőled támad az a fejedelem, Aki Izraelnek, az én népemnek pásztora lészen.


text:
Ekkor Heródes, a titokban magához hivatott bölcsektől, pontosan megtudakolta a csillagjelenés idejét


text:
s elküldötte őket Betlehembe. Menjetek el - úgymond - és szorgalmatosa kérdezősködjetek a kis gyermek után s ha megtaláljátok, adjátok tudtomra, hogy én is elmenjek és hódoljak néki.


text:
S azok, a király beszédét megértvén, útrakeltek. S ím a napkeleten látott csillag előttük ment, amíg oda nem ért és meg nem állt a hely felett, ahol a gyermek volt.


text:
s belépve a házba, megtalálták a gyermeket Máriával, az ő anyjával együtt s leborulva hódoltak néki. Majd kirakták kincseiket s arany, tömjén s mirhaajándékot adtak néki.


text:
Megintetvén azonban álmukban, hogy Heródeshez vissza ne térjenek, más utat választva mentek hazájukba.


text:
Amint eltávoztak, az Úrnak angyala megjelent Józsefnek álmában s azt mondta: Kelj fel! Vedd a kis gyermeket anyjával együtt; fuss Egyiptomba s maradj ott, amíg szólítlak, mert Heródes a kis gyermek élete ellen tör.


text:
0tt is maradt Heródes holtáig, hogy. beteljesedjék az Úrnak mondása, aki a próféta által így szólott: Egyiptomból hívtam ki az én fiamat.


text:
Heródes látván hogy a bölcsek kijátszottak, nagy haragra lobbant s elküldvén szolgáit, Betlehemben és annak környékén megöletett minden kétéves és azon alul levő kis gyermeket, a bölcsektől megtudakolt pontos idő szerint.


text:
Kiáltás hallatszott Rámában, Nagy keserves sírás-rívás és jajgatás. Rákél siratta fiait és nem tudott megvigasztalódni, mert nincsenek.


text:
Kelj fel! Vedd a kis gyermeket anyjával együtt s eredj Izrael földjére, mert meghaltak, akik a gyermeknek életére törtek.


text:
De mikor meghallotta, hogy Arkelaus foglalta el atyjának, Heródesnek trónját Judeában, nem mert odamenni, hanem megintetvén álmában, Galilea felé vette útját.


text:
S odajutván, Názáretnek városában telepedett le, hogy beteljesedjék a próféta mondása: Názáreti lesz a neve.


text:
Róla mondotta ugyanis Ézsaiás próféta: Kiáltó szava a pusztában: Készítsétek az Úr útját, Egyengessétek ösvényét!


text:
De mikor látta, hogy a farizeusok és a szadduceusok seregestől tódulnak hozzá beavatás végett, azt mondotta nékik: Viperafajzat! Ki adott jelt nektek, hogy fussatok a kitörőben levő harag elöl?


text:
és ne hivalkodjatok azzal, hogy: A mi atyánk Ábrahám! Bizony mondom nektek, az Isten e kövekből is támaszthat fiákat Ábrahámnak.


text:
Én csak vízbe avatlak titeket megtérés okáért; de aki én utánam jön, hatalmasabb nálam. Én, arra sem vagyok méltó, hogy utána vigyem saruját. Ő majd a Szent Lélek tüzébe avat be titeket.


text:
Kezében a szóró lapát, megtisztítja szérűjét, csűrbe hordja gabonáját, a polyvát ellenben megégeti olthatatlan tűzben.


text:
Jézus azt felelte néki: Engedj most ez egyszer! Illő dolog, hogy betöltsünk minden igazságot. Engedett hát neki.


text:
És Jézus beavattatván, azonnal kijött a vízből. S ím, az ég megnyílt felette és látta az Isten Lelkét, amint galambformában lerepült s rászállott.


text:
Ekkor a kísértő odajött hozzá és azt mondotta néki: Ha „Isten fia vagy, mondd, váljanak e kövek kenyérré.


text:
Ő azonban azt felelte: Meg van írva: Nemcsak kenyérrel él az ember, hanem minden Isten szájából származó igével.


text:
azt mondotta néki: Ha Isten fia vagy, vesd le magad innét! Meg van írva: Angyalai, az ő parancsolatjára kezükön hordoznak, hogy meg ne üsd lábadat a kőbe.


text:
Végtére az ördög magával vitte őt egy igen-igen magas hegyre s megmutatván néki a világnak minden királyságát és azoknak dicsőségét,


text:
Jézus azt felelte néki: Eredj sátán! Meg van írva: Az Urat, a te Istenedet imádd és csak neki szolgálj!


text:
s búcsút mondva Názáretnek, útra kelt s letelepedett a tóparti Kapernaumban, Zebulon és Náftáli vidékén,


text:
Majd a galileai tó partján járva, két testvért látott, Simont, másik nevén Pétert és Andrást, annak testvérét, amint hálójukat a tóba vetették, mert halászok voltak


text:
Majd tovább haladva, más két testvért látott, Jakabot, a Zebedeus fiát és Jánost, annak testvérét, amint a hajóban atyjukkal, Zebedeussal hálójukat javítgatták s azokat is hívta.


text:
És bejárta egész Galileát. Tanított zsinagógáikban. Hirdette az Isten országának evangéliomát s meggyógyított minden betegséget és nyavalyát a nép között.


text:
És híre elterjedt egész Szíriában. Hozzá vittek minden nyomorultat, különféle nyavalyában és kórságban sínylődőket, ördöngösöket, holdkórosokat, gutaütötteket s ő meggyógyította azokat.


text:
Boldogok vagytok, ha szidalmaznak és üldöznek titeket s hazugmódra minden rosszat rátok fognak én miattam.


text:
Örüljetek és örvendezzetek! Jutalmatok bőséges a mennyben. Épp így üldözték elődeiteket, a prófétákat is.


text:
Ti vagytok a földnek sava. Ha a só elveszti ízét, mivel sózunk? Nem való az másra, csakhogy kidobják és megtapodják.


text:
Úgy ragyogjon a ti világosságtok az emberek előtt, hogy lássák jó tetteiteket s dicsőítsék mennyei Atyátokat.


text:
Ne gondoljátok, hogy eltörölni jöttem a törvényt A avagy a prófétákat. Nem eltörölni, hanem inkább betölteni jöttem.


text:
Bizony mondom nektek: míg az ég és a föld elmúlik, egy betűcske, avagy egy pontocska el nem múlik a törvényből, amíg az egészen be nem teljesedik.


text:
Azért, aki csak egyet is töröl e legkisebb parancsolatokból és a népet úgy tanítja, az legkisebb lesz a mennyországban. De aki megtartja és tanítja azokat, az nagy lesz a mennyországban.


text:
Mert azt mondom nektek: ha a ti igazságotok nem lesz különb, mint az írástudóké s a farizeusoké, nem mentek a mennyországba.


text:
Én pedig azt mondom nektek: aki haragszik a testvérére, méltó az ítéletre, aki azt mondja a testvérének: hülye, méltó a főtörvényszékre, és aki azt mondja: bolond, méltó a gyehenna1 tüzére.


text:
Azért, ha ajándékoddal az oltárhoz járulsz és ott eszedbe jut, hogy a te testvérednek panasza van reád,


text:
hagyd ott az oltárnál a te ajándékodat és menj, békélj meg előbb testvéreddel s aztán jer és vidd fel a te ajándékodat.


text:
Légy jóakarója a te ellenfelednek idejekorán, míg úton vagy vele, hogy a te ellenfeled valamiképpen a bíró, a bíró pedig a poroszló kezébe ne adjon, s börtönbe ne kerülj.


text:
Én pedig azt mondom nektek: aki aljas kívánságból tekint az asszonyra, már házasságtörést követett el vele a szívében.


text:
Azért, ha a te jobb szemed megbotránkoztat tégedet, vájd ki, dobd el. Jobb, ha egy tagod pusztul el s nem az egész tested jut a gyehennára.


text:
Ha pedig a te jobb kezed botránkoztat meg tégedet, vágd le, dobd el. Jobb, ha egy tagod pusztul el s nem az egész tested jut a gyehennára.


text:
Én pedig azt mondom nektek: aki elbocsátja feleségét, a házasságtörés esetét kivéve, házasságtörővé teszi azt s aki elbocsátott asszonyt vesz el, házasságtörést követ el.


text:
Szintén hallottátok, hogy megmondatott az ősöknek: Ne esküdjél hamisan; az Úrnak tett esküdet azonban megtartsad!


text:
Én pedig azt mondom nektek: egyáltalán ne esküdjetek, sem az égre, mert az az Istennek királyi széke,


text:
Én pedig azt mondom nektek: Ne álljatok ellent a gonosznak, hanem annak, aki jobb felől arcul üt, tartsd oda a másik orcádat is,


text:
Én pedig azt mondom nektek: Szeressétek ellenségeiteket. Áldjátok azokat, akik átkoznak, jót tegyetek azokkal, akik gyűlölnek s imádkozzatok azokért, akik rágalmaznak és üldöznek titeket,


text:
hogy mennyei Atyátok fiai legyetek, hisz ő feltámasztja napját gonoszokra, s jókra és esőt ad igazaknak, s hamisaknak egyaránt!


text:
Mert ha csak azokat szeretitek, akik titeket szeretnek, mi a jutalmatok? Nem igy tesznek-e a vámszedők is?


text:
S ha ti csak a testvéreiteket köszöntitek, mi különös dolgot cselekesztek? Nem így tesznek-e a pogányok is?


text:
Vigyázzatok! Igazságtok dolgát ember előtt ne gyakoroljátok csak azért, hogy lássák, mert különben nem lesz jutalmatok a ti mennyei Atyátoknál.


text:
Azért, ha alamizsnát osztogatsz, ne kürtöltess magad előtt zsinagóga- s utcaszerte, mint a képmutatók szokták, hogy a világ megdicsérje őket. Bizony mondom nektek: megkapták a jutalmukat.


text:
És ha imádkozol, ne légy olyan, mint a képmutatók, akik a zsinagógákban és az utcák szegletein állva szeretnek imádkozni, hogy a világ lássa. Bizony mondom nektek: megkapták a jutalmukat.


text:
Te, ha imádkozol, menj belső szobádba s az ajtót bezárva, imádkozzál titkon lévő Atyádhoz s titkon látó Atyád megfizet teneked.


text:
S imádkozván, szót szóra ne halmozzatok, mint a pogányok, akik azt hiszik, hogy szószaporitásukért hallgattatnak meg.


text:
S ne hozz kísértésbe minket, hanem szabadíts meg a gonosztól, Mert tiéd az ország, a hatalom s a dicsőség mindörökké Ámen.


text:
Ha pedig bőjtöltök, ne legyen komor a nézéstek, mint a képmutatóké, akik látatlanná teszik az arcukat, hogy lássa a világ a böjtölésüket. Bizony mondom nektek: megkapták a jutalmukat.


text:
hogy ne ember lássa a bőjtölésedet, hanem titkon lévő Atyád, akkor titkon lévő Atyád megfizet teneked.


text:
Mennyei kincset gyűjtsetek. Azt nem emészti meg sem rozsda, sem moly, tolvaj sem ássa ki s lopja el.


text:
De ha szemed hibás, egész tested sötétségbe borul. Már pedig, ha benső világosságod sötétség, mily nagy akkor a sötétség!


text:
Senki sem szolgálhat két úrnak, mert ha az egyiket gyűlöli, a másikat szereti, - ha az egyikhez ragaszkodik, a másikat utálja. Nem szolgálhattok Istennek és a pénzbálványnak.


text:
Azért azt mondom tinéktek: Ne aggasszon titeket az élet gondja, mit egyetek, mit igyatok; sem a testnek gondja, mivel ruházkodjatok. Hát nem különb-e az élet, mintsem az eledel és a test, mintsem a ruházat?


text:
Nézzétek az égnek madarait! Lám! azok nem vetnek, nem aratnak, csűrbe sem takarnak és a ti mennyei Atyátok mégis gondot visel róluk. Nem vagytok-e ti sokkal különbek azoknál?


text:
S mit aggódtok a ruházat miatt? Figyeljétek meg a mezőnek liliomait, hogyan növekednek. Nem küszködnek, nem is fonnak


text:
Ha az Isten így ruházza a mezőnek füvét, amely ma van, holnap tűzre kerül, mennyivel inkább titeket, ti kicsinyhitüek!


text:
Ne aggasszon hát titeket a holnapnak gondja! A holnap gondoskodik magáról. Elég a napnak a maga napi gondja.


text:
Mert amilyen ítélettel ítéltek, olyannal Ítéltettek és amilyen mértékkel mértek, olyannal mérnek nektek.


text:
Képmutató! Vesd ki előbb a gerendát a magad szeméből és aztán láss hozzá, hogy kivesd a szálkát testvéred szeméből.


text:
Ne adjátok azt, ami szent, az ebeknek. Gyöngyeiteket se szórjátok disznók elé, hogy meg ne tapossák és nektek fordulva, meg ne szaggassanak titeket.


text:
Ha tehát ti, gonoszlétetekre, tudtok jó ajándékot adni a fiaitoknak, mennyivel inkább ad mennyei Atyátok jókat azoknak, akik kérnek tőle.


text:
Azért: amit másoktól kívántok, hogy megtegyék nektek, hasonlóképp ti is megtegyétek nékik, mert ez a törvény és a próféták.


text:
Őrizkedjetek a hamis prófétáktól! Báránybőrbe bújva A jönnek tihozzátok, de belül ragadozó farkasok.


text:
Gyümölcsükről ismeritek meg őket. Vajon lehet-e szőlőt szedni a tövisről, vagy fügét a bojtorjánról?


text:
Nem az megy a mennyországba, aki azt mondja énnekem: Uram! Uram! - hanem aki az én mennyei Atyámnak akaratját teszi.


text:
Sokan mondják majd énnekem ama nagy napon: Uram! Uram! - nem a te nevedben prófétáltunk-e, nem a te nevedben űztünk-e ördögöket s nem a te nevedben míveltünk-e sok hatalmas dolgot?


text:
Azért, aki hallgatja beszédemet és megtartja, hasonló A a bölcs emberhez, aki kősziklára építette házát.


text:
Megeredt az eső, kiöntött az árviz, dühöngött a szél is s nekivágott ama háznak - és az mégsem omlott össze, mert kősziklán épült.


text:
Viszont, aki hallgatja e beszédemet, de nem tartja meg, hasonló a bolond emberhez, aki fövényre építette házát.


text:
Megeredt az eső, kiöntött az árviz, dühöngött a szél is s nekivágott ama háznak, és az összeomlott, - rom lett.


text:
S ő kezét kinyújtván, megérintette őt s azt mondta: Akarom. Tisztulj meg! S poklossága nyomban lement róla.


text:
Jézus pedig azt mondotta néki: Vigyázz! Meg ne mondd senkinek, hanem eredj, mutasd meg magad a papnak s vidd fel a Mózes rendelte áldozati ajándékot, bizonyságképpen ellenük.


text:
A százados azonban így felelt: Uram! Nem vagyok méltó, hogy hajlékomba jöjj. Elég, ha szólsz s meggyógyul a szolgám.


text:
Mert én is hatalom alá vetett ember vagyok, sőt magam is rendelkezem katonákkal s ha azt mondom az egyiknek: Eredj, - megy; a másiknak pedig: Jer! - jön. Vagy az én szolgámnak: Tedd ezt! - megteszi.


text:
Ennek hallatára, Jézus elcsodálkozott és azt mondta kísérőinek: Bizony mondom nektek: ilyen hitet Izraelben nem találtam.


text:
Azért azt mondom tinéktek: sokan jönnek keletről s nyugatról és letelepednek Ábrahámmal, Izsákkal s Jákobbal a mennyországban;


text:
A századosnak viszont azt mondta: Menj! Legyen a te hited szerint! S meggyógyult szolgája abban az órában.


text:
Estefelé aztán sok őrdöngőst hoztak hozzá s kiűzte az ördögöket igéjével és meggyógyított minden beteget,


text:
De mert Jézus maga körül egész sereg népet látott, megparancsolta, hogy evezzenek át a túlsó partra.


text:
Jézus így válaszolt néki: A rókának barlangja, az égi madárnak fészke van; de az emberfiának nincs, ahová a fejét lehajtsa.


text:
Egy másik tanítványa pedig azt mondotta néki: Uram! Engedd meg, hogy előbb elmenjek s eltemessem az atyámat.


text:
Ő azonban azt felelte nékik: Mit féltek kicsinyhitüek! S felkelt, megdorgálta a szelet, a tavat és nagy csendesség lett.


text:
Mikor aztán a túlsó partra, a gadaraiak földjére lépett, két ördöngös jött elébe a sziklasírokból. Veszedelmes népség! Ő miattuk senki sem mert arra menni.


text:
És el kezdtek kiáltozni: Mi közünk egymáshoz Jézus, Isten fia? Ide jöttél, hogy meggyötörj idő előtt minket?


text:
Azt felelte nekik: Menjetek! Azok ki is mentek és megszállták a disznókat. S im az egész csürhe lerohant a meredekről a tóba s vízbe fúlt.


text:
S im egy ágyban fekvő gutaütött embert hoztak hozzá. Jézus, látván a hitüket, így szólt a gutaütötthöz: Bízzál fiam! Megbocsáttattak a te bűneid!


text:
Hát mi könnyebb? Az-é, ha azt mondom: megbocsáttattak bűneid, avagy ha azt mondom: kelj fel és járj!


text:
De hogy megtudjátok, hogy az emberfiának van bűnbocsátó hatalma a földön, így szólt a gutaütötthöz: Kelj fel! Vedd ágyadat és menj haza!


text:
Mikor pedig Jézus onnét eltávozott, a vámnál ülő Mátét meglátván, azt mondotta néki: Kövess engemet. Az felkelt s követte.


text:
Hogy aztán bent, a Máté házában, asztal mellé telepedett, sok vámszedő és bűnös jött s telepedett le Jézussal és az ő tanítványaival.


text:
A farizeusok ezt látván, megkérdezték a tanítványait: Miért eszik együtt a ti mesteriek a vámszedőkkel és a bűnösökkel?


text:
Jézus viszont ennek hallatára, azt mondotta nékik: Nincs szükségük orvosra az egészségeseknek, csak a betegeknek.


text:
Menjetek el azért és tanuljátok meg, mit tesz ez: Irgalmasságot akarok és nem áldozatot! Én nem azért jöttem, hogy az igazakat, hanem hogy a bűnösöket hívjam.


text:
Ekkor odajöttek hozzá a János tanítványai s kérdezték: Miért bőjtölünk mi és a farizeusok, holott a te tanítványaid nem böjtölnek?


text:
Jézus azt felelte nékik: Búsulhat-e a násznép, míg a vőlegény velük van? De eljön az idő, mikor a vőlegény elragadtatik őtőlük s akkor majd böjtölnek.


text:
Senki sem tesz új posztóból való foltot az ócska ruhára, mert toldása tovább szakítja a ruhát s még nagyobb lesz a szakadás.


text:
Új bort sem tölt senki az ócska tömlőbe, vagyha, mégis, a tömlő megreped, a bor kifoly s a tömlő elpusztul. Az új bort új tömlőbe töltik s mindenik megmarad.


text:
Még beszélt, mikor egy elöljáró jött s e szókkal borúit le előtte: Lányom épp most halt meg; de jer, tedd rá a kezedet s életre kél.


text:
Útközben egy tizenkét év óta vérfolyásban sínylődő asszony, hozzáférkőzve hátulról, megérintette ruhája szegélyét,


text:
Jézus hátrafordult s rátekintve így szólt: Bízzál leányom! A te hited megtartott tégedet! S az asszony meggyógyult abban az órában.


text:
Mikor pedig bement a házba, a vakok hozzájárultak s Jézus megkérdezte őket: Hiszitek, hogy én ezt megtehetem? Azt felelték: Igen, Uram!


text:
S mikor az ördögöt kiűzte, a néma megszólalt s a nép álmélkodott, mondván; Ilyen eset még nem esett Izraelben!


text:
Eztán Jézus bejárta az összes városokat és falvakat, s Tanított zsinagógáikban, hirdette az Isten országának evangéliomát s meggyógyított minden betegséget és nyavalyát.


text:
S a sok népet látva, megesett a szíve rajtuk, mert olyan nyomorult és züllött állapotban voltak, mint a pásztora-vesztett nyáj.


text:
S előszólítván tizenkét tanítványát, hatalmat adott nékik a tisztátalan lelkek kiűzésére s minden betegség és minden nyavalya meggyógyítására.


text:
A tizenkét apostol névszerint: első Simon, másként Péter és András, az ő testvére, Jakab, a Zebedeus fia és János az ő testvére,


text:
Ezt a tizenkettőt küldte el Jézus ezzel az utasítással: Pogányokhoz ne menjetek. A samáriaiak földjét is elkerüljétek.


text:
Betegeket gyógyítsatok, halottakat támasszatok, poklosokat tisztítsatok, ördögöket űzzetek. Ingyen vettétek, ingyen adjátok.


text:
Ha valamely városba, avagy faluba bementek, tudakoljátok meg, ki a méltó abban és maradjatok ott, amíg tovább nem mentek.


text:
Ha nem fogadnak be, nem is hallgatnak meg, odahagyva azt a házat, avagy azt a várost, verjétek le még a port is lábatokról.


text:
Bizony mondom nektek: jobb dolga lesz Sodorna és Gomora földjének az ítélet napján, mint annak a városnak.


text:
Úgy bocsátlak el, mint juhokat a farkasok közé. Legyetek okosak, mint a kígyók és tiszták, mint a galambok.


text:
Hanem azért, ha átadnak, ne törjétek fejeteket, hogyan avagy mit is szóljatok, mert tudtotokra adatik abban az órában, amit majd mondanotok kell.


text:
Halálra adja a testvér testvérét, az atya gyermekét; a gyermekek pedig szüleik ellen támadnak és megölik őket.


text:
Ha pedig üldöznek az egyik városban, fussatok egy másba, mert bizony mondom nektek: nem járjátok végig Izraelnek városait, míg eljön az emberfia.


text:
Örülhet a tanítvány, ha olyan, mint a mestere és a szolga, ha olyan, mint ura. Ha a házigazdát Belzebúlnak hívják, mennyivel inkább háznépét.


text:
Ne féljetek tehát tőlük! Nincsen olyan rejtett dolog, amire rá ne jönnének és nincsen olyan titok sem, ami ki ne tudódnék.


text:
Ne féljetek azoktól, akik a testet ölik meg, de a lelket nem tudják megölni; féljetek attól, aki a testet is, a lelket is el tudja veszteni a gyehennában.


text:
Ugyebizony egy fillérért két verebet adnak? Pedig egy sem esik le közülök a földre Atyátoknak tudta nélkül.


text:
Azért, aki vallást tesz énrólam az emberek előtt, arról én is vallást teszek az én mennyei Atyám előtt.


text:
Aki prófétát v fogad be a próféta nevében, a próféta jutalmát kapja és aki igazat fogad be az igaz nevében, az igaz jutalmát kapja.


text:
S aki egynek e kicsinyek közül csak egy italnyi hűs vizet ad inni a tanitvány nevében, bizony mondom nektek, nem esik el jutalmától.


text:
A tizenkét tanítványnak adott utasítás végeztével, Jézus elment onnét, hogy hirdesse az igét az ő városaikban.


text:
a vakok látnak, a sánták járnak, a poklosok megtisztulnak, a siketek hallanak, a halottak, feltámadnak és a szegényeknek az evangéliom hirdettetik.


text:
Nos, miért mentetek ki? Finomruhás embert látni? De hisz a finomruhások a királyi palotákban laknak! Miért mentetek hát ki? Prófétát látni? Sőt azt mondom nektek: prófétánál is nagyobbat.


text:
Bizony mondom nektek: asszonytól szültek közt nem támadt nagyobb próféta Avató Jánosnál; de a mennyországban a kisebb is nagyobb őnála.


text:
Avató János korától fogva ugyanis mind máig a mennyország ostroma foly s az ostromlók veszik be azt.


text:
De mihez is hasonlítsam ezt a nemzetséget? Hasonló a piacon ülő s társaikra imígy kiabáló gyermekekhez:


text:
Jött az emberfia, eszik is, iszik is s azt mondják: Ki, a falánk, az iszákos, a vámszedők s a bűnösök barátja. De a bölcsességet igazolták annak cselekedetei.


text:
Jaj néked Korazin! Jaj néked Betsaida! Ha Tiruszban vagy Szidonban történtek volna a csodák, amelyek nálatok történtek, mély gyászt öltve, rég megtértek volna.


text:
És te Kápernáum, aki az égig magasztaltattál fel, a pokolig levettetel. Mert, ha Sodomában történtek volna a csodák, amelyek benned történtek, még ma is meg volna.


text:
Ez igék is ekkor hangzottak el a Jézus ajkáról: Atyám! Mennynek, földnek Ura! Hálát adok néked, hogy ezt elrejtetted a bölcsek s okosak elöl, és megjelentetted a kisdedeknek.


text:
Az én Atyám teljhatalmat adott nékem. Ki a Fiú? - azt nem tudja senki, csak az Atya. Ki. az Atya? - azt sem tudja senki, csak a Fiú, s akinek a Fiú meg akarja jelenteni.


text:
Vegyétek fel magatokra az én igám s tanuljatok tőlem szelídséget és alázatosságot S megnyugvást találtok.


text:
Ez időtájt Jézus éppen szombatnapon ment keresztül a gabonavetésen s a tanítványai, minthogy megéheztek, elkezdték a kalászokat tépni és enni.


text:
A farizeusok ezt látván, azt mondották néki: Nézd! A te tanítványaid szombatnapon tilos dolgot tesznek.


text:
Bement az Isten házába és megette a szent kenyereket, amiket nem lett volna szabad sem néki, sem szolgáinak megenni, csakis a papoknak.


text:
Vagy nem olvastátok-é a törvényben, hogy a papok szombatnapon a templomban törik meg a szombatot és mégsem vetkeznek?


text:
Bizony, ha tudnátok, mi ez: Irgalmasságot akarok és nem áldozatot! - nem kárhoztatnátok az ártatlanokat.


text:
ahol egy béna kezű ember is volt. Mindjárt meg is kérdezték őt: Szabad-e szombatnapon gyógyítani? - hogy bevádolhassák.


text:
Ő azonban azt felelte nékik: Mélyítek az, aki egyetlenegy juhát, ha az szombatnapon a verembe esik, meg nem ragadja és ki nem húzza onnét?


text:
Azután odaszólt annak az, embernek: Nyújtsd ki a kezedet! Kinyújtotta és az olyan ép lett, akárcsak a másik.


text:
Ámde Jézus, megértvén a szándékukat, eltávozott onnét. A sok nép követte s ő azokat mind meggyógyította.


text:
Ez az én szolgám, - az én választottam, Szivem szerelme és gyönyörűsége. Lelkem lelkébe lehelem S igazságot hirdet a népeknek.


text:
A megrepedt nádat ketté nem töri, A pislogó mécsnek lángját ki nem oltja, Míg az igazságot diadalra nem juttatja


text:
A farizeusok ellenben, ezt hallva, azt mondták: Ez bizony az ördögfejedelem, Belzebub által űzi ki az ördögöket.


text:
Jézus pedig a szívükbe látva, azt mondotta nékik: Minden ország, amely önmagával meghasonlik, elpusztul s minden város vagy ház, amely önmagával meghasonlik, ledől.


text:
Már pedig, ha sátán űzi ki a sátánt, úgy az önmagával meghasonlott; hogy állhatna meg hát az országa?


text:
És ha én Belzebub által űzöm ki az ördögöket, ki által űzik ki a ti fiaitok? Így tehát ők maguk lesznek a ti bíráitok.


text:
Vagy be tud-e menni valaki a hatalmas házába s el tudja-e rabolni holmiját, ha előbb meg nem kötözi azt a hatalmast s úgy nem rabolja ki házát.


text:
Azért azt mondom tinéktek: minden bűn s káromlás megbocsáttatik, de a Szent Lélek káromlása nem bocsáttatik meg.


text:
S ha valaki az emberfiát káromolja, bocsánatot nyer az, de~az, aki a Szent Lelket káromolja, nem nyer bocsánatot sem ezen, sem a más világon.


text:
Vagy jó a fa s akkor jó a gyümölcse is, vagy rossz a fa, akkor rossz a gyümölcse is, mert a fát gyümölcséről lehet megismerni.


text:
Mérges kigyófajzat! Hogy tudnátok jót mondani, ha gonoszok vagytok? A szív teljességéből szól a száj.


text:
Én pedig azt mondom nektek: az embernek minden hitvány beszédéért számot kell adnia az Ítélet napján.


text:
De ő így válaszolt nékik: E gonosz és házasságtörő nemzetség jelt kivan; de nem adatik más jel néki, csak a Jónás prófétának jele.


text:
Mert valamint Jónás három nap és három éjjel volt a cethalnak gyomrában, úgy az emberfia is három nap és három éjjel lesz a föld keblében.


text:
A ninivei férfiak együtt állnak ki e nemzetséggel ítéletre és elkárhoztatják azt, mert ők megtértek a Jónás beszédére; pedig itt nagyobb van Jónásnál.


text:
Délnek királynéja együtt áll ki ítéletre e nemzetséggel és elkárhoztatja azt, mert ő eljött a világ széléről, hogy hallgassa Salamonnak bölcsességét; pedig itt nagyobb van Salamonnál is.


text:
Akkor aztán így szól: Visszatérek elhagyott lakomba. S ha megjövet üresen, kisöpörve, kitisztogatva találja,


text:
egyet fordul, hoz magával más hét lelket, nálánál gonoszabbakat, beköltöznek, s ott lakoznak. S annak az embernek végül is rosszabb dolga lesz, mint első ízben volt. Ez a sors vár e nemzetségre is.


text:
De mert igen sok nép gyülekezett hozzá, beszállt a hajóba s ott telepedett le; a nép pedig a parton állt.


text:
A magvető - úgymond - vetni ment. Vetés közben némelyik mag az útfélre esett. Jöttek a madarak, felették,


text:
némelyik meg köves helyre esett, ahol nem volt elegendő földje és mert nem volt elég mélyen a földben, hamarosan kikelt.


text:
Azt felelte nékik: Nektek megadatott a tehetség, hogy megértsétek a mennyország titkait, ezeknek ellenben nem adatott meg.


text:
Azért szólok példázatokban hozzájuk, mert van szemük s még sem látnak, van fülük s mégsem hallanak, nem is értenek.


text:
S beteljesedik rajtuk Ézsaiásnak eme mondása: Van fületek s nem figyeltek, Van szemetek és nem láttok.


text:
Megátalkodott egy nép ez! A fülét bedugta, A szemét behunyta, Hogy szeme ne lásson, A füle ne halljon, Szíve ne erezzen, meg ne térjen És meg ne gyógyítsam.


text:
Bizony mondom nektek: sok próféta s igaz ember kívánta látni, amit ti láttok s nem látta és kívánta hallani, amit ti hallotok s nem hallotta.


text:
Van, aki hallja a mennyország igéjét, de nem érti. Jön a gonosz, kikapja a szívébe vetett magot. Ez az útfélre vetett mag.


text:
de nincs gyökere benne: ide-oda hajlik s ha az ige miatt üt a nyomorúság vagy az üldözés órája, azonnal megbotránkozik.


text:
A tövis közé vetett mag pedig: aki az igét hallgatja, de a világ gondja s a gazdagság csalárdsága elfojtja az igét s terméketlen marad.


text:
Végre a jó földbe vetett mag: aki az igét hallgatja s megérti; ez aztán terem is, ki száz, ki hatvan, ki meg harmincannyi magot.


text:
Mondott más példázatot is nékik: Hasonló - úgymond - a mennyország ahhoz az emberhez, aki jó magot vetett földjébe.


text:
Ekkor előállottak a gazda cselédei s azt mondták: Uram! Nemde jó magot vetettél földedbe? Honnét hát a konkoly benne?


text:
Azt felelte nékik: Ellenség műve ez! Erre a cselédek azt mondták: Parancsolod talán, hogy elmenjünk s összeszedjük?


text:
Hadd nőjenek együtt aratásig s aratáskor meghagyom az aratóknak: szedjétek előbb össze a konkolyt s kössétek kévékbe tűzrevalónak, a búzát pedig takarítsátok csűrömbe.


text:
Más példázatot is mondott nékik: Hasonló - úgymond - a mennyország a mustármaghoz, amelyet az ember vesz s elvet földjébe.


text:
Minden magnál kisebb ugyan, de ha megnő, legnagyobb a vetemények között, sőt akkora fa lesz belőle, hogy rászállnak az ég madarai s fészket raknak ágaira.


text:
S még más példázatot mondott nékik: Hasonló a mennyország a kovászhoz, amelyet az asszony vesz s beletesz három mérce búzalisztbe, hogy jól megkelessze azt.


text:
hogy beteljesedjék a próféta eme mondása: Példázatra nyitom meg ajkamat. Napfényre hozom, ami rejtve volt világkezdet óta.


text:
Azután elbocsátotta a népet s hazament. Tanítványai azonban felkeresték s kérték: Magyarázd meg nekünk a szántóföld konkolyáról szóló példázatot.


text:
Az emberfia elküldi az ő angyalait s azok összeszednek az ő országából minden botrányt s gonosztévőt


text:
Szintúgy: hasonló a mennyország a szántóföldben elrejtett kincshez, amelyet a megtaláló eldug s afeletti örömében megy és eladván mindenét azt a szántóföldet megveszi.


text:
amelyet, ha megtelt, kihúznak a partra s mellé ülve, varsába szedik a fogás javát, a hitványát pedig eldobják.


text:
Ő pedig azt mondta nékik: Azért a mennyország dolgára megoktatott írástudó hasonló az olyan gazdához, aki kincstárából újat és régit szed elő.


text:
Hazaérve, tanította őket zsinagógájukban, úgy, hogy álmélkodva kérdtek: Hogy jutott ez e bölcsességhez és hatalomhoz?


text:
Nem ez-é amaz ácsmester fia? Nem az ő anyja-e Mária és nem. az ő testvérei-e Jakab, meg József és Simon, meg Júdás?


text:
S megbotránkoztak ő benne. Jézus pedig azt mondotta nékik: A prófétát nem becsmérlik csak a maga hazájában és házában.


text:
Heródes ugyanis, Jánost elfogatván, bilincsbe verette s tömlőébe vettette, testvérének felesége, Heródiás miatt.


text:
Mikor azonban Heródes születése napját ünnepelték s Heródiás lánya táncolt őelőttük, Heródes beleszeretett


text:
A királynak kedvét szegte ugyan ez a kérés, hanem azért esküje és vendégei miatt megparancsolta, hozzák el.


text:
János tanítványai pedig eljöttek, elvitték az ő holttestét s eltemették. Majd elmentek s elmondták a dolgot Jézusnak.


text:
Jézus a vett hírre, elhajózott onnét egymagában a pusztába. A városok népe azonban, amint ezt megtudta, utánament gyalogszerrel.


text:
Hanem alkonyatkor odamentek hozzá a tanítványai s azt mondták: Puszta hely ez! Az idő is későre jár. Bocsásd el a népet! Hadd menjenek a falvakba eleséget venni.


text:
És kiadván a parancsot, hogy a nép telepedjék le a fűre, elővette az öt kenyeret és két halat s az égre tekintve, megáldotta, megtörte és odaadta a kenyeret a tanítványoknak, a tanítványok pedig a népnek.


text:
Ezután nyomban sürgette tanítványait, hogy szálljanak hajóra s menjenek át előre a túlsó partra, amíg ő a népet elbocsátja.


text:
A tanítványok látván, hogy ő a tavon jár, megijedtek s összesúgtak: Kísértet! S ijedtükben kiáltoztak.


text:
S amint az odavaló nép ráismert, üzenetet küldtek az egész környékbe s odahoztak hozzá minden beteget


text:
Miért szegik meg tanítványaid az őshagyományok rendelkezéseit. Mert ők nem mossák meg a kezüket kenyérevés előtt.


text:
Jézus viszont azt kérdezte tőlük: Hát ti miért szegitek meg az Isten parancsolatját hagyományotokért?


text:
Hisz Isten azt mondta: Tiszteld atyádat és anyádat. És: Aki szidalmazza atyját vagy anyját, halállal haljon meg.


text:
Szerintetek pedig: Aki azt mondja atyjának, vagy anyjának: „áldozatnak szántam, ami tőlem járna néked, annak nem róható fel, ha atyját vagy anyját nem is tiszteli."


text:
Ekkor odamentek hozzá a tanítványai s azt mondották néki: Tudod-e, hogy a farizeusok igéd hallatára megbotránkoztak?


text:
A szívből ered ugyanis minden rossz gondolat, gyilkosság, házasságtörés, paráznaság, lopás, hamis tanúzás, káromlás.


text:
S ím egy annak határából jövő kanaáni asszony harsány hangon így kiáltott felé: Uram, Dávid fia! Könyörülj rajtam! Ördög gyötri a lányomat.


text:
De ö szóra sem méltatta. Sőt tanítványai hozzáfordulva, kérték őt: Bocsásd el - úgymond - útjára! Ne kiabáljon utánunk!


text:
Ő azonban azt mondotta néki: Nem volna szép, ha a gyermekek kenyerét elvennők, és kutyakölykök elé vetnők.


text:
De az asszony így válaszolt: Úgy van, Uram! És a kutyakölykök mégis esznek a gazdájuk asztaláról lehulló morzsákból.


text:
Erre Jézus azt mondotta néki: Asszony! Nagy a te hited! Legyen akaratod szerint. S leánya meggyógyuld attól az órától fogva.


text:
Tömérdek nép gyűlt köréje. A magukkal hozott sántákat, bénákat ' és sok más beteg embert pedig lerakták lábához s ö meggyógyította azokat,


text:
úgy hogy a nép álmélkodott, látván, hogy a némák beszélnek, a sánták járnak, a vakok látnak. S dicsőítették Izrael Istenét.


text:
Jézus pedig előszólítván tanítványait, azt mondta: Szívből szánom ezt a népet. Harmadnapja már, hogy velem vannak és nincs nékik mit enniök, éhen pedig nem akarom elbocsátani őket, hogy ki ne dőljenek útközben.


text:
A tanítványok azonban azt mondották néki: Hol szerzünk e pusztaságban ennyi népnek elegendő kenyeret?


text:
s elővette a hét kenyeret és a halakat s hálát adván, megtörte és odaadta tanítványainak, a tanítványok pedig a népnek.


text:
Ekkor a farizeusok és a szadduceusok odamentek hozzá s kísértésképp arra kérték, hogy mutasson nékik égi jelt.


text:
S korán reggel: Zivatar lesz, a borús ég veres. Képmutatók! Az ég színét megtudjátok ítélni1 és az idők jelét nem tudjátok megítélni?


text:
E gonosz, házasságtörő nemzetség jelt kíván, de nem adatik más jel néki, csak a Jónás jele. És otthagyván őket, tovább ment.


text:
Erre magukban töprengve, így szóltak: Bizonyosan azért figyelmeztet, mert nem hoztunk kenyeret magunkkal!


text:
Még most sem értitek a dolgot? Nem emlékeztek az ötezer ember kenyerére és arra, hogy hány kosárra valót szedtetek össze?


text:
Hogy nem értitek hát, hogy nem kenyérre gondolva mondottam nektek: Őrizkedjetek a farizeusok és a szadduceusok kovászától!


text:
Most aztán már megértették, hogy ö nem azt mondta, hogy a kenyér kovászától, hanem hogy a farizeusok és a szadduceusok tanításától őrizkedjenek.


text:
Mikor Jézus Cezárea Filippi határát átlépte, ezt a kérdést intézte tanítványaihoz: Kinek mondják az emberek az embernek fiát?


text:
Azok azt felelték: Némelyek Avató Jánosnak, mások Illésnek; némelyek Jeremiásnak vagy a próféták valamelyikének.


text:
Erre Jézus azt mondotta néki: Boldog vagy te Simon, Barjona! Nem esendő ember jelentette ki ezt néked, hanem az én mennyei Atyám!


text:
Én pedig azt mondom néked. Te Péter vagy! S én erre a sziklára építem az én egyházamat és a pokol kapui sem vesznek diadalmat rajta.


text:
Néked adom a mennyország kulcsát. Amit megkötözöl a földön, kötözve lesz a mennyben, és amit megoldasz a földön, oldozva lesz a mennyben.


text:
Ettől fogva kezdte Jézus jelentgetni tanítványainak, hogy néki el kell mennie Jeruzsálembe, a vénektől, a főpapoktól és az írástudóktól sokat szenvednie, sőt megöletnie, de harmadnap feltámadnia.


text:
Ő viszont hátrafordulva, azt mondta Péternek: Vissza Sátán! Botránkoztatsz! A te eszed nem Isten, hanem ember dolgán jár.


text:
Tanítványainak pedig azt mondta: Aki követni akar engemet, tagadja meg magát, vegye fel keresztjét és úgy kövessen engemet.


text:
Mert eljön az emberfia az ő Atyja dicsőségében angyalaival és akkor kinek-kinek megfizet cselekedetei szerint.


text:
Bizony, mondom nektek: vannak néhányan az itt állók között, akik nem ízlelik meg a halált, amíg meg nem látják az embernek visszatérő fiát az ő országában.


text:
Hat nap múlva maga mellé vette Jézus Pétert, Jakabot s ennek testvérét Jánost és felvitte őket magukban egy magas hegyre.


text:
S elváltozott a szemük láttára. Arca úgy ragyogott, mint a nap, a ruhája pedig fehérlett, mint a fény.


text:
Péter nem állta meg szó nélkül a dolgot s azt mondta Jézusnak: Uram! Jó nekünk itt lennünk! Ha akarod, csinálok itt három sátrat, egyet néked, egyet Mózesnek és egyet Illésnek.


text:
S még beszéde közben fényes felhő borult rájuk s a felhőből e szózat hallatszott: Ez az én kedves fiam, én gyönyörűségem! Őrá hallgassatok.


text:
A hegyről lejövet, Jézus rájuk parancsolt, ezt mondván: Ne szóljatok senkinek e látomásról, míg az emberfia fel nem támad a halálból.


text:
Erre a tanítványai megkérdezték öt: Miért mondják hát az írástudók, hogy előbb Illésnek kell eljönnie?


text:
Sőt én azt mondom tinéktek, hogy Illés már eljött és nem ismerték meg, hanem kényük-kedvük szerint bántak vele. Az emberfia is így szenved majd tőlük.


text:
kérte: Uram! Könyörülj az én fiamon. Holdkóros és nagy kínokat áll ki; hol a tűzbe, hol a vízbe esik.


text:
Jézus azt felelte: Hitetlen és elfajult nemzetség! Meddig legyek még veletek? Meddig szíveljelek? Hozzátok ide!


text:
Jézus azt felelte nékik: Hitetlenségetek miatt. Bizony mondom nektek: Ha mustármagnyi hittel bírva mondjátok e hegynek: Menj innét amoda! - elmegy és semmi sem lesz lehetetlen nektek.


text:
Mikor pedig Kapernaumba érkeztek, a didrakma-szedők Péterhez fordulva kérdezték: Nem fizeti meg a ti mesteriek a didrakmát?


text:
Azt felelte: Igen. S amint belépett a házba, Jézus elébevágva, kérdezte: Mit gondolsz Simon? Kiktől szednek a föld királyai vámot vagy adót, a fiaktól-e, avagy az idegenektől?


text:
De, hogy meg ne botránkoztassuk őket, menj a tóhoz, vesd be a horgot, s azt a halat, amely legelőször ráakad, húzd ki s a száját felnyitván, egy státert találsz abban; vedd ki azt s add oda énértem s teérted.


text:
így szólt: Bizony mondom nektek, ha meg nem tértek és olyanok nem lesztek, mint a kis gyermekek, nem mentek a mennyországba.


text:
Aki pedig megbotránkoztat egyet e bennem hívő kisdedek közül, jobb volna annak, ha malomkövet kötnének nyakára s belesüllyesztenék a tenger mélyébe.


text:
Jaj a világnak a botrányok miatt! A botrányok ugyan kikerülhetetlenek; de jaj a botránycsináló embernek!


text:
Ha tehát kezed vagy lábad botránkoztat, vágd le, dobd el. Jobb, ha sántán, avagy csonkán megyébe az életre, mint ha két kézzel, avagy két lábbal vettetel az örök tűzre.


text:
És ha szemed botránkoztat, vájd ki, dobd el. Jobb, ha félszemmel mégy be az életre, mintha két szemmel vettetel a gyehenna tüzére.


text:
Vigyázzatok! Meg ne vessetek egyet sem e kicsinyek közül! Bizony mondom nektek': mennyei őrangyalaik az én mennyei Atyámnál mindenkor meghallgatásra találnak.


text:
Mit gondoltok? Ha valakinek száz juha van s egy eltéved azok közül, nem hagyja-e ott a hegyek közt a kilencvenkilencet s nem megy-e keresni azt, amelyik eltévedt?


text:
És ha véletlenül megtalálja, bizony mondom, jobban örül annak, mint az el nem tévedt kilencvenkilencnek.


text:
Ha pedig vetkezik ellened a te testvéred, menj s vedd elő négyszemközt. Ha hallgat rád, megnyerted a:estvéredet.


text:
Ha nem hallgat, végy magadhoz még egy vagy két társat, hogy minden ügy két vagy három tanú vallomása alapján intéztessék el.


text:
És ha azokra sem hallgat, mondd meg a gyülekezetnek. Ha pedig a gyülekezetre sem hallgat, vedd olybá, mint pogányt vagy vámszedőt.


text:
Bizony mondom nektek: amit megkötöztök a földön, kötözve lesz a mennyben, amit megoldoztok a földön, oldozva lesz a mennyben.


text:
Újra mondom nektek: ha ketten köztetek mindenben egyetértenek a földön, bármit kérnek, az én mennyei Atyám megadja azt nékik.


text:
Ekkor Péter hozzálépve, megkérdezte: Uram! Megbocsássak-e az én testvéremnek, ahányszor csak vét ellenem? Teszem fel: hétszer?


text:
Minthogy pedig fizetni nem tudott, ura megparancsolta, hogy adják el őt, feleségét, gyermekeit és minden vagyonát, hogy kifizesse tartozását.


text:
Ez a szolga eltávozván, találkozott egyik szolgatársával, aki száz dénárral tartozott néki. Megragadta, fojtogatta. Fizesd meg - úgymond - tartozásodat!


text:
Szolgatársai szemtanúi voltak az esetnek s elkeseredésükben elmentek és elmondták uruknak az egész dolgot.


text:
Erre annak ura előhívatta őt és azt mondta néki: Gonosz szolga! Könyörgő szavadra elengedtem minden tartozásodat.


text:
Így tesz majd veletek az én mennyei Atyám is, ha egyen-egyen szívből meg nem bocsátótok testvéreiteknek.


text:
Ekkor a farizeusok hozzáfordulva, kísértésképpen kérdezték: Elbocsáthatja-e az ember a feleségét akármilyen okból?


text:
Erre azt felelte nékik: Nem olvastátok-é, hogy a teremtő kezdettől fogva férfinak és nőnek teremtette az embert,


text:
s azt mondta: Elhagyja az ember az ő atyját és anyját s ragaszkodik a feleségéhez s a kettő egy test lesz.


text:
Ekkor azt kérdezték tőle: Miért rendelte akkor Mózes, hogy az asszonyt váló levélt adva bocsássuk el?


text:
Erre így válaszolt: Mózes a ti kőszívetek miatt engedte meg nektek, hogy elbocsáthassátok feleségeteket, de kezdetben nem így volt.


text:
Én pedig azt mondom nektek: aki elbocsátja feleségét, kivéve a házasságtörés esetét, és mást vesz el, házasságtörést követ el.


text:
Erre a tanítványai azt mondották néki: Ha így áll az ember dolga a feleségével, akkor nem érdemes megházasodni.


text:
Vannak ugyanis született herétlenek, vannak mások által kiheréltek s vannak, akik maguk heréitek ki magukat a mennyországért. Aki meg tudja érteni, értse meg.


text:
E közben kis gyermekeket hoztak hozzá, hogy kezét fejükre téve, megáldja őket; de a tanítványok rájuk támadtak.


text:
Jézus azonban megszólalt: Ne bántsátok a kis gyermekeket. és ne tiltsátok meg, hogy hozzám jöjjenek! Ilyeneké a mennyország!


text:
Azt felelte néki: Miért mondasz engemet jónak? Senki sem jó, csak egy, az Isten. De ha élni akarsz, tartsd meg a parancsolatokat.


text:
Melyeket? Kérdi az. Jézus így válaszolt: Ne ölj! Ne törj házasságot! Ne lopj! Ne tégy hamis tanúbizonyságot!


text:
Jézus így válaszolt néki: Ha tökéletes akarsz lenni, menj, add el mindened és oszd szét a szegények közt s mennyei kincsed lesz. Aztán jer s kövess engemet!


text:
Jézus pedig azt mondta tanítványainak: Bizony mondom nektek: a gazdag nehezen jut be a mennyországba.


text:
Sőt újra mondom nektek: könnyebb a tevének a tű fokán átmenni, mint a gazdagnak a mennyországba jutni.


text:
Erre Péter emelte fel szavát és azt mondta néki: Lám! Mi mindent odahagytunk s követtünk tégedet. Mi sors vár hát reánk?


text:
Jézus azt felelte nékik: Bizony mondom nektek: ti, hív követőim, az újjászületéskor, midőn az emberfia dicsőséges trónjára ül, ti szintén tizenkét székre ültök és megítélitek Izrael tizenkét törzsét.


text:
S aki odahagyja házát, fiú- vagy lánytestvéreit, atyját vagy anyját, feleségét, avagy gyermekeit, avagy szántóföldjét az én nevemért, százszoros lesz kárpótlása, s öröksége örök élet.


text:
Majd kimenvén öt óra tájban, más tétlenül ácsorgókat talált s megkérdezte őket: Miért ácsorogtok itt egész nap tétlenül?


text:
Azok azt felelték néki: Mert senki sem fogadott meg minket. Erre azt mondotta nékik: Menjetek ki ti is a szőlőbe, s ami igazság szerint jár, megkapjátok.


text:
Mikor aztán az est beállt, azt mondta a szőlősgazda a vincellérjének: Hívd elő a munkásokat s add ki a bérüket az utolsókon kezdve az elsőkig.


text:
S azt mondták: Ezek az utolsók egy óra hosszat dolgoztak s te azokat egy sorba tetted mivelünk, akik a nap terhét és hévségét nyögtük.


text:
Ő azonban egyikük felé fordulva így szólt: Barátom! Nem bánok veled igazságtalanul. Hát nem egy dénárban egyeztél meg velem?


text:
Avagy nem szabad-é a magaméval azt tennem, amit akarok? Vagy azért öl az irigység tégedet, mivel én jó vagyok?


text:
Majd hogy elindult Jeruzsálembe, magához vette a tizenkét tanítványt magukban s azt mondta nékik útközben:


text:
Ekkor odament hozzá a Zebedeus-fiúk anyja fiaival együtt s leborult előtte, mintha valamire kérni akarná.


text:
Megkérdezte tőle: Mit akarsz? Az válaszolt: Engedd meg, hogy ez az én két fiam, az egyik jobb, a másik bal kezed felől üljön a te országodban!


text:
De Jézus azt mondta nékik: Nem tudjátok, hogy mit kértek. Megtudjátok-e inni azt a poharat, amelyet majd én megiszom! Azt felelték: Megtudjuk.


text:
Erre azt mondotta nékik: Az én poharamat ugyan megisszátok, de a jobb, avagy bal kezem felül való ülőhelyt megadni, nem az én dolgom; azoknak jut, akiknek azt az én atyám elkészítette.


text:
De Jézus magához szólítván őket, azt mondta: Tudjátok, hogy a pogány népek fejedelmei zsarnokoskodnak és nagyjai hatalmaskodnak felettük.


text:
Az emberfia sem azért jött, hogy szolgáltassa magát, hanem hogy szolgáljon s váltságul adja életét sokakért.


text:
És mikor két, az út mentén ülő vak hallotta, hogy Jézus arra megy, kiáltozott, mondván: Uram, Dávid fia! Könyörülj rajtunk.


text:
A nép csitította őket, hogy hallgassanak. De azok még jobban kiáltoztak, mondván: Uram, Dávid fia! Könyörülj rajtunk.


text:
S mikor közeledtek Jeruzsálemhez, Betfagéba, az Olajfák hegyére érve, Jézus elküldte két tanítványát


text:
és azt mondta nékik: Menjetek a veletek szemben fekvő faluba s legott találtok egy megkötött szamarat csikajával együtt. Oldjátok el s vezessétek hozzám.


text:
Mondjátok meg Sión leányának: Királyod jön hozzád, Alázatosan, ülve szamárháton, Teherhordó szamárnak csikóján.


text:
A tömérdek nép pedig ruháját az útra teregette, mások viszont gallyakat törtek a fákról és az útra szórták.


text:
Hozsanna a Dávid fiának! Áldott, aki az Úr nevében jön! Hozsanna a magasságban!S amint bevonult Jeruzsálembe, az egész város izgatottságtól remegve kérdezte: Ki ez?


text:
Jézus bement a templomba s kiűzte azokat, akik vásárt csaptak abban; a pénzváltó asztalokat és a galambárús állványokat pedig feldöntvén,


text:
azt mondotta nékik: Meg van irva: Az én házam imádságnak háza, ti pedig rablóbarlangot csináltatok abból!


text:
A főpapok és írástudók azonban az ő csodadolgainak s a templomban ezt kiáltozó gyermekeknek láttára: Hozsanna a Dávid fiának! - haragra lobbantak


text:
s kérdőre vonták őt: Hallod, mit mondanak ezek? Jézus azt felelte nékik: Igen. Hát sohase olvastátok: A kisdedek és csecsszopók szája dicsőít tégedet.


text:
s egy fügefát látván az út mellett, hozzáment, de azon levélnél egyebet nem talált s azt mondotta néki: Soha többé ne teremj gyümölcsöt! S a fügefa azonnal kiszáradt.


text:
Jézus azt felelte nékik: Bizony mondom nektek: ha hisztek s nem kételkedtek, nemcsak a fügefával teszitek ezt meg, hanem: ha azt mondjátok ennek a hegynek: Mozdulj, lódulj a tengerbe! - meglesz.


text:
S mikor bement a templomba, a főpapok és a nép vénei hozzámentek tanítás közben és kérdőre vonták: Micsoda hatalomnál fogva cselekszed ezeket s ki adta néked ezt a hatalmat?


text:
Jézus azt felelte nékik: Én is kérdek egyet titőletek, és ha megfeleltek arra, én is megmondom nektek, hogy micsoda hatalomnál fogva cselekszem ezeket.


text:
Honnét való volt a János avatása? Mennyből-e, avagy emberektől? Erre maguk között ígyen tanakodtak: Ha - úgymond - azt mondjuk: mennyből, rámondja: miért nem hittetek hát néki?


text:
Ha pedig azt|. mondjuk: emberektől, - jaj nekünk a néptől, mert Jánost mindnyájan prófétának tartották.


text:
Azt felelték hát Jézusnak: Nem tudjuk. Ő viszont azt mondta nékik: Úgy én sem mondom meg nektek, hogy micsoda hatalomnál fogva cselekszem ezeket.


text:
Hát ehhez mit szóltok? Egy embernek két fia volt. Az egyikhez fordulva, így szólt: Fiam! Eredj, dolgozzál ma a szőlőben.


text:
Aztán a másikhoz fordulva, ugyanazt mondta annak is. S az így felelt: Megyek, Uram! - de nem ment el.


text:
Melyik teljesítette a kettő közül atyja akaratát? Azt felelték: Az első. Erre Jézus azt mondotta nékik: Bizony mondom nektek: a vámszedők és a parázna nők előbb jutnak be az Isten országába, mint ti.


text:
János az igazság útján jött hozzátok s nem hittetek néki. A vámszedők és a parázna nők ellenben hittek, sőt ti, ezt látva, még aztán sem tértetek meg, hogy hittetek volna néki.


text:
Halljatok más példázatot:i Egy gazda szőlőt ültetett, sövénykerítéssel körülvette, taposó gödröt vájt bele és kilátó tornyot épített benne, aztán szőlőmívesekre bízván azt, elutazott.


text:
A szőlőmívesek azonban, a fiú láttára összesúgtak: Ez az örökös! Jertek, öljük meg és vegyük el az örökségét.


text:
Azt felelték néki: Irgalmatlanul elveszti a gonosztevőket és más szőlőmívesekre bízza a szőlőjét, akik annakidejében beadják a termést.


text:
Jézus azt mondotta nékik: Hát sohasem olvastátok az írásban: Az építők megvetette kő lett a szegletkő. Az Úr munkája ez s csodálatos mi előttünk!


text:
Azért mondom nektek: elvétetik titőletek az Isten országa s oly népnek adatik, amely megtermi gyümölcsét.


text:
Újra küldött más szolgákat. Mondjátok meg - úgymond - a hivatalosoknak: ebédem kész, tulkaimat, hízott barmaimat levágattam. Minden kész van. Jertek a lakodalomba.


text:
A szolgák ki is mentek az utakra és akit csak elötaláltak, ha gonosz, ha jó volt, behozták s a lakodalmas ház teli lelt vendéggel.


text:
Erre odaszólt a király a szolgáknak: Kötözzétek meg kezét és lábát s vessétek a külső sötétségre. Lesz ott sírás és fogcsikorgatás!


text:
Elküldték hát hozzá tanítványaikat a heródistákkal együtt s megkérdezték: Mester! Tudjuk, hogy igaz vagy, az Isten útjára valóban megoktatsz s nem törődöl senki személyével, mert te nem vagy személyválogató.


text:
Jézus, ismervén álnokságukat, így válaszolt nékik: Képmutatók! Mit kísértgettek engemet? "Mutassatok egy adópénzt.


text:
A császáré! mondták. Ekkor azt mondotta nékik: Adjátok meg tehát a császárnak, ami a császáré s az Istennek, ami az Istené.


text:
Mester! Mózes mondta: A gyermektelenül elhalt férj özvegyét vegye el annak testvére s nemzzen utódot a testvérének.


text:
Hát, - volt nálunk hét testvér. Az első megházasodott, és mert gyermektelenül halt meg, feleségét ráhagyta a testvérére.


text:
A feltámadáskor sem nem házasodnak, sem férjhez nem mennek, hanem olyanok lesznek, mint a mennyei angyalok.


text:
Én vagyok Ábrahám Istene, Izsák Istene és Jákob Istene! Az Isten nem a halottak, hanem az élők Istene.


text:
Jézus így válaszolt néki: Szeresd a te Uradat, Istenedet teljes szívedből, teljes telkedből és teljes elmédből.


text:
És senki sem tudott egy szót sem felelni néki s nem is merte senki többé megkérdezni őt e naptól fogva.


text:
Megtegyétek és megtartsátok tehát, amit mondanak, de ne kövessétek a példájukat, mert cselekedeteik meghazudtolják szavukat.


text:
Nehéz, sőt elbírhatatlan terhet kötnek s raknak az emberek vállára, ők maguk azonban egy ujjal sem nyúlnak ahhoz.


text:
Ti ne szólíttassátok magatokat Mesternek. Egy a ti Mesteretek, a Krisztus s ti mindnyájan testvérek vagytok.


text:
Jaj nektek képmutató írástudók és farizeusok! Ti a mennyországot bezárjátok mások előtt. Magatok nem mentek be abba, útját álljatok hát azoknak is, akik be akarnak menni.


text:
Jaj nektek képmutató írástudók és farizeusok! Ti az özvegyeket kiforgatjátok házukból s tessék-lássék formán hosszan imádkoztok. Ezért igen súlyos büntetés vár rátok.


text:
Jaj nektek képmutató írástudók és farizeusok! Ti bejárjátok a tengert s a szárazföldet, hogy egy pogányt zsidóvá tegyetek s ha azzá lett, magatoknál kétszer inkább a gyehenna fiává teszitek.


text:
Jaj nektek vakvezetők! Azt mondjátok: Ha valaki a templomra esküszik, az semmi; de aki a templom aranyára esküszik, azt esküje köti.


text:
Szintúgy: Ha valaki az oltárra esküszik, az semmi, de aki a rajtalévő áldozatra esküszik, azt esküje köti.


text:
Aki pedig az égre esküszik, az nem csupán az Istennek trónjára, hanem arra is esküszik, aki rajta ül.


text:
Jaj nektek képmutató írástudók és farizeusok! Ti dézsmát adtok a mentából, a kaporból, a köményből, de a törvény lelkét, a jogot, irgalmasságot, hívséget számba sem veszitek. Pedig kötelességetek volna, hogy ezt megtartsátok és azt el ne mulasszátok.


text:
Jaj nektek képmutató írástudók és farizeusok! Ti a pohár és a tál külsejét megtisztítjátok, de ami benne van, az csupa merő ragadomány és telhetetlenség.


text:
Jaj nektek képmutató írástudók és farizeusok! Ti olyanok vagytok, mint a bemeszelt sír: kívül szépnek látszik, de belül tele van a holtak csontjával s minden undoksággal.


text:
Ti is, kívül jámbor színben tűntök fel a világ előtt, de belül tele vagytok képmutatással és gonoszsággal.


text:
Jaj nektek képmutató írástudók és farizeusok! Ti a prófétáknak sírboltot építtek és az igazaknak díszes emléket állíttok


text:
s azt mondjátok: Ha atyáink idejében éltünk volna, nem vettünk volna velük együtt részt a próféták vére ontásában.


text:
Azért íme én bölcseket, prófétákat s írástudókat küldök hozzátok s ti azokat részben megölitek és megfeszítitek, részben pedig megostorozzátok zsinagógátokban s városról-városra űzitek,


text:
hogy minden e földön kiontott igaz vér tireátok szálljon, az igaz Ábelnek vérétől Zakariásnak, a Barakiás fiának véréig, akit a templom és oltár közt gyilkoltatok meg.


text:
Jeruzsálem, Jeruzsálem! Te prófétagyilkos s apostol-kövező. Hányszor akartam egybegyűjteni a te fiaidat, mint ahogy az anyamadár szárnya alá gyűjti fiókáit, de te nem akartad.


text:
Mert azt mondom nektek: mostantól fogva nem láttok engemet, amíg ajkatokon fel nem zeng e szózat: Áldott, aki az Úr nevében jön!


text:
Mikor Jézus kijött a templomból s távozott, oda mentek hozzá a tanítványai, hogy megmutassák néki a templom épületeit.


text:
Jézus feleletképp azt mondotta, nékik: Nem látjátok mindezt? Bizony mondom nektek: nem marad itten kő kövön lerombolatlanul!


text:
Majd hogy leült az Olajfák hegyén, a tanítványok ezzel a bizalmas kérdéssel fordultak hozzá: Mondd meg nekünk, mikor lesz ez s mi a jele a te visszatérésednek és a világ végének?


text:
S ha majd háborúról s háborús hírekről hallotok, vigyázzatok, meg ne ijedjetek! Ennek meg kell lenni, - de ez még nem a vég.


text:
S hirdetni fogják, az ország ez evangéliumát az egész világon minden nép bizonyságára s ekkor aztán beáll a vég.


text:
Azért, ha majd látjátok, hogy az az undok szörny, amelyről Dániel próféta szólott, ott áll a szent helyen, - az olvasó jól fontolja meg ezt!-


text:
És ha az Úr azt az időt rövidre nem szabná, egy halandó sem menekülne meg; de a választottak miatt az az idő rövidre lesz szabva.


text:
Mert hamis krisztusok és hamis próféták támadnak s nagy jeleket s csodákat művelnek, hogy, ha lehet, elámítsák a választottakat is.


text:
Azért, ha azt mondják: lm a pusztában van! - ki ne mozduljatok, ím a belső szobában van! - ne higyjétek.


text:
Mert, mint a villámlás, keleten támadva, nyugatig ellátszik, úgy lesz az emberfiának visszatérése is.


text:
Mindjárt ama nyomoridő után pedig a nap elsötétül, A hold fényét veszti, a csillagok lehullnak az égről s az egek erősségei megrendülnek.


text:
És akkor feltűnik az égen az emberfia jele, az ország minden törzsének jajja felsirámlik s meglátják az emberfiát, amint eljön az égnek felhőin nagy hatalommal és dicsőséggel.


text:
És elküldi angyalait nagy harsonaszóval s azok egybegyűjtik az ő választottait a négy égtáj felől, az égnek egyik sarkától a másik sarkáig.


text:
De amaz órát és napot senki sem tudja, még a mennynek angyalai és a Fiú sem, csakis az Atya egyedül.


text:
Valamint ugyanis az özönvíz előtt való napokban ettek, ittak, házasodtak s férjhez mentek ama napig, amelyen Noé bement a bárkába,


text:
s nem tértek eszükre, míg az özönvíz meg nem jött s el nem sodort mindent: úgy lesz az emberfiának visszatérése is.


text:
S jegyezzétek meg jól: ha tudná a ház gazgazdája, hogy az éjnek mely szakában jön a tolvaj, őrt állana s nem engedné, hogy kiássák házát.


text:
Ki hát a hű s okos szolga? A szolgára ura rábízza a cselédséget, hogy a maga idejében adjon eleséget nékik.


text:
Az okosok azt felelték: Abizony, hogy aztán ne legyen sem nekünk, sem nektek elegendő. Menjetek a boltosokhoz és vegyetek magatoknak.


text:
De míg azok odajártak vásárolni, a vőlegény megérkezett, s akik készen voltak, bementek vele a lakodalomba s az ajtót bezárták.


text:
Olyanforma, eset ez, mint-mikor bizonyos messze-útra kelő ember előhívatta szolgáit és átadta nékik minden vagyonát.


text:
Az egyiknek öt tálentomot, a másiknak kettőt, a harmadiknak egyet adott; kinek kinek erejéhez mérten, aztán elutazott.


text:
Előállott az öt tálentomos. Hozott más öt tálentomot, mondván: Uram! te öt tálentomot adtál énnekem, nézd én más öt tálentomot nyertem.


text:
Ura azt felelte: Jól van én derék, hű szolgám! Te a kevesen hű voltál, sokat bízok ezután rád. Menj be a te urad örömébe.


text:
Előállt a két tálentomos is, mondván: Uram! Te két tálentomot adtál énnekem, nézd, én más két tálentomot nyertem rajta.


text:
S előállt az egytálentomos is, mondván: Uram! Tudtam, hogy kegyetlen ember vagy, ott is aratsz, ahol nem vetettél, ott is gyűjtesz, ahova nem szórtál.


text:
Ámde ura azt felelte néki: Gonosz és rest szolga! Tudtad, hogy ott is aratok, ahol nem vetettem s ott is gyűjtök, ahová nem szórtam.


text:
A bankosoknál kellett volna tehát elhelyezned a pénzemet és akkor megjövet kamatostól kaptam volna vissza, ami az enyém.


text:
Mert akinek van (nyeresége), annak adatik s bővölködni fog, ellenben attól, akinek nincs, amije van, az is elvétetik.


text:
Mikor majd az ember fia eljön az ő dicsőségében a szent angyalok egész seregével s leül dicsőségének trónjára,


text:
eléje gyűjtetnek az összes népek és ő elválasztja ^ őket egymástól, mint ahogy a pásztor elválasztja a juhokat a bakoktól


text:
S szól a király a jobbján állóknak: Jertek ide atyám áldottai! Vegyétek birtokba a világnak kezdetétől fogva tinéktek szánt örökséget.


text:
Erre az igazak azt felelik néki: Uram! Mikor láttunk mi téged éhezni hogy enned, avagy szomjúhozni, hogy innod adtunk volna? Mikor láttunk, mint vándort, hogy befogadtunk volna,


text:
És a király azt válaszolja majd nékik: Bizony mondom nektek: ha csak eggyel tettétek ezt ezen én legkisebb testvéreim közül, énvelem tettétek.


text:
Aztán szól a balján állóknak is: El tőlem, el, átkozottak, el az örök tűzre, Amely az ördögnek s az ő fajzatjának készült.


text:
Mint vándort, be nem fogadtatok, Mint mezítelent be nem takartatok, Mint beteget s foglyot meg nem látogattatok.


text:
Ekkor majd ezek is felelnek mondván: Uram! Mikor látunk tégedet, mint éhezőt, avagy szomjúhozót; mint vándort, vagy mezítelent; mint beteget vagy foglyot, hogy néked ne szolgáltunk volna?


text:
És ő így válaszol nékik: Bizony mondom nektek: ha csak eggyel nem tettétek ezt e legkisebbek közül, velem nem tettétek.


text:
egy asszony jött hozzá, drága olajkenetes alabástromedénnyel és azt, amint asztalnál ült, fejére öntötte.


text:
Jézus megfigyelvén ezt a dolgot, azt mondotta nékik: Miért bántjátok ezt az asszonyt? Ő jót tett énvelem!


text:
Bizony mondom nektek: bárhol hirdetik ez evangéliumot az egész világon, hirdetni fogják az ö tettét is emlékezetére.


text:
A kovásztalan-kenyérünnep első napján a tanítványok eme kérdéssel fordultak Jézushoz: Hol készítsük el néked a páskavacsorát?


text:
Azt felelte: Menjetek a városba ahhoz az ismerős emberhez és mondjátok meg néki: A Mester üzeni: Az én időm eljárt; nálad tartom meg a páskát tanítványaimmal.


text:
Az emberfia elköltözik ugyan e világból, amint meg van írva róla; de jaj annak, aki elárulja! Jobb lett volna annak nem is születnie!


text:
Evésközben kezébe vette Jézus a kenyeret, megáldotta, megtörte és e szókkal adta oda a tanítványoknak: Vegyétek! Egyétek! Ez az én testem.


text:
Bizony mondom nektek: én már többé nem iszom a szőlőnek e terméséből, egész ama napig, amikor majd újat iszom tiveletek együtt az én Atyám országában.


text:
Ekkor Jézus azt mondotta nékik: Ma éjszaka mindnyájan megbotránkoztok énbennem. Meg van írva: Megverem a pásztort s elszélednek a nyájnak juhai.


text:
Jézus azt mondotta néki: Bizony mondom néked: ma éjszaka, még kakasszó előtt, háromszor megtagadsz engemet.


text:
Péter azt felelte: Ha meg kell is veled halnom, meg nem tagadlak. Ugyanígy szólt a többi tanítvány is.


text:
Eközben Jézus a Gecsemáne nevű kertbe ért velük s így szólt tanítványaihoz: Üljetek le itt, amíg elmegyek s amott imádkozom.


text:
S kissé előbbre menvén, leborult s könyörgött: Atyám! Ha lehetséges, múljék el tőlem e pohár. Mindazáltal ne úgy legyen, amint én, hanem amint te akarod.


text:
Visszajövet, a tanítványokhoz ment és alva találván őket, azt mondta Péternek: Hát ti egy órát sem tudtok velem virrasztani?


text:
Újra másodszor is elment és így imádkozott: Atyám! Ha e pohár nem múlhat el tőlem, ha csakugyan ki kell innom azt: legyen akaratod szerint.


text:
Aztán visszatérvén a tanítványokhoz, így szólott hozzájuk: Most már aludjatok s nyugodjatok! Ütött az óra! Az emberfia a bűnösök kezébe adatik.


text:
Még beszélt s már megérkezett Judás, a tizenkét tanítvány egyike, a főpapok s népvének küldte fegyveres, dorongos csőcselékhaddal.


text:
Jézus megkérdezte: Barátom! Mit akarsz? Ekkor azok odalépve, rávetették magukat Jézusra és megragadták.


text:
Vagy azt hiszed, hogy én nem kérhetném meg Atyámat s ő nem adna mellém tizenkét sereg angyalnál is többet?


text:
Majd nyomban a csőcselékhez fordulva, így szólt: Akárcsak valami rablóra, úgy törtetek rám fegyverrel, doronggal, hogy megfogjatok. Nap-nap után a templomban ülve, tanítottam s nem ragadtatok meg engemet.


text:
Mindez pedig azért történt, hogy beteljesedjenek a próféták írásai. Erre a tanítványok mindnyájan elhagyták őt s elfutottak.


text:
Azok pedig megragadván Jézust, Kajafáshoz, a főpaphoz vitték, akinél az írástudók s a vének gyűlést tartottak.


text:
Péter, úgy távolról, egészen a főpap palotájáig követte és belülkerűlvén, letelepedett a szolgák közé, hogy bevárja a dolog végét.


text:
A főpapok, a vének és az egész tanács Jézus ellen szóló hamis bizonyságot kerestek, hogy megölhessék őt,


text:
Jézus hallgatott. De a főpap tovább faggatta öt: Felhívlak az élő Istenre, mondd meg nekünk: te vagy-é a Krisztus, az Istennek fia?


text:
Jézus így válaszolt néki: Magad mondtad! Sőt azt mondom nektek: mostantól fogva meglátjátok az Istennek hatalmas jobbján ülő s az égnek felhőin eljövő emberfiát.


text:
Ekkor a főpap megszaggatta ruháját, mondván: Káromlás a szava! Mi szükségünk több tanúra? Hallottátok káromlását.


text:
Eközben Péter kint üldögélt az udvarban s egy szolgálóleány hozzálépve, így szólt: Te is a galileai Jézussal voltál.


text:
Mikor pedig kiment a tornácra, egy másik szolgálóleány vette őt szemügyre s azt mondta az ottlévőknek: Ez is a názáreti Jézussal volt.


text:
Majd kis idő múlva az ott állók fogták közre s mondották Péternek: Bizony te is közülük való vagy. Elárul a szavad járása is.


text:
Péter pedig megemlékezvén a Jézus mondásáról: Még kakasszó előtt háromszor megtagadsz engemet! - kiment és keservesen sírt.


text:
Ekkor Judás, az ő árulója, látván, hogy halálra ítélték őt, megbánta dolgát és visszavitte a harminc ezüst pénzt a főpapoknak s népvéneknek


text:
A főpapok pedig összeszedték az ezüst pénzt, mondván: Nem szabad azt a templomkincs közé tennünk. Vér ára!


text:
így teljesedett be Jeremiás próféta ama mondása: Fogták a harminc ezüst pénzt, az Izrael fiaitól megbecsültnek árát


text:
Jézus a helytartó elé állt s a helytartó megkérdezte őt: Te vagy a zsidók királya? Jézus azt felelte néki: Magad mondod.


text:
Mikor tehát egybegyűltek, Pilátus megkérdezte tőlük: Melyiket akarjátok, hogy elbocsássam, Barabbást vagy a Krisztusnak mondott Jézust?


text:
S mialatt az ítélőszékben ült, felesége azt üzente néki: Ne avatkozzál annak az igaz embernek dolgába. Ma, álmomban sokat szenvedtem miatta.


text:
Erre a helytartó megszólalt s megkérdezte őket: Melyiket akarjátok, hogy a kettő közül elbocsássam? Azt felelték: Barabbást.


text:
Pilátus kérdezte: S mit tegyek a Krisztusnak mondott Jézussal? Egyhangúlag kiáltották: Meg kell feszíteni!


text:
Pilátus látván, hogy nem megy semmire, sőt hogy a zavargás nőttön nő, vizet vett s megmosván kezét a nép előtt, azt mondta: Ártatlan vagyok ez igaz ember vére ontásában! Lelketek rajta!


text:
Ekkor Pilátus elbocsátotta Barabbást, Jézust pedig megostoroztatván, átadta nékik, hogy megfeszítsék.


text:
Aztán tövisből font koronát tettek a fejére s nádszálat a jobb kezébe és térdethajtva előtte, gúnyolták: Üdv néked, zsidók királya!


text:
S mikor megcsúfolták, lehúzták róla a köntöst és ráadva a tulajdon ruháját, elvitték, hogy megfeszítsék.


text:
Kifelémenet egy Simon nevű cirénei ember jött velük szembe. Ráparancsoltak, hogy vigye a Jézus keresztjét.


text:
Hogy aztán megfeszítették, sorsot vetve, megosztozkodtak ruháján, így teljesedett be a próféta eme mondása: Megosztozkodtak ruhámon s köntösömet kisorsolták.


text:
mondván: Te, ki a templomot lerontod és három nap alatt újra felépíted - segíts hát magadon! Ha Istenfia vagy, szállj le a keresztről!


text:
Másokon segített, magán nem tud segíteni! Ha Izrael királya, szálljon le most a keresztről, akkor hiszünk benne.


text:
Aztán, úgy három óra tájban, Jézus felkiáltott: Éli, Éli, láma sabaktani! Vagyis: Én Istenem! Én Istenem! Miért hagytál el engemet.


text:
Majd egyikük tüstént odafutva, szivacsot vett elő s ecettel megtöltve és nádszálra tűzve, megitatta öt.


text:
Erre a templom kárpitja, felülről le, egész az aljáig, kettéhasadt; a föld megrendült, a kősziklák megrepedtek,


text:
A százados s az ö Jézust őrző emberei pedig a földrengés és a történtek láttára nagy ijedtségükben így szóltak: Bizony, Istenfia volt ez!


text:
Ott volt, mint távolról néző közönség az a sok asszony is, akik Jézust Galileából idáig kisérték, szolgálták,


text:
s Pilátus s! elé járulván, elkérte tőle Jézus holttestét. Pilátus el is rendelte, hogy adják át néki a holttestet.


text:
s betette a maga, sziklába vájt, egészen új sírboltjába és a sírbolt bejárata elé hatalmas követ gördítvén, távozott.


text:
Őriztesd hát a sírt harmadnapig, hogy tanítványai odamenvén, el ne lophassák, és azt ne mondhassák a népnek: Feltámadott a halálból! És ez az utolsó csalás gonoszabb legyen az elsőnél.


text:
S íme, nagy földrengés támadt, mert az Úr angyala leszállt a mennyből, odament, elgördítette a követ és i ráült.


text:
De az angyal megszólalt és azt mondta az asszonyoknak: Ne féljetek! Tudom, hogy a megfeszített Jézust keresitek.


text:
S aztán menjetek szaporán s mondjátok meg tanítványainak, hogy feltámadt a halálból és megelőzve titeket, útban van Galilea felé. Ott majd meglátjátok. Mostmár nincs több szavam.


text:
Erre nagy sietve eltávoztak a sírbolttól s félelemtől és örömtől telten futottak, hogy megvigyék a hírt az ő tanítványainak.


text:
S ím a szembejövő Jézus e szókkal fogadta őket: Üdv nektek! Ők pedig hozzájárulván, átkarolták lábát s arcra borultak előtte.


text:
Ekkor Jézus azt mondotta nékik: Ne féljetek! Menjetek és mondjátok meg az én testvéreimnek, hogy menjenek Galileába, ott meglátnak engem.


text:
Hanem, amíg odajártak, az őrség egy része bement a városba s elmondták a főpapoknak mindazt, ami történt


text:
kioktatták őket: Mondjátok - úgymond - hogy az ő tanítványai eljöttek éjszaka, és míg mi aludtunk, ellopták.


text:
S ha ez a helytartó fülébe jutna, majd teli beszéljük a fejét s kirántunk titeket a bajból. Azok elfogadták a pénzt és úgy tettek, amint kioktatták őket.


text:
Menjetek el azért, tegyétek tanítványokká az összes népeket, beavatván őket az Atya, Fiú s a Szent Lélek nevébe.


text:
S kössétek lelkűkre, hogy megtartsák mindazt, amit nektek parancsoltam. Én pedig veletek maradok minden nap a világ végéig.


text:
János fellépésével kezdődött, aki a pusztában avatott és hirdette a megtérés avatását a bűnök bocsánatjára.


text:
És prédikált, mondván: Utánam jön, aki hatalmasabb nálam. Én arra sem vagyok méltó, hogy meghajtva magamat előtte, a saruja szíját megoldjam.


text:
S amint nyomban feljött a vízből, látta, hogy az ég megnyílik s a Szent Lélek, mint galamb reászáll.


text:
és a pusztában volt negyven napig. Sátán kísértette, vadállatok közt élt s az angyalok kiszolgálták.


text:
ezt mondván: Az idő beteljesedett. Közel az Isten országa. Térjetek meg s higyjetek az evangéliomnak.


text:
Majd a galileai tó partján járván, meglátta Simont és Andrást, annak a testvérét, amint hálójukat a tóba vetettékt mert halászok voltak,


text:
Onnan egy kissé tovább haladva, meglátta Jakabot, a Zebedeus fiát és Jánost, annak a testvérét, akik szintén hálójukat javítgatták a hajóban


text:
S mindnyájan elálmélkodtak és egymással nagy vitába keveredve, kérdezték: Mi ez? Micsoda új, hatalmas tudomány ez? Még a tisztátalan lelkeknek is parancsol és azok engedelmeskednek néki.


text:
Jézus bement hozzá s kezénél megfogva, felsegítette őt és erre a hideglelés rögtön elhagyta őt s kiszolgálta őket.


text:
És sok, különféle nyavalyában sínylődő beteget gyógyított meg, sok ördögöt űzött ki s nem engedte beszélni az ördögöket, mert azok jól ismerték őt.


text:
Korán reggel pedig, amikor még nem is pitymallott, felkelt, kiment és elment egy puszta helyre és ott imádkozott.


text:
De ő azt felelte nékik: Menjünk el máshová, a szomszédos községekbe, hogy ott szintén prédikáljak, hiszen azért jöttem.


text:
és azt mondta néki: Vigyázz! Egy szót se szólj senkinek, hanem eredj, mutasd meg magadat a papnak s vidd fel, amit Mózes rendelt megtisztulásodért bizonyságul ő ellenük.


text:
De az, alighogy távozott, nagyban hirdette és terjesztette a dolgot, úgy, hogy Jézus nyilvánosan be sem mert már menni a városba, hanem kint maradt a pusztán s a nép hozzátódult mindenfelől.


text:
s mert nem tudtak a nép miatt hozzáférkőzni, felbontván a háztetőt felette, nyílást csináltak és leeresztették a gutaütöttet ágyastul,


text:
Hát mi könnyebb? Az-e, ha azt mondom a gutaütöttnek: Megbocsáttattak a te bűneid! avagy, ha azt mondom: Kelj fel, vedd ágyadat és járj!


text:
És az tüstént felkelt, vette ágyát s kiment mindnyájuk szemeláttára úgy, hogy mind elálmélkodtak s Istent dicsőítve, azt mondták: Ilyet még sohasem láttunk!


text:
Mikor pedig onnét eltávozott, a vámnál ülő Lévit, Alfeus fiát meglátván, azt mondotta néki: Kövess engem! Az felkelt s követte,


text:
Hanem amint asztalhoz telepedett a Lévi házában, Jézussal s tanítványaival együtt sok vámszedő és bűnös is odatelepedett, mert sokan követték.


text:
A farizeusok közül való írástudók azonban, látván, hogy 6 együtt eszik a vámszedőkkel és a bűnösökkel, megkérdezték a tanítványait: Hogy van, hogy ő együtt eszik a vámszedőkkel és a bűnösökkel?


text:
Jézus ezt hallva, megszólalt: Nincs szükségük az egészségeseknek orvosra, csak a betegeknek. Nem azért jöttem, hogy az igazakat, hanem hogy a bűnösöket hívjam.


text:
Tudvalévő dolog, hogy a János tanítványai és a farizeusok böjtöltek. Eljöttek hát és megkérdezték őt: Hogy van az, hogy a János és a farizeusok tanítványai böjtölnek, a te tanítványaid ellenben nem böjtölnek?


text:
Jézus azt felelte nékik: Böjtölhet-e a násznép, amíg a vőlegény velük van? Ameddig a vőlegény velük van, nem böjtölhetnek.


text:
Senki sem tesz új posztóból való foltot az ócska ruhára, vagy ha mégis, a toldás leszakít belőle,t az új a régiből s a szakadás még nagyobb lesz.


text:
Új bort sem tölt senki az ócska tömlőbe, vagy ha mégis, az új bor megrepeszti a tömlőt, a bor kifoly s a tömlő elpusztul. Az új bort új tömlőbe kell tölteni.


text:
Épp szombat volt, mikor keresztülment a gabonavetésen s a tanítványai útközben kalászfejeket szaggattak.


text:
Ő azonban azt felelte nékik: Sohasem olvastátok, mit tett Dávid, mikor szűkölködött s szolgáival együtt megéhezett?


text:
Ugy-e bement az Isten házába Abiatar főpap idejében s megette a szentelt kenyereket, holott csakis a papoknak s rajtuk kívül senki másnak nem volt szabad enni azokból, ő pedig a szolgáknak is adott.


text:
Aztán megkérdezte tói ük: Szabad-e szombatnap jót vagy rosszat tenni, életet menteni, avagy kioltani? De azok hallgattak.


text:
Ekkor elbúsulva szívük könyörtelenségén, haragosan végignézett rajtuk s azt mondotta annak az embernek: Nyújtsd ki a kezedet! Kinyújtotta s a keze éppé lett.


text:
Erre a farizeusok kimentek s nyomban meghányták-vetették a dolgot a heródiánúsokkal, hogy mimódon pusztítsák el őt.


text:
Sőt Júdeából és Jeruzsálemből, valamint Idumeából s a Jordánon túlról, meg Tírusz és Szídon környékéről is raj módjára özönlöttek hozzá tettei hírére.


text:
Azért meghagyta tanítványainak, hogy tartsanak kéznél egy kis hajót számára a nép miatt, hogy ne szorongassák őt.


text:
A tisztátalan lelkek pedig, mihelyest meglátták, térdreborűltak előtte s kiáltoztak, mondván: Te vagy az Isten fia!


text:
Jakabot, a Zebedeus fiát s Jánost, a Jakab testvérét, akiknek a Boanergesz, vagyis a Mennydörgés fiai nevet adta,


text:
továbbá Andrást, Fülöpöt, Bertalant, Mátét, Tamást, Jakabot, az Alfeus fiát, Taddeust, a vakbuzgó Simont,


text:
Mikor rokonai erről értesültek, útrakeltek, hogy elfogják őt, mert azt állították róla, hogy megháborodott.


text:
A Jeruzsálemből jött írástudók viszont azt állították róla, hogy: Belzebúl szállta meg s hogy az ördögfejedelem által űzi ki az ördögöket.


text:
Senki sem törhet be a hatalmas házába s nem rabolhatja el annak holmiját, hacsak előbb meg nem kötözi azt a hatalmast, s akkor rabolja ki házat


text:
Bizony mondom néktek; minden bűn megbocsáttatik az emberek fiainak, még a káromlás is, akárhány káromló szót ejtsen ki ajkuk;


text:
S újra tanítani kezdett a tónál; de oly sok nép gyűlt hozzá, hogy a tavon lévő hajóba szállva, kellett leülnie. A nép pedig a tóparton maradt,


text:
Némelyik meg köves helyre esett, ahol nem volt elegendő földje s mert nem volt mélyen a földben, hamarosan kikelt


text:
Némelyik azonban a jó földbe esett s mikor kikelt és megnövekedett, ki harminc, ki hatvan, ki százannyi magot adott.


text:
Majd mikor magára maradt, a körülte lévők, beleértve a tizenkettőt is, szóvátették előtte a példázatnak dolgát,


text:
És ő azt felelte nékik; Néktek megadatott a tehetség, hogy felfoghassátok az Isten országának titkát, e be nem avatott népnek ellenben csak példázat való, hogy:


text:
Nézve nézzenek, de ne lássanak, Hallva halljanak, de ne értsenek, Hogy soha meg ne térjenek, S bocsánatot ne nyerjenek.


text:
Az útfélre esett mag azok, akik a hirdetett igét hallgatják, de aztán ott terem a sátán és kikapja a szívükbe vetett igét.


text:
de nem ver az gyökeret ő bennük, hanem ingadoznak s ha az ige miatt üt a nyomorúság vagy az üldözés órája, azonnal megbotránkoznak.


text:
 gondja, a gazdagság csalárdsága s más egyéb gonosz kívánság megkísérti őket, ezek elfojtják az igét s terméketlen marad.Végre a jó földbe vetett mag azok, akik az igét hallgatják és befogadják és teremnek, ki harminc, ki hatvan, ki pedig száz annyi magot.


text:
Vagy talán - szólt tovább - a mécset azért gyújtják meg, hogy a véka, avagy az ágy alá tegyék? Nem inkább azért-e, hogy betegyék a mécstartóba?


text:
Majd azt mondta nékik: Jegyezzétek meg jól, amit hallotok. Amilyen mértékkel mertek, olyannal mérnek néktek, sőt ti még rádást is kaptok.


text:
Mert a föld magától hozza meg termését, először a füvet, azután a kalászt, azután a teljes, szemes fejet


text:
de ha elvetették, megnő és nagyobb lesz minden veteménynél s oly nagy ágakat hajt, hogy árnyéka alatt fészket raknak az ég madarai.


text:
S azok a népet hazabocsátván, úgy, amint a hajóban volt, magukkal vitték őt s más hajók is csatlakoztak hozzá.


text:
S ő a hajó hátuljában aludt egy fejaljon. Ekkor felköltötték és azt mondták néki: Mester! Nem aggaszt a veszedelem?


text:
Erre felkelt, megdorgálta a szelet és rászólt a tóra: Halgass! Ne háborogj! S a szél elállt és nagy csendesség lett.


text:
mert bár sokszor kötözték meg békóval, lánccal, a láncot széttépte, a békót meg összetörte, szóval, senki sem bírt vele.


text:
Örökösen, éjjel-nappal a sziklasírokban s a hegyek közt tébolygott, kiabált és kövekkel verte magát.


text:
és harsány hangon kiáltott: Mi közünk egymáshoz Jézus, felséges Isten fia? Az Istenre kérlek, ne gyötörj engemet.


text:
S Jézus nyomban megengedte. Erre a tisztátalan lelkek kimentek és megszállották a disznókat. És a csürhe lerohant a meredekről a tóba - körülbelül kétezer darab volt - s a tóba fúlt.


text:
A kanászok elfutottak s az esetről hírt adtak a városok és falvak népének. A nép kiment, hogy lássa, mi történt


text:
és mikor Jézushoz értek és látták, hogy az az ördöngös, akiben a légió volt, ott ül felöltözve és eszéhez térve, megijedtek.


text:
de Jézus nem engedte meg, hanem így szólt hozzá: Menj haza a tieidhez s add tudtukra, mely nagy dolgot cselekedett veled, mint könyörült rajtad az Úr.


text:
El is ment s hirdetni kezdte a Dekapoliszban, mely nagy dolgot cselekedett vele Jézus- és mindenki álmélkodott.


text:
Mikor Jézus újra áthajózott a tónak túlsó partjára, tömérdek nép gyülekezett hozzá s ő a tónál maradt.


text:
Ekkor oda jött a zsinagóga elöljáróinak egyike, névszerint Jairus s mihelyt meglátta őt, lába elé rogyott


text:
s kérten kérte, mondván: Leányom haldoklik. Jer! Vesd rá a kezedet, hogy meggyógyuljon s életben maradjon.


text:
akit a sok orvos nagyon megkínozott és akinek állapota, noha minden vagyonát elkölté, nemhogy javult volna, sőt még inkább rosszabbodott,


text:
Jézus rögtön észrevette, hogy isteni erő áradt ki belőle s a néphez fordulva, kérdezte: Ki érintette ruhámat?


text:
A tanítványai azt felelték néki: Látod, hogy a nép szorongat s mégis azt kérdezed: Ki érintett meg engemet?


text:
Az asszony jól tudván, mi történt vele, félve, remegve előállt, leborult előtte s elmondta néki a tiszta Igazságot.


text:
ő pedig azt mondta néki; Leányom! A te hited megtartott tégedet! Menj el békességgel s gyógyul]</n> ki a nyavalyádból.


text:
Még beszélt, mikor a zsinagóga fejének emberei jelentették: Leányod meghalt. Mit fárasztod tovább a Mestert?


text:
S nem engedte meg senkinek, hogy elkísérje őt, csak Péternek, Jakabnak, s Jánosnak, a Jakab testvérének.


text:
És kinevették öt. Ő pedig kiutasítván mindenkit, maga mellé vette a gyermeknek atyját, anyját s a maga társait és belépett a gyermek szobájába.


text:
S megfogván a gyermek kezét, azt mondotta néki: Talita kumi! azaz: Leányom! Én mondom tenéked, kelj fel!


text:
Szombatnapra kelve, tanítani kezdett a zsinagógában s nem egy hallgatója álmélkodva kérdezte? Hol vette ez ezt? Hogy jutott e bölcsességhez? Honnét e csodatettei?


text:
Nem ez-é ama bizonyon ácsmester, Mária fia a Jakab, József, Júdás és Simon testvérei? Nem idevalók-e nővérei is? És megbotránkoztak őbenne.


text:
Jézus pedig azt mondotta nékik: Nem becsmérlik a prófétát csak a maga szülővárosában, rokonai közt a házában.


text:
Maid előszólította a tizenkét tanítványt s kettesével útrabocsátotta őket. És megadva nékik a tisztátalan lelkek felett való hatalmat,


text:
lelkükre kötötte, hogy az útra boton kívül, semmit se vigyenek, se táskát, táskát, se kenyeret, se pénzt az övükben,


text:
Ha nem fogadnak be és nem hallgatnak meg titeket, onnét elmenőben, verjétek le a port lábatokról - bizonyságul Ö ellenük. Bizony mondom néktek: könnyebb


text:
dolga lesz Sodomának avagy Gomorának az ítélet napján, mint annak a városnak.Erre elmentek s hirdették a megtérésnek igéjét.


text:
Heródes király is hírt hallott róla, hiszen az ő neve igen híres volt már! - s azt mondta: Avató János támadt fel holtából, azért olyan csodás az ereje.


text:
Ugyanez a Heródes fogatta el s vettette ugyanis börtönbe Jánost, testvérének, Fülöpnek a felesége, Heródiás miatt,


text:
mert mikor ezzel összeállt, azt mondotta néki: Nem szabad tenéked együtt élned a testvéred feleségével.


text:
mert Heródes félt Jánostól, tudván, hogy ő igaz s szent férfiú, sőt vigyázott reá s sok dolgában kikérte, követte tanácsát s örömest hallgattam.


text:
Egy kedvező alkalommal azonban, mikor Heródes a maga születése napján lakomát adott a hadvezéreinek, főembereinek, s a galileai előkelőségnek


text:
a Heródiás lánya a terembe lépve, táncával elragadta őt és vendégeit, azt mondta a király leányának: Kérj, amit akarsz, megadom


text:
A lány nagy sietve, tüstént bement a királyhoz s előadta kívánságát: Hozd ide nékem rögtön Avató Jánosnak a fejét egy tálban,


text:
Az el is ment s lefejezte Jánost a börtönben és elhozván a fejét egy tálban, átadta a lánynak, a lány pedig anyjának.


text:
Ő pedig azt mondta nekik: Jertek velem magatokban a pusztába s pihenjetek meg egy kissé. Oly sok volt ugyanis a járókelő nép, hogy evésre sem maradt alkalmas idejük.


text:
De távozásukat a nép észrevette, sokan reá is ismertek s gyalogszerrel utánuk tódulva minden városból, megelőzték őket.


text:
Partra szállva s a sok népet látva, megesett a szíve rajtuk, mert olyanok voltak, mint a pásztor nélkül való juhok s sok mindenre tanítgatta őket.


text:
De mert az idő már későre járt, odamentek hozzá a tanítványai s azt mondták: Puszta hely ez! Az idő is későre jár.


text:
Bocsásd el a népet! Hadd menjenek a szomszédos majorokba és falvakba eleséget venni maguknak, mert nincs ennivalójuk.


text:
Ö azonban azt felelte nékik: Adjatok ti nékik. Erre azt mondották: Elmenjünk tán s vegyünk vagy kétszáz dénár áru kenyeret s adjunk enni nekik.


text:
Ő azonban megkérdezte őket: Hány kenyeretek van? Menjetek és nézzétek meg! Megnézték s azt mondták: Öt és két halunk.


text:
Erre elővette az öt kenyeret, meg a két halat és szemét az égre vetve, megáldotta, megtörte a kenyeret és odaadta tanítványainak, hogy tegyék a nép elé s elosztotta a két halat is mindannyiok között.


text:
Eztán nyomban megsürgette a tanítványait, hogy szálljanak hajóra s Betsaidának tartva, menjenek át előre a túlsó partra, amíg ő a népet elbocsátja.


text:
nézte Őket, amint küszködve eveztek, mert szembe fújt a szél. De úgy szürkületkor, a tó vizén járva, utólérte őket s el akart haladni mellettük.


text:
mert mindnyájan látták s megijedtek. De ő azonnal megszólalt, mondván: Bátorság! Én vagyok! Ne féljetek!


text:
S szertefutottak az egész környéken s a hírhallás szerint igazodva, odahordták a betegeket ágyastul ahol éppen tartózkodott.


text:
S amely faluba, városba vagy majorba bement, kitették a betegeket a piacra s kérten kérték, hogy legalább a ruhája csücskét érinthessék meg. S ahányan megérintették, meggyógyultak.


text:
látván, hogy némelyik tanítványa közönséges, azaz mosdatlan kézzel eszi a kenyeret szemrehányással illette.


text:
A farizeusok ugyanis, sőt a zsidók általában az ősi hagyományt pontosan megtartva, nem esznek, míg jól meg nem mossák kezüket


text:
s a piacról jövet sem esznek, míg meg nem fürödnek és sok más egyéb hagyományhoz szigorúan ragaszkodnak: például a poharak, korsók, rézedények, ágyak megmosásához.


text:
Azért megkérdezték őt a farizeusok és írástudók: Miért nem ragaszkodnak a te tanítványaid az ősi szokásokhoz, miért esznek mosdatlan kézzel?


text:
Ő így felelt nékik: Jól jövendölte meg Ézsaiás próféta rólatok, képmutatókról az írás szerint: Ez a nép ajkával tisztel engemet, De a szíve távol van éntőlem.


text:
Ti az Isten törvényét mellőzve, konokul ragaszkodtok az emberi hagyományokhoz. A korsókat, poharakat megmossátok és sok effélét cselekedtek.


text:
Majd azt mondta nékik: Szépszerivel eltörlitek az Isten tőrvényét, hogy megtartsátok a ti hagyományotokat.


text:
Ugyebár, Mózes azt mondta: Tiszteld atyádat és anyádat. És: Aki atyját vagy anyját szidalmazza, halállal haljon meg.


text:
Szerintetek pedig, aki azt mondja atyjának, avagy anyjának: Korbán, vagyis áldozatra szánt ajándék, ami tőlem járna néked,


text:
így teszitek érvénytelenné az Istennek igéjét a magatokhirdette hagyománynyal. És ez csak egy a sok példa közül.


text:
Majd újra magához szólítván a népet, azt mondotta nékik: Halgassatok rám mindnyájan s jegyezzétek meg jól:


text:
ami kívülről megy be az emberbe, bármi legyen is az, nem fertőzi meg őt, hanem ami az emberből jön ki, az fertőzi meg őt.


text:
És ő azt felelte nékik: Hát ti is ennyire tudatlanok vagytok? Nem tudjátok, hogy ami kívülről megy be az emberbe, bármi légyen is az, nem fertőzi meg őt,


text:
a házasságtörés, a telhetetlenség, a gonoszság, az álnokság, a szemérmetlenség, az irigység, a káromlás, a kevélység, a bolondság.


text:
Ezzel felkelt s elment onnét Tírusz és Szídon vidékére, s ott betérve egy házba, szerette volna, ha észre nem veszik, de nem tudott elrejtőzni.


text:
Mert egy asszony, akinek leányát tisztátalan lélek szállta meg, mihelyt hírt hallott felőle, odajött és lába elé borult.


text:
Ez az asszony szirofeniciai származású görög nő volt s kérten-kérte őt, hogy űzze ki az ördögöt lányából.


text:
Ámde Jézus azt mondotta néki: Hagyj békét! Előbb a gyermekekről kell gondoskodnunk. Nem is volna helyénvaló dolog, ha elvennők a kenyeret a gyermekektől és a kutyakölykök elé vetnők.


text:
De az asszony így válaszolt: Úgy van Uram! De hiszen a kutyakölykök is esznek az asztal alatt a gyermekek morzsáiból.


text:
Ő pedig rájuk parancsolt, hogy ne szóljanak senkinek, ámde minél inkább tilalmazta, annál inkább híresztelték.


text:
S nagy álmélkodásukban azt mondták: Minden dolgát jól intézi. A siketeknek hallását, a némáknak szavát adja vissza.


text:
Ez időtájt újra tömérdek nép vette körül s nem volt mit enniük, azért előszólítván tanítványait, azt mondotta nékik:


text:
Erre a tanítványai azt felelték néki: De hát honnét tudná az ember e népet jól tartani kenyérrel itt a pusztában?


text:
Ekkor megparancsolta a népnek, hogy telepedjenek a földre. Azután elővette a hét kenyeret, megáldotta, megtörte és odaadta tanítványainak, hogy tegyék a nép elé. És eléjük tették.


text:
A farizeusok oda is kijöttek s kezdtek vele vitatkozni, sőt kísértésképpen mennyei jelt követeltek tőle.


text:
Ő pedig felsóhajtva, így szólt: Miért kiván jelt e nemzetség? Bizony mondom néktek: nem adatik jel e nemzetségnek.


text:
Jézus pedig lelkükre szólt: Vigyázzatok! Őrizkedjetek a farizeusok kovászától s a Heródes kovászától.


text:
Hát még most sem fogjátok fel és nem értitek a dolgot? Még mindig kőkemény a ti szívetek? Van szemetek és nem láttok? Van fületek s nem, hallotok? És nem emlékeztek?


text:
Mikor megtörtem az öt kenyeret ötezer embernek, hány kosárnyi fölös maradékot szedtetek össze? Azt felelték néki: Tizenkettőt.


text:
Hát mikor a hetet törtem meg négyezer embernek, hány kosárnyi fölös maradékot szedtetek össze? Azt felelték: Hetet.


text:
Es ő kézenfogva, kivezette azt a vakot a faluból s megkenvén nyállal a szemét, kezét rávetette s megkérdezte, ha lát-e valamit?


text:
Ezután Jézus elment tanítványaival a Cezárea Filippi körül fekvő falvakba és útközben ezt a kérdést intézte hozzájuk: Kinek mond a nép engemet?


text:
Majd tudtukra adta, hogy az emberfiának sokat kell szenvednie; a vénektől, a főpapoktól és az írástudóktól megvettetnie, megöletnie, de harmadnapra feltámadnia.


text:
Ő azonban tanítványai felé fordulva, erősen rászólt Péterre: Vissza Sátán! A te eszed nem Isten, hanem ember dolgán jár.


text:
Majd előszólítván a népet tanítványaival együtt, szólt hozzájuk: Aki követni akar engemet, tagadja meg magát, vegye fel keresztjét s úgy kövessen engem,


text:
Aki megakarja menteni életét, elveszti azt, aki pedig elveszti életét énértem és az evangéliomért, megmenti azt.


text:
Aki szégyel engemet és beszédemet e házasságtörő, bűnös nemzetség közül, az emberfia is szégyelni fogja azt, mikor majd eljön Atyja dicsőségében a szent angyalokkal.


text:
S azt mondotta nékik: Bizony mondom néktek: vannak néhányan az itt állók között, akik nem ízlelik meg a halált, amíg meg nem látják az Istennek hatalomban eljövő országát.


text:
Hat nap múlva aztán maga mellé vette Jézus Pétert, Jakabot és Jánost és felvitte őket magával külön egy nagy, magas hegyre és elváltozott előttük.


text:
Péter nem állta meg szó nélkül a dolgot s azt mondta Jézusnak: Mester! Jó nékünk itt lennünk! Csináljunk hát három sátrat; egyet néked, egyet Mózesnek, egyet meg Illésnek.


text:
Á hegyről lejövet, Jézus rájuk parancsolta, hogy ne szóljanak senkinek a látomásukról, csak ha majd az emberfia feltámad holtából.


text:
Ezt a kijelentést jól megjegyezvén, maguk közt azon vitatkoztak, mit jelent a halálból való feltámadás.


text:
És ő azt felelte nékik: Előbb bizonyára Illés jön el eligazít mindent, de nincs-e megírva, az emberfia felől, hogy sokat szenved s megvettetik?


text:
Én azonban azt mondom tinéktek, hogy Illés már eljött s amint meg van írva róla, kényük-kedvük szerint bántak vele.


text:
Erre valaki a népből így válaszolt néki: Mester! Elhoztam hozzád a fiamat. Néma lélek szállta meg őt,


text:
s ahol előfogja, szaggatja, meg tajtékot túr, fogát csikorgatja és sorvad. Mondtam tanítványaidnak: űzzék ki belőle, de bizony nem tudták.


text:
Jézus azt felelte néki: Hitetlen nemzetség! Meddig legyek még veletek? Meddig szíveljelek? Hozzátok ide énhozzám!


text:
Odavitték hozzá, S amint reánézett, a lélek azonnal úgy megrázta, hogy végig vágódott a földön s tajtékot túrva, fetrengett


text:
Jézus pedig látván, hogy a nép összefut, erősen rászólt a tisztátalan lélekre: Néma, siket lélek! Parancsolom: eredj ki belőle s belé ne menj többet!


text:
Az nagyot kiáltva, erősen megrázta és kiment belőle. A fiú pedig olyan lett, mint a holt, úgy hogy sokan azt mondották: meghalt.


text:
Oktatta ugyanis a tanítványait, tudtukra adván, hogy az emberfia emberek kezébe adatik és megölik, de halála után harmadnap feltámad.


text:
Jézus leült s előszólítván a tizenkettőt, azt mondotta nékik: Aki első akar lenni, legyen mindnyájatok közt utolsó, legyen mindenki szolgája.


text:
Aki befogad egy ilyen kis gyermeket az én nevemben, engemet fogad be és aki engemet fogad be; nem engemet, hanem azt fogadja be, aki engem küldőtt


text:
Ekkor János megszólalt mondván: Mester! Láttunk valakit, aki a te nevedben ördögöket űzött, pedig nem hívünk; megtiltottuk néki, mert nem hívünk,


text:
Jézus azt felelte: Ne tiltsátok néki! Senki sem tesz csodát az én nevem által, hogy egyhamar rosszat mondhasson énrólam.


text:
Aki ha csak egy pohár vizet ád néktek az én nevemben, mivel Krisztus híve vagytok, bizony mondom, nem esik el jutalmától.


text:
Aki pedig e bennem hívó kisdedek közül csak egyet is megbotránkoztat, jobb volna annak, ha malomkövet kötnének nyakára s a tengerbe fojtanák.


text:
Ha kezed megbotránkoztat, vágd le. Jobb, ha csonkán mégy be az életre, mintha két kézzel vettetel a gyehennára, az olthatatlan tűzre,


text:
S ha lábad botránkoztat meg, vágd le, jobb ha sántán mégy be az életre, mint ha két lábbal vettetel a gyehennára, az olthatatlan tűzre,


text:
S ha szemed botránkoztat meg, vájd ki. Jobb, ha fél szemmel mégy Isten országába, mintha két szemmel vettetel a gyehenna tüzére,


text:
Útra keltek onnét, a Jordánnak túlsó partja mentén eljutottak judea földére. S újra sok nép tódult hozzá s ő szokása szerint tanította őket.


text:
Ezt látva, Jézus megharagudott és azt mondta nékik: Engedjétek, hadd jöjjenek a kis gyermekek énhozzám s ne tiltsátok el őket éntőlem. Ilyeneké az Isten országa.


text:
Bizony mondom néktek: Aki nem kis gyermek módjára fogadja az Isten országát, semmiképpen nem megyen be abba.


text:
Utrakelvén, egy valaki hozzá futott s térdre hullva kérdezte: Jó mester! Mit tegyek, hogy örökké éljek?


text:
Ismered a parancsolatokat: Ne törj házasságot! Ne ölj! Ne lopj! Ne tégy hamis tanúbizonyságot! Ne rabolj! Tiszteld atyádat és anyádat!


text:
Jézus szeretettel rátekintett és azt mondta néki: Egy hiányzik nálad. Menj! Add el minden vagyonodat és oszd szét a szegények közt s mennyei kincsed lesz. Azután jer és kövess engemet.


text:
Jézus pedig körültekintve, azt mondta tanítványainak: Mily nehezen jutnak be a gazdagok az Isten országába!


text:
A tanítványok pedig álmélkodtak a beszédén. De ő újra megszólalt és azt mondotta nékik: Fiaim! Mily nehezen jutnak be a gazdagságukban elbizakodottak Isten országába!


text:
Jézus rájuk tekintve, szólt: Az embereknél ez lehetetlen, de nem az Istenél. Az Istennél minden lehetséges.


text:
Jézus azt felelte: Bizony mondom néktek: nincsen olyan, aki odahagyta házát, fiú- vagy leánytestvéreit, atyját, avagy anyját, feleségét, gyermekeit, avagy szántóföldjét énérettem és az evangéliomért,


text:
hogy százszor annyit ne kapna; most ebben a világban házat, fiú- s leánytestvért, anyát, gyermeket és szántóföldet, üldözések közben; a jövendő világban pedig örök életet.


text:
Útban voltak Jeruzsálem felé. Jézus ment elöl. A többiek álmélkodva és félve követték. S újra maga mellé véve a tizenkét tanítványt, jövendő sorsáról kezdett beszélgetni velük.


text:
Mostmár - úgymond - felmegyünk Jeruzsálembe. Az emberfia a főpapok s az írástudók kezébe adatik, halálra ítélik, átadják a pogányoknak,


text:
Ekkor odamentek hozzá Jakab és János, a Zebedeus fiai s azt mondták: Mester! Szeretnők, ha kérésünket meghallgatnád.


text:
Azt felelték: Engedd meg, hogy egyikünk a jobb, másikunk a bal kezed felől üljön a te dicsőségedben.


text:
Jézus így válaszolt nékik: Nem tudjátok, hogy mit kértek. Megtudjátok-e ti inni azt a poharat, amelyet én iszom? Kész vagytok-e beavattatni azzal az avatással, amellyel én beavattatom?


text:
Azt felelték: Kész vagyunk. Erre Jézus azt mondotta nékik: Az én poharamat ugyan megisszátok és az én avatásommal beavattattok,


text:
de a jobb, avagy balkezem felől való ülőhelyet nem én jelölöm ki, azoké lesz az, akiknek elkészítetett.


text:
Jézus pedig előszólítván őket, azt mondta: Tudjátok-e, hogy akik a pogány népek felett uralkodnak, azok zsarnokoskodnak felettük és az ő nagyjaik hatalmaskodnak felettük.


text:
Mert az emberfia sem azért jött, hogy szolgáltassa magát, hanem, hogy szolgáljon s váltságul adja életét sokakért.


text:
Ezenközben megérkeztek Jerikóba. S mikor Jerikóból tanítványaival s a sok néppel elindult, Timeusz fia, Bartimeusz, a vak koldus az út mellett üldögélt


text:
Jézus megállt és azt mondta: Hívjátok őt ide. Oda is hívták a vakot s biztatták: Bátorság! Kelj fel Jézus hív tégedet.


text:
Jézus azt mondotta néki: Eredj! A te hited megtartott tégedet. És azonnal megjött a szeme világa s követte Jézust útjában.


text:
Közeledvén, Betfagénak és Betániának tartva, Jeruzsálemhez, az Olajfák hegyénél, elküldte két tanítványát


text:
azt mondván nékik: menjetek a veletek szemben fekvő faluba s mindjárt, hogy bementek, találtok ott egy megkötött szamárcsikót, amelyen még senki sem ült. Oldjátok el és vezessétek ide.


text:
Sokan pedig az útra terítették a ruháikat, mások meg ágakat törtek a fákról s azokat szórták az útra.


text:
És bement Jeruzsálembe, a templomba és mikor ott mindent körülnézett, az idő már későre járván, kiment a tizenkettővel.


text:
és messziről egy leveles fügefát látván, odament, hátha találna rajta valamit, de biz odaérve, azon levélnél egyebet nem talált, mert még nem jött el a fügeérésnek ideje.


text:
Ekkor Jézus megszólalt és azt mondta a fügefának: Soha többé ne egyék senki gyümölcsöt terólad! Ezt a tanítványai is hallották.


text:
Aztán megérkeztek Jeruzsálembe. Jézus bement a templomba és kiűzte azokat, akik vásárt csaptak abban; a pénzváltó asztalokat, galambárus állványokat pedig feldöntötte


text:
Majd tanított s azt mondotta nékik: Nincsen-é megírva: Az én házamat imádságházának hívja minden nép. S ti rablóbarlangot csináltatok abból!


text:
Ezt hallva, a főpapok és az írástudók tanakodtak, hogyan pusztítsák el, mert hát féltek tőle, mivelhogy az egész népet elragadta az ő tanítása.


text:
Bizony mondom néktek: ha valaki azt mondja e hegynek: mozdulj s lódulj a tengerbe, s szívét kétség nem fogja el, hanem hiszi, hogy amit mond, meglesz, szava beteljesül.


text:
Azért én azt mondom néktek: bármit kértek imádságotokban, higyjetek, hogy megkapjátok és megis kapjátok.


text:
S mikor felállótok imádkozni, bocsássátok meg, ha valaki ellen valami panaszotok van, hogy a ti mennyei Atyátok is megbocsássa a ti vétkeiteket.


text:
Aztán újra bementek Jeruzsálembe s mikor fel-alá járt a templomban, odamentek hozzá a főpapok, meg az írástudók s a vének


text:
és kérdőre vonták; Micsoda hatalomnál fogva cselekszed ezeket s ki adta néked a hatalmat, hogy ezeket cselekedjed?


text:
Jézus így válaszolt nékik: Én is kérdek egyet tőletek. Feleljetek rá és megmondom néktek, hogy micsoda hatalomnál fogva cselekszem ezeket.


text:
Ha azt mondjuk: mennyből, azt mondja rá: miért nem hittetek hát néki? Ha pedig azt mondjuk: emberektől, jaj nékünk a néptől! Jánost ugyanis mindenki igaz prófétának tartotta.


text:
Azt felelték hát Jézusnak: Nem tudjuk. Jézus viszont azt mondotta nékik: Akkor én sem mondom meg, hogy micsoda hatalomnál fogva cselekszem ezeket.


text:
S elmondta e példázatot nékik: Egy gazda szőlőt ültetett, sövénnyel bekerítette, taposógödröt vájt és kilátótornyot épített benne, aztán szőjőmivesek kezébe adván, elutazott


text:
Annak idejében pedig elküldte szolgáját a szőlőmívesekhez, hogy beszedje a szőlőtermésből neki járó részt


text:
Küldött megint egy más szolgát, azt meg megölték. És még sok más szolgát küldött s azok közül kit megvertek, kit megöltek.


text:
Volt neki egy kedves fia is, azt is elküldte végül hozzájuk. A fiamat - úgymond - majd csak megbecsülik.


text:
A szőlőmívesek azonban össze súgtak-búgtak: Ez az örökös! Jertek öljük meg s a miénk lesz az örökség.


text:
Nos, mit tesz a szőlő gazdája? Eljön és a szőlőmíveseket rakásra öleti s a szőlőjét másoknak adja ki.


text:
S szerették volna őt megfogni, de féltek a néptől. Tudták ugyanis, hogy róluk szólt a példa. Békét hagytak tehát néki s eltávozván,


text:
Azok el is jöttek és azt mondták néki: Mester! tudjuk, hogy te igaz vagy és nem törődöl senkivel, mert te nem vagy személyválogató, hanem az Isten útjára valóban megoktatsz. Mondd: szabad-e a császárnak adót fizetnünk, vagy nem? Fizessünk-e vagy ne fizessünk?


text:
Ö azonban jól ismervén képmutató mivoltukat, így válaszolt nékik: Mit kísértgettek engemet? Adjatok ide egy dénárt, hadd lássam!


text:
Erre Jézus azt mondotta nékik: Adjátok meg a császárnak, ami a császáré és az Istennek, ami az Istené. S álmélkodtak rajta.


text:
Mester! Mózes írta elénk: Ha valakinek a testvére meghal s feleséget igen, de gyermeket nem hagy maga után, akkor vegye annak testvére az ö feleségét s nemzzen utódot a testvérének.


text:
Ekkor a második vette, el az ő feleségét, de- az is meghalt anélkül, hogy gyermek maradt volna utána. Szintúgy a harmadik.


text:
A feltámadáskor, ha majd feltámadnak, melyiküké lesz az asszony, hiszen mind a hétnek a felesége volt.


text:
A feltámadáskor az emberek sem nem házasodnak, sem férjhez nem mennek, hanem olyanok lesznek, mint a mennyei angyalok.


text:
A halottakról s azok feltámadásáról pedig nem olvastátok-é a Mózes könyvében, a csipkebokorról szóló történetben, mit mondott az Isten Mózesnek: Én vagyok Ábrahám Istene, Izsák Istene és Jákob Istene!


text:
Ekkor egyik írástudó, hallván vitatkozásukat s látván, hogy jól felelt nékik, e kérdéssel fordult hozzá: Melyik az első az összes parancsolatok közt?


text:
Azért: Szeresd a te Uradat, Istenedet teljes szívedből, teljes lelkedből, teljes elmédből és teljes erődből. Ez az első parancsolat.


text:
Es az írástudó azt mondotta néki: Jól van Mester! Igazán mondtad, hogy egy az Isten s rajta kívül nincs más.


text:
Szeretni őt teljes szívből, teljes elméből, teljes lélekből s teljes erőből s úgy szeretni a felebarátot, mint magunkat, előbbvaló minden égő és más áldozatnál.


text:
Erre Jézus látván, hogy okosan beszél, azt mondotta néki: Nem vagy messze Isten országától. Ettől fogva aztán senki sem merte őt megkérdezni.


text:
Majd a templomban való tanítása közben Jézus kérdezte: Mi alapon állítják az írástudók, hogy a Krisztus Dávid fia?


text:
Hiszen Dávid maga mondta a Szentlélek által: Monda az Úr az én Uramnak: Ülj jobb kezem felől. Amíg lábod zsámolyává teszem ellenségeidet.


text:
Ő pedig tanítás közben így szólott hozzájuk: Őrizkedjetek az írástudóktól, akik szeretnek hosszú köntösben járni, szeretik a piacon való köszöntést


text:
akik elharácsolják az özvegyek házát s tessék-lássék formán hosszan imádkoznak. Ezekre a legsúlyosabb büntetés vár.


text:
Aztán leült a persellyel szemben s nézte-nézte, amint a nép a pénzt a perselybe veti. A sok gazdag; sokat vetett bele.


text:
előhívta a tanítványait és azt mondta nékik: Bizony mondom néktek, ez a szegény özvegyasszony többet vetett bele, "mint az összes perselyrakók,


text:
mert azok mindnyájan a maguk feleslegéből adtak, ő ellenben a maga szegénységéből mindenét, egész vagyonát vetetté be abba.


text:
Mikor pedig kijött a templomból, azt mondotta néki egyik tanítványa: Mester! Nézd, micsoda kövek, micsoda épületek!


text:
Majd, hogy leült az Olajfák hegyén a templommal szemben, Péter, Jakab, János s András bizalmasan megkérdezték:


text:
S ha majd háborúról és háborús hírekről hallotok, meg ne ijedjetek! Ennek meg kell lenni, de ez még nem a vég.


text:
Ez a jajoknak kezdete. Ti azonban vigyázzatok magatokra! Törvényszék elé állítnak, a zsinagógákban megostoroznak, helytartók és királyok elé hurcolnak titeket miattam, bizonyságul őellenük.


text:
S mikor fogvavisznek s előállítnak titeket, ne törjétek előre a fejeteket, hogy mit is mondjatok, hanem ami tudtotokra adatik majd abban az órában, azt mondjátok. Mert ekkor nem ti beszéltek, hanem a Szent Lélek.


text:
S halálra adja a testvér testvérét, az atya a fiát, a gyermekek pedig megtámadják szüleiket és megölik őket.


text:
Mikor pedig majd látjátok, hogy az az undok a nagy fordulat szörny, amelyről Dániel próféta szólott, ott áll, ahol nem kellene, - az olvasó fontolja meg! - Júdeának népe meneküljön a hegyekbe.


text:
Mert oly nyomor lesz akkor, amilyen még nem volt az Isten teremtette világ kezdetétől fogva mindmáig és nem is lesz soha.


text:
És ha az Úr azt az időt rövidre nem szabná, egy halandó sem menekülne meg; de ő azt az időt rövidre szabta az általa, kiválasztott választottakért.


text:
Mert hamis Krisztusok és hamis próféták támadnak s jeleket, csodákat tesznek, hogy, ha lehetséges, elámítsák a választottakat is.


text:
S elküldi az angyalokat s egybegyűjti a választottakat a négy égtáj irányából, a földnek sarkától az égnek sarkáig.


text:
Ama napot és órát azonban senki sem tudja, még a mennyei angyalok és a Fiu sem, csakis az Atya egyedül.


text:
Mint a messze útra kelő ember, házát odahagyva, szolgáira bízza s kinek-kinek megszabva a dolgát, ráparancsol az ajtónállóra, hogy őrködjék,


text:
ti is őrködjetek, mert nem tudjátok, hogy mikor jön meg a ház ura, este-e vagy éjféltájban, kakasszóra-e - vagy reggel,


text:
A főpapok s írástudók azon törték a fejüket, hogy cselvetve, hogyan fogják el és hogyan öljék meg őt. De kimondták azt is: Ne tegyük az ünnep napján, hogy a nép fel ne lázadjon.


text:
Mikor pedig Betániában volt, a poklos Simon házánál és asztalhoz telepedett, egy asszony jött hozzá valódi, drága nárdolajkenettel teli alabástrom edénnyel és az alabástrom edényt eltörvén, az olajat fejére öntötte.


text:
Háromszáz dénárnál is drágábban lehetett volna azt eladni és a szegények közt kiosztani. S korholni kezdték az asszonyt.


text:
Szegények mindenkor lesznek veletek s ha úgy tetszik néktek, jót tehettek velük; de én nem leszek mindenkor veletek.


text:
Bizony mondom néktek: bárhol hirdetik az evangéliomot az egész világon, hirdetni fogják az ő tettet is emlékezetére.


text:
Azok megértvén szándékát, igen megörültek s pénzt ígértek néki. És ö kereste a kedvező alkalmat, hogy elárulja öt.


text:
A kovásztalan kenyérünnep első, vagyis a páskabárány leölése napján, megkérdezték Jézust a tanítványai; Hol készítsük el néked a páskavacsorát?


text:
S ő elküldvén kettőt az ö tanítványai közül, azt mondotta nékik: Menjetek el a városba, s azt az embert, aki korsóval kezében, szembe jön veletek, kövessétek nyomon


text:
és ahová betér, mondjátok ezt a házigazdának: A mester kérdezi: Hol az az alkalmatosság, ahol elkölthetem a páskavacsorát tanítványaiéi társaságában?


text:
A tanítványok elmentek s a városba érve, úgy találták, ahogy megmondotta nékik s elkészítették a páskavacsorát.


text:
és amint letelepedtek és ettek, megszólalt: Bizony mondom néktek: egy ti közületek, aki velem együtt eszik, elárul engemet.


text:
Evésközben a kenyeret megáldotta, megtörte és e szókkal adta oda nékik: Vegyétek! Egyétek! Ez az én testem!


text:
Bizony mondom néktek: én már többé nem iszom e szőlőtermésből egész ama napig, amikor majd újat iszom Isten országában.


text:
Ekkor Jézus azt mondotta nékik: Ma éjszaka mindnyájan megbotránkoztok én bennem. Meg van írva: Megverem a pásztort és a juhok elszélednek.


text:
Erre Jézus azt mondotta néki: Bizony mondom néked: ma éjszaka, még a második kakasszó előtt, háromszor megtagadsz engem.


text:
Ő azonban annálinkább állította: Ha meg kell is halnom veled, meg nem tagadlak tégedet. Ugyanígy szólt a többi is.


text:
Majd így szólt: Abba, Atyám! Te mindent megtehetsz. Vedd el tőlem e poharat. Mindazáltal, ne úgy legyen, amint én, hanem amint Te akarod.


text:
Visszatérvén és alva találván őket, azt mondta Péternek: Simon! Alszol? Egy óráig sem tudtál virrasztani?


text:
De visszatértekor megint csak alva találta a tanítványait, mert mély álom szállott a szemükre s nem tudták, hogy mit mondjanak néki.


text:
S harmadszor is visszatérve, azt mondotta nékik: Most már aludjatok s nyugodjatok! Elég! Ütött az óra! Az emberfia a bűnösök kezébe adatik.


text:
Még beszélt s már megérkezett Júdás, a tizenkét tanítvány egyike, a főpapok, írástudók s vének küldte fegyveres, dorongos csőcselékhaddal.


text:
Az áruló megadta a jelt is nékik: Akit megcsókolok, az az, azt ragadjátok meg s vigyétek el biztos fedezettel.


text:
Ámde Jézus azt mondotta nékik: Akárcsak valami rablóra, úgy törtetek reám fegyverrel, doronggal, hogy megfogjatok.


text:
Nap-nap után közöttetek voltam, tanítottam a templomban és nem fogtatok el engemet. De így kellett az írásnak beteljesednie.


text:
Péter úgy távolról, egészen a főpap palotájáig követte s a szolgákkal együtt a tűz mellé ülve melegedett.


text:
A főpapok és az egész tanács Jézus ellen szóló bizonyságot kerestek, hogy megölhessék öt, de nem találtak.


text:
Hallottuk — úgymond — mikor azt mondta: Lerontom e kézzelcsinált templomot és három nap alatt mást, nem kézzel csináltat építek.


text:
S ő hallgatott, egy szót sem szólt. A főpap újra faggatta: Te vagyre a Krisztus, az áldott Isten fia?


text:
Erre így válaszolt: Én vagyok! S meglátjátok majd az emberfiát ülni a hatalom jobbján s eljönni az ég felhőin.


text:
S némelyek elkezdték, köpdösni, majd orcáját letakarva s agyba-főbe verve, rászóltak: Prófétálj! A szolganép pedig arcon csapdosta őt.


text:
De ö ezt újra tagadta. Kisvártatva az ottállók szintén azt mondták Péternek: Bizony, te is közülök való vagy. Galileai voltodat elárulja a szavad járása.


text:
S a kakas megszólalt másodszor. Ekkor eszébe jutott Péternek a Jézus mondása: A kakas kétezer sem szólal meg s te háromszor tagadsz meg engemet. És elkezdett sírni.


text:
A főpapok a vénekkel, az írástudókkal és az egész tanáccsal mindjárt reggel gyűlést tartottak s Jézust megkötözve elvitték és átadták Pilátusnak.


text:
Ekkor éppen egy Barabbás nevű foglya volt, aki ama lázadókkal együtt került a fogságba, akik a néplázadás alkalmával gyilkosságot követtek el.


text:
Pilátus újra megszólalt s azt kérdezte tőlük: Hát azzal mit tegyek, akit ti a zsidók királyának mondtok?


text:
Pilátus most azt kérdezte tőlük: De hát mi rosszat tett? Erre azok annál jobban kiáltották: Feszítsd meg!


text:
Pilátus tehát, hogy kedvét keresse a népnek, elbocsátotta Barabbást, Jézust pedig megostoroztatván, átadta nékik, hogy megfeszítsék.


text:
Ekkor a katonák elvitték Jézust a palota belső részébe, vagyis az őrházba, s egybehívták az, egész csapatot.


text:
S mikor megcsúfolták, lehúzták a vörösköntöst róla s tulajdon ruháját ráadva, kivitték, hogy megfeszítsék.


text:
A mezőről jövő cirenei Simonra, Alexander és Rufus atyjára pedig, amint mellettük elhaladt, ráparancsoltak, hogy vigye az ö keresztfáját.


text:
A járókelők pedig a fejüket hajtogatva, szidalmazták, mondván: Pfuj! te ki a templomot lerontod és három nap alatt újra felépíted,


text:
Szintúgy a főpapok és írástudók is csúfolódva mondták egymásnak: Másokon segített, magán nem tud segíteni.


text:
Ha Krisztus, Izrael királya, szálljon le most a keresztről! Hadd lássuk! Hadd higyjünk benne! Még a vele együtt megfeszítettek is gúnyolták.


text:
Három óra tájban pedig Jézus felkiáltott: Élói, Élói, lama sabaktáni! Vagyis: Én Istenem, én Istenem! Miért hagytál el engemet?


text:
Majd egyikük odafutva, ecettel telitett szivacsot tűzött egy nádszálra s megitatta, mondván: Várjatok! Hadd lássuk, eljön-e Éliás, hogy levegye?


text:
A százados pedig, aki vele szemben állott, látván, hogy a legutolsó kiáltással kiadta a lelkét, igy szólt: Ez az ember valóban Isten fia volt!


text:
Asszonyok is nézték távolról a dolgot, közöttük Mária Magdolna, Mária, a kisebb Jakab és Jósé anyja és Salóme,


text:
akik Galileában is kisérték, szolgálták és még sok más asszony, akik szintén vele együtt jöttek fel Jeruzsálembe.


text:
eljött arimatiai József, egy előkelő tanácsos, aki maga is várta az Isten országát s bátran bement Pilátushoz és elkérte Jézus holttestét.


text:
Pilátust nagyon meglepte a Jézus halálhíre s a századost magához hívatván, megkérdezte tőle, hogy a halál régen állott-e be?


text:
József gyolcsot vásárolván, levette Jézust a keresztfáról és gyolcsba takarva, egy sziklába vájt sírboltba helyezte s a sírboltnak bejárata elé követ hengerített.


text:
A szombatnak elmúltával, Mária Magdolna, Mária, a Jakab anyja és Salóme illatszereket vásároltak, hogy elmenvén bebalzsamozzák őt.


text:
Mikor aztán a sírboltba léptek s látták, hogy jobb felül egy fehér ruhába öltözött ifjú ül, nagyon megijedtek,


text:
De az ifjú azt mondotta nékik: Ne féljetek! A megfeszített názáreti Jézust keresitek: feltámadt, nincsen itt! Ímhol a hely, ahová helyezték.


text:
Sőt inkább menjetek s mondjátok meg tanítványainak és Péternek, hogy megelőzve titeket, Galileába megy. Ott majd meglátjátok, amint megmondotta néktek.


text:
Erre azok kijöttek és elfutottak a sírbolttól, mert remegés s álmélkodás szállotta meg őket. S egy szót sem szóltak senkinek, mert féltek.


text:
A hét első napjának reggelén feltámadt Jézus, először annak a Mária Magdolnának jelent meg, akiből hét ördögöt űzött ki.


text:
Végre, mikor az asztalnál ültek, megjelent a tizenegynek s szemükre hányta hitetlenségüket, kőszívűségüket, amiért nem hittek, azoknak, akik őt, a feltámadtat, látták.


text:
kígyókat vesznek le, a halálos ital meg nem árt nékik s ha a betegekre kezüket rávetik, azok meggyógyulnak.


text:
A tanítványok pedig szétoszlottak és hirdették az igét mindenütt. S az Ur együtt munkálkodott velük es megerősítette az igét a vele együttjáró csodajelekkel.


text:
jónak láttam én is, aki elejétől fogva mindennek pontosan végére jártam, helyes rendbe szedve leírni néked azokat, drága Teofilom,


text:
Heródesnek, Júdea királyának idejében élt egy Avató János Zakariás nevű, Abia osztályából való pap. Feleségét, aki Áron leányai közül való volt, Erzsébetnek hívták.


text:
Mind a ketten kegyes, istenfélő, az Úr rendeleteihez és parancsolataihoz szigorúan ragaszkodó lelkek voltak,


text:
Egyszer aztán úgy fordult a dolog, hogy mikor ő osztályának rendje szerint Isten előtt papi tisztet végzett


text:
De az angyal azt mondotta néki: Ne félj Zakariás! Az Úr meghallgatta a te könyörgésedet. Feleségednek, Erzsébetnek, fia lesz és te azt a fiút Jánosnak nevezed.


text:
mert nagy lesz ő az Úr előtt. Nem iszik bort s szeszes italt! Szent Lélek tölti be fogantatása percétől fogva.


text:
Mert Illés lelkével s erejével fog járni előtte, hogy életre keltse a fiakban az atyáknak szíve indulatját, az engedetlenekben az igazaknak gondolkodását és készítsen az Úrnak tökéletes népet.


text:
Az angyal így felelt: Én Gábriel vagyok. Isten előtt állok. Elküldettem, hogy beszéljek véled és tudtodra adjam ezt az örömhírt.


text:
Most pedig megnémulsz s nem jő ajkadra szó, amíg ez meg nem történik, mivelhogy nem hittél szavamnak, pedig az beteljesedik a maga idejében.


text:
Mikor aztán kijött és nem tudott szólni hozzájuk, rájöttek, hogy látomása volt a templomban. S ő csak integetett nékik s néma maradt.


text:
Az angyal e szókkal köszöntött be hozzá: Üdv néked kegyelem leánya! Az Úr veled van, te asszonyok közt áldott!


text:
Nagy lészen ő s a felséges Isten fiának hívják. Az Úr Isten neki adja az ő atyjának, Dávidnak, trónját.


text:
Az angyal azt válaszolta: A Szent Lélek száll reád S a felséges Isten ereje árnyként reád borul. Azért a te szent szülöttedet is Isten fiának nevezik.


text:
Rokonod Erzsébet szintén fiút fogant öregségében most van a hatodik hónapja, pedig meddő hírben állott,


text:
S minden szomszédjukat félelem szállta meg, az esetnek híre pedig szájról-szájra szállott Júdeának egész hegységében


text:
és akik hallották, megszívlelve ezt a dolgot, azt mondták: Vajh mi lészen ebből a gyermekből? Mert az Úrnak keze volt rajta.


text:
Te pedig, kis gyermek, a felséges Isten profétájának hívatol, Mert az Úr előtt jársz, hogy elkészítsd útját


text:
Hogy fényljék azoknak, akik a halál sötét árnyékában ülnek. S a békességnek útjára vezéreljen minket.


text:
A kis gyermek pedig növekedett és erősödött lélekben s a pusztában maradt Izrael körében való fellépésének napjáig.


text:
Felment József is Galileából, Názáretnek városából Júdeába, Dávid városába, neve szerint Betlehembe, mert ő a Dávid házából és nemzetségéből való volt,


text:
és megszülvén elsőszülött fiát, bepólyálta s jászolba fektette, minthogy a szállóban nem volt hely számukra.


text:
S íme, hogy az Úrnak angyala leszállott hozzájuk s az Úr dicsősége körülvette őket, szörnyen megijedtek.


text:
Erre nagy hirtelen a mennyei seregek sokasága csatlakozott az angyalhoz s felzendült ajkukról ez az Istent magasztaló ének:


text:
Aztán, amint az angyalok felszálltak a mennybe, a pásztorok így szóltak egymáshoz: Menjünk be hat Betlehembe! Lássuk meg, mi történt, mi az, amit az Úr megjelentett nékünk?


text:
A pásztorok pedig hazatértek s dicsőítették, áldották az Istent a híradás szerint hallott és látott dolgokért.


text:
Nyolc nap múlva aztán körülmetélték a kisgyermeket, s ahogy az angyal nevezte, még mielőtt a világra jött volna, Jézusnak nevezték.


text:
A mózesi törvény szerint való tisztulás napjainak elteltével pedig felvitték Jeruzsálembe, hogy az Úrnak bemutassák,


text:
Volt Jeruzsálemben egy Simeon nevű, igaz, istenfélő ember, aki várton várta Izrael vigasztalását, s akiben a Szent Lélek lakozott.


text:
A Szent Lélektől hajtva, felment tehát a templomba, s mikor a kis Jézust bevitték szüléi, hogy a törvény szokásának eleget tegyenek érette,


text:
És Simeon megáldotta őket s így szólt Máriához, az ő anyjához: Lásd, e gyermek sokakra nézve elbukás, felkelés s ellenmondás jele Izraelben.


text:
Sőt a te lelkedbe is bele nyilallik az éles fájdalom, hogy a szívek sokát tépő gondolatok napfényre jöjjenek.


text:
Volt ott egy Áser nemzetségéből való prófétaasszony is, Anna, Fanuel leánya. Öreg volt már. Hajadon korától fogva hét évig élt a férjével


text:
s most már mintegy nyolcvannégy éves özvegy volt. A templomot járta szüntelen, böjtölt, imádkozott, éjjel-nappal az Istent szolgálta.


text:
Ez is épp akkor jött oda és az Urat dicsőítve, ő felőle beszélt mindazoknak, akik a váltságot várták Jeruzsálemben.


text:
Mikor aztán elvégezték minden dolgukat az Úrnak törvénye szerint, visszatértek Galileába, a maguk városába, Názáretbe.


text:
A kis gyermek pedig növekedett és megtelve bölcsességgel, megerősödött lélekben s az Isten kegyelme volt vele.


text:
De mikor az ünnepnapok elmúltak s hazafelé vették az útjukat, a gyermek Jézus ott maradt Jeruzsálemben és az ő szülei nem vették ezt észre,


text:
sőt abban a hiszemben, hogy az útitársak közt van, már egy napi járó földet tettek s akkor aztán a rokonok s ismerősök közt keresték.


text:
Három napba telt, míg megtalálták a templomban. A mesterek között ült s hol hallgatta, hol kérdezte őket.


text:
Láttára a szülék egész odalettek s az anyja ezt mondta néki: Fiam! Mért tetted ezt velünk? Lásd, atyád s én búval, gonddal kerestünk tégedet.


text:
Erre azt felelte nékik: Miért kerestetek? Nem tudtátok, hogy énnékem az én Atyám dolgával kell foglalkoznom.


text:
Tibérius császár uralkodásának tizenötödik évében, mikor Poncius Pilátus Júdea helytartója, Heródes Galilea negyedes-fejedelme, testvére Fülöp Iturea s Trakotinisz negyedes-fejedelme, Lizamiás Abilene negyedes-fejedelme,


text:
Amint megvan írva Ézsaiás próféta beszédeinek könyvében: Kiáltónak szava a pusztában: Készítsétek az Úr útját, Egyengessétek ösvényét!


text:
Minden völgy megteljen, Minden hegy és halom elenyésszen, A görbe út egyenes, A göröngyös sima legyen.


text:
Azért az avatás végett hozzásereglő népnek azt mondta: Viperafajzat! Ki adott jelt néktek, a kitörőben lévő harag elől való menekülésre?


text:
Teremjetek megtéréshez méltó gyümölcsöt s ne hivalkodjatok azzal, hogy: A mi atyánk Ábrahám! Bizony mondom néktek: Isten e kövekből is támaszthat fiakat Ábrahámnak.


text:
S ő így felelt nékik: Akinek két köntöse van, ossza meg azzal, akinek egy sincs, s akinek eledele van, hasonlóképp cselekedjék.


text:
Sőt a katonák is megkérdezték: Hát mi mit cselekedjünk? S ő így felelt nékik: Ne bántsatok s ne zsaroljatok meg senkit; elégedjetek meg a ti zsoldotokkal!


text:
Minthogy pedig a várakozó nép egytől-egyig mind azt forgatta eszében Jánosról, hogy vájjon nem ő-e a Krisztus,


text:
János mindnyájukhoz fordulva, így szólt: Én vízzel avatlak titeket, de jön a nálamnál hatalmasabb, akinek nem vagyok méltó a saruja szíját megoldani, - Ö majd Szent Lélekkel s tűzzel avat be titeket.


text:
Kezében a szóró lapát, megtisztítja a szérűjét, s csűrbe hordja gabonáját, a polyvát ellenben megégeti olthatatlan tűzben.


text:
Heródes, a negyedes-fejedelem pedig, akit testvérének, Fülöpnek a felesége, Heródiás s sok más elkövetett gonoszsága miatt megdorgált,


text:
s a Szent Lélek, mint testi alakban rászállott s ez a szózat hallatszott az égből: Te vagy az én kedves fiam, én gyönyörűségem!


text:
ahol őt az ördög negyven napig kísértette. Ez idő alatt nem evett semmit, hanem annak elmúltával megéhezett.


text:
azt mondotta néki: Néked adom mind e birodalmat s azok dicsőségét, mert enyém az s annak adom, akinek akarom.


text:
Aztán Jeruzsálembe vitte őt s a templom ormára állatva, azt mondotta néki: Ha Isten fia vagy, vesd le magad innét.


text:
Aztán elment Názáretbe, ahol nevelkedett. Szombatnapon szokása szerint, bement a zsinagógába s felállt, hogy olvasson.


text:
Odaadták néki Ézsaiás prófétának könyvét s amint kinyitotta, megtalálta azt a helyet, ahol ez van irva:


text:
Az Úr lelke rajtam! Felkent, hogy örömhírt mondjak a szegényeknek, Elküldött, hogy meggyógyítsam a sebhedt szíveket, Hogy hirdessek szabadulást a foglyoknak, látást a vakoknak Hogy szabadon bocsássam a meggyötrötteket,


text:
Aztán betette a könyvet s visszaadván a szolgának, leült. Minden szem feszülten figyelt rá a zsinagógában.


text:
S mindnyájan igazat adtak ő néki s elálmélkodva ajkának igéző r beszédén, azt mondták: Hát nem a József fia ez?


text:
És ő azt felelte nékik: Ti bizonnyal rám olvassátok ezt a közmondást: Orvos, gyógyítsd meg magadat! Hallottuk micsoda nagy dolgok történtek Kapernáumban, - cselekedd azokat itt a te hazádban is.


text:
Hanem, ami igaz, azt megmondom néktek: sok özvegy asszony volt Izraelben Illés idejében, mikor három esztendőn és hat hónapon által eső nem esett s borzasztó éhség lett az egész országban


text:
Elizeus próféta korában is sok poklos ember volt Izraelben s senki sem tisztult meg közülök, csak a szíriai Naámán.


text:
felkelt s kiűzvén őt a városból, magukkal hurcolták annak a hegynek az ormára, amelyen városuk épült, hogy letaszítsák onnan.


text:
De Jézus keményen rászólt: Hallgass! Takarodjál ki belőle! Erre az ördög a terem közepére dobta őt s a nélkül, hogy bármi kárt tett volna benne, kitakarodott belőle.


text:
Mindenki remegett s összesúgva mondták: Csodálatos! Erős, hatalmas szava a tisztátalan lelkeknek is parancs: kitakarodnak rá.


text:
A zsinagógából távozván, betért a Simon házába. Simon napaasszonyát épp erős hideglelés gyötörte s kérték, könyörüljön rajta.


text:
És ő, fejtől, mellé állva, megdorgálta a hideglelést s az elhagyta. Tüstént felkelt s kiszolgálta őket.


text:
Napnyugtakor pedig mindenki elvitte hozzá a maga, különféle nyavalyában sínylődő betegét. S ő egyenként mindenikre rávetvén a kezét, meggyógyította azokat.


text:
Sokakból az ördögök is kitakarodtak, ezt kiáltozva: Te vagy a Krisztus, az Istennek fia! Ő azonban keményen rájuk szólt s nem engedte beszélni azokat, mert tudták, hogy ő a Krisztus.


text:
Napkeltekor aztán egy puszta helyrement. A sokaság azonban mindaddig kereste, mig meg nem találta s kérve kérték, ne hagyja el őket.


text:
Mikor pedig a tenger nép odatódult hozzá, hogy hallgassa az Isten igéjét s ő a Genezáret tavánál állt,


text:
beszállt az egyikbe, Simon hajójába és kérte, hogy vigye kissé beljebb a parttól. Aztán leült s a hajóból oktatta a népet.


text:
Simon azt felelte néki: Mester! Egész éjjel fáradoztunk s mégsem fogtunk semmit, de a te szavadra kivetem a hálót.


text:
Intettek hát a másik hajóban lévő társaknak, hogy jöjjenek segítségükre. Eljöttek és úgy megtöltötték mind a két hajót, hogy majdnem elmerültek.


text:
Szintúgy Jakabot s Jánost is, a Zebedeus fiait, akik Simonnak társai voltak. Ámde Jézus azt válaszolta Simonnak: Ne félj! Mostantól fogva emberhalász leszesz.


text:
Majd egy poklossággal teli ember akadt útjába az egyik városban s mikor az Jézust meglátta, arcra borult és kérve kérte őt: Uram! Ha akarod, megtudsz tisztítani.


text:
S ö kinyújtván kezét, megérintette őt, mondván: Akarom. Tisztulj meg. S a poklosság nyomban lement róla.


text:
De Jézus lelkére kötötte, hogy ne szóljon senkinek, hanem: Eredj - úgymond - mutasd meg magad a papnak s vidd fel a Mózes rendelte áldozati ajándékot tisztulásodért, bizonyságképpen ellenük.


text:
De biz az ő híre annál inkább terjedt és sok nép gyűlt össze, hogy hallgassák s kigyógyíttassák magukat betegségükből.


text:
Egyik napon, mikor épp tanított s ott ültek a Galilea Júdea minden falujából és Jeruzsálemből jött farizeusok és írástudók, az úr ereje pedig gyógyításra készté,


text:
De mert a nép miatt sehogy sem tudtak bejutni, felmentek a háztetőre és a cseréphajazaton át ágyastul leeresztették Jézus elé a középre.


text:
Erre az írástudók és farizeusok okoskodni kezdtek s azt mondták: Ki ez a káromló? Ki bocsáthatja meg a bűnöket, hacsak nem az Isten?


text:
Hát mi könnyebb? Az-e, ha azt mondom: megbocsáttattak a te bűneid, avagy, ha azt mondom: kelj fel és járj?


text:
De hogy megtudjátok, hogy az emberfiának van bűnbocsátó hatalma a földön, így szólt a gutaütötthöz: Én mondom: kelj fel; vedd ágyadat és menj haza!


text:
Erre mindnyájan elálmélkodtak és az Istent dicsőítve, félelemmel telten, azt mondták: Ma valóban csodálatos dolgot láttunk.


text:
Mi több, Lévi a maga házánál nagy lakomát adott a tiszteletére. S egész sereg vámszedő s más vendég telepedett velük együtt az asztalhoz.


text:
A jelen volt farizeusok és írástudók azonban zúgolódtak az ő tanítványai ellen és megkérdezték őket: Miért esztek, isztok együtt a - vámszedőkkel és a bűnösökkel?


text:
Erre azok azt mondották néki: Miért böjtölnek s imádkoznak minduntalan a János és a farizeusok tanítványai, holott a tieid esznek és isznak?


text:
S mondott nékik egy példázatot is. Senkisem tesz új ruhából leszakított foltot az ócska ruhára, vagy ha mégis, az újat is megszakasztja. Nem is illik az új ruhából való folt az ócskára.


text:
Új bort sem tölt senki az ócska tömlőbe, vagy ha mégis, az új bor megrepeszti a tömlőt s a bor kifoly, a tömlő elpusztul.


text:
Épp a páskaünnep másodszombatján történt, hogy keresztülment a gabonavetésen s a tanítványai szaggatták a kalászokat és a tenyerük között kidörzsölt magot meg ették.


text:
Bement az Isten házába, s fogta, megette a szent kenyereket, sőt adott azokból a szolgáinak is, holott nem volt szabad enni abból senkinek, csakis a papoknak?


text:
Ő azonban a szívükbe látva, azt mondotta a bénakezű embernek: Kelj fel! Állj középre. Az felkelt s odaállt.


text:
Ekkor Jézus feléjük fordulva így szólt: Azt kérdem tőletek: szabad-e szombaton jót vagy rosszat tenni, életet menteni, vagy elpusztítani?


text:
S mindnyájukon végignézve, azt mondotta a béna embernek: Nyújtsd ki a kezedet! Kinyújtotta s a keze újra olyan ép lett, akárcsak a másik.


text:
S mikor lejött velük, megállt a síkságon tanítványainak nagy sokaságával s egész Júdeának, Jeruzsálemnek és Tírusz s Szídon tengermellékének tengernépével, akik azért jöttek, hogy hallgassák és meggyógyuljanak a betegségükből.


text:
S mindenki égett a vágytól, hogy megérintse őt, mert isteni erő áradt ki belőle és meggyógyított mindenkit.


text:
Majd rávetvén szemét tanítványaira, megszólalt: Boldogok vagytok, ti szegények! Tiétek az Istennek országa!


text:
Boldogok ti, akik most éheztek! Ti megelégíttettek! Boldogok ti, akik most sírtok! Ti nevetni fogtok!


text:
Boldogok vagytok, mikor gyűlölnek, mikor kiközösítenek, mikor szidalmaznak s rossz híreteket költik az emberfia miatt.


text:
Örüljetek ama napon s ujjongjatok! Nagy jutalom vár rátok a mennyben! Épp így bántak az ő atyáik a prófétákkal.


text:
Jaj néktek dőzsölök! Majd éheztek ti még! Jaj néktek, akik most nevettek! Majd sírtok még keservesen!


text:
Néktek pedig hallgatóim, azt mondom: Szeressétek ellenségeiteket. Tegyetek jót azokkal, akik gyülölnek.


text:
Aki arcul üt tégedet, tartsd oda néki a másik orcádat is s attól, aki köntösödet elveszi, ne tagadd meg ingedet sem.


text:
Mert, ha csak azokat szeretitek akik titeket szeretnek, mi a jutalmatok? A bűnösök is szeretik azokat, akik őket szeretik.


text:
És ha csak azokkal tesztek jót, akik veletek jót tesznek, mi 2 jutalmatok? A bűnösök is ugyanezt cselekszik.


text:
S ha csak olyanoknak adtok kölcsönt, akiktől reményűtek, hogy visszakapjátok, mi a jutalmatok? A bűnösök is adnak kölcsönt a bűnösöknek viszonzás fejében.


text:
Sőt inkább: szeressétek ellenségeiteket, tegyetek jót, adjatok kölcsönt viszonzásra nem számítva, - akkor jutalmatok nagy lesz: a felséges Isten fiai lesztek, mert ő jóságos a hálátlanok és gonoszok iránt.


text:
Ne ítéljetek s nem ítéltettek. Ne kárhoztassatok és nem kárhoztattok. Megbocsássatok és bocsánatot nyertek.


text:
Adjatok és kaptok jó, pontos, tetejes mértéket az öletekbe, mert amilyen mértékkel mértek, olyan mértékkel mérnek néktek.


text:
Hogy mondhatod testvérednek: Testvér! Hadd vegyem ki a szálkát a szemedből, ha nem látod a gerendát a magad szemében? Képmutató! Vedd ki előbb a gerendát a magad szeméből, azután próbáld kivenni a szálkát testvéred szeméből.


text:
Minden fát a maga gyümölcséről lehet megismerni. A tövisről senkisem szed fügét s a csipkebokorról sem szüretel szőlőt.


text:
A jó ember az ő szíve jó kincséből jót hoz elő, a rossz ember az ő szíve gonosz kincséből gonoszat hoz elő. A szív teljességéből szól a száj.


text:
Hasonló az olyan házépítő emberhez, aki jó mélyre leásva, kősziklán vetett alapot. Áradáskor nekivágott a folyó a háznak, de nem tudta megingatni, mert kősziklán épült.


text:
Aki pedig hallgatja, de meg nem tartja beszédemet, hasonló az olyan emberhez, aki alap nélkül puszta földre építette házát. Nekivágott a folyó és menten összeomlott, rom lett.


text:
amint hirt hallott jézusról, elküldte hozzá a zsidók véneit s kérette, hogy jöjjön el és gyógyítsa meg a szolgáját.


text:
S Jézus elment velük. Nem volt már messze a háztól, mikor a százados elébe küldte a barátait s megüzente néki: Uram! Ne fáradj. Nem vagyok én méltó arra, hogy hajlékomba jöjj.


text:
Azért magamat sem tartottam méltónak arra, hogy elmenjek hozzád. Elég, ha szólsz s meggyógyul a szolgám.


text:
Hisz én is hatalom alá vetett ember vagyok, katonák állanak rendelkezésemre s ha azt mondom az egyiknek: Eredj! - megy; s a másiknak: Jer! - jön. Vagy az én szolgámnak: Tedd ezt! - megteszi.


text:
Ennek hallatára Jézus csodálkozva hátrafordult s azt mondta kísérőinek: Bizony mondom néktek: ilyen hitet Izraelben sem találtam!


text:
S amint közeledett a városnak kapujához, íme egy halottat hoztak, egyetlen fiát egy özvegy anyának. A városnak népe szép számban kisérte.


text:
Aztán odament és megérintette a koporsót. A halottvivők megálltak, ő pedig megszólalt: Fiam! Én mondom: kelj fel!


text:
Erre mindnyájukat félelem szállta meg s dicsőítették az Istent, ezt mondván: Nagy próféta támadt mi közöttünk! Az Isten meglátogatta a népét.


text:
magához hivatott kettőt közülük és elküldte őket Jézushoz, hogy kérdjék meg tőle: Te vagy-e ama várva-várt a vagy mást várjunk?


text:
Azok el is mentek és azt mondták: Avató János küldött minket hozzád s kérdezteti: Te vagy-e ama várva-várt, avagy mást várjunk?


text:
Jézus éppen ekkor sok beteg, nyavalyás s tisztátalan lelkű embert gyógyított meg és sok vaknak adta vissza a szeme világát.


text:
S így válaszolt nékik: Menjetek és adjátok tudtára Jánosnak, amit láttatok és hallottatok: a vakok látnak, a sánták járnak, a poklosok megtisztulnak, a siketek hallanak, a halottak feltámadnak és a szegényeknek evangéliom hirdettetik.


text:
S amint János követei eltávoztak, Jánosról kezdett beszélni a népnek: Miért mentetek a pusztába? Szélingatta nádat látni?


text:
Nos miért mentetek ki? Finom ruhás embert látni? De hiszen a pompás ruhás kéjencek A királyok palotáiban laknak!


text:
Bizony mondom néktek; Asszonytól szültek közt nem támadt nagyobb próféta Avató Jánosnál, de a mennyországban a kisebb is nagyobb őnála.


text:
Ennek hallatára az egész nép, még a vámszedők is, Isten igaz voltát vallva, felvették a János avatását


text:
A farizeusok és a törvénytudók ellenben, nem tartván magukra nézve kötelezőnek az Isten akaratát, nem vették fel az ő avatását.


text:
Hasonló a piacon ülő és egymásra, ím így kiabáló gyermekekhez: Furulyáztunk néktek és nem táncoltatok, Gyászdalt énekeltünk és nem jajgattatok!


text:
Jött Avató János, sem kenyeret nem evett, sem bort nem ivott és azt mondtátok: Az ördög szállta meg.


text:
Jött az emberfia, eszik is, iszik is és azt mondjátok: Ni, a falánk, az iszákos ember, a vámszedők s a bűnösök barátja.


text:
Egyik farizeus pedig megkérte, hogy ebédeljen nála. Ö el is ment hozzá s letelepedett az asztalához.


text:
S egy bűnös asszony, aki abban a városban lakott megtudta, hogy ő a farizeus házának vendége, olajkenettel telt alabástrom edényt hozva a kezében,


text:
s háta mögött lábánál megállva, sírva fakadt, könnyeivel öntözgette, haja fürtjeivel törölgette, csókolgatta és kenegette lábát


text:
Ezt látva, a vendéglátó farizeus azt mondta, de csak úgy magában: Ha próféta volna, tudná, hogy kicsoda és miféle asszony, hogy bűnös az, aki őt érinti.


text:
De mert fizetni nem tudtak, mindkettőnek elengedte adósságát. Mondd, a kettő közül, melyik szereti őt jobban?


text:
Simon azt felelte: Úgy gondolom, hogy az, akinek többet engedett el. Erre Jézus azt mondotta néki: Helyesen ítéltél!


text:
Aztán az asszonyhoz fordulva, így szólt Simonnak: Látod ezt az asszonyt? Bejöttem házadba s te nem adtál lábvizet énnékem, ez pedig a könnyeivel öntözgette s haja fürtjeivel törölgette a lábamat.


text:
Azért azt mondom tenéked: Meg bocsáttatott az ő sok bűne, mert igen szeretett. Akinek pedig kevés bocsáttatik meg, kevésbé szeret.


text:
Az asztaltársaság tagjai ellenben, azt kérdezgették magukban: Kicsoda ez, hogy a bűnt is megbocsájta?


text:
Eztán városról városra, faluról falura vándorolt, prédikált s hirdette az Isten országának evangéliomát. A tizenkét tanítvány


text:
és egynehány gonosz lélekből és betegségből meggyógyított asszony kísérte. Köztük volt az a Mária, másik nevén Magdolna is, akiből hét ördög ment ki


text:
továbbá Johanna, Kuzának, Heródes udvarmesterének felesége, Zsuzsanna és sok más asszony, akik javaikat megosztották vele.


text:
S mikor tengernyi nép gyülekezett össze s egyik város a más után odatódult hozzá, példázatot mondott:


text:
A magvető - úgymond - vetni ment. Vetés közben némelyik mag az útfélre esett. Eltaposták s az égi madarak felették.


text:
Némelyik azonban a jó földbe esett s mikor megnőtt, százszor annyi magot adott. Ezt mondván fennhangon így szólt: akinek halló füle van, hallja!


text:
És ő azt felelte: Néktek megadatott a tehetség, hogy megértsétek az Isten országának titkait, a többieknek ellenben csak példázat való, hogy bár látnak, mégse lássanak s bár hallanak, mégse értsenek.


text:
Az útfélre vetett mag: akik hallgatják ugyan az igét, de aztán az ördög ott terem s kikapja szívükből az igét, hogy ne higyjenek s ne üdvözüljenek.


text:
A köves helyre vetett mag: akik meghallgatják, sőt örömmel fogadják ugyan az igét, de az nem ver gyökeret ő bennük. Hisznek ideig óráig, a kísértés idején azonban elbuknak.


text:
A tövis közé vetett mag: akik hallgatják ugyan az igét, hanem aztán odébb állnak s az élet gondjába, gazdagságába, gyönyörébe fúlva, gyümölcsöt nem hoznak.


text:
A jó földbe vetett mag pedig: akik a hallott igét nemes és jó szívükbe vésve, megőrzik s állandóan gyümölcsöznek.


text:
Senki sem borítja le a meggyújtott mécset, nem is dugja az ágy alá, hanem beteszi a mécstartóba, hogy a belépők lássák a világosságot.


text:
Nincsen olyan rejtett dolog, amire rá ne jönnének, nincs olyan titok sem, ami ki ne tudódnék s napfényre ne jönne.


text:
Ügyeljetek azért az igehallgatás módjára, mert akinek van, annak adatik s akinek nincs, attól az is elvettetik, amiről gondolja, hogy övé.


text:
Ő azonban azt felelte nékik: Ezek az én anyám s testvéreim, akik az Isten igéjét hallgatják s megtartják.


text:
Egyik napon hajóra szálit tanítványaival és azt mondta nékik: Menjünk át a tó túlsó partjára! S elindultak.


text:
De amíg azok eveztek, ő elaludt. Eközben nagy szélvész csapott le a tóra, megmerültek s veszedelemben forogtak.


text:
Odamentek tehát hozzá és felköltötték őt, mondván: Mester! Elveszünk! Erre felkelt s megdorgálván a szelet s a hullámot, azok lecsillapodtak és csend lett.


text:
Nékik pedig azt mondotta! Hová lett a ti hitetek? Ők pedig nagy ijedségükben, álmélkodva kérdezték egymástól: Kicsoda ez, hogy a szélnek s víznek egyaránt parancsol s engedelmeskednek néki?


text:
De alig lépett ki a partra, egy régtől ördöngös ember jött elébe a városból. Ruhát nem türt; háznál nem maradt meg, sziklasirokban tanyázott.


text:
De mikor Jézust meglátta, egy nagyot kiáltva, térdre hullt előtte s harsány hangon így szólt: Mi közünk egymáshoz Jézus, a Felséges Istennek fia? Kérlek ne gyötörj engemet!


text:
Ő ugyanis ráparancsolt a tisztátalan lélekre, hogy takarodjék ki belőle. Mert már régóta rángatta, és ha láncra kötve és békóba verve őrzették, a köteléket széttépte s az ördög a pusztába hajtotta.


text:
Ott a hegyen épp egy egész csürhe disznó legelészett. Arra kérték tehát, engedje meg, hogy azokba mehessenek. És ő megengedte.


text:
Hanem, amint az ördögök kimentek belőle és megszállták a disznókat, a csürhe lerohant a meredekről a tóba s belefúlt.


text:
A nép kiment, hogy lássa, mi történt és mikor Jézushoz értek és látták, hogy az az ember, akiből az ördögök kimentek, felöltözve és eszéhez térve ül Jézus lábánál, megijedtek.


text:
Erre a gadaraiak egész vidékének lakossága kérve kérte őt, hogy távozzék tőlük, mivel igen nagyon féltek. Hajóra szált tehát s viszszafelé indult.


text:
De az az ember, akiből az ördögök kimentek, szintén kérte, hogy vele mehessen. Jézus azonban elküldte, ezt mondván:


text:
Menj haza és mondd el, mely nagy dolgot cselekedett az Isten teveled. El is ment s hirdette egész városszerte, mely nagy dolgot cselekedett Jézus ővele.


text:
S ím egy Jairus nevű ember, a zsinagóga feje, jött s lerogyva Jézus lába elé, kérve kérte, térjen be házába,


text:
S egy tizenkét év óta vérfolyásos asszony, akit, bár minden vagyonát az orvosokra költötte, senkisem tudott meggyógyítani,


text:
Jézus azonban megszólalt: Ki érintett engem? S minthogy azt mindnyájan tagadták, Péter és társai feleltek: Mester! A nép nyom és szorongat tégedet és te mégis azt kérdezed: Ki érintett engem?


text:
Az asszony látván, hogy nem maradt titok a dolga, remegve előállt, leborult előtte és elmondta az egész nép előtt, miért érintette meg őt és hogy miképp gyógyult meg azonnal.


text:
Még beszéli, mikor a zsinagóga fejének egyik embere jött és jelentette néki: Leányod meghalt! Ne fáraszd a Mestert!


text:
Mikor aztán belépett a házba, nem engedett be mást, csak Pétert, Jánost, Jakabot és a leány atyját s anyját.


text:
Mindannyian keservesen siratták a lánykát. De ö azt mondotta: Ne sírjatok! Nem halt meg, csak alszik.


text:
S a szülei álmélkodtak. Ö azonban rájuk parancsolt, hogy ne szóljanak senkinek sem arról, ami történt.


text:
Aztán egybehívta a tizenkét tanítványt és minden ördög felett való, s betegséggyógyító erőt es hatalmat adván rákik,


text:
S azt mondotta nékik: Ne vigyetek magatokkal semmit se az útra, se botot, se táskát, se kenyeret, se pénzt, se két öltő ruhát.


text:
Ahol pedig nem fogadnak be titeket, eltávozva abból a városból, még a port is verjétek le lábatokról, bizonyságul ő ellenük.


text:
Heródes, a negyedesfejedelem, értesült mindenről, amit Jézus tett és aggódott, mivelhogy némelyek azt mondták, hogy János támadt fel holtából,


text:
Heródes azonban azt mondta: Jánost lefejeztettem. Ki hát ez, akiről ilyesmiket hallok? S mindenáron látni akarta őt.


text:
Az apostolok visszatérésükkor beszámoltak néki minden dolgukról. Erre maga mellé vette őket, visszavonult magánosan a Beísaida nevű város pusztájába,


text:
Hanem a nép, amint ezt megtudta, utána ment. Örömmel fogadta őket s beszélt nékik Isten országáról, s akiknek gyógyításra volt szükségük, azokat meggyógyította.


text:
A nap már hanyatlóban volt, mikor a tizenkét tanítvány hozzáment s azt mondotta néki: Bocsásd el a népet! Hadd menjenek a környékbeli falvakba és majorokba szállást s élelmet keresni, mert itt puszta helyen vagyunk.


text:
Ő azonban azt felelte nékik: Adjatok nékik ti- enni. De ők azt mondották: Nincs egyebünk, csak öt kenyerünk s két halunk, legfeljebb mi megyünk s veszünk eleséget e sok népnek.


text:
Mert mintegy ötezer férfi volt ott. Erre azt mondotta tanítványainak: Telepítsétek le őket csoportonként ötvenével.


text:
Ekkor elővette az öt kenyeret és két halat és szemét az égre vetve, megáldotta, megtörte és odaadta a tanítványoknak, hogy tegyék a nép elé.


text:
Azok azt felelték: Avató Jánosnak; de némelyek Illésnek, mások pedig valamelyik régi feltámadott prófétának.


text:
S egyszersmind tudtukra adta, hogy az ember fiának sokat kell szenvednie, a vénektől, főpapoktól és írástudóktól, megvettetnie, megöletnie s harmadnapon feltámasztatnia.


text:
Majd mindnyájukhoz fordulva, így szólt: Aki követni akar engemet, tagadja meg magát, vegye fel napon ként keresztjét s úgy kövessen engem.


text:
Aki szegyei engemet és beszédemet, az emberfia is szégyelni fogja, ha majd eljön a maga, az Atya és a szent angyalok dicsőségében.


text:
Bizony mondom néktek: vannak még néhányan az ittállók között, akik nem ízlelik meg a halált, amig meg nem látják az Isten országát


text:
így szólt, aztán mintegy nyolc nap múlva maga mellé vette Pétert, Jánost és Jakabot s a hegyre ment imádkozni.


text:
Eközben Péter és társai mélységes álomba merültek s mikor felébredtek, látták az ő dicsőségét s a mellette álló két férfiút.


text:
S amint ezek elbúcsúztak tőle, azt mondta Péter Jézusnak: Mester! Jó nekünk itt lennünk! Csináljunk hát három sátrat, egyet néked, egyet Mózesnek, egyet meg Illésnek! De maga sem tudta mit beszél.


text:
De mire a szózat elhangzott, Jézus egymagára maradt. Ők pedig hallgattak s arról, amit láttak ama napokban, egy szót sem szóltak senkinek.


text:
Ha a gonosz lélek megragadja, menten kiabál s ha rángatja, tajtékot túr s alig tágít belőle, mikor marcangolja.


text:
Jézus azt felelte nékik: Hitetlen és elfajult nemzetség! Meddig legyek még veletek? Meddig szíveljelek? Hozd ide fiadat!


text:
De mialatt hozzávitte, az ördög rángatta, szaggatta. Ekkor Jézus megdorgálta a tisztátalan lelket s meggyógyítván a gyermeket, visszaadta az atyjának.


text:
És mindnyájan álmélkodtak az Isten nagyságos dolgán. S míg mindnyájan álmélkodtak valamennyi tettén, mondotta tanítványainak:


text:
De e mondást nem értették meg, mert burkolt értelme volt, hogy fel ne foghassák. Öt magát pedig nem merték megkérdezni ezen mondás felől.


text:
azt mondotta nékik: Aki ezt a kis gyermeket befogadja az én nevemben, engemet fogad be s aki engemet fogad be, az azt fogadja be, aki engem küldött. Aki mindnyájatoknál kisebb, az a nagy.


text:
János azonban közbeszólt: Mester! Láttunk valakit, aki a te nevedben ördögöket űzött. Megtiltottuk néki, mert nem ami hívünk.


text:
Ezt látva, tanítványai, Jakab és János, azt mondották: Uram! Ha akarod, egy szavunkba kerül s tűz hull le rájuk az égből s megemészti őket Illés is így tett.


text:
Az emberfia nem azért jött, hogy elveszejtse a lelkeket, hanem, hogy megmentse. És elmentek más faluba.


text:
Jézus azt felelte néki: A rókának barlangja," az égi madárnak fészke van, de az emberfiának nincs, hová fejét lehajtania.


text:
Egy másiknak pedig azt mondotta: Kövess engemet! Az így felelt: Uram! Engedd meg, hogy előbb elmenjek s eltemessem az atyámat.


text:
Erre Jézus azt mondotta néki: Hadd temessék el a halottak a maguk halottait! Te pedig menj s hirdesd az Isten országát!


text:
Egy másik meg azt mondotta: Uram! Követlek tégedet, de engedd meg, hogy előbb búesút vegyek a házam népétől.


text:
Jézus azt felelte néki: Aki megfogja az ekeszarvát s hátra néz, nem alkalmas az Isten országa dolgára.


text:
Eztán az Úr kijelölt más hetven tanítványt is és elküldte kettesével őket ama városokba és helyekre, ahová ö menni szándékozott,


text:
és ezt mondta nékik: Az aratni való bizony sok, de a munkás kevés. Kérjétek hát az aratás Urát, küldjön munkásokat az aratásba.


text:
S maradjatok ugyanazon házban s egyétek és igyátok meg, amivel kínálnak. Méltó a munkás a maga jutalmára. Ne járjatok házról-házra.


text:
Az odavaló betegeket pedig gyógyítsátok meg és adjátok tudtukra: Közel van hozzátok az Isten országa.


text:
Még a várostok ránk tapadt porát is letöröljük a lábunkról! De azért ti is jegyezzétek meg jól, hogy közel van hozzátok az Isten országa!


text:
Jaj néked Korazin! Jaj néked Betsaida! Ha Tíruszban s Szídonban történtek volna a csodák, amelyek nálatok történtek, mély gyászt Öltve, rég mégtértek volna.


text:
Aki meghallgat titeket, engemet hallgat meg és aki megvet titeket, engemet vet meg; pedig aki engemet megvet, azt veti meg, aki engem küldött


text:
A hetven tanítvány örömmel tért vissza, mondván: Uram! Még az ördögfők is engedelmeskednek nékünk a te neved által.


text:
De ne annak örüljétek, hogy a lelkek engedelmeskednek néktek, hanem inkább annak örüljetek, hogy nevetek fel van írva a mennyben.


text:
Ugyanekkor mondta Jézus lelki örömében: Atyám! Mennynek, földnek Ura! Hálát adok Néked, Hogy elrejtetted ezt a bölcsek s okosak elől S megjelentetted a kisdedeknek! Igen, Atyám! Mert így tetszett néked.


text:
Az én Atyám teljhatalmat adott nékem, Ki a Fiú? azt nem tudja senki, csak az Atya, Ki az Atya? azt sem tudja senki, csak a Fiú, S akinek a Fiú meg akarja jelenteni.


text:
Majd a tanítványokhoz fordulva, bizalmasan azt mondotta nékik: Boldog szem, amelyik látja, amit ti láttok.


text:
Bizony mondom néktek: sok próféta s király kívánta látni, amit ti láttok s nem látta és hallani, amit ti hallotok s nem hallotta.


text:
S az így felelt: Szeresd a te Uradat, Istenedet teljes szívedből, teljes lelkedből, minden erődből s teljes elmédből; felebarátodat pedig, mint magadat.


text:
Jézus így válaszolt: Egy ember Jeruzsálemből Jerikóba menet, rablók keze közé került, akik kifosztották, jól megverték s félholtan otthagyva, távoztak.


text:
Odament hozzá, bekötözte sebét s olajat és bort öntött rá. Aztán feltette barmára, elvitte a fogadóba és gondját viselte.


text:
Másnap pedig, elmenőben, elővett két dénárt s odadván a fogadósnak, azt mondotta néki: Viseld gondját! Ha majd visszatérek, esetleges többi költségedet megtérítem.


text:
Mártát viszont a vendéglátás szorgos gondja foglalta el s hozzájárulva azt mondta: Uram! Nem törődöl vele, hogy az én testvérem magamra hagy a kiszolgálásban. Mondd hát néki, hogy segítsen.


text:
Valahol épp imádkozott, mikor annak végeztével egyik tanítványa azt mondotta néki: Uram! Taníts meg minket imádkozni, ahogy János is megtanította tanítványait.


text:
Erre így válaszolt nékik: Ti így imádkozzatok: Mi mennyei Atyánk! Szenteltessék meg a te neved. Jöjjön el a te országod Legyen meg a te akaratod, Mint a mennyben, a földön is.


text:
Bocsásd meg a vétkeinket, mi is megbocsátunk az ellenünk vétkezőknek, És ne hozz kísértetbe minket, hanem szabadíts meg a gonosztól.


text:
Azután azt mondta nékik: Mélyítek az, aki ha barátja éjfélkor kopogtat és így szól be hozzá: Barátom! Adj kölcsön három kenyeret.


text:
belülről így válaszolna: Ne háborgass! Az ajtót bezártam, lenyugodtam a gyermekeimmel. Nem kelhetek fel, hogy kiszolgáljalak!


text:
Bizony mondom néktek, ha nem is kél fel s nem is szolgálja ki barátságból mégis, hogy lerázza nyakáról azt a tolakodót, felkel és ad néki annyit, amennyire szüksége van.


text:
Én is azt mondom nektek: Kérjetek és kaptok; keressetek és találtok; zörgessetek s ajtót nyitnak nektek.


text:
Hiszen melyik atya az ti közületek, aki követ ad kenyeret kérő fiának. S ha halat kér. kígyót ad-e néki?


text:
Ha tehát ti, gonosz létetekre, tudtok drága ajándékot adni a fiaitoknak, mennyivel inkább ad mennyei Atyátok Szent Lelket azoknak, akik tőle kérnek.


text:
Majd ördögöt űzött ki egy néma emberből. És mikor az ördög kiment belőle, a néma megszólalt s a nép álmélkodott.


text:
De ö a szívükbe látva, azt mondotta nékik: Minden ország, amely önmagával meghasonlik, elpusztul, s ház házra dől.


text:
Ha hát a Sátán is meghasonlik önmagával, megmaradhat-e országa? Pedig azt mondjátok, hogy én a Belzebub által űzöm ki az ördögöket.


text:
S ha én Belzebub által űzöm ki az ördögöket, ki által űzik ki a ti fiaitok? Éppen ezért, ők maguk lesznek a ti bíráitok.


text:
Ha ellenben az Isten ujjával űzöm ki az ördögöket, úgy bizonnyal eljött tihozzátok az Isten országa.


text:
de ha nála hatalmasabb ellenfél tör reá s legyőzi, elveszi minden fegyverét, amiben bízott s a tőle zsákmányolt dolgokat szétosztja.


text:
Mikor a rossz lélek kimegy az emberből, sivár helyeken barangol és nyugalmat keres. S ha nem talál, így szól: Visszatérek elhagyott lakomba!


text:
egyet fordul s hoz magával más hét lelket, nálánál még gonoszabbakat, beköltöznek s ott lakoznak. S annak az embernek végül is rosszabb dolga lesz, mint első ízben volt.


text:
E beszéde közben történt, hogy egy asszony a népből hangosan megszólalt és azt mondta néki: Boldog anya, aki téged szíve alatt hordott s akinek te emlőjén csüngöttél!


text:
Mikor pedig a nép egybegyülekezett, azt mondotta nékik: E nemzetség gonosz. Jelt kíván, de más jel nem adatik néki, csak a Jónás jele.


text:
Délnek királynéja együtt áll ki Ítéletkor e nemzetség fiaival és kárhoztatja azokat, mert ö eljött a világ széléről, hogy meghallgassa Salamonnak bölcsességét; pedig itt nagyobb van Salamonnál is.


text:
A ninivei férfiak együtt állanak ki ítéletkor e nemzetséggel, s kárhoztatják azokat, mert ők megtértek a Jónás beszédére; pedig itt nagyobb van Jónásnál.


text:
A meggyújtott mécset senki sem teszi rejtekbe, avagy véka alá, hanem a tartóba, hogy a belépők lássák a világosságot.


text:
A test világa a szemed. Ha szemed ép, egész tested világos lesz, de ha szemed hibás, egész tested is sötét lesz.


text:
Ha tehát egész tested világos és egyetlen tagja sem sötét, egészben oly világos lesz. mint amikor a mécs villámszerű fénnyel megvilágít téged.


text:
Még beszélt, mikor egy farizeus ebédre hívta magához. Elfogadta a meghívást s asztalához telepedett.


text:
Erre az Úr azt mondotta néki: Ti farizeusok a pohár s a tál külsejét megtisztítjátok, de a ti belsőtök csupa merő ragadomány és gonoszság.


text:
De, jaj néktek farizeusok! Ti tizedet adtok a mentából, a rutából és minden zöldségből, az Isteni igazság s szeretet dolgával ellenben éppen nem törődtök. Pedig kötelesség ezt megtenni s amazt el nem mulasztani.


text:
Jaj néktek képmutató írástudók és farizeusok! Ti olyanok vagytok, mint a láthatatlan sirok. Az emberek rajtuk járnak, anélkül, hogy tudnák.


text:
Ő pedig így szólt: Jaj néktek is törvénytudók. Ti elhordozhatatlan terhet raktok az emberek vállára, de ti magatok egy új játokkal sem nyúltok ahhoz.


text:
E szerint, mint tanúk helyeslitek atyátok cselekedeteit. Ők megölték azokat, ti pedig sírboltot épittek nékik.


text:
Megerősíti ezt az isteni bölcsesség szava is: Prófétákat és apostolokat küldök hozzájuk s azok közül az egyiket megölik, a másikat száműzik,


text:
Ábelnek vérétől az oltár és templom közt elvérzett Zakariásnak véréig. Bizony mondom néktek számon kéretik e nemzetségtől.


text:
Jaj néktek törvénytudók! Ti lefoglaltátok a tudomány csarnokának kulcsát. Ti magatok nem mentetek abba, s akik be akartak menni, azoknak az útját elálltátok.


text:
E beszéde miatt a farizeusok és írástudók szörnyen rátámadtak s kérdést kérdésre halmozva, faggatták,


text:
Eközben tengernép gyülekezett össze, úgy, hogy majdnem letaposták egymást. Ő pedig beszélni kezdett tanítványaihoz: Minden előtt őrizkedjetek a farizeusoknak kovászától, - a képmutatástól!


text:
Azért, amit titkon mondottatok, nyilván meghallatszik s amit odabent, a szobában fülbe súgtatok, hirdetik a házak tetejéről.


text:
De néktek, mint barátaimnak azt mondom: ne féljetek azoktól, akik a testet ölik meg s más egyebet nem tehetnek.


text:
Megmondom, kitől féljetek. Féljetek attól, aki ha öl, elég hatalmas arra is, hogy aztán a gyehennára vessen. Igen, - azt mondom tinéktek: Őtőle féljetek!


text:
Néktek pedig a fejetek hajszála is mind meg van számlálva. Ne féljetek! Sok verébnél drágábbak vagytok ti.


text:
Azért azt mondom tinéktek: aki vallást tesz én rólam az emberek előtt, az emberfia is vallást tesz arról az Isten angyalai előtt.


text:
Ha pedig a zsinagógák, fejedelmek s hatóságok elé hurcolnak titeket, ne törjétek fejeteket azon, hogy mimódon és mivel védekezzetek, avagy mit mondjatok:


text:
Ekkor közbeszólt valaki a népből: Mesteri Mondd meg az rén testvéremnek, ossza meg velem az örökséget.


text:
Majd azt mondta nékik: Vigyázzatok! Őrizkedjetek a telhetetlenségtől! Az ember - élete nem a vagyon bőségén fordul meg.


text:
Végre is így döntött: Ezt teszem: lebontom a csűrjeimet és nagyobbakat építek, s azokba takarítom be minden gabonámat s javaimat.


text:
S így nyugtatom meg lelkemet: Én lelkem! Te bőven el vagy látva sok-sok esztendőre való jókkal. Pihenj, egyél, igyál, éld a világodat!


text:
De az Isten azt mondotta néki: Bolond! Még ez éjjel számon kérik tőled a lelkedet. Kié lesz vagyonod?


text:
Aztán így szólt tanítványaihoz: Azért én azt mondom néktek: ne aggasszon titeket az élet gondja, hogy mit is egyetek; sem a testnek gondja; hogy mivel is ruházkodjatok.


text:
Nézzétek a hollókat! Lám, azok nem vetnek, nem is aratnak. Nincsen nékik sem éléstáruk, sem csűrjük, az Isten mégis eltartja őket Mennyivel különbek vagytok ti a madaraknál!


text:
Nézzétek a liliomokat, hogyan növekednek! Sem nem fonnak, sem nem szőnek, pedig, én mondom néktek: Salamon a maga teljes dicsőségében sem ruházkodott úgy, mint akármelyikük.


text:
Ha tehát az Isten így ruházza a mezőnek füvét, amely ma van, holnap tűzre kerül, mennyivel inkább titeket, ti kicsinyhitűek!


text:
Adjátok el, amitek van és adjatok alamizsnát. Szerezzetek magatoknak elnyűhetetlen pénzerszényt, kifogyhatatlan mennyei kincset, amihez a tolvaj nem férkőzik s amit a moly nem emészt meg.


text:
Ti magatok pedig olyanok legyetek, mint akik urukat várják, ha indul haza a mennyegzőből, hogy amint megjön és zörget, tüstént ajtót nyithassanak néki.


text:
Boldogok azok a szolgák, akiket hazatérő uruk ébren talál! Bizony mondom néktek: kötényt kötve leülteti s körüljárva, kiszolgálja őket.


text:
S ha az éj második, vagy akár harmadik szakában tér haza s így találja őket, boldogok azok a szolgák.


text:
Azt pedig jegyezzétek meg; ha tudná a ház gazdája, mely órában jön a tolvaj, őrt állana s nem engedné, hogy kiásva házát betörjön.


text:
Az Úr így válaszolt: Ki hát az okos és hű sáfár? A szolgára ura rábízza a cselédséget, hogy a maga idejében kiadja nékik az eleséget?


text:
De ha az a szolga így okoskodik magában: Késik az én uram! S verni kezdi a szolgákat, szolgálókat, eszik iszik és részegeskedik,


text:
majd megjön annak a szolgának ura oly napon, mikor nem is várja s ketté hasítja őt és a hitetlenek sorsára juttatja.


text:
Az a szolga pedig, aki ismeri az ura akaratját, de nem készül fel rá, nem is jár el akaratja szerint, nagyon megbűnhődik.


text:
Az ellenben, aki nem ismeri, de verést érdemlő dolgot cselekedett, kevésbé bűnhődik. Mert akinek sokat adtak, attól sokat várnak és akire sokat bíztak, attól még sokkalta többet követelnek.


text:
Azt gondoljátok, hogy békességet hozni jöttem én a földre? Azt mondom néktek: nem, hanem meghasonlást.


text:
Meghasonlik az atya fiával, a fiú atyjával, az anya lányával, a leány anyjával, a napaasszony menyével, a meny napaasszonyával


text:
A népnek pedig ezt mondta: Ha látjátok, hogy napnyugat felől felhő kerekedik, mindjárt rámondjátok; Eső lesz! És úgy lesz.


text:
Azért, ha ellen feleddel az el ül járóhoz mégy, útközben mindent elkövess, hogy szabadulj tőle, hogy a bíró elé né hurcoljon, a bíró a poroszló kezébe ne adjon, a poroszló pedig börtönbe ne vessen.


text:
Ugyanekkor hoztak hírt néki egyesek azokról a galileaiakról, akiket Pilátus áldozásuk közben öletett rakásra.


text:
Jézus azt mondotta nékik: Azt hiszitek, hogy ezek a galileaiak bűnösebbek voltak a többi galileaiaknál, mert ez a sors érte őket?


text:
Vagy azt hiszitek talán, hogy az a tizennyolc ember, akiket a reájuk dűlt siloámi torony ölt meg bűnösebb volt Jeruzsálem többi lakosánál?


text:
És elmondta nékik ezt a példázatot: Egy valaki fügefát ültetett a szőlőjében s kiment gyümölcsöt keresni rajta, de nem talált.


text:
Erre így szólt a vincellérjéhez: Három esztendeje járok gyümölcsöt keresni ezen a fügefán és nem találok. Vágd ki! Mit rontja itt a földet is?


text:
Volt ott egy tizennyolc év óta lelki beteg asszony is, aki annyira meggörbedt, hogy már fel sem tudott egyenesedni.


text:
Jézus, mihelyt megpillantotta őt, magához hívta és azt mondotta néki: Asszony! Megszabadultál betegségedtől.


text:
A zsinagóga feje azonban megütközött azon, hogy Jézus szombatnapon gyógyított. Nem is hagyta szó nélkül a dolgot, hanem azt mondta a népnek: Hat dologtévő nap van. Akkor jertek és gyógyíttassátok magatokat, nem pedig szombaton.


text:
Erre az Ur azt felelte néki: Képmutató! Nem oldj a-é el akármelyitek a maga ökrét, vagy szamarát a jászoltól szombaton s nem vezeti-e az itatóhoz?


text:
És nem volna szabad Ábrahámnak ezt a lányát, akit a sátán tizennyolc esztendő óta kötve tart, szombatnapon feloldani e kötelékéből?


text:
És szavára minden ellenfele elszégyelte magát. Az egész nép pedig örvendezett az ö dicső dolgai láttára.


text:
Hasonló a mustármaghoz, amelyet az ember vett s elvetett a kertjében. Megnőtt s akkora fa lett belőle, hogy az égnek madarai fészket raktak ágaira.


text:
Hasonló az a kovászhoz, amit az asszony vett s beletett három mérce búzalisztbe, hogy jól megkelessze.


text:
Azon legyetek, hogy bemenjetek a szűk kapun, mert azt mondom néktek: sokan szeretnének majd bemenni, ámde nem tudnak.


text:
Ha a gazda felkelt s bezárta az ajtót s ti kint állva zörgettek s beszóltok: Uram! Nyiss ajtót minékünk! - azt feleli néktek: Nem tudom honnét valók vagytok.


text:
ő azonban így válaszol: Mondtam, hogy nem tudom, honnét valók vagytok. El tőlem, el egytől egyig gonosztevők!


text:
Lesz ott sírás és fogcsikorgatás, mikor majd látjátok Ábrahámot, Izsákot, Jákobot és az összes prófétákat Isten országában, ti pedig kívül rekedtek.


text:
Ugyanaznap néhány farizeus jött hozzá és azt mondották néki: Készülj s eredj innét, Heródes meg akar öletni.


text:
De ő azt felelte nékik: Menjetek és mondjátok meg annak a rókának: ma és holnap ördögöket űzök s gyógyítok, harmadnapon pedig végem lesz.


text:
De ma, holnap s holnapután vándorolnom kell, mert az lehetetlen, hogy a próféta Jeruzsálemen kívül vesszen el.


text:
Jeruzsálem! Jeruzsálem! Te prófétagyilkos s apostolkövező! Hányszor akartam egybegyűjteni a te fiaidat, miképpen az anyamadár szárnya alá gyűjti fiókáit, de te nem akartad.


text:
Most már puszta hajlék maradtátok. Bizony mondom: nem láttok engemet, míg el nem jön az az idő, mikor azt mondjátok: Áldott, aki az Úr nevében jön.


text:
Majd feléjük fordulva, kérdezte: Ha valamelyiteknek az ökre vagy a szamara beesik a kútba, nem húzza-e ki azonnal szombatnapon is?


text:
S mikor észrevette, hogyan válogatják az első helyeket, elmondotta a meghívott vendégeknek ezt a példázatot:


text:
Ha valaki lakodalomba hív, ne ülj le az első helyre, mert úgy lehet nálad érdemesebb vendéget is hívott


text:
s ha bejön az, aki téged is, meg azt is meghívta, azt mondja majd néked: Cserélj helyet véle! - s akkor aztán szégyenszemre az utolsó helyre ülsz.


text:
Hanem, ha meghívnak, menj és ülj le az utolsó helyre, hogy a vendéglátó azt mondja te néked: Barátom! Ülj feljebb! - s akkor aztán becsületed lesz a vendégtársak előtt.


text:
A vendéglátónak pedig azt mondta: Ha ebédet vagy vacsorát adsz, ne hívd meg barátaidat, se testvéreidet, se rokonaidat, se gazdag szomszédjaidat, hogy ne viszonozhassák meghívásodat.


text:
s boldog leszesz, mert azok részéről viszonzásra nem számíthatsz. De te viszonzásra találsz az igazak feltámadásakor.


text:
De azok mindnyájan mentegetődztek. Az első azt mondta néki: Szántóföldet vettem. Ki kell mennem, hogy megnézzem. Kérlek ments ki engem!


text:
A hazatérő szolga jelentést tett minderről urának. A gazda haragra gerjedt és azt mondta szolgájának: Eredj gyorsan a város utaira s utcáira s hozd ide a szegényeket, a csonkabonkákát, a sántákat, a vakokat.


text:
Erre azt mondta az úr a szolgának: Eredj az országutakra, a kertekhez s terelj be erővel mindenkit, hogy a házam telistele legyen.


text:
Aki énhozzám iön és nem szakít atyjával, anyjával, feleségével, gyermekeivel, fiú- s leánytestvéreivel, sőt a maga életével is, nem lehet a tanítványom.


text:
Hiszen ha valamelyitek tornyot akar építeni, nem ül-e le előbb s nem állapítja-e meg, költségvetést csinálva, ha vajjon végre tudja-e hajtani szándékát,


text:
Vagy ha valamelyik király hadat indít egy más király ellen, nem ül-e le előbb s nem fontolja-e meg, ha vájjon tízezer emberrel szembeszállhat-e azzal, aki húszezerrel jön ellene.


text:
Ha úgy találja, hogy nem, akkor bizony be sem várja, hanem követeket küld és megkérdezi tőle a békeféltételeket


text:
A farizeusok és írástudók azonban ezen megütközve, azt mondották: Pártolja a bűnösöket s együtt eszik velük!


text:
Melyiktek az? aki, ha száz juha közül egyet elveszít, ne hagyná ott a kilencvenkilencet a pusztában és ne menne az elveszített után, míg meg nem találja?


text:
s hazatérve egybehívja barátait szomszédait és azt mondja nékik: Örvendjetek velem! Megtaláltam elvesztett juhomat.


text:
Bizony mondom néktek: éppen így, - jobban örülnek a mennyben egy megtérő bűnösnek, mint kilencvenkilenc megtérésre nem szoruló igaz embernek,


text:
Vagy melyik asszony az, aki, ha tiz drakmája közül egy drakmát elveszít, ne gyújtana mécset s házát kiseperve, ne keresné azt gondosan, míg meg nem találja?


text:
És ha megtalálja, ugye bizony egybehívja barátnőit s szomszédasszonyait, mondván: Örvendjetek velem! Megtaláltam elvesztett drakmámat!


text:
Pár nap múlva az ifjabbik fiú összeszedte mindenét, elköltözött messzeföldre és ott korhelymódra élvén, eltékozolta vagyonát.


text:
már csak az az egy kívánsága volt, hogy jóllakjék a disznóknak moslékával, de még azt sem adták oda néki.


text:
Erre magábaszállt s felsóhajtott: Az én atyám hány béresének van kenyere bőven! Én pedig éhen pusztulok!


text:
Szedem magamat visszamegyek az atyámhoz és azt mondom néki: Atyám! Vétkeztem az ég ellen és te ellened.


text:
Úgy is tett. Visszament atyjához. Még távol volt, mikor az atyja meglátta s szívből megsajnálva, elébe sietett, nyakába borúit és megcsókolta öt.


text:
De a fia azt mondotta néki: Atyám! Vétkeztem az ég ellen és te ellened! Nem vagyok már méltó, hogy fiadnak hívjanak.


text:
Az atya azonban így szólt szolgáinak: Hozzátok ki a legszebbik ruhát és adjátok reá! Húzzatok gyűrűt az ujjára, sarut a lábára!


text:
Az idösbik fiú a mezőn volt és mikor hazaballagott, a házhoz közeledve, meghallotta a zenét és táncot.


text:
És az azt felelte néki: öcséd jött meg s atyád levágatta azt a hízott borjút, mivelhogy egészségben nyerte vissza őt.


text:
de az azt mondotta atyjának: Látod, én már évek során át szolgállak. Nem hágtam át soha parancsolatodat és te mégsem adtál nékem Soha csak egy gödölyét sem, hogy vigadjak barátaimmal.


text:
És most, hogy ez a te fiad, aki vagyonodat rossz személyekre költötte, megjött, levágattad neki azt a hízott borjút.


text:
Ezt pedig a tanítványoknak is mondta: Volt egy gazdag ember s annak egy sáfárja, akit bevádoltak nála, hogy eltékozolta az ő vagyonát.


text:
Előhívatta hát és kérdőre vonta: Mit hallok felőled? Adj számot a te sáfárkodásodról, mert már tovább nem sáfárkodhatol.


text:
A sáfár így okoskodott magában: Mit tegyek? Uram kitesz engemet a sáfárságból. Kapálni nem tudok, koldulni szégyellek.


text:
Az így felelt: Száz bát olajjal. Erre azt mondotta néki: Fogd hamar az adósleveledet! Ülj le s irj ötvenet.


text:
Aztán a másikat kérdezte: Hát te mennyivel tartozol? Az így felelt: Száz kór búzával. Annak meg azt mondta: Fogd az adósleveledet s irj nyolcvanat.


text:
És a gazda megdicsérte a hamis sáfárt az ő okosságáért, mert e világnak fiai okosabbak a maguk nemében, mint a világosságnak fiai.


text:
Én is azt mondom néktek: Szerezzetek magatoknak barátokat a hamis gazdagságból, hogy ha majd meghaltok, befogadjanak titeket az örök hajlékokba.


text:
Egy szolga sem szolgálhat két úrnak. Mert ha az egyiket gyűlöli, a másikat szereti, ha az egyikhez ragaszkodik, a másikat utálja. Nem szolgálhattok istennek és a pénzbálványnak.


text:
Ő pedig azt mondta nékik: Ti a világ előtt igazságtokkal kérkedtek, de az Isten belát szívetekbe s amit az ember dicsőit, Isten utálja azt.


text:
A törvény és a próféták Jánosig, szóltak. Ettől fogva az Isten országa hirdettetik, és mindenki erőszakkal ostromolja azt.


text:
Aki elbocsátja feleségét és más asszonyt vesz el, házasságtörést követ el s aki elbocsátott asszonyt vesz el, házasságtörést követ el.


text:
s nem kívánt egyebet, csak hogy jóllakjék a gazdag ember asztaláról lehulló morzsákkal, de csakis a kóbor kutyák nyalogatták a sebeit.


text:
Úgy volt. A koldus meghalt s az angyalok Ábrahámnak kebelébe vitték. Aztán meghalt a gazdag is s eltemették.


text:
felkiáltott: Ábrahám atyám! Könyörülj rajtam! Küld le ide Lázárt, hadd mártsa vízbe az ujjának hegyét s füvösítse meg nyelvemet, mert ez a láng szörnyen gyötör engem.


text:
De Ábrahám azt felelte: Fiam! Emlékezzél! Az életet te végig élvezted, Lázár pedig végig szenvedte azt. Most övé a vigasz, tiéd a gyötrelem.


text:
Különben is köztünk s ti köztetek nagy szakadék tátong. Innét hozzátok átmenni s titőletek hozzánk jönni nem lehet.


text:
mert öt testvérem van. Tegyen bizonyságot nékik, hogy ide ne jussanak ök is a gyötrelem eme helyére.


text:
Amaz pedig így válaszolt: Nem úgy Ábrahám atyám! Hanem, ha a halottak közül menne valaki hozzájuk, akkor megtérnének.


text:
De Ábrahám azt mondotta néki: Ha Mózesre és a prófétákra nem hallgatnak, úgy akkor sem hisznek, ha valaki a halottak közül feltámad.


text:
Jobb néki, ha malomkövet kötnek a nyakára és tengerbe dobják, mintsem hogy megbotránkoztasson egyet a kicsinyek közül!


text:
testvéred, dorgáld meg s ha megtér, úgy bocsáss meg néki.S ha egy nap hétszer vétkezik ellened s egy nap hétszer kérlel, mondván: Szánom-bánom! - bocsáss meg néki.


text:
S az Úr így válaszolt: Ha mustármagnyi hitetek van, mondjátok e szederfának: Szakadj ki tövestül s verj gyökeret a tengerben! - s engedelmeskedik néktek.


text:
Melyiktek mondja a mezőről hazatérő béresének avagy pásztorának: Jer ide és ülj le tüstént az asztalhoz!


text:
Sőt inkább nem azt mondja-e: Kérlek, készítsd el a vacsorámat. Köss kötényt s szolgálj ki, mig eszem és iszom, aztán majd te is ehetel, ihatol.


text:
Szintúgy ti is, ha megtettétek mindazt, amit parancsoltak néktek, mondjátok: Haszontalan szolgák vagyunk, csak a kötelességünket teljesítettük.


text:
Ő pedig meglátván őket, azt mondotta nékik: Menjetek, mutassátok meg magatokat a papoknak! És útközben megtisztultak.


text:
Mikor pedig a farizeusok kérdezték: Mikor jön el az Isten országa? azt felelte nékik: Az Isten országa nem égi jelt lesve, várva jön el.


text:
Majd azt mondta a tanítványoknak: Eljön az az idő, mikor majd nagyon szeretnétek látni az ember fiának azt az egy napját és nem látjátok.


text:
Mert miként a cikázó villámlás az ég egyik aljától az ég másik aljáig világít, úgy jelenik meg az emberfia is a maga napján.


text:
Ettek, ittak, házasodtak, férjhez mentek egész ama napig, amelyen Nóé bement a bárkába s akkor jött az özönvíz és elpusztított mindenkit.


text:
Aki aznap a ház tetején lesz, le ne jöjjön holmijáért, hogy elvigye a házból s aki a mezőn lesz, vissza ne forduljon.


text:
Bizony mondom néktek: azon az éjszakán két egy ágyban fekvő férfi közül az egyiket felveszik, a másikat ott hagyják,


text:
S volt egy özvegyasszony is abban a városban, aki ezzel a kéréssel állított be hozzá: Szabadíts meg az ellenségemtől!


text:
De az egyideig vonakodott, hanem aztán így okoskodott magában: Igaz, hogy Istent nem félek, embert nem becsülök,


text:
de mert terhemre van ez az özvegyasszony, eligazítom a dolgát, hogy ne járjon örökösen a nyakamra s ne zaklasson engem.


text:
Bizony mondom néktek: Megszabadítja hagyhamar! De vajh', ha az ember fia eljön, talál-e hitet a földön?


text:
A farizeus kiállt és így imádkozott magában: Isten! Hálát adok néked, hogy nem vagyok olyan, mint mások, - ragadozó, gonosztevő, házasságtörő vagy mint ez a vámszedő is.


text:
A vámszedő ellenben félreállt s fel sem merte vetni a szemét az égre, hanem mellét verve, így szólt: Isten! Irgalmazz nékem, bűnösnek.


text:
Bizony mondom néktek: Ez tért vissza megigazítva házába s nem amaz. Mert aki magát felmagasztalja, megaláztatik, aki pedig magát megalázza, felmagasztaltatik.


text:
Eközben a kis gyermekeket is oda hozták hozzá, hogy megáldja őket. Ezt látva, a tanítványok rájuk támadtak.


text:
De Jézus magához szólítván őket, azt mondta Engedjétek hozzám jönni a kis gyermekeket s ne tiltsátok el őket éntőlem. Ilyeneké az Isten országa.


text:
Bizony mondom néktek: aki nem úgy fogadja, mint a kis gyermek, az Isten országát, soha nem jut abba.


text:
Ismered a parancsolatokat: Ne törj házasságot! Ne ölj Ne lopj! Ne tégy hamis tanúbizonyságot! Tiszteld atyádat és anyádat!


text:
Ezt hallva, azt mondotta néki Jézus: Még egy fogyatkozásod van. Add el mindenedet és oszd szét a szegények közt, akkor mennyei kincsed lesz.


text:
Jézus pedig látván az ő nagy szomorúságát, azt mondta: Mily nehezen jutnak be a gazdagok a mennyországba!


text:
Ő azonban azt felelte nékik: Bizony mondom néktek: nincs olyan egy sem, aki elhagyja házát, szüleit, testvéreit, feleségét avagy gyermekeit az Isten országáért,


text:
Aztán magához vette mind a tizenkettőt és azt mondta nékik: Most már felmegyünk Jeruzsálembe s beteljesül mindaz, amit a próféták az emberfiáról megírtak.


text:
Ők azonban ebből egy szót sem értettek. Ez a kijelentés titok maradt ő előttük, nem fogták fel a beszéd értelmét.


text:
Az elülmenők azonban csitították, hogy hallgasson, de az annál jobban kiáltozott: Dávid fia! Könyörülj rajtam!


text:
És azonnal megjött a szeme világa s Istent dicsőítve, követte őt, s az egész nép, e dolog láttára, dicsőítette az Istent.


text:
Bizonyos Zakeus nevü férfiú, aki a vámszedők feje s gazdag ember volt, szintén szerette volna látni, melyik a Jézus,


text:
De Jézus, mikor odaért, feltekintett és megpillantván őt, azt mondotta néki: Zakeus! Jer le gyorsan! Ma nálad kell megszállanom.


text:
Zakeus azonban előállt és így szólt az Úrhoz: Most már Uram, vagyonomnak felét odaadom a szegényeknek s ha valakit megzsaroltam, négyszeresen kárpótolom.


text:
Aztán, beszédét folytatva, a hallgatóknak még egy példázatot modott, mert már közel volt Jeruzsálemhez és azok azt hitték, hogy az Istennek országa azonnal megjelen.


text:
Egy bizonyos előkelő ember - úgymond - elment messze földre, hogy királyságot szerezve térjen újra vissza.


text:
Előhívatta hát tíz szolgáját és tíz mínát adott nékik, ezt mondván: Kereskedjetek vele, amíg megjövök!


text:
Polgártársai azonban gyűlölték s követséget küldöttek utána ezzel az üzenettel: Nem akarjuk, hogy királyunk legyen!


text:
Mikor aztán a királyságot megnyerve, újra visszatért, hivatta ama szolgáit, akiknek pénzt adott, hogy megtudja, ki mennyit nyert.


text:
mert hát féltem tőled, mivel kegyetlen ember vagy. Elveszed, amit nem te szereztél, learatod, amit nem te vetettél.


text:
Ennek meg azt mondta: Gonosz szolga! Saját szavadon foglak meg. Tudtad, hogy szívtelen vagyok. Elveszem, amit nem én szereztem, learatom, amit nem én vetettem.


text:
S odaszólt az ott állóknak: Vegyétek el tőle azt a mínát és adjátok annak, akinek már tíz minája van.


text:
S ő válaszolt: Bizony mondom néktek: akinek van, annak adatik, akinek nincs, attól az is elvétetik, amije van.


text:
Azokat az ellenségeimet pedig, akik nem akarták, hogy királyuk legyek, vezessétek ide és öljetek rakásra a szemem láttára.


text:
mondván: Menjetek el a veletek szemben fekvő faluba. Bemenetkor találtok ott egy megkötött szamárcsikót, amelyen még soha ember nem ült. Oldjátok el s vezessétek ide;


text:
Ha pedig valaki kérdőre vonna, hogy mért oldjátok el? - mondjátok meg néki, hogy az Úrnak van szüksége rá.


text:
S tényleg mikor eloldották azt a szamárcsikót, kérdőre vonták őket annak a gazdái: Miért oldjátok el a szamárcsikót?


text:
Mikor pedig már az Olajfák hegyének lejtőjéhez közeledett, a tanítványoknak egész serege örömében hangos szóval dicsérni kezdte az Istent a látott csodadolgokért,


text:
mondván: Vajha tudnád, legalább a mai napon, mi szolgál békességedre; de titok az most még te előtted.


text:
Mert eljön majd az az idő, mikor ellenségeid körülsáncolnak, körülkerítenek, mindenfelől szorongatnak,


text:
eltörölnek fiaddal együtt a földnek színéről és nem hagynak követ-kövön benned, mivel az isteni kegyelem napjait észrevétlen hagytad tovatűnni magad felett.


text:
ezt mondván nékik: Meg van írva: Az én házam imádságnak háza, ti pedig rablóbarlangot csináltatok abból.


text:
Egyik napon pedig, mikor a templomban a népet oktatta és az evangéliomot hirdette, előálltak a főpapok a vénekkel együtt


text:
és kérdőre vonták őt: Mond meg nékünk, micsoda hatalomnál fogva cselekszed ezeket s ki adta néked ezt a hatalmat?


text:
Erre azok maguk között ilyenformán tanakodtak: Ha - úgymond - azt mondjuk: a menyből, rámondja: miért nem hittetek hát néki?


text:
Ha pedig azt mondjuk: emberektől, - az egész nép agyonkövez minket, mert ők Jánost prófétának tartják.


text:
Jézus viszont azt mondotta nékik: Úgy én sem mondom meg, micsoda hatalomnál fogva cselekszem ezeket.


text:
S elmondta a népnek ezt a példázatot: Egy ember szőlőt ültetett s szölőmívesek kezébe adva, elutazott jó hosszú időre.


text:
De annakidején elküldte, szolgáját a szőlőmívesekhez, hogy beszedje a szőlő terméséből a neki járó részt! A szőlőmívesek azonban megverték és üres kézzel bocsátották el azt.


text:
Küldött egy másik szolgát is, de azok azt is megverték s csúffátéve, üres kézzel bocsátották vissza.


text:
Ekkor azt mondotta a szőlő gazdája: Mit tegyek? Elküldöm az én kedves fiamat. Ha látják, tán megbecsülik.


text:
A szölőmívesek azonban, amint meglátták azt, össze súgtak-búgtak mondván: Ez az örökös! Jertek, öljük meg, hogy a miénk legyen az örökség!


text:
Eljön és megöli ezeket a szőlőmíveseket s a szőlőt odaadja másoknak. Erre a hallgatók azt mondták: Isten ments!


text:
Ó azonban rájuk tekintve, szólt: Mit jelent hát ez az írás: Az építők megvetette kö lett a szeglet feje.


text:
Erre a főpapok és írástudók meg akarták fogni még abban az órában, de féltek a néptől; megértették ugyanis, hogy e példázat róluk szólt.


text:
Hanem azért szemmel tartották őt s jámborságot színlelő kémeket küldtek ki, hogy szaván fogják s a hatóság s a helytartó hatalmába adják.


text:
Meg is kérdezték őt, mondván; Mester! Tudjuk, hogy helyesen beszélsz, tanítasz s nem vagy személyválogató, hanem az Istennek igaz útjára vezérelsz.


text:
A császáré! - felelték. Erre azt mondotta nékik: Adjátok meg tehát a császárnak, ami a császáré és az Istennek, ami az Istené.


text:
e kérdéssel: Mester! Mózes írta elénk: Ha valakinek a felesége és testvére meghal, s nem marad gyermek utána, akkor vegye el az ő testvére annak az özvegyét s nemzzen utódot a testvérének.


text:
de akik méltók a másvilág öröklésére s a halálból való feltámadásra sem nem házasodnak, sem férjhez nem mennek,


text:
Hogy pedig a holtak feltámadnak, azt Mózes is jelzi a csipkebokorról szóló történetben, ahol az Urat Ábrahám Istenének és Jákob Istenének mondja.


text:
Őrizkedjetek az írástudóktól, akik szeretnek hosszú köntösben járni, szeretik a piacon való köszöntéseket, a zsinagógában az első székeket, a lakomákon a főhelyet,


text:
akik az özvegyek házát el harácsolják s tessék-lássák formán hosszan imádkoznak. Ezekre a legsúlyosabb büntetés vár!


text:
mert azok mind a maguk fölöslegéből járultak az ajándékhoz, ő pedig a maga szegénységéből mindenét, egész vagyonát odaadta.


text:
Így válaszolt: Vigyázzatok! El ne ámítsanak! Sokan jönnek majd az én nevemben, akik azt állítják; Én vagyok az! Vagy: Itt az idő! Ne induljatok utánuk!


text:
S ha majd háborúról s forradalomról hallottok, meg ne ijedjetek! Előbb ennek kell meglenni. De a vég még nem mindjárt áll be.


text:
Előbb azonban kézre kerítenek, üldöznek, zsinagóga elé és fogságba vetnek, királyok, helytartók elé hurcolnak titeket nevemért.


text:
Én adom a szót szátokba és a bölcseséget s azzal szemben néma és tehetetlen lesz minden ellenségtek.


text:
Elárulnak titeket a szülék és a testvérek, a rokonok és a barátok s egyeseket meg is ölnek közületek.


text:
És ha majd látjátok, hogy a táborba gyűlt sereg körűlzárta Jeruzsálemet, tudjátok meg, hogy közel van annak pusztulása.


text:
Akkor Júdeának népe meneküljön a hegyekbe s a város lakói vándoroljanak ki; a vidékiek pedig be ne költözzenek.


text:
Elhullanak a kard éle alatt és mint foglyok szétszórtatnak az egész világon. Jeruzsálemet pedig a pogányok tiporják, míg betelik a pogányok ideje.


text:
S jelek lesznek a napban, a holdban és a csillagokban és a földön néprémület a kétségbeejtő tenger - s habzúgás miatt.


text:
A vér megfagy az erekben a félelem s a föld kerekségét érő események vártán, mert az egek hatalmai megrendülnek.


text:
S mikor mindez teljesedében lesz, egyenesedjetek fel s emeljétek fel a fejeteket, mert közel a váltságtok.


text:
Ti is. mikor majd látjátok, hogy mindez bekövetkezik, tudjátok meg, hogy az Isten országa közel van.


text:
Vigyázzatok azért magatokra, hogy az evés, ivás és a mindennapi élet gondja fásulttá ne tegye a ti szíveteket,


text:
s hogy az a nap váratlanul ne lepjen meg, mint a tőrvetés. Mert eljön az a kerekföld minden lakosára.


text:
Ébren legyetek hát mindenkor és imádkozzatok, hogy kikerülhessétek mindazt, ami be fog következni és megállhassatok az emberfia előtt.


text:
Azt felelte nékik: Amint a városba értek, találkoztok egy vizeskorsót vivő emberrel. Kövessétek nyomon s amely házba betér,


text:
mondjátok meg a ház gazdájának: A Mester kérdezi: Hol van az a hajlék, ahol tanítványaimmal elkölthetem a pákavacsorát?


text:
Mert én - úgymond - mostantól fogva nem iszom többé a szőlőtőke terméséből, míg el nem jön az Isten országa.


text:
Majd fogta a kenyeret, s hálát adván, megtörte és odaadta nékik, ezt mondván: Ez az én testem, amely ti érettetek adatik. Ezt cselekedjétek emlékezetemre!


text:
Hasonlóképp a vacsora után, a poharat is, ezt mondván: E pohár új szövetség az én, érettetek kiömlő véremben.


text:
Ő pedig azt mondta nékik: A pogány népek királyai uralkodnak rajtuk és zsarnokaikat jótevőknek mondják.


text:
Nálatok nem így lesz. Aki nagyobb tiköztetek, legyen olyan, mint a kisebb és az elöljáró mint a szolga.


text:
Mert ki nagyobb? Az, aki az asztalnál ül, vagy aki felszolgál? Ugye, aki az asztalnál ül? S lám én olyan vagyok tiköztetek, mint a felszolgáló.


text:
hogy egyetek, igyatok asztalomnál az én országomban, s, királyi székeken ülve, megítéljétek Izrael tizenkét törzsét.


text:
Aztán így szólt az Úr: Simon! Simon! Lásd a Sátán kikért magának titeket, hogy mint a búzát megrostálhasson.


text:
De én imádkoztam érted, hogy a te hited meg ne inogjon. Azért, ha majd megtérsz, erősítsd testvéreidet.


text:
Ő pedig azt mondta: Péter! Szavamra mondom, a kakas nem szólal meg ma addig, amíg háromszor meg nem tagadtad, hogy ismersz engemet.


text:
S megkérdezte őket: Mikor elküldtelek erszény, táska s saru nélkül, volt-e valamiben fogyatkozásotok? Azt felelték: Semmiben.


text:
Ekkor azt mondotta nékik: Most azonban, akinek van, - vegye elő az erszényét, hasonlóképp táskáját is s akinek nincs, adja el köntösét s vegyen rajta kardot,


text:
mert azt mondom néktek: be kell teljesednie rajtam az írás eme szavának is: A gonosztévők közzé sorozták. Mert, ami rám vonatkozik, teljesedésbe megy.


text:
Atyám! Ha te úgy akarod, vedd el tőlem e poharat. Mindazáltal ne úgy legyen, amint én, hanem amint te akarod.


text:
S nagy tusakodásában még buzgóbban imádkozott s mint a földre hulló vércsepp, olyan volt a verejtéke.


text:
Aztán, hogy megimádkozott, felkelt s odament tanítványaihoz, de azokat alva találta a szomorúság miatt.


text:
Még beszélt, mikor a tizenkét tanítvány egyike, - az a Júdás nevű, egy csapat élén Jézushoz lépett, hogy megcsókolja őt.


text:
Majd azt mondotta a rátámadó főpapoknak, templomtiszteknek s véneknek: Akárcsak valami rablóra, úgy törtetek rám kardokkal és dorongokkal?


text:
Nap nap után közöttetek voltam a templomban s nem tettétek kezeteket reám. De hát, ez a ti órátok, ez a sötétség hatalma!


text:
Egy szolgáló azonban, amint meglátta őt a tűznél ültében s jól szemügyre vette, azt mondotta: Ez is ővele volt!


text:
Kisvártatva egy másik látta meg s mondotta: Te is közülük való vagy! Ámde Péter azt felelte: Ember! Én nem!


text:
S Péter azt felelte: Ember! Nem értem, mit beszélsz! És a kakas nyomban, még beszéde közben, megszólalt.


text:
Erre az Úr hátrafordult és ránézett Péterre. Ekkor eszébe jutott Péternek az Úr eme mondása: Még kakasszó előtt, háromszor tagadsz meg engem.


text:
és bevádolták, mondván: Ez az ember, biztos tudomásunk szerint, népámító. Ellenzi a császári adófizetést s azt mondja magáról, hogy ő a Krisztus király.


text:
De azok nem tágítottak s azt mondották: Lázítja a népet tanításával egész Júdeában, Galileától kezdve idáig.


text:
És mikor megtudta, hogy ő a Heródes alattvalója, elküldötte őt Heródeshez, aki éppen akkor szintén Jeruzsálemben volt.


text:
Heródes, Jézus láttára, felette megörült, mert régóta óhajtotta látni, mivel sokat hallott róla és remélte, hogy majd valami csodát lát tőle.


text:
Heródes és testőrei viszont fitymálták, gúnyolták, aztán pompás ruhát adatva rá, visszaküldték Pilátushoz.


text:
így szólt hozzájuk: Ide hoztátok ez embert, mint népbolondítót. Kivallattam előttetek, de én nem találtam bűnösnek abban, amivel öt vádoljátok.


text:
Sőt még Heródes sem, mert hisz visszaküldte hozzánk. De meg nem is követett el semmi halálra méltó dolgot sem.


text:
Ő azonban harmadszor is rájuk szólt: De hát mi rosszat tett? Én halálra méltó bűnt nem találtam benne. Megfenyítem s szabadon bocsátom.


text:
Szabadon bocsátotta azt, akit kívántak, a lázadás és gyilkosság miatt bebörtönzött foglyot, Jézust pedig kényük kedvükre kiadta.


text:
Mikor elvitték őt, a mezőről jövő cirenei Simont előfogva, a hátára tették a keresztfát, hogy vigye azt Jézus után.


text:
Jézus azonban, feléjük fordulva, megszólalt: Jeruzsálem leányai! Ne sirassatok engemet! Sirassátok magatokat és gyermekeiteket!


text:
Majd eljön még az az idő, mikor azt mondják: Boldogok a meddők, a magtalan asszonyok, és az emlők, melyek nem szoptattak!


text:
Hogy aztán a Koponyának hitt helyre érkeztek, ott megfeszítették őt is meg a gonosztevőket is, az egyiket a jobb, a másikat a bal keze felől.


text:
S Jézus megszólalt: Atyám! Bocsáss meg nékik! Nem tudják mit tesznek! Majd ruháján, sorsot vetve, megosztozkodtak.


text:
A nép bámészkodva körülállta. A főemberek pedig velük együtt gúnyolták, mondván: Másokon segített, segítsen most maga magán, ha ő a Krisztus, az Istennek választottja.


text:
A felfüggesztett gonosztevők egyike pedig így szidalmazta őt: Ha te vagy a Krisztus, segíts magadon és rajtunk!


text:
Jézus pedig fennhangon kiállva, azt mondta: Atyám! Kezedbe ajánlom lelkemet! S ezt mondva, kiszenvedt.


text:
A százados pedig a történtek láttára, Istent dicsőítve, így szólt: Bizony, ez az ember igaz ember volt,


text:
aki nem helyeselte azoknak sem határozatukat, sem eljárásukat s aki maga is várta az Isten országát,


text:
S levévén azt, finom gyolcsba takarta s egy sziklába vájt sírboltba helyezte, ahol még senki sem feküdt.


text:
Az őt kikísérő, Galileából vele jött asszonyok pedig megnézték a sírt és az ő holtteste elhelyezésének módját.


text:
Aztán hazatérve, illatszerekről és kenetről gondoskodtak. De a szombat napján, törvény szerint, pihenőt tartottak.


text:
mit mondott ö néktek, mikor még Galileában volt? Az emberfiának a bűnösök kezébe kell adatnia, megfeszíttetnie és harmadnapon feltámadnia.


text:
Mária Magdolna, Johanna, továbbá Mária, a Jakab anyja s ezeknek társai voltak azok, akik e hírt az apostoloknak, megvitték.


text:
De Péter felkelt és elfutott a sírbolthoz s mikor betekintett, csak a lepedőket látta s magában elcsodálkozva a történtek felett, távozott.


text:
Ketten pedig ö közülük ugyanazon napon, egy Jeruzsálemtől hatvan stádiumra lévő Emmausz nevü falunak tartottak


text:
Egyikük, névszerint Kleofás, így válaszolt néki: Te vagy az egyetlen idegen Jeruzsálemben, aki nem tudod, mi történt ott e napokban?


text:
Nos, - kérdé ugyan mi? Hát - felelték - a názáreti Jézus dolga, aki szavára s tettére nézve hatalmas próféta volt az Isten, s az egész nép előtt.


text:
mi ellenben reméltük, hogy ő az, aki megváltja Izraelt. Egyébiránt ma a harmadnapja, hogy ez történt.


text:
de holttestét nem találván, hazatértek, mondván, hogy angyallátomásuk is volt s az angyalok állították, hogy ő él.


text:
Néhány társunk el is ment a sírhoz s úgy találták, ahogy az asszonyok mondották; őt magát azonban nem látták. Erre azt mondotta nékik:


text:
Eközben már ama falu közelébe értek, ahová tartottak és ő úgy tett, mintha tovább szándékoznék menni.


text:
És ő bement, hogy velük maradjon. Mikor aztán az asztalhoz telepedtek, fogta a kenyeret, megáldotta, megtörte és odaadta nékik.


text:
S csak úgy maguk közt suttogták: Nem gyúlt-e lángra a szívünk, mikor útközben hozzánk szólt és az írást magyarázta nékünk?


text:
S útrakelve még abban az órában, visszatértek Jeruzsálembe s együtt találták a tizenegy tanítványt és társaikat,


text:
Nézzetek kezemre, lábamra! Hisz én vagyok! Tapogassatok és vizsgáljatok meg! A léleknek nincs húsa és csontja!


text:
Sőt, mert az örömtől még mindig hitetlenkedtek és csodálkoztak, megkérdezte tőlük: Van-e itt valami ennivalótok?


text:
Majd így szólt hozzájuk: Ezt mondottam néktek, mikor még veletek voltam: be kell teljesedni mindennek, ami meg van írva rólam Mózes törvényében, a próféták és a zsoltárok könyvében.


text:
S azt mondotta nékik: így van megírva. Így kellett a Krisztusnak szenvednie, s harmadnapon a halálból feltámadnia


text:
s így kellett hirdetni az ö nevében a megtérést és a bűnök bocsánatját minden nép között Jeruzsálemtől elkezdve.


text:
Én pedig elküldöm rátok az én Atyám ígéretét. Maradjatok Jeruzsálem városában, amíg mennyei erővel teltek meg.


text:
S az ige testté lett; Közöttünk lakozott, S látták az ö dicsőségét, Mint az Atya egy szülöttje dicsőségét, Tele kegyelemmel s igazsággal.


text:
János tett bizonyságot mellette, kiáltván: Ez az, akiről azt mondtam: Aki utánam jön, Előttem lett, Mert előbb volt nálam.


text:
Ez is a János bizonyságtétele. Mikor a zsidók Jeruzsálemből papokat és lévitákat küldtek hozza, hogy megkérdezzék őt: Te ki vagy?


text:
Másnap János megpillantván a hozzá közelgő Jézust, azt mondta: íme az Isten báránya, világ bűne hordozója!


text:
És János bizonyságot tett mondván: Láttam, mikor a Lélek, mint galamb alászállt az égből és megpihent rajta.


text:
Én nem ismertem öt, de aki elküldött, hogy vízzel avassak, az mondotta nékem: Akire a Lelket alászállni s akin megpihenni látod, az az, aki Szent Lélekkel avat.


text:
Jézus pedig, amint hátrafordult s látta, hogy azok követik, megkérdezte őket: Mit kerestek? Azok viszont őt kérdezték: Rabbi! - magyarul: Mester! - Hol lakol?


text:
Azt felelte: Jertek, nézzétek meg. Elmentek, megnézték lakását és aznap nála is maradtak. Ekkor körülbelül délután négy óra lehetett.


text:
Ez először testvérével, Simonnal találkozott és azt mondta néki: Megtaláltuk a Messiást! - magyarul: Felkentet.


text:
Aztán elvezette őt Jézushoz. Jézus reátekintve, így szólt: Simon, Jóna fia! Kéfás, - magyarul: Péter, azaz Szikla - lesz a neved.


text:
Fülöp pedig találkozván Nátánaellel, azt mondotta néki: Megtaláltuk, akiről Mózes a törvényben s a próféták írtak, a názáreti Jézust, József fiát.


text:
Jézus látta Nátánaelt, amint feléje közelgett és azt mondta róla: ímhol az igazi izraelita, akiben nincsen hamisság.


text:
Nátánael megkérdezte: Honnét ismersz engem? Jézus azt felelte néki: Még mielőtt Fülöp hitt tégedet, láttalak a fügefa alatt.


text:
Erre Jézus így válaszolt néki: Mert azt mondtam, hogy láttalak tégedet a fügefa alatt, - hiszesz. Ennél nagyobb dolgot is látsz.


text:
S hozzátette: Bizony, bizony mondom néktek: meglátjátok a nyílt eget és az Isten angyalait, amint fel- és leszállnak az emberfiára.


text:
A násznagy pedig, amint megízlelte a borrá vált vizet és nem tudván, honnét való, - a vízmerő szolgák jól tudták - odahívta a vőlegényt


text:
és azt mondta néki: Mindenki a jó bort adja fel először s a silányabbat csak akkor, ha már megittasodtak s te a jó bort egész eddig tartogattad.


text:
Jézus ezt az első csodát a galileai Kánában tette s dicsőségét kijelentvén, tanítványai hittek őbenne.


text:
kötelekből font korbáccsal kiűzte mindnyáját a templomból ökröstől, juhostól, a pénzváltók pénzét pedig szétszórta és az asztalokat feldöntötte.


text:
A galambárusoknak pedig azt mondta: Vigyétek a holmitokat innét! Ne tegyétek az én Atyám házát vásárházzá!


text:
A zsidók erre azt mondták: Negyvenhat évbe telt a templom felépítése s te három nap alatt építenéd fel azt?


text:
Mikor aztán a halálból feltámadt, a tanítványai visszaemlékeztek eme mondására s hittek az írásnak s a Jézus mondotta beszédnek.


text:
Aztán nem is szorult ő, ha emberről volt szó, senkinek a bizonyságára sem, mert ő magától is tudta, hogy kiben mi lakik.


text:
aki éjjel ment el hozzá és azt mondta néki: Mester! Tudjuk, hogy te Istentől jött tanító vagy, mert olyan csodákat, aminőket te tész, senki sem tud tenni, csak ha az Isten van vele.


text:
Jézus azt felelte néki: Bizony, bizony mondom néked: csak az láthatja meg az Isten országát, aki újonnan születik.


text:
Nikodémusz megkérdezte: Hogyan születhetik újonnan, aki vén? Bemehet-e az anyja méhébe s megszülethetik-e másodszor?


text:
A szél szabadon fúj. A zúgását hallod, De nem tudod, Honnét jön S hová megy. Így van ez a Szent Lélek szülöttjével is.


text:
Bizony, bizony mondom néked: Amit tudunk, azt hirdetjük, Amit látunk, arról teszünk bizonyságot. De ti nem fogadjátok el a mi bizonyságtételűnket.


text:
Mert az Isten úgy szerette a világot, hogy odaadta egyetlen fiát, hogy aki benne hisz, el ne vesszen, hanem örökké éljen.


text:
Aki őbenne hisz, nem kárhozik el, aki nem hisz, máris elkárhozott, mert nem hitt az Isten egyetlen fiának nevében.


text:
Épp az a kárhozat, hogy a világosság bejött a világba, az emberek azonban jobban szerették a sötétséget, mintsem a világosságot, mert gonoszak voltak.


text:
A gonosz ember ugyanis gyűlöli a világosságot és nem jön a Világosságra, hogy le ne leplezzék cselekedeteit.


text:
János viszont Sálem közelében Énonban avatott, mert ott sok viz volt s akik odamentek, beavattatták magukat.


text:
s Jánoshoz fordulva, megkérdezték öt: Mester! Aki veled volt a Jordánon túl s akiről te bizonyságot tettél, - avat s mindenki hozzámegy.


text:
Akinek jegyese van, az vőlegény. Aki pedig mellette áll s hallgatja öt, a vőlegény barátja, örvendve örül a vőlegény szavának.


text:
Aki onnét felülről jön, minden felett való. Aki földről való, földi s földi dolgokról szól. Aki a mennyből jön, minden felett való,


text:
Aki hisz a Fiúban, örökké él; aki pedig a Fiúra nem hallgat, nem látja meg az életet, hanem az Isten haragja sújt le rá.


text:
Mikor az Úr megtudta, hogy a farizeusok fülébe jutott, hogy ő Jánosnál több tanítványt szerez és avat,


text:
Körülbelül déli tizenkét óra lehetett, mikor egy samáriái asszony vízmeríteni jött. Jézus megszólította: Adj innom!


text:
A samáriai asszony azonban azt felelte néki: Hogy kérhetsz te, zsidó létedre éntőlem, samáriai asszonytői vizet? A zsidók ugyanis nem érintkeztek a samáriaikkal.


text:
Jézus így válaszolt néki: Ha ismernéd az Isten ajándékát és hogy ki az, aki néked mondja: Adj innom! - te kértél volna őtőle és ő élő vizet adott volna néked.


text:
Az asszony azt mondta néki: De hisz Uram, nincs vízmérőd. A kút meg mély. Honnét vennéd azt az élő vizet?


text:
Vagy te nagyobb vagy tán Jákob Atyánknál is, aki nékünk ezt a kutat adta, amelyből ő maga is, meg a fiai s barmai is ittak?


text:
aki pedig abból a vízből iszik, amelyet én adok néki, soha többé meg nem szomjúhozik, mert az a víz, amelyet én adok néki, örök életre buzgó víz forrása lesz benne.


text:
S szólt az asszony néki: Uram! Add nékem e vizet, hogy meg ne szomjúhozzam s ne járjak ide vízmerni.


text:
Jézus azt mondotta néki: Asszony! Hidd el nékem eljön az az idő, mikor sem ezen a helyen, sem Jeruzsálemben nem imádjátok az atyát.


text:
Ti azt imádjátok, amit nem ismertek; mi azt imádjuk, amit ismerünk, mert az üdvösség a zsidók közül ered.


text:
De eljön majd az az idö és most van az, mikor az igaz imádók lélekben és igazságban imádják az Atyát, mert az Atya is ily imádókat akar.


text:
Az asszony így felelt: Tudom, hogy eljön a Messiás, az ugymondott Krisztus és ha eljön, tudtunkra ad mindent.


text:
Eközben visszajöttek a tanítványai s csodálkoztak, hogy asszonnyal beszél, de azért egyik sem kérdezte: Mit akarsz? Mit tárgyalsz vele?


text:
Jézus azt mondotta nékik: Az én eledelem az, hogy annak akaratját tegyem, aki küldött s elvégezzem dolgát.


text:
Nem ti mondjátok-e: Még négy nap és jön az aratás? Én pedig azt mondom néktek; Nyissátok ki szemeteket, nézzétek a határt! Megért már az aratásra.


text:
Az arató megkapja jutalmát: az örök élet termését betakarítja, hogy a magvető és az arató együtt örvendjenek.


text:
Én elküldtelek titeket, hogy learassátok, amit nem ti munkáltatok. Mások munkálkodtak és ti beálltatok azok munkájába.


text:
S abból a városból sok samáriai hitt benne amaz asszony beszédéért, aki bizonyította, hogy: Minden dolgomat megmondta!


text:
Azért, mikor a samáriaiak odamentek hozzá, arra kérték, hogy maradjon náluk. Ott is maradt két napig.


text:
Meg is mondták az asszonynak: Most már nem a te beszédedért hiszünk. Mi magunk hallottuk, tudjuk is, hogy ő bizonnyal a világ üdvözítője.


text:
De mikor Galileába érkezett, a galileaiak szívesen fogadták, mivel szemtanúi voltak mindannak, amit Jeruzsálemben tett az ünnepen. Mert ők is elmentek az ünnepre.


text:
Így került ő újra a galileai Kánába, ahol a vizet borrá változtatta. Kapernáumban egy királyi ember, akinek a fia beteg volt,


text:
arra a hírre, hogy Jézus Júdeából Galileába jött, felkereste és kérten kérte öt, hogy jöjjön s gyógyítsa meg fiát, mert már halálán van.


text:
Erre megtudakolta tőlük a megkönnyebbülés óráját és azok azt mondták: Tegnap délután egy órakor hagyta el a hideglelés.


text:
Ekkor az apa ráeszmélt, hogy épp abban az órában mondta néki Jézus: A te fiad él! És hitt egész háznépével együtt.


text:
Mert időszakonként angyal szállott le a tóra és a vizet megzavarta. Aki mármost elsőnek ment abba a víz megzavarása után, az meggyógyult, bármi csodás nyavalyában sínylett.


text:
Mikor Jézus ezt fektében meglátta és megtudta, hogy már régóta szenved, megkérdezte: Akarsz-e meggyógyulni?


text:
A beteg azt felelte néki: Uram! Nincs senkim, aki bevinne a tóba, mikor a víz háborog és mire én odajutok, más megy bele.


text:
Utóbb Jézus találkozott vele a templomban és azt mondta néki: Látod, meggyógyultál! Ne vétkezzél többet, hogy rosszabb dolgod ne legyen.


text:
Ezért aztán a zsidók még sokkalta inkább szerették volna megölni, mert most már nemcsak a szombat törvényét szegte meg, hanem az Istennel azonosítva önmagát, az Istent tulajdon atyjának is mondta.


text:
De Jézus megszólalt és azt mondta nékik: Bizony, bizony, mondom néktek: a Fiú semmit sem tehet magától, csak amit az Atyától tenni lát. Amit ő tesz, a Fiú is ugyanazt ugyanúgy teszi.


text:
Mert az Atya szereti a Fiút és mindent megmutat néki, amit ő maga tesz, sőt ezeknél különb dolgokat is mutat majd néki csodálkozástokra.


text:
hogy a Fiút ki-ki úgy tisztelje, ahogy az Atyát tiszteli. Aki nem tiszteli a Fiút, nem tiszteli küldőjét, az Atyát.


text:
Bizony, bizony, mondom néktek: aki az én igémet hallgatja és hisz abban, aki engem küldött, örökké él és el nem kárhozik, - az már életre kelt a halálból.


text:
Bizony, bizony, mondom néktek: eljön az az idő és most van az, mikor a halottak meghallják Isten Fia szavát és akik meg hallják, élnek.


text:
Mert miként az Atyának önmagában való élete van, ő éppen úgy megadta a Fiúnak is az önmagában való életet.


text:
Én semmit sem tehetek magamtól. Hallás után teszek ítéletet s ítéletem igazságos, mivel nem a magam, ha¬nem annak akarata irányít, aki engem küldött.


text:
De nékem a Jánosénál különb bizonyságom van. Amiknek végzését az Atya rám bízta, igen, maguk ama dolgok, amiket én teszek, azok bizonyítják, hogy az Atya küldött engem.


text:
Sőt az Atya, aki engem küldött, ő is bizonyságot tett mellettem. De ti sem hangját nem hallottátok, sem orcáját nem láttátok soha


text:
Kutatjátok az írást, mert azt hiszitek, hogy abban van örök éltetek, pedig éppen az tesz énmellettem bizonyságot,


text:
Hogyan is hihetnétek ti, akik egymást dicsőítitek, azt a dicsőséget pedig, amely egyedül Istentől ered, nem is keresitek!


text:
azért, mikor feltekintett és a hozzágyülekező tengernépet látta, megkérdezte Fülöptől: Honnét vegyünk kenyeret, hogy ezek ehessenek?


text:
Fülöp azt felelte: Kétszáz dénár árú kenyér sem elég ezeknek, - egy falat sem jutna egyre-egyre abból.


text:
Jézus így válaszolt: Ültessétek le az embereket. Szép pázsit volt ottan. Le is telepedett, számszerint mintegy ötezer férfiú.


text:
Ekkor Jézus elővette a kenyereket s hálát adván, odaadta a tanítványoknak, a tanítványok pedig a letelepedteknek s szintúgy adott a halakból is, amennyit kívántak.


text:
És mikor jóllaktak, azt mondotta tanítványainak: Szedjétek össze,a fölös maradékot, hogy kárba ne vesszen!


text:
Összeszedték s az öt árpakenyér maradékából, amit az étkezők ott hagytak, megtöltöttek tizenkét kosarat.


text:
Jézus pedig, amint észrevette, hogy el akarják őt ragadni és királlyá tenni, egymagában újra visszament a hegyre.


text:
és hajóra szállva, elindultak a tó túlsó partja, Kapernáum felé. Már besötétedett és Jézus még mindig nem jött meg,


text:
De mikor úgy huszonöt vagy harmincstádiumnyira eveztek, észrevették, hogy Jézus, a tavon járva, a hajóhoz közeledik s megijedtek.


text:
Másnap, amikor a tavon túl álldogáló népsereg látta, hogy amaz egy hajón kívül, melybe Jézus tanítványai szálltak be, más nincs ott és hogy Jézus nem szállt hajóra a tanítványaival, hanem csakis a tanítványai mentek el,


text:
szóval, mikor látta a népsereg, hogy sem Jézus nincsen ott, sem tanítványai: ők is hajóra szállottak, elmentek Kapernáumba és keresték Jézust.


text:
Jézus azt felelte nékik: Bizony, bizony, mondom néktek: nem azért kerestek, mivel jelt láttatok, hanem mert ama kenyérből ettetek és jóllaktatok.


text:
Ne a veszendő eledel, hanem amit az emberfia ád, az örök életre szóló eledel után járjatok, mert ezért az Atya, az Isten vállalt kezességet.


text:
Erre Jézus azt mondotta nékik: Bizony, bizony, mondom néktek: nem Mózes adott néktek mennyei kenyeret, hanem az én Atyám ád néktek igazi mennyei kenyeret.


text:
Jézus pedig azt felelte: Én vagyok az életnek kenyere! Aki énhozzám jön, meg nem éhezik S aki énbennem hisz, Meg nem szomjúhozik soha.


text:
Akiket az Atya nékem adott, azok mindnyájan énhozzám jönnek s aki énhozzám jön, azt nem utasítom el.


text:
Az én küldőm pedig azt akarja, hogy abból, amit nékem adott, semmit se veszítsek el, hanem feltámasszam az utolsó napon.


text:
Igen, - az én Atyám azt akarja, hogy aki a Fiút látja és benne hisz, örökké éljen és én feltámasszam az utolsó napon.


text:
és azt mondták Nem ez-é Jézus, a József fia, akinek atyját és anyját ismerjük? Hogy meri hát állítani: A mennyből szálltam le!


text:
Meg van írva a prófétáknál: Isten tanítványai lesznek mindnyájan. Aki tehát az Atyának hallgatója s tanítványa, énhozzám jön.


text:
Én vagyok az élő, a mennyből leszállott kenyér. Aki e kenyérből eszik, él örökké. Az a kenyér pedig, amelyet én adok, az én gyarló, a világnak életéért feláldozott testem.


text:
A zsidók most maguk között kezdtek vetekedni, mondván: Hogy adhatja ő a gyarló testét nékünk eledelül?


text:
Jézus azt felelte nékik: Bizony, bizony, mondom néktek: ha nem eszitek az emberfiának gyarló testét s nem isszátok az ő vérét, nem lesz élet ti bennetek.


text:
Ez az a kenyér, amely a mennyből szállott le. Atyáitok mannát ettek és meghaltak. Aki e kenyeret eszi, örökké él.


text:
Azért Jézus, mikor észrevette, hogy tanítványai emiatt zúgolódnak, azt mondotta nékik: Ezen botránkoztatok meg?


text:
Az isteni lélek az, ami éltet; a gyarló test nem ér semmit. Az én tinéktek mondott beszédem: ily lélek és élet.


text:
De van egynehány hitetlen köztetek. Jézus ugyanis kezdettől fogva tudta, hogy kik a hitetlenek s ki az, aki elárulja.


text:
Jézus így válaszolt nékik: Ugyebár, én, választottalak ki titeket, tizenkettőtöket És egy ördög közületek.


text:
Ez alatt pedig ő Simon Júdást, az Iskariótest értette, mert ez akarta elárulni őt, ez az egy a tizenkettő közül.


text:
azt mondták a testvérei néki: Menj el innét s eredj Júdeába! Hadd lássák ottlévő tanítványaid is a te dolgaidat!


text:
Hiszen, aki híres ember akar lenni, - nem csinálja titokban a dolgát! Ha már ilyesmikbe fogtál, állj a világ elé!


text:
Titeket a világ nem gyűlölhet, de engemet gyűlöl, mert én bizonyságot teszek cselekedetei gonoszságáról.


text:
Ti csak menjetek fel az ünnepre, én nem megyek fel erre az ünnepre, mert az én időm még nem teljesedett be.


text:
S megindult a terefere róla a sokadalomban. Az egyik azt mondta: Jó ember! A másik azt mondta: A bizony, - népbolondító!


text:
Aki az ő akaratja szerint akar élni, rájön, hogy ez a tudomány Istentől ered-é, vagy magamtól szólok-é?


text:
Aki magától szól, a, maga dicsőségét keresi. Aki pedig annak dicsőségét keresi, aki őt küldte, - igaz ember s nincs abban hamisság.


text:
Nem Mózes adta-e néktek a törvényt és mégsem tartja meg senki közületek a törvényt. Miért akartok megölni engemet?


text:
Jézus így válaszolt nékik: Csak egy csodadolgot cselekedtem s ti mindnyájan megütköztök ajta. Miért?


text:
Mózes rátok parancsolta a körülmetélést, - nem mintha az Mózestől eredne, hanem az atyáktól - és ti szombaton is körülmetélitek az embert.


text:
Ha szombaton is körül lehet metélni az embert Mózes törvényének megszegése nélkül: reám haragusztok, hogy szombaton egy embernek egészséget visszaadtam?


text:
És lám, egész nyíltan beszél s még csak kérdőre sem vonják. Rájöttek volna tán az elöljárók, hogy ez csakugyan a Krisztus?


text:
De hisz erről tudjuk, honnét való, a Krisztusról pedig, ha eljön, senki sem tudja, hogy honnét is való.


text:
Ekkor Jézus, a templomban tanítva, felkiáltott mondván: Engem is ismertek s jól tudjátok azt is, honnét való vagyok. Nem magamtól jöttem, de igaz, aki engem küldött, akit nem ismertek.


text:
A nép közül azonban sokan hittek benne és azt mondták: Krisztus, ha eljön, tehet-e több csodát, mint amennyit ez tett?


text:
A farizeusok hallották, hogy a nép ezt suttogta róla, azért a farizeusok és a főpapok szolgákat küldtek ki elfogatására.


text:
Ekkor Jézus azt mondotta nékik: Egy kis ideig még veletek maradok, aztán ahhoz megyek, aki engem küldött.


text:
Erre a zsidók maguk közt azt mondták: Ugyan hova akar menni, hogy meg ne találjuk? Csak nem megy a görög szórványba görögöket tanítani?


text:
Micsoda beszéd ez az ő beszéde: Kerestek majd, de nem találtok meg és ahová én megyek, ti oda nem jöhettek el.


text:
Az ünnep utolsó nagy napján pedig Jézus felállt s kiáltott mondván: Aki szomjúhozik, jöjjön énhozzám és igyék.


text:
Ezt pedig arra a Lélekre gondolva mondta, amelyben majdan a benne hívők részesednek, mert a Szent Lélek akkor még nem töltetett ki, mivel Jézus még nem dicsőíttetett meg.


text:
Éppen ezért e beszédnek hallatára a néptömeg közül sokan azt mondották: Ez bizony próféta! Mások meg azt mondták: Ez a Krisztus!


text:
Épp ezért a szolgák visszamentek a főpapokhoz és a farizeusokhoz s ezek azt kérdezték tőlük: Miért nem hoztátok őt ide?


text:
Azt felelték néki: Talán te is galileai vagy? Kutasd az írást és értsd meg: Galileából próféta nem támad.


text:
Eközben az írástudók és farizeusok egy házasságtörésen ért asszonyt vezettek hozzá s középre állatva,


text:
Ezt azonban csak úgy kísértésképpen kérdezték, hogy bevádolhassák őt. Jézus lehajolt és ujjával írt a földre.


text:
De mikor tovább faggatták, felegyenesedett s azt mondotta nékik: Aki bűntelen köztetek, az dobjon rá követ legelőször.


text:
Azok pedig, szava hallatára, lelkiismeretük furdalása közben, egymásután egytől-egyig eltávoztak, legelöl a vének. Egyedül Jézus maradt ott a középen álló asszonnyal.


text:
Mikor aztán felegyenesedett és senkit sem látott, csakis azt az asszonyt, ezt mondotta néki: Asszony! Hol vannak vádlóid? Hát senki sem kárhoztatott?


text:
Az így felelt: Senki, Uram! Ekkor Jézus azt mondotta néki: Én sem kárhoztatlak. Menj és többé ne vétkezzél!


text:
Majd újra megszólalt s azt mondotta nékik: Én vagyok a világ világossága! Aki engem követ, nem jár sötétségben, azé az élet világossága.


text:
Erre a farizeusok azt mondották néki: Te magad tész magad mellett bizonyságot, a te bizonyságtételed nem igaz.


text:
Jézus azt felelte nékik: Ha magam teszek is magam mellett bizonyságot, az én bizonyságtételem igaz, mert tudom honnét jöttem, hová megyek. De ti nem tudjátok honnét jöttem, hová megyek.


text:
Én vagyok az, aki bizonyságot teszek magam mellett és bizonyságot tesz mellettem az Atya, aki küldött,


text:
Erre azt kérdezték tőle: Hol van a te atyád? Jézus így felelt: Nem ismertek sem engemet, sem az én Atyámat. Ha engemet ismernétek, ismernétek az én Atyámat is.


text:
Jézus mindezt a kincstárnál, templomi tanítás közben mondotta és senki sem fogta el, mert még nem jött el az ő órája.


text:
Azért újra szólt hozzájuk: En elmegyek, ti kerestek s bűneitekben haltok meg. Ahova én megyek, ti oda nem jöhettek el.


text:
Erre a zsidók azt mondták: Csak nem öli meg magát, hogy azt mondja: Ahova én megyek, ti oda nem jöhettek el.


text:
Ő pedig azt mondta: Ti alulról, én felülről, ti a világból valók, én nem ebből a világból való vagyok.


text:
Most aztán már megkérdezték: Hát ki vagy te? Jézus így válaszolt nékik: A kezdet, amit én hirdetek is néktek.


text:
Sok mondani s ítélni valóm van rólatok, de igaz az, aki engem küldött s én amit tőle hallottam, azt hirdetem a világnak.


text:
Azért azt mondotta nékik: Majd, ha felmagasztaljátok az emberfiát, megtudjátok, hogy ki vagyok, hogy én önmagamtól semmit sem teszek, hanem azt hirdetem, amire az Atya tanított engemet.


text:
Azért Jézus így szólt a benne hívő zsidóknak: Ha megmaradtok az én beszédemnél, bizonnyal tanítványaim lesztek.


text:
De ők azt felelték néki: Mi Ábrahám magva vagyunk s nem voltunk soha senkinek szolgái. Hogyan mondhatod hát, hogy szabadok lesztek?


text:
Tudom, hogy Ábrahám magva vagytok, de engemet meg akartok ölni, mert szavamnak nincs foganatja nálatok.


text:
Erre azok azt felelték néki: A mi atyánk Ábrahám! Jézus pedig azt mondotta nékik: Ha ti Ábrahám fiai volnátok, Ábrahámot követnétek.


text:
De ti engem meg akartok ölni, engem, aki azt az igazságot hirdetem tinéktek, amit Istentől hallottam. Ezt Ábrahám nem tette.


text:
Ti a ti atyátok dolgát cselekszitek. Erre azt felelték néki: Mi nem vagyunk fattyak! Egy Atyánk van, - az Isten!


text:
Ámde Jézus azt mondotta nékik: Ha Isten volna a ti Atyátok, szeretnétek engem, mert én Istentől eredtem s jöttem. Igen, én nem magamtól jöttem. Ő küldött engemet.


text:
A ti atyátok az Ördög; ti atyátok kívánságát akarjátok teljesíteni. Az pedig kezdettől fogva embergyilkos volt, nem az igazság az ő életeleme, igazság nincs is őbenne. Amikor hazudik, akkor van ő életelemében, mert hazug ő s a hazugság atyja.


text:
Aki Istentől van, az Isten beszédét hallgatja. Ti nem hallgatjátok, mert nem Istentől valók vagytok.


text:
Erre a zsidók azt mondták néki: Nincs-e igazunk, ha azt állítjuk, hogy te samáriai vagy es hogy ördögöd van?


text:
Erre a zsidók azt mondták néki: Most már tudjuk, hogy ördög bújt beléd. Ábrahám meghalt, meg a próféták is, te pedig azt mondod: Aki az én beszédemet megtartja, nem ízleli meg a halált soha.


text:
Csak nem vagy te nagyobb a mi atyánknál, a megholt Ábrahámnál? A próféták is meg¬haltak. Kinek tartod magad?


text:
Jézus azt felelte: Ha én magam dicsőítem magamat, az én dicsőségem semmi. Az én Atyám, az dicsőít engem, akiről ti azt mondjátok, hogy a ti Istentek.


text:
Pedig nem ismeritek őt, de én jól ismerem. És ha azt mondanám, hogy nem ismerem őt, olyan hazug lennék, mint ti. De én ismerem őt s megtartom az ö beszédét.


text:
Most aztán már köveket ragadtak, hogy ráhajigálják. De Jézus észrevétlenül kiment a templomból s utat törve magának közöttük, távozott.


text:
Nekem, míg nappal van, annak dolgát kell végeznem, aki engem küldött. Az éj beálltával senki sem tud munkálkodni.


text:
Majd azt mondta néki: Menj! Mosdjál meg a Siloám - magyarul „Elküldött" - tavában. El is ment s mikor visszajött, látott.


text:
Erre a szomszédok s azok, akik azt a vakot imént még, mint koldust látták, így szóltak: Hát nem ez ült és koldult itt? Egyesek azt mondták: Ő az!


text:
Azt felelte: Az a Jézus nevű ember sarat csinált s rákente szememre, mondván: Menj a Siloám tavához s mosdjál meg! El is mentem, megmosdottam s láttam.


text:
Azért a farizeusok újra megkérdezték, mimódon jött meg a szeme világa? Es az azt felelte: Sarat kent szememre, megmosdottam s látok.


text:
Erre egyik-másik farizeus megjegyezte: Ez az ember nem Isten küldöttje, nem tartja meg a szombatot. Mások pedig azt mondották: De hát hogyan tehet bűnös ember ily csodát? S meghasonlás támadt köztük.


text:
Majd újra a vakot kérdezték: Te mit tartasz róla, hogy megnyitotta a szemed világát? Az válaszolt: Azt, hogy próféta.


text:
De a zsidók sehogy sem akarták elhinni, hogy vak volt s a látása megjött, végre is előhívatták ama, most már látó embernek szüleit


text:
de hogy ő mi módon lát most, nem tudjuk s azt sem tudjuk, ki adta vissza neki a szeme világát. Nem gyerek már, kérdezzétek meg őt. Feleljen magáért.


text:
Ezt mondták szülei, mert féltek a zsidóktól. A zsidók ugyanis megegyeztek abban, hogy aki Krisztusnak vallja őt, kiközösítik a zsinagógából.


text:
Újra előhívták tehát azt az embert, aki vak volt és azt mondták néki: Dicsőítsd meg az Istent! Mi tudjuk, hogy ez az ember bűnös.


text:
És az ezt felelte nékik: Megmondtam már. Hát nem hallottátok? Miért akarjátok újra hallani? Vagy tán ti is szeretnétek az tanítványai lenni?


text:
Az így felelt: Éppen az a csodálatos, hogy ti nem tudjátok, hogy ő honnét való és ő visszaadta a szemem világát.


text:
Már pedig bizonyos, hogy az isten nem hallgatja meg a bűnösöket, de aki féli öt s akaratját teljesíti, azt meghallgatja.


text:
Mióta a világ, nem hallotta senki, hogy volt volna olyan, aki a vakonszülöttnek visszaadta volna a szemevilágát.


text:
Jézus meghallotta, hogy elkergették őt s mikor találkozott vele, megkérdezte: Hiszesz az emberfiában?


text:
És Jézus megszólalt: ítélet végett jöttem a világra, hogy akik nem látnak, lássanak és akik látnak, vakok maradjanak.


text:
Ezt hallván némelyek, a vele lévő farizeusok közül, megkérdezték őt: Talán bizony mi is vakok vagyunk?


text:
Jézus azt felelte nékik: Ha vakok volnátok, nem volna bűnötök; de mert azt mondjátok: Látunk! - bűnötök megmarad.


text:
Bizony, bizony mondom néktek: Aki nem az ajtón megy be a juhok aklába, hanem másunnét hág abba, tolvaj az és rabló.


text:
Ennek az ajtónálló ajtót nyit, a juhok hallgatnak szavára s a maga tulajdon juhait nevükön szólítja és kivezeti.


text:
A tolvaj csak azért jön, hogy lopjon, öljön és pusztítson. Én ellenben azért jöttem, hogy bőségben éljenek.


text:
A béres, aki nem pásztor, akinek nincsenek tulajdon juhai, a farkas láttára a juhokat otthagyja, elfut és a farkas elragadja s szétkergeti a juhokat.


text:
Más, nem ebből az akolból való juhaim is vannak, azokat is ide kell terelnem s hallgatni fognak szavamra, s lesz egy nyáj, egy pásztor.


text:
Senki sem veszi el tőlem azt. Önként adom oda. Van hatalmam odaadni, van hatalmam újra megnyerni. Atyám rendelkezett így énvelem.


text:
Mások meg azt mondták: Ez nem ördöngősnek a beszéde. Vissza tudja-e az ördög adni a vakok szeme világát?


text:
A zsidók közrefogták s faggatni kezdték őt: Meddig váratsz minket? Ha te vagy a Krisztus, mondd meg nekünk nyíltan.


text:
Jézus azt felelte nékik: Megmondtam már, de nem hisztek. Az Atyám nevében véghezvitt cselekedeteim tesznek bizonyságot mellettem.


text:
Az én Atyám, aki nékem adta őket, mindenkinél nagyobb és senki sem tudja kiragadni őket Atyámnak kezéből.


text:
Jézus megkérdezte őket: Sok jó dolgot mutattam már néktek Atyám dolgaiból, vajh melyikért köveztek meg engem?


text:
A zsidók azt válaszolták: Nem jótettért kövezünk meg téged, hanem káromlásért, azért, hogy ember létedre Istennek adod ki magadat.


text:
ti meritek annak szemébe mondani, akit az Atya megszentelt s a világra küldött: „Káromlás a szavad azért mert azt mondtam Isten fia vagyok?


text:
De ha teszem, úgy, ha nékem nem is hisztek, higyjetek legalább a cselekedeteknek, hogy megtudjátok és megismerjétek, hogy az Atya énbennem és én az Atyában vagyok.


text:
Sokan keresték fel s mondták: János ugyan nem tett egy csodát sem, de az, amit erről mondott, igaz volt.


text:
Ez a Mária volt az, aki megkente az Urat kenettel s megtörölte hajával a lábát. Ennek a testvére, Lázár volt beteg.


text:
Jézus e hirt hallva, azt mondta: E betegség nem halálos, ez az Isten dicsőségéért van, hogy általa Isten fia dicsőíttessék meg.


text:
A tanítványai azonban azt felélték néki: Csak az imént akartak a zsidók megkövezni s te újra odamégy?


text:
Jézus így válaszolt: Nem tizenkét óra van-é egy napban? Aki nappal jár, nem botlik meg, mert látja e világ világosságát.


text:
Jézus így válaszolt néki: Én vagyok a feltámadás és az élet! Aki énbennem hisz, ha meghal is, élni fog


text:
Ezt mondotta, aztán elment s nővérét, Máriát szólítva, titkon azt mondotta néki: A Mester itt van és hívat.


text:
A vigasztalására jött zsidóvendégek azonban, amint észrevették Máriának gyors keltét, távoztát, utána¬mentek s azt mondták: A sírhoz megy sírni.


text:
Mária pedig, amint odaért Jézushoz és meglátta őt, e szókkal rogyott le lábához: Uram! Ha itt lettél volna, nem halt volna meg testvérem.


text:
Egyikük-másikuk azonban azt mondta: Nem tehette volna meg ö, aki a vaknak visszaadta a szeme világát, hogy ez se haljon meg?


text:
És megszólalt: Vegyétek el azt a követ! Márta, a megholtnak nővére, azt felelte: Uram már szaga van! Negyednapos.


text:
Erre elvették a követ a halott fekvőhelyéről. Jézus pedig az égre tekintve, megszólalt: Atyám! Hálát adok néked, hogy meghallgattál engemet.


text:
Tudtam ugyan, hogy Te mindenkor meghallgatsz, de az itt álló nép miatt szóltam, hogy elhigyjék, hogy te küldtél engem.


text:
És a halott, lábán-kezén pólyával megkötözötten, arcán pedig lepellel takartan előjött. Jézus azt mondotta nékik: Oldozzátok fel őt, hadd járjon!


text:
Erre aztán ama zsidók közül, akik Máriának vendégei s Jézus tetteinek szemtanúi voltak, sokan hittek benne.


text:
Ekkor a főpapok és farizeusok egybehívták a tanácsot s vitatták: Mit tegyünk? Ez az ember sok csodát tesz!


text:
Egyikök azonban, az a Kajafás, aki épp abban az évben főpap volt, azt mondotta nékik: Ti semmit sem tudtok


text:
De ezt nem magától mondta, hanem, mert abban az évben főpap volt, jóslatként jelezte, hogy Jézus meghal a népért.


text:
Jézus most már nem is járt-kelt nyilvánosan a zsidók közt, hanem elment onnét a puszta szomszédságában lévő vidékre, egy Efraim nevű városba és ott tartózkodott tanítványaival.


text:
A zsidók páskaünnepe közel volt s a nép seregestől tódúlt Jeruzsálembe a páskaünnep előtt, megtisztulás végett.


text:
Keresték Jézust is s a templomban álldogálva kérdezgették egymást: Mit gondoltok? Vajh' feljön-e az ünnepre?


text:
A főpapok és a farizeusok pedig kiadták a rendeletet, hogy aki megtudja, hogy hol van, jelentse, hogy elfogják őt.


text:
Mária ellenben egy litra valódi nárdolajkenettel kezében, megkente s a hajával megtörölte Jézus lábát A ház pedig tele lett a kenet illatával.


text:
De ö ezt nem azért mondotta, mintha a szegények miatt fájt volna a feje, hanem mert tolvaj volt s mint pénztáros a begyült pénzt magával hordozta.


text:
Eközben a zsidók közül sokan megtudták, hogy ott van és eljöttek nem csupán Jézus miatt, hanem, hogy a halálból feltámasztott Lázárt is lássák.


text:
kezükben pálmaágakkal elébe mentek és kiáltozták: Hozsánna, Áldott, aki az Úr nevében jön, Izrael királya,


text:
Ezt tanítványai eleintén nem értették meg, Jézus megdicsőülése után azonban eszükbe jutott, hogy ez róla meg volt írva, s hogy így tettek vele.


text:
Azért a nép, amely vele volt, mikor ő Lázárt a sírboltból kihívta s a halálból feltámasztotta, - bizonyságot tett mellette.


text:
Bizony, bizony, mondom nektek: ha a földre hulló búzamag meg nem rohad, maga marad, de ha megrohad, bőségesen terem.


text:
Aki engem szolgál, engem kövessen az És ahol én vagyok, ott lesz a szolgám is, S aki az én szolgám, azt az Atya megbecsüli.


text:
Erre a hallgatók s az ott álló nép megszólalt: Menydörgött. Mások|meg azt mondták: Angyal beszélt vele.


text:
A nép azt felelte néki: Mi azt hallottuk a törvényből, hogy a Krisztus örökké megmarad, hogyan mondod tehát, hogy az emberfiának fel kell magasztaltatnia? Ki az az emberfia?


text:
Erre Jézus azt mondotta nékik: Még egy kis ideig köztetek a világosság. Úgy éljetek, mig világosságtok van, hogy sötétség ne boruljon rátok, mert aki a sötétségben él, nem tudja hová megy.


text:
Míg világosságtok van, higyjetek a világosságban, hogy a világosság fiai legyetek. Ezt mondotta Jézus, aztán eltávozván, elrejtőzött előlük.


text:
hogy beteljesedjék Ézsaiás próféta mondása: Uram! Ki hitt a mi beszédünknek? Ki látta az Úrnak karját?


text:
Vaksággal verte meg szemünket, Kőkeménnyé tette a szívüket, hogy szemük ne lásson, Szivük ne érezzen. Hogy meg ne térjenek És meg ne gyógyítsam őket.


text:
Mindazáltal a főemberek közül is sokan hittek benne, de a farizeusoktól való féltükben nem vallották ezt be, hogy ki ne közösítsék őket a gyülekezetből.


text:
Ekkor Jézus felkiáltott mondván: Aki énbennem hisz, nem bennem hisz, hanem abban, aki engem küldött.


text:
S ha valaki hallgatja, de nem tarja meg beszédemet, nem kárhoztatom azt. Én nem azért jöttem, hogy kárhoztassam a világot, hanem, hogy megtartsam a világot.


text:
Aki megvet engem s nem veszi be beszédemet, van annak ítélőbírája. Az ige, amit hirdettem, az kárhoztatja őt az utolsó napon.


text:
Mert én nem magamtól szóltam, hanem aki küldött, az Atya parancsolta meg, hogy mit szóljak s mit beszéljek.


text:
S tudom, hogy az ő parancsolata örök élet. Azért, amit mondok, úgy mondom, amint azt az Atya mondta nékem.


text:
A páskaünnep előtt, Jézus, abban a tudatban, hogy eljött az ő e világból az Atyához való elköltözésének órája, az utolsó szeretettel ölelte magához e világon lévő szeretetteit.


text:
A vacsora végén, mikor az Ördög már megsúgta Júdásnak, az Iskariótes Simon fiának, hogy árulja el őt,


text:
Jézus, noha tudta, hogy az Atya teljhatalmat adott néki s hogy ö Istentől jött s Istenhez tér vissza, -


text:
Aztán vizet töltvén a mosdóedénybe, mosni, majd a maga körűi kötött kendövei törölgetni kezdte a tanítványok lábait.


text:
Erre Péter azt mondotta néki: Biz az én lábamat nem mosod meg soha. Jézus így válaszolt néki: Ha én meg nem moslak, - semmi közöd hozzám.


text:
Jézus azt mondotta néki: Annak, aki már megfürdött, nincs szüksége másra, csakis lábmosásra, - az egyébként egészen tiszta. Ti is tiszták vagytok, csakhogy nem mindnyájan.


text:
Mikor aztán lábukat megmosta és felső ruháját felvette, újra asztalhoz ült és ezt mondta nékik: Értitek már, mit tettem veletek?


text:
Ha tehát én az Úr és a Mester megmostam a lábatokat, ti is kötelesek vagytok megmosni egymásnak lábait.


text:
Nem mindnyájatokról szólok. Én ismerem választottjaimat, de be kell teljesednie az írásnak: A kenyeres társam emelte fel sarkát ellenem.


text:
Bizony, bizony mondom néktek: Aki befogadja az én követemet, engemet fogad be, Aki pedig engemet fogad be, azt fogadja be, aki engem küldött.


text:
Így szólt s megindult lélekkel bizonyságot tett, ezt mondván: Bizony, bizony mondom néktek: Egyikőtök elárul engemet.


text:
Jézus azt felelte: Az, akinek a bemártott falatot odaadom. És bemártván a falatot, odaadta Júdásnak, az Iskáriótes Simon fiának.


text:
Egyik-másik arra gondolt, hogy mert Júdás kezelte a pénztárt, Jézus azt mondotta néki: Vedd meg, ami nékünk az ünnepre szükséges; vagy, hogy adjon valamit a szegényeknek.


text:
Amint eltávozott, Jézus megszólalt: Most dicsőíttetett meg az emberfia és benne az Isten dicsőíttetett meg.


text:
Ha az Isten dicsőíttetett meg benne, az Isten is megdicsőíti őt önmagában. Igen, - azonnal megdicsőíti őt.


text:
Fiaim! Egy kis ideig még veletek maradok. Kerestek majd, de amint a zsidóknak mondottam: Ahova én megyek, ti oda nem jöhettek el, - azt mondom most tinéktek is.


text:
Új parancsolatot adok néktek: szeressétek egymást! Amint én szerettelek titeket, ti is épp úgy szeressétek egymást.


text:
Simon Péter megkérdezte: Uram! Hová mégy? Jézus azt felelte: Ahová én megyek, te most oda nem jöhetsz el velem, hanem később eljössz.


text:
Jézus azt felelte: Életedet adod énérettem? Bizony, bizony mondom néked: a kakas még meg sem szólal s te már háromszor megtagadsz engemet.


text:
Az én atyám házában sok lakóhely van. Ha nem volna, megmondottam volna. Elmegyek, hogy helyet készítsek tinéktek.


text:
S ha elmentem s helyet készítettem, visszajövök újra s magamhoz veszlek titeket, hogy ahol én vagyok, ti is ott legyetek.


text:
Jézus így válaszolt néki: Én vagyok az út, az igazság és az élet! Senki sem jut az Atyához, csakis én általam.


text:
Jézus azt felelte néki: Fülöp! Oly rég vagyok már veletek s mégsem ismersz engem? Aki engem látott látta az Atyát Hogy mondhatod tehát: Mutasd meg nékünk az Atyát!


text:
Hát nem hiszed, hogy én az Atyában vagyok s az Atya énbennem? Amit néktek mondok, nem magamtól mondom; az énbennem lakó Atya dolga foly itt.


text:
Higyjétek el nékem, hogy én az Atyában s az Atya bennem van; ha másért nem. higyjétek el a cselekedetekért.


text:
Bizony, bizony mondom néktek: Aki énbennem hisz, az általam véghez vitt cselekedeteket szintén véghez viszi, sőt azoknál különb dolgokat is művel, mert én az Atyához megyek


text:
az igazság lelkét, akit a világ be nem fogadhat, mert nem látja, nem is ismeri. De ti megismeritek, mert nálatok marad s bennetek lesz.


text:
Egy pillanat s ez a világ nem lát többé engem. De ti megláttok engemet, mert én élek és ti is élni fogtok.


text:
Aki ismeri az én parancsolataimat s megtartja azokat, az az aki szeret engem s aki engem szeret, azt az én Atyám is szereti és szeretem én is, - annak megjelenek.


text:
Erre Júdás, de nem az Iskariótes, azt mondotta: Uram! Hogy van az, hogy nékünk és nem a világnak akarsz megjelenni?


text:
Jézus azt felelte: Aki szeret engem; megtartja beszédem s az én Atyám szereti azt s hozzá megyünk és nála lakozunk.


text:
Aki nem szeret engemet, nem tartja meg beszédem sem, pedig az a beszéd, amelyet hallotok, nem az enyém, hanem az Atyáé, aki engem küldött.


text:
A Szószóló, a Szent Lélek azonban, akit majd az Atya küld nevemben, ö majd megtanít titeket mindenre és eszetekbe juttatja mindazt, amit néktek mondtam.


text:
Békességet hagyok rátok. Az én békességemet hagyom tinéktek. Nem úgy adom, mint a világ adja. Ne remegjen a szívetek, ne is csüggedjen el.


text:
Hallottátok, hogy azt mondtam: Elmegyek és visszatérek hozzátok. Ha szeretnétek engemet, örülnétek, hogy elmegyek az Atyához, mert az Atya nagyobb énnálam.


text:
de a világ hadd tudja meg, hogy én az Atyát szeretem s hogy azt teszem, amit az Atya parancsolt nekem. Keljetek fel! Menjünk tova innét!


text:
Maradjatok bennem és én tibennetek. Valamint a szőlővessző nem teremhet Önmagától, csakis ha a szőlőtőkén marad, éppúgy ti sem, csak ha énbennem maradtok.


text:
Én vagyok a szőlőtőke, ti a szőlővesszők. Aki bennem marad és én benne, az ád bő termést; mert énnálam nélkül semmit sem tehettek.


text:
Aki nem marad énbennem, kivettetik, mint a szőlővessző és elszárad, aztán összeszedik, tűzre teszik, megég.


text:
Ha parancsolataimat megtartjátok, megmaradtok az én szeretetemben, ahogy én is megtartottam az én Atyám parancsolatait, s megmaradtam az ő szeretetében.


text:
Nem mondalak már szolgáknak, mert a szolga nem tudja, mit tesz az ura. Barátaimnak mondtalak, mert amit Atyámtól hallottam, tudtotokra adtam.


text:
Nem ti választottatok engemet, én választottalak titeket, én hagytam meg néktek: menjetek, gyümölcsözzetek s maradjon meg gyümölcsötök, hogy bármit kérjetek nevemben az Atyától, megadja tinéktek.


text:
Ha a világból valók volnátok, a világ szeretné övéit, de mert ti nem a világból valók vagytok, hanem én választottalak ki titeket a világból, azért a világ gyűlöl titeket.


text:
Jusson eszetekbe amaz én mondásom: A szolga nem nagyobb uránál. Ha engem üldöztek, üldöznek majd titeket is; ha az én szavamra adtak, adnak a tiétekre is.


text:
Ha nem jöttem és nem szóltam volna hozzájuk, úgy nem volna bűnük; de most már nincs mentség bűnükre.


text:
Ha közöttük oly dolgokat nem műveltem volna, aminőket senki más nem művelt, úgy nem volna bűnük; de most már láttak is, meg is gyűlöltek mind engemet, mind Atyámat.


text:
De majd ha eljön a Szószóló, akit én küldök az Atyától hozzátok, az igazság ama Lelke, aki az Atyától származik, az bizonyságot tesz énrólam.


text:
A zsinagógából kiközösítenek titeket s eljön az az idő, mikor minden gyilkosotok azt hiszi, hogy az Istennek tesz szolgálatot


text:
Én meg azért mondtam meg ezt néktek, hogy ha az az idő eljön, eszetekbe jusson, hogy én megmondottam néktek. Elébb nem mondtam meg, mert veletek voltam.


text:
Pedig igazságot mondok: jó néktek, hogy én elmegyek! Mert, ha el nem megyek, a Szószóló nem jön el hozzátok; ha pedig elmegyek, elküldöm őt tihozzátok.


text:
Hanem, ha eljön ő, az igazság Lelke, elvezérel minden igazságra. Mert ő nem magától beszél, - azt mondja, amit hall s a jövendőt tudtotokra adja.


text:
Egy pillanat s nem láttok engemet, - s újra egy pillanat s megláttok engemet, mert én az Atyához megyek.


text:
Erre egyik-másik tanítványa egymáshoz fordulva kérdezte: Hogy értsük a szavát: Egy pillanat s nem láttok engemet s újra egy pillanat s megláttok engemet; és ezt: Mert én az Atyához megyek?


text:
Jézus észrevette, hogy szeretnék megkérdezni, azért azt mondotta nékik: Tanakodtok magatok közt, mert azt mondtam: egy pillanat s nem láttok engemet s újra egy pillanat s megláttok engemet.


text:
Bizony, bizony mondom néktek: sírtok és jajgattok, de a világ örül; búsultok, de búsúlástok örömre fordul.


text:
A vajúdó asszony szomorú, mert ideje eljött, de ha megszülte gyermekét, nem gondol már többé vissza fájdalmára, mert örül, hogy ember született a világra.


text:
Most ti is búsultok, de én újra megláttak titeket s felörvend szívetek s senki sem veszi el tőletek örömeteket.


text:
S ama napon nem kérdeztek semmit tőlem. Bizony, bizony mondom néktek: bármit kértek az Atyától az én nevemben, megadja tinéktek.


text:
Példaképp mondtam ezt, de majd eljön az az idő, mikor nem példázva, hanem nyíltan szólok az Atyáról néktek.


text:
mert maga az Atya szeret titeket, mivel ti is szerettetek engemet s elhittétek, hogy én az Istentől jöttem.


text:
Ekkor azt mondották néki a tanítványai: Lásd! Most nyíltan beszélsz s nyoma sincs a példázatnak beszédedben.


text:
Most már tudjuk, hogy mindent tudsz s nincs szükséged arra, hogy bárki kérdezzen, - azért hisszük, hogy Istentől jöttél.


text:
Eljön az az idő, sőt eljött már, mikor szétoszoltok, ki-ki az övéihez és engemet egyedül hagytok. De én nem vagyok egyedül, az Atya velem van.


text:
Azért mondtam meg ezt néktek, hogy énbennem békességtek legyen. E világon nyomor vár reátok, de bízzatok: én meggyőztem a világot!


text:
Ezt mondotta Jézus, aztán az égre tekintve, így szólt: Atyám! Itt az óra! Dicsőítsd meg a te Fiadat, hogy a te Fiad is megdicsőítsen tégedet,


text:
ama hatalomnál fogva, amelyet te adtál néki minden halandó emberen, hogy azoknak, akiket rábíztál, örök életet szerezzen.


text:
Az pedig az örök élet, hogy megismerjenek tégedet, mint egyetlen igaz Istent és a Jézus Krisztust, a te küldöttedet.


text:
Most már Atyám, te dicsőíts meg engemet magadnál ama dicsőséggel, amely az enyém volt nálad világkezdet előtt.


text:
Én megismertettem nevedet azokkal, akiket te nékem adtál e világból. Tieid voltak ők, te bíztad rám őket s igéd szerint éltek.


text:
Mert énvelem közlött igéidet közöltem ővelük, ők be is fogadták és igazán meggyőződtek arról, hogy én tőled jöttem s hiszik, hogy te küldtél engemet.


text:
Én nem vagyok már a világon, de ők a világon vannak. Én tehozzád megyek. Én szent Atyám! tartsd meg nevedben azokat, akiket rám bíztál, hogy amint mi, úgy ők is egyek legyenek.


text:
Amíg velük voltam a világon, megtartottam őket a nevedben. Megőriztem rámbízottaidat s nem veszett el közülük más, csakis a kárhozat fia, hogy az írás beteljesedjék.


text:
Én közlöttem velük a te igéidet, de a világ gyűlölte őket, mert ők nem a világból valók, amint én sem vagyok a világból való.


text:
hogy mindnyájan egyek legyenek, hogy mint te Atyám énbennem s én tebenned vagyok, ők is egyek legyenek mi bennünk s elhigyje a világ, hogy te küldtél engem.


text:
én bennük, te bennem, hogy teljesen egyek legyenek s megtudja a világ, hogy te küldtél engem s úgy szeretted őket, amint engemet szerettél.


text:
Atyám! Akarom, hogy reámbízottaid ott legyenek velem, ahol én vagyok, hogy lássák teadtad dicsőségemet, mert szerettél engemet világkezdet előtt.


text:
Igazságos Atyám! A világ nem ismert tégedet, de én ismertelek, ezek is tudják már, hogy te küldtél engemet.


text:
Megismertettem velük nevedet s megismertetem eztán is, hogy az a szeretet, amellyel te engemet szerettél, bennük legyen s bennük legyek én is.


text:
Ezt mondván, Jézus kiment tanítványaival a Kidron patakon túlra, ahol egy kert volt s abba bementek ö és a tanítványai.


text:
Júdás tehát az őrség egy csapatával és a főpapoktól, meg a farizeusoktól rendelkezésére bocsátott szolgákkal, fáklya-, lámpa- s fegyverszerelten odament.


text:
Azt felelték néki: A názáreti Jézust. Erre Jézus azt mondotta nékik: Az én vagyok! Júdás, az ő árulója, szintén ott állott mellettük.


text:
Jézus így válaszolt: Mondtam már, hogy az én vagyok. Ha tehát engem kerestek, ezeket bocsássátok el!


text:
Ekkor Simon Péter kirántotta kardját, rácsapott a főpap szolgájára s levágta annak jobb fülét. A szolgát Málkusnak hívták.


text:
De Jézus azt mondta Péternek: Dugd hüvelyébe kardodat. Az Atya nyújtotta poharat, - én ne innám-e ki?


text:
Simon Péter s egy másik tanítvány kísérte Jézust. Ez a tanítvány ugyanis ismerős volt a főpappal s be is ment a főpap udvarába Jézussal.


text:
Péter ellenben kint állt meg az ajtónál. Ekkor az a másik tanítvány, a főpapnak ismerőse visszament és szót váltva az ajtónálló lánnyal, bevezette Pétert.


text:
Az ajtónálló lány megkérdezte Pétert: Talán bizony, te is ennek az embernek tanítványai közül való vagy? Azt felelte: Nem vagyok.


text:
A szolgák és hajdúk széntüzrakva körben álltak, mert hideg volt s melegedtek. Péter szintén közibük állt s melegedett.


text:
Jézus azt felelte néki: Én nyíltan szóltam a világnak. Nap-nap után tanítottam a zsinagógában és a templomban, a zsidóknak közös gyülekező helyén. Titokban nem szóltam semmit.


text:
Simon Péter még ott állt és melegedett. S mikor megkérdezték: Talán te is az ö tanítványa vagy? - tagadta, mondván: Nem vagyok.


text:
A főpap egyik szolgája, a Péter levágta fülünk rokona azonban megszólalt: Hát nem láttalak-e tégedet ővele a kertben?


text:
Elvitték hát Jézust Kajafástól az őrházba. Épp reggel volt De nem mentekbe az őrházba, hogy meg ne fertőzzék magukat és a páskát megehessék.


text:
Erre Pilátus azt mondta: Vigyétek és ítélkezzetek felette a magatok törvénye alapján! A zsidók azonban azt felelték néki; Nekünk nincs jogunk senkit sem megölni.


text:
Pilátus most újra bement az őrházba s behivatván Jézust, megkérdezte tőle: Te vagy a zsidók királya?


text:
Pilátus válaszolt: Hát zsidó vagyok én? A te néped s a főpapok adtak téged a kezembe. Mi bűnt követtél el?


text:
Jézus felelt: Az én országom nem e világból való. Ha az én országom e világból való volna, úgy az én szolgáim síkra szállanának, hogy ne jussak a zsidók kezébe, de az én országom nem innét való.


text:
Erre Pilátus azt mondta néki: Hát csakugyan király vagy? Jézus felelt: Magad mondod, hogy én király vagyok. Én azért születtem s azért jöttem a világra, hogy bizonyságot tegyek az igazságról. Az igazság szülöttje hallgat a szavamra.


text:
Pilátus azt mondta neki: Mi az igazság? És ezt mondván, újra kiment a zsidókhoz s igy szólt: Én nem találok benne semmi bűnt.


text:
Hanem szokástokhoz híven, szabadon bocsátok egy foglyot a páskaünnepen. Akarjátok-e hát, hogy szabadon bocsássam a zsidók királyát?


text:
De Pilátus újra kijött és azt mondta nékik: íme elétek vezetem! Értsétek meg, hogy én nem találok benne semmi bűnt.


text:
De mikor a főpapok és hajdúk meglátták, kiáltoztak, mondván: Feszítsd meg! Feszítsd meg! Pilátus válaszolt: Vigyétek! Feszítsétek meg ti! Én nem találok benne bűnt.


text:
De a zsidók azt felelték néki: Nekünk van törvényünk és a mi törvényünk szerint néki meg kell halni, mert ő Isten fiának adta ki magát.


text:
Pilátus rászólott: Nem felelsz nékem? Nem tudod, hogy nékem hatalmamban áll, hogy megfeszítselek és hatalmamban áll, hogy elbocsássalak?


text:
Jézus így válaszolt: Én felettem néked semmi hatalmad nem volna, ha felülről nem adatott volna meg az néked. Éppen azért annak, aki engem a kezedbe adott, nagyobb bűne van.


text:
E perctől fogva Pilátus azon volt, hogy elbocsássa őt, de a zsidók kiáltoztak, mondván: Ha ezt elbocsátod, nem vagy a császár barátja. Aki magát királynak adja ki, az a császár ellensége.


text:
Ezt hallva, Pilátus elővezettette Jézust és a Márványkövezetnek, héberül Gabbatának, nevezett helyen a törvényszékbe ült.


text:
Épp a páska előnapja s körülbelül tizenkét óra volt. S azt mondotta a zsidóknak: Ímhol a ti királyotok!


text:
De azok felzúgtak: El, el vele! A keresztre vele! Pilátus megkérdezte őket: Megfeszítsem a ti király tokát? A főpapok azt felelték: Nekünk nincs királyunk, csak császárunk!


text:
Ezt a feliratot sokan olvasták a zsidók közül, mert az a hely, ahol Jézust megfeszítették, a városhoz közel és az írás héber, görög és latin nyelvű volt.


text:
Ezért a zsidó főpapok azt mondották Pilátusnak: Ne írd ezt: A zsidók királya, hanem ahogy ő mondotta: A zsidók királya vagyok.


text:
A katonák pedig, miután megfeszítették Jézust, fogták a ruháját és négy részre osztották, minden katonára egy-egy részt számítva, szintúgy köntösét is. A köntös varrás nélkül való, felülről egészbe szövött volt.


text:
Azért azt javasolták egymásnak: Ne hasogassuk szét. Sors útján döntsük el, hogy kié legyen. Így teljesedett be az írás eme mondása: Megosztozkodtak ruhámon, Köntösömre pedig sorsot vetettek. A katonák csakugyan így tettek.


text:
Jézus keresztjénél álltak az ő anyja, az ő anyjának testvére, Mária, a Kleofás felesége és Mária Magdolna.


text:
Jézus meglátván ott álló anyját s legkedvesebb tanítványát, azt mondta anyjának: Asszony! Íme a te fiad!


text:
Majd a tanítványhoz fordulva szólt: íme a te anyád! S e perctől fogva az a tanítvány magához vette őt.


text:
Eztán Jézus, tudván, hogy most már minden elvégeztetett, hogy az írás beteljesedjék, azt mondta: Szomjúhozom!


text:
Egy ecettel telt edény is volt ott. Ecettel tele itatott szivacsot szúrtak hát egy izsópszárra s szájához tartották.


text:
A zsidók, hogy a holttetemek ne maradjanak szombaton át a keresztfán, ünnep előestje lévén - s az a szombat különösen nagy ünnep volt, - megkérték Pilátust, hogy törjék meg azoknak lábszárait s vegyék le azokat.


text:
A katonák el is jöttek s az elsőnek lábszárait megtörték, majd a másikét is, akit azzal együtt feszítettek meg


text:
És aki ezt látta, bizonyságot tett és bizonysága igaz. S tudja, hogy igazat mond, hogy ti is higyjétek.


text:
Aztán az az arimatiai József, aki a zsidóktól való féltében, csak titokban csatlakozott jézus tanítványaihoz, megkérte Pilátust, hogy levehesse Jézus holttestét. Pilátus meg is engedte. Elment tehát és levette jézus holttestét.


text:
Majd eljött Nikodémusz is, aki első ízben éjszaka kereste fel Jézust, mintegy száz lítrányi mirha s áloé kenettel.


text:
Fogták hát Jézus holttestét s zsidó temetési szokás szerint, az illatszerekkel együtt gyolcsba göngyölgették.


text:
Minthogy pedig a vesztőhely szomszédságában egy kert s a kertben egy új sírbolt volt, ahová még senkit sem temettek:


text:
A hét első napján, korán reggel, mikor még alig pitymallott, Mária Magdolna kiment a sírbolthoz s látta, hogy a kő már el van véve a sírbolttól.


text:
Erre futásnak eredve, Simon Péterhez és ahhoz a másik tanítványhoz sietett, akit Jézus szeretett és azt mondta nékik:


text:
Péter és az a másik tanítvány útra keltek tehát s a sírbolthoz mentek. Együtt futottak mindketten, de az a másik tanítvány hamarosan Péter elé került és elébb ért a sírbolthoz.


text:
két fehérruhás angyalt látott, akik Jézus holttestének fekvőhelye mellett ültek, az egyik fejtől a másik lábtól,


text:
és így szóltak hozzá: Asszony! Miért sírsz? Azt felelte nékik: Elvitték az én Uramat és nem tudom hová tették!


text:
Jézus megkérdezte: Asszony? Miért sírsz? Kit keressz? Ő abban a hiszemben, hogy a kertész az, azt felelte: Uram! Ha te vitted el őt, mondd meg nékem, hová tetted, - én elviszem.


text:
Jézus azt felelte néki: Ne érints meg! Még nem mentem fel az Atyához. Hanem eredj a testvéreimhez és mondd meg nékik: Felmegyek az én Atyámhoz és a tí Atyátokhoz, AZ én Istenemhez és a tí Istenetekhez.


text:
Mária Magdolna el is ment és hírül adta a tanítványoknak, hogy látta az Urat, hogy az ezt meg ezt mondotta néki.


text:
Aztán ugyanaznap, a hét első napjának estéjén, ott, ahol a tanítványok a zsidóktól való féltükben zárt ajtónál egybegyülekeztek, megjelent Jézus és megállva középen, azt mondotta nékik: Békesség néktek!


text:
És ezt mondván, megmutatta nékik kezét és oldalát A tanítványok pedig örvendeztek, hogy látták az Urat.


text:
Ekkor Jézus újra azt mondotta nékik: Békesség néktek! Amint az Atya engemet úgy küldelek el én is titeket.


text:
A többi tanítvány adta hát tudtára: Láttuk az Urat! De ö azt telelte: Ha nem látom kezén a szegeknek helyét s nem, dugom ujjamat a szegek helyébe s nem dugom kezemet az oldalába, semmikép nem hiszem.


text:
Nyolcadnapra ismét egybegyűltek a tanítványai. Tamás is velük volt. És bár az ajtó zárva volt, Jézus megjelent és megállva középen, azt mondta: Békesség néktek!


text:
Aztán Tamáshoz fordulva, így szólt: Nyújtsd ide ujjadat! Nézd meg a kezemet! Nyújtsd a kezedet is s dugd az oldalamba és ne légy hitetlen, hanem légy hívő.


text:
Jézus pedig azt mondotta néki: Tamás! Mivel láttál engemet, hiszesz. Boldogok, akik nem látnak és mégis hisznek!


text:
Ezek pedig azért írattak meg, hogy higyjétek, hogy Jézus, a Krisztus, az Isten fia és hogy, mint hívőknek, életetek legyen az ő nevében.


text:
Ez a megjelenés ilyenformán történt: Együtt voltak Simon Péter, Tamás, a másik néven Didimusz, a galileai Kánából való Nátánáel, a Zebedeus-fiuk és más két tanítvány.


text:
Simon Péter ezt mondotta nékik: Elmegyek halászni. Azt felelték néki: Mi is veled megyünk. El is mentek s tüstént hajóra szállottak, hanem azon az éjszakán egy halat sem fogtak.


text:
Ő pedig azt mondotta nékik: Vessétek ki a hálót a hajó jobb oldala felől és fogtok. Kivetették s sehogy sem tudták kihúzni a halak nagy sokasága miatt.


text:
Ekkor Jézus legkedvesebb tanítványa azt mondta Péternek: Ez az Úr! Simon Péter hallván, hogy az az Úr - minthogy meztelen volt - magára kapva ruháját, beugrott a tóba.


text:
A többi tanítvány ellenben hajón ment, mert a parttól nem voltak messzebbre, csak mintegy kétszáz singnyire s maguk után húzták a hálót halastól.


text:
Erre Simon Péter kiszállt s a százötvenhárom hallal teli hálót kihúzta a partra s bár ennyi volt benne, a háló mégsem szakadt el.


text:
Jézus így szólott hozzájuk: Jertek! Reggelizzetek! De egyik tanítvány sem merte megkérdezni tőle: Ki vagy? - mert tudták, hogy ö az Úr.


text:
Hogy aztán megreggeliztek, így szólt Jézus Simon Péterhez: Simon, Jóna fia! Jobban szeretsz-e engemet ezeknél? Azt felelte néki: Igen Uram! Te tudod, hogy szeretlek tégedet S ő azt mondta néki: Legeltesd az én báránykáimat


text:
Majd újra, másodszor kérdezte: Simon, Jóna fia! Szeretsz-e engemet? Azt felelte néki: Igen Uram! Te tudod, hogy szeretlek tégedet S ő azt mondta néki: Legeltesd az én juhaimat!


text:
Aztán harmadszor kérdezte: Simon, Jóna fia! Szeretsz-e engemet? Péternek nagyon fájt hogy harmadszor is megkérdezte tőle: Szeretsz-e engemet? S azt felelte néki: Uram! Te mindent tudsz. Tudod, hogy szeretlek tégedet. Jézus azt mondotta néki: Legeltesd az én juhaimat!


text:
Bizony, bizony mondom néked. Mikor még te ifjú voltál, övet kötve derekadra, odamentő, ahová akartál; de mikor majd öreg leszesz, megfogódzol s más övez fel téged és oda visz, ahova nem akarsz menni.


text:
Ezt pedig azért mondotta, hogy tudtára adja, mely halállal fogja megdicsőíteni az Istent. Így szólt aztán azt mondotta néki: Kövess engemet!


text:
Péter pedig, amint hátrafordult látta, hogy Jézusnak az a kedves tanítványa, aki ama vacsorán a kebléhez simult s azt kérdezte tőle: Uram! Ki az aki elárul tégedet? - követi.


text:
Jézus azt felelte néki: Ha én úgy akarom, hogy visszatértemig életben maradjon, mi közöd hozzá? Te csak kövess engem.


text:
S szájról-szájra járt a testvérek közt e mondás: Az a tanítvány nem hal meg. Pedig Jézus nem azt mondta, hogy nem hal meg, hanem: Ha én úgy akarom, hogy visszatértemig életben maradjon, mi közöd hozzá?


text:
Ez az a tanítvány, aki bizonyságot tesz ezekről s megírta ezeket és mi tudjuk, hogy az ö bizonyságtétele igaz.


text:
Még sok egyéb dolgot is tett Jézus. Ha azokat egyenként megírnak, véleményem szerint ez az egész világ sem tudná befogadni a megirt könyveket.


text:
addig a napig, amelyen az általa kiválaszttatott apostoloknak a Szent Lélek által utasításokat adván, a mennybe vitetett.


text:
Ő ugyanis szenvedése után, mint élővalóság sok biztos jel mellett megmutatta magát nekik s negyven napig köztük forgolódva, beszélgetett velük Isten országáról.


text:
Aztán egybegyűjtvén őket, lelkükre kötötte, hogy Jeruzsálemből ne távozzanak el, hanem várják be az Atya ígéretét, amelyről - így mondta - "hallottátok tőlem,


text:
De ő azt felelte nékik: Nem a ti dolgotok annak az időnek, avagy alkalomnak tudása, amelyet az Atya a maga hatalmánál fogva állapított meg,


text:
hanem majd, ha a Szent Lélek alászáll reátok, megerősödtök és tanúim lesztek úgy Jeruzsálemben, mint az egész Júdeában és Samáriában, sőt a földnek végső határáig.


text:
S mialatt ők sóvár szemmel néztek a mennybe távozó után, két fehér ruhába öltözött férfiú állt meg mellettük és


text:
meg is szólaltak: Galileai férfiak! Mit álltok itt, fel, az égre nézve? Ez a Jézus, aki felvitetett a mennybe tőletek, éppúgy jő el, amint ti őt a mennybe menni láttátok.


text:
Erre, az úgy mondott Olajfák hegyéről, amely Jeruzsálemtől egy szombatútnyi távolságra van, visszatértek Jeruzsálembe


text:
s mihelyt megérkeztek felmentek a Péter, János, Jakab, András, Fülöp, Tamás, Bertalan, Máté, Jakab, az Alfeus fia, a vakbuzgó Simon és Júdás, a Jakab fia szállásának felső szobájába,


text:
s mindannyian egy szívvel lélekkel folyton folyva imádkoztak az asszonyokkal és Máriával, a Jézus anyjával, meg az ö testvérénél együtt.


text:
E napokban állt fel Péter a tanítványok közt - körűlbelől százhúsz főből álló közönség volt jelen - és így szólt:


text:
Testvéreim! Annak az Írásnak, melyet a Szent Lélek Dávid ajka által jóslatképpen, a Jézust foglyul ejtő csőcselék vezetőjéről, Judásról mondott, be kellett teljesednie.


text:
Gonoszságának béréből mezőt vett, aztán fejjel alázuhantában kétfeléhasadván, a belsőrésze tisztára kifordult.


text:
És ezt Jeruzsálem minden lakosa megtudta, azért azt a mezőt tulajdon nyelvükön Akeldamaknak, magyarul Vérmezőnek hívták.


text:
Mert meg van írva a zsoltárok könyvében: hajléka puszta legyen, Ne lakjék abban senki sem. Szintúgy: Más kapja meg felügyelő hivatalát.


text:
Szükséges azért, hogy ama férfiak egyike, akik mindig velünk voltak, amíg az Úr Jézus ki - s bejáratos volt köztünk,


text:
a János avatásától fogva az ő menybemenetelének napjáig, velünk együtt bizonysága legyen az ö feltámadásának.


text:
És így imádkoztak: Uram! Te, ki minden szívet ismersz, jelentsd meg e kettő közül nékünk a te választottadat,


text:
S nagy hirtelen az erősen fújó szélhez hasonló égi zúgás zendült s felverte az egész házat, ahol ültek.


text:
És megteltek mindannyian Szent Lélekkel s kezdtek szólni más nyelveken, úgy, ahogy a Lélek adta ajakukra a szót.


text:
S erre a zúgásra a nép egybegyűlt s megdöbbent, mert ki-ki a maga tulajdon nyelvén hallotta beszélni őket.


text:
És mindnyájan álmélkodva s csodálkozva kérdezték egymástól: Nem galileaiak-e ezek mindnyájan, akik itt beszélnek?


text:
Ekkor Péter előállt a tizeneggyel s e hatalmas beszédet intézte hozzájuk: Zsidó férfiak! Jeruzsálem összes lakosai! Vegyétek tudomásul s ügyeljetek jól szavamra.


text:
Az utolsó napokban, mondja az Isten, Lelket öntök mindenkibe: Fiaitok, lányaitok prófétáinak, Ifjaitok látásokat látnak, S véneitek álmokat álmodnak.


text:
Izraelita férfiak! Hallgassatok beszédemre. Ti a názáreti Jézust, azt a férfiút, akit az Isten, amint magatok is jól tudjátok, az általa köztetek véghezvitt hatalmas tettek, csodák és jelek által igazolt,


text:
ti azt, aki az Isten örök végzése és rendelése szerint kezetekbe adatott, a hitetlenek keze által keresztfára szegeztettétek és kivégeztétek;


text:
hiszen Dávid róla mondja: Magam előtt látom az Urat mindenkor, Mert jobbom felől áll, hogy meg ne inogjak,


text:
Testvérek, férfiak! Hadd beszéljek néktek nyíltan Dávidról, az ősatyáról. Meghalt, eltemették, sírja ma is meg van nálunk.


text:
De, mert próféta volt s tudta, hogy az Isten esküvel fogadta néki, hogy egyik utódát ülteti trónjára,


text:
És ő az Isten jobbjára felemeltetvén s a Szent Lélek ígéretét, az Atyától megnyervén, ezt, amint látjátok s halljátok, ki is töltötte.


text:
Mert nem Dávid ment fel a mennybe, hisz ő maga mondja: Monda az Úr az én Uramnak: Ülj jobb kezem felöl,


text:
Tudja meg hát Izraelnek egész háza, mint bizonyos dolgot, hogy az Isten azt a Jézust, akit ti megfeszítettetek, Úrrá és Krisztussá tette.


text:
Ennek hallatára, megindult szívvel kérdezték Pétertől és a többi apostoloktól: Testvérek, férfiak! Mit cselekedjünk?


text:
Péter azt felelte nékik: Térjetek meg s avattassátok be magatokat mindnyájan a Jézus Krisztusnak nevébe bűneitek bocsánatára s megnyeritek a Szent Lélek ajándékát.


text:
Akik aztán kész örömest hajlottak szavára, beavattatták magukat s aznap mintegy háromezer lélek csatlakozott hozzájuk.


text:
Legnagyobb gondot fordítottak az apostolok az evangeliom tudományára, a testvéri közösségre, a kenyér megtörésére és a könyörgésre.


text:
S nap-nap után hűségesen megjelentek egy akarattól áthatva a templomban, a kenyeret pedig házanként megtörték s szívbeli örömmel s őszinteséggel költötték el élelmüket,


text:
dicsérvén az Istent és bírván az egész népnek szeretetét. Az Úr pedig napról-napra szaporította az üdvözülők számát.


text:
Éppen akkor vittek arra egy bizonyos, születésétől fogva sánta embert is, akit naponként leszoktak tenni a templomnak úgynevezett Szép-Kapujánál, hogy alamizsnát kérjen a templomba-menőktől.


text:
Péter azonban azt mondta: Ezüstöm, aranyom nincsen, de amim van néked adom: a názáreti Jézus nevében, kelj fel és járj!


text:
Felugrott s talpraállt, aztán neki indult s bement velük a templomba, járt, kelt, ugrándozott s dicsérte az Istent.


text:
S ráismertek, hogy ö az az alamizsnakérő, aki a templomnak Szép-Kapuja mellett szokott üldögélni és csodálták és bámulták, ami vele történt.


text:
Mikor pedig Péterhez és Jánoshoz szegődött, az egész nép lelkendezve utánuk futott az úgynevezett Salamon-tornácba.


text:
Ezt látva, Péter így szólt a néphez: Izraelita férfiak! Mit csodálkoztok ti ezen s mit bámultok minket, mintha mi a magunk erejéből avagy jóságunkból cselekedtük volna, hogy ez jár.


text:
Ábrahám, Izsák és Jákob Istene, a mi atyáink Istene dicsőítette meg fiát, a Jézust, akit ti Pilátus kezébe adtatok és megtagadtatok, holott ö elhatározta, hogy elbocsátja őt.


text:
az élet fejedelmét ellenben kivégeztétek. De az Isten feltámasztotta öt a halálból, mi vagyunk tanú rá.


text:
S az ö nevében való hit alapján ezt az embert, akit itt láttok és jól ismertek, az ő neve erősítette meg s az ő tőle származó hit adta vissza néki ezt az épségét mindnyájatoknak szeme láttára.


text:
Most már tudom kedves testvéreim, hogy amit tettetek, ti azt ép úgy tudatlanságból tettétek vele, valamint elöljáróitok is.


text:
Az Isten azonban, amit az összes próféták ajaka által hirdetett, tudniillik, hogy Krisztusnak szenvednie kell, ily módon teljesítette be.


text:
Éppen ezért, szánva-bánva dolgotokat, térjetek meg, hogy nyoma se maradjon a bűneiteknek s az Úr felderítse rátok az új életnek boldog korszakát


text:
akinek a mennyben kell maradni mindaddig, amíg be nem következik, amit az Isten minden ő szent prófétájának ajaka által kezdettől fogva hirdetett: a világmegújhodás.


text:
Mert Mózes az atyáknak megmondta: Istenetek, az Úr olyan prófétát támaszt tinéktek véreitek közül, aminő én vagyok. Mindenben, amit mond, reá hallgassatok.


text:
A többi próféta is, Sámueltől fogva, sorra, ahány csak megszólalt, mind erről a korszakról jövendőit


text:
Ti vagytok a próféták s ama szövetség fiai, amelyet az Isten atyáinkkal kötött, Kamikor Ábrahámnak azt mondta: a te magodban megáldtatik a föld minden nemzetsége.


text:
Isten az ő Fiát, Jézust, elsősorban néktek támasztotta fel és azért küldte el hozzátok, hogy mindenitek megtérvén gonoszságából, megáldjon titeket


text:
és amiatt való bosszúságukban, hogy a népet tanítják és Jézusban a halálból való feltámadást hirdetik,


text:
Ha mi most egy beteg emberen véghezvitt jócselekedetünkért hallgattatunk ki s arra kell felelnünk, hogy az mimódon gyógyult meg,


text:
vegyétek tudomásul Izrael egész népével együtt mindnyájan, hogy ez, az ő egészségének örvendve, ama názáreti Jézus Krisztus neve által áll előttetek, akit ti megfeszíttettetek, de akit az Isten feltámasztott a halálból.


text:
s nincs senki másban üdvösség, mert nem is adatott más név az ég alatt az emberek között, mely által üdvözülhetnénk,


text:
Mikor azok Péter s János eme bátor fellépését látták s meggyőződtek arról, hogy írástudatlan s avatatlan emberekkel van dolguk, csodálkoztak és rájuk ismertek, hogy Jézus hívei,


text:
Mit tegyünk ez emberekkel? Azt, hogy nyilvánvaló csodát tettek, egész Jeruzsálem tudja s mi sem tagadhatjuk.


text:
De hogy a dolognak híre tovább ne terjedjen a nép között, szigorúan parancsoljunk rájuk, hogy e nevet többé senki emberfia előtt ne merjék említeni.


text:
S behívatván őket, rájuk parancsoltak, hogy a Jézus nevében egy szót se szóljanak, ne is tanítsanak.


text:
Péter és János azonban azt felették nékik: ítéljétek meg ti magatok, helyes dolog-e ha Isten előtt állva, inkább néktek engedelmeskedünk, mint az Istennek?


text:
Erre azok, nem találván módot megbüntetésükre, megfenyegették s a nép hangulatával számolva, elbocsátották őket, mert mindenki dicsőítette az Istent a megtörtént dolgokért,


text:
S mikor azok ezt hallották, egy szívvel lélekkel felfohászkodtak Istenhez, mondván: Urunk! Mennynek, földnek, tengernek és mindeneknek teremtő Istene!


text:
Te, ki Dávidnak, a te szolgádnak ajakával mondottad: Miért dühöngenek a pogányok S miért törik fejüket a népek hívságos dolgokon?


text:
Bizony egybegyűltek szent Fiad a Jézus ellen, akit te felkentél, Heródes és Poncius Pilátus a pogányokkal és Izrael népével,


text:
Most hát, Urunk, te lásd fenyegetésüket; szolgáidnak pedig add, hogy teljes bátorsággal hirdessék igédet.


text:
Könyörgésükre megrendült gyülekező helyük és mindnyájan tele lettek Szent Lélekkel és hirdették teljes bátorsággal az Isten igéjét.


text:
A hívők közönségének pedig szíve, lelke egy volt és nem akadt köztük, aki a vagyonát magáénak mondta volna. Mindenük közös volt.


text:
És az apostolok nagy, hatalmas bizonyságot tettek az Úr Jézus feltámadásáról s a kegyelem teljessége szállt mindenikükre.


text:
az árát elhozva, letette az apostolok lábához. Mindenkinek annyit adtak, amennyire éppen szüksége volt.


text:
Így járt el az a József is, akit az apostolok Barnabásnak, magyarul Vigaszfinak hittak és aki lévita, származása szerint ciprusi volt,


text:
de ugyancsak felesége tudtával, félretett annak árából s csak egy részéi vitte s tette az apostolok lábához.


text:
Péter azonban azt mondta: Anániás! Miért adtad el magadat a Sátánnak? Miért csaltad meg a Szent Lelket s tetted félre a bírtok árának egy részét?


text:
Hiszen, ha megmarad, nem neked maradt volna meg; s ha eladtad, nem te rendelkeztél vele? Miért vetemedtél erre? Nem embert csaltál meg, - megcsaltad az Istent.


text:
E szavaknak hallatára Anániás összeesett s meghalt. S mindazokat, akik ezt hallották, szörnyű félelem szállta meg. Az ifjak pedig felkelvén, betakarták, kivitték és eltemették.


text:
Péter megkérdezte: Mondd: csakugyan ennyiért adtátok el a birtokot? Azt felelte: Igen, csak ennyiért.


text:
Erre Péter így szólt: Mi vitt rá titeket hogy megkísértsétek az Úr lelkét? Lásd, még ki sem hőit a lábuk nyoma azoknak, akik eltemették a férjedet s visznek tégedet is.


text:
S rögtön összeesett az ő lábánál és meghalt. A belépő ifjak már halva találták, kmtiék és eltemették férje mellé.


text:
Az apostolok sok jelt s csodát tettek a nép között és mindnyájan egyetértve, a Salamon tornácában gyülekeztek össze.


text:
úgyannyira, hogy a betegeket az utcára hordták s ágyra, nyoszolyára rakták, hogy mikor Péter arra megy, legalább az árnyéka vetődjék valamelyikükre.


text:
Sőt a szomszéd városok népe is betódult Jeruzsálembe s elhozták magukkal a betegeket és a tisztátalan lelkektől meggyötörteket és azok mind meggyógyultak.


text:
Ezt hallva, jó korán a templomba mentek és tanítottak. A főpap és kísérete eközben megjelenvén, egybehívták a tanácsot és Izrael fiainak összes véneit s elrendelték, hogy vezessék elő őket a börtönből.


text:
s jelentették: A börtönt ugyan gondosan bezárva találtuk, az őrök is ott álltak az ajtó előtt, de mikor kinyitottuk azt, senkit sem találtunk abban,


text:
S épp e pillanatban állított be valaki hozzájuk e hírrel: A ti foglyaitok a templomban vannak s tanítják a népet.


text:
Erre a templomőr elment a szolgákkal és elhozta őket anélkül, hogy erőszakot alkalmazott volna, mert attól tartottak, hogy a nép megkövezi őket.


text:
Szigorúan meghagytuk - ezt mondta - tinéktek, hogy e névben ne merjetek tanítani és lám, Jeruzsálem visszhangzik tanításotoktól, sőt amaz ember véréért ránk hárítjátok a felelősséget.


text:
Erre Péter és az apostolok azt felelték: Inkább kell engedelmeskednünk az Istennek, mint az embereknek.


text:
Igen, az Isten őt, mint fejedelmet s üdvözítőt, jobbjára emelte, hogy Izrael népének megtérést és bűnbocsánatot szerezzen.


text:
Mi vagyunk ez eseményeknek tanúi és a Szent Lélek, akit az Isten a néki engedelmeskedő hívekkel közlött.


text:
De ekkor a tanácsgyűlés egyik farizeus tagja, névszerint Gámáliel, akit a nép, mint törvénytudót, igen nagyra becsült, felállt és egy kis időre kivezetetvén az apostolokat,


text:
Csak a minapában kelt fel Theudás, aki azt mondta, hogy ő az a várva-várt s mintegy négyszáz főnyi sereg csatlakozott hozzá - s megölték, a híveit pedig szétszórták s megsemmisítették.


text:
Majd a népösszeíráskor felkelt a galileai Júdás, a népámító s ő is elveszett, a híveit pedig szétszórták.


text:
Azért én most is csak azt mondom néktek: hagyjatok békét ez embereknek s bocsássátok el útjukra, mert ha ez a megindult mozgalom emberektől ered, úgyis dugába dől,


text:
ha ellenben Isten a szerzője, akkor ti azt nem tudjátok meghiúsítani, hacsak birokra nem keltek Istennel.


text:
Ebbe aztán bele is nyugodtak. Behívatták az apostolokat és megkorbácsoltatván őket, rájuk parancsoltak, hogy a Jézus nevét szájukra ne vegyék s ezzel elbocsátották őket.


text:
De ez időtájban, a tanítványok számának megszaporodtával, a görögök panaszt emeltek a zsidók ellen, mert azok a mindennapi kiszolgálás alkalmával nem törődtek az ő özvegyasszonyaikkal.


text:
Azért a tizenkét apostol, egybegyűjtvén a tanítványok seregét, azt mondta: Nincs rendjén, hogy mi az Isten igéjét elhanyagolva, az asztalok körül szolgálunk.


text:
Szemeljetek ki hát magatok közül testvérek, hét jó hírű, Szent Lélekkel s bölcsességgel teljes férfiút és bízzuk azokra ezt a fontos tisztet


text:
A javaslat köztetszést aratott. Kiválasztották Istvánt, a hittel és Szent Lélekkel teljes férfiút, továbbá Fülöpöt, Prokoruszt, Nikánort, Timont, Parménást és az antiókiai, zsidóhitre tért Nikolauszt


text:
S terjedten terjedt az Isten igéje s nöttön nőtt a tanítványok száma Jeruzsálemben, sőt a papok közül is sokan hívők lettek.


text:
Az úgynevezett libertinusok, cireneiek, alexandriaiak, továbbá cilíciaiak és az ázsiaiak zsinagógájának egy néhány tagja azonban előállt és Istvánnal vitatkozni kezdett,


text:
S fellázították a népet, a véneket s az írástudókat és rárontva, magukkal ragadták s a főtanács elé hurcolták.


text:
Sőt hamis tanúkat is állítottak, akik azt mondták: Ez az ember minduntalan káromolja a szent helyet s a törvényt.


text:
Hallottuk, mikor azt mondta, hogy a názáreti Jézus lerontja e helyet s megmásítja Mózes adta szertartásainkat.


text:
Ő így felelt: Testvérek és atyák! Hallgassatok meg. A dicsőség Istene a mi atyánknak, Ábrahámnak, még mielőtt Háránba költözött, megjelent Mezopotámiában


text:
El is hagyta a kaldeusok országát és Háránban telepedett le. Majd atyja halála után kihozta onnét e földre, ahol most laktok.


text:
De egy talpalatnyi örökrészt sem adott néki abból, hanem megígérte, hogy néki s utána magvának birtokába adja, bár gyermeke nem volt.


text:
S az Isten azt is megmondta, hogy az ő magva zsellér lesz idegen földön, leigázzák, sanyargatják négyszáz esztendeig.


text:
De én - úgymond - azt a népet, melynek rabszolgái lesznek, megítélem s aztán kiköltöznek s engemet szolgálnak e helyen.


text:
S megkötötte vele a körülmetélkedés szövetségét; így született fia Izsák, akit nyolcadnapra körülmetélt s Izsák fia Jákob és Jákob fiai, a tizenkét ősatya.


text:
s kiszabadította minden nyomorúságából s felruházta kedvességgel s bölcsességgel, Fáraó, az egyiptomi király előtt, aki reábízta Egyiptomnak egész házának kormányát.


text:
A második alkalommal azonban felismerték Józsefet a testvérei. Fáraó pedig rájött a József származására.


text:
Sikembe vitték át és abba a sírba helyheztették őket, amelyet Ábrahám a sikemi Emór fiaitól ezüst pénzen vett meg.


text:
Ez a mi népünket gyűlölvén, oly gonoszul sanyargatta atyáinkat, hogy kitették csecsemőiket, hogy életbe ne maradjanak.


text:
S látván, hogy egyikkel igazságtalanul bánnak, segítségére sietett s az egyiptomit leütvén, megbosszulta a megnyomorgatottat.


text:
Azt hitte, megértik vérei, hogy az Isten az ő keze által munkálja szabadságukat, de azok nem értették meg.


text:
Másnap meg épp olyankor jelent meg köztük, mikor veszekedtek. Ki akarta őket békíteni, mondván: Emberek! Testvérek vagytok, miért bántjátok egymást?


text:
De az, aki a felebarátját jogtalanul bántalmazta, félrelökte, mondván: Ki tett téged vezérünkké és bíránkká?


text:
Negyven év múlva azonban az Úrnak angyala megjelent néki a Sinai hegy pusztájában egy égő csipkebokorban.


text:
Én vagyok a te atyáid Istene, Ábrahám Istene, Jákob Istene és Izsák Istene. Mózes megremegett, s nem mert odanézni.


text:
Látván láttam Egyiptomban az én népemnek kínszenvedését, hallottam nyögését s leszállottam szabadításukra. Állj elő! Én téged most Egyiptomba küldlek.


text:
Ezt a Mózest, akit megtagadtak, mondván: Ki tett téged vezérünkké és bíránkká? - ezt küldte az Isten vezér s szabadító gyanánt a csipkebokorban néki megjelent angyalnak általa.


text:
Ő hozta ki őket, ő tett csodákat, jeleket Egyiptomnak földén, a Vörös tengernél, a pusztában negyven esztendőn át.


text:
Ez a Mózes mondta az Izrael fiainak; Prófétát támaszt az Úr tinéktek véreitek közül, amilyen én vagyok, arra hallgassatok.


text:
Ő tanácskozott a pusztában a Sinai hegyen vele beszélő angyallal és atyáinkkal; ő vette az életnek igéit, hogy velünk közölje.


text:
Csinálj nékünk isteneket s azok vezessenek, mert, hogy mi történt azzal a Mózessel, aki minket Egyiptom földjéről kihozott, nem tudjuk.


text:
S kiformáztak ama napokban egy bikabornyút és áldoztak a bálványnak s gyönyörködtek kezük munkájában.


text:
Az Isten azonban elfordult tőlük s hagyta, hadd imádják az ég csillagait, amint meg van írva a próféták könyvében: Izrael háznépei Áldoztatok-e énnékem Leölt barmot a pusztában negyven esztendőn át?


text:
Sőt inkább körűlhordoztátok a Móloknak sátrát S a ti istenieknek, Romfának csillagát, Az imádás végett faragott képeket. Számkivetlek azért Babilonon is túl.


text:
A szövetség sátora atyáinknál maradt a pusztában, annak rendelése szerint, aki meghagyta Mózesnek, készítse el azt a látott mintára.


text:
Ezt a mi atyáink átvették és be is vitték Józsuéval a pogányok elfoglalt birodalmába, akiket az Isten atyáink elől elűzött s övék volt az egész Dávid idejéig.


text:
A menny az én trónom, A föld pedig lábamnak zsámolya. Milyen házat építetek nékem? mondja az Úr, S melyik az én nyugvóhelyem?


text:
Nyakas, körülmetéletlen szívű s fülű népség! Ti éppen mint atyáitok, mindig lázongotok a Szent Lélek ellen.


text:
Melyik prófétát nem üldözték a ti atyáitok? Azokat is ők ölték meg, akik amaz Igaz jöttét eleve hirdették. S ti most annak árulói és gyilkosai lettetek,


text:
Ő azonban tele Szent Lélekkel, az égre tekintve, látta Isten dicsőségét és az Isten jobbján álló Jézust.


text:
a városból kiűzték s megkövezték őt. A tanúk pedig egy Saul nevű ifjú lábához rakták a felső ruháikat.


text:
Aztán térdre rogyott és hangosan felkiáltott: Uram! Ne ródd fel nékik ezt a bűnt! S ezt mondván elaludt.


text:
Saul szintén helyeselte az ő kivégzését. Aznap a aztán nagy üldözés tört ki a jeruzsálemi gyülekezet ellen. S mind elszéledtek, az apostolokat kivéve, Júdea és Samária vidékén.


text:
Saul is részt vett a gyülekezet pusztításában. Sorra járta a házakat s férfit, asszonyt egyként elhurcolva, a börtönbe vetett.


text:
Mert szavára a tisztátalan lelkek harsány kiáltással sok emberből kitakarodtak és sok gutaütött és sánta gyógyult meg.


text:
De ugyanott egy Simon nevű férfi már előbb is bűvészkedett és elámította Samária népét, azt állítván, hogy ő valami nagy ember.


text:
S csüngtek-lógtak rajta mindnyájan, apraja-nagyja egyaránt s azt mondották; Ez az Isten ama Nagynevű csodaereje!


text:
De mikor az Isten országáról és a Jézus Krisztus nevéről szóló evangéliumot hirdető Fülöpnek hittek, férfiak s asszonyok egyaránt beavattatták magukat


text:
Sőt Simon maga is hitt és beavattatván, Fülöphöz szegődött, mitöbb a nagy jelek s csodák láttára, magánkívül lett bámulatában.


text:
A jeruzsálemi apostolok pedig arra a hírre, hogy Samária bevette az Isten igéjét, elküldték hozzájuk Pétert és Jánost


text:
mondván: Adjátok meg nékem is azt a hatalmat, hogy akire kezemet ráteszem, szintén vegye a Szent Lelket.


text:
De Péter így felelt néki: Pusztulj a pénzeddel együtt! Azt gondolod, hogy az Isten ajándékát pénzen lehet megszerezni?


text:
Erre Simon így válaszolt: Könyörögjetek az Úrnak énértem, hogy ne legyen foganatja nálam egy szavatoknak sem.


text:
A küldöttek e bizonyságtétel s az Úr igéjének hirdetése után visszatértek Jeruzsálembe és sok samáriai faluban hirdették az evangéliomot.


text:
Az Úrnak angyala pedig így szólott Fülöphöz: Készülj és menj délirányba a Jeruzsálemből Gazába vezető járatlan úton.


text:
S felkészült, útrakelt. Ugyanakkor egy szerecsen férfiú, Kandakénak, a szerecsen királyasszonynak eunuk udvarnagyja s teljhatalmú kincstárosa, aki Jeruzsálembe járt imádkozni,


text:
Fülöp odafutva, hallotta őt, amint Ézsaiás prófétát olvasta s megkérdezte tőle: Érted, amit olvassz?


text:
Azt felelte: Hogy érthetném, ha nincs, aki megmagyarázza? S megkérte Fülöpöt, hogy szálljon fel s üljön le melléje.


text:
Az írásnak pedig, amit olvasott, ez volt a tartalma: Mint a juhot, úgy vitték a vágóhídra S ahogy a bárány megnémul nyirője kezében, Úgy hallgatott ő is.


text:
Az eunuk, Fülöphöz fordulva, megszólalt: Kérlek, kiről mondja ezt a próféta? Maga magáról, vagy valaki másról?


text:
Útközben valami vízhez érkeztek s az eunuk így szólt! Nézd! Itt a víz. Mi gátolhat abban, hogy beavattassam?


text:
Fülöp felelt: Ha hiszesz teljes szívedből, megteheted. Az pedig rámondta: Hiszem, hogy Jézus Krisztus Isten fia.


text:
A vízből kijövet azonban az Úr lelke elragadta magával Fülöpöt s az eunuk nem látta többé őt s örvendező szívvel tovább ment a maga útján.


text:
Fülöp pedig elkerült Azótba s vándorútján minden városnak hirdette az evangéliomot, míg Cezáreába nem jutott.


text:
s levelet kért tőle Damaszkuszba a zsinagógákhoz, hogy az új hit követőit, ha rájuk akadna, férfit s nőt egyaránt, megkötözve Jeruzsálembe hurcolja.


text:
Erre megkérdezte: Uram! Ki vagy? Az Úr azt felelte: Én vagyok Jézus, te engemet üldözöl. Kár néked az ostor hegye ellen rugdalóznod.


text:
Most remegve s ámulva kérdezte: Uram! Mit kívánsz én tőlem? Az Úr azt felelte néki: Kelj fel s menj be a városba! Ott megmondják néked, mit kell cselekedned.


text:
Saul felkelt a földről, de mikor a szemét kinyitotta, semmit sem látott. Úgy vezették kézenfogva Damaszkuszba.


text:
Volt Damaszkuszban egy Anániás nevű tanítvány. Ahhoz pedig az Úr látomásban így szólt: Anániás! Az válaszolt: Itt vagyok Uram! Mit kívánsz?


text:
Az Úr azt mondotta néki: Kelj fel és menj a Sugár nevű utcába s keresd fel Júdás házában azt a bizonyos tarzusi Sault. Most épp imádkozik


text:
s látja, amint belép hozzá egy Anániás nevű férfiú és ráteszi kezét, hogy a szeme világa újra megjöjjön.


text:
Anániás azt felelte: Uram! Sokaktól hallottam, hogy ez a férfiú gonoszul bánt a te szenteiddel Jeruzsálemben.


text:
De az Úr azt mondta néki: Csak menj! Ő énnekem választott közegem. Ő terjeszti el nevemet a népek, királyok, valamint Izrael fiai között.


text:
Anániás elment s amint belépett a házba, kezét rátéve, szólt: Testvérem, Saul! Az Úr, ama Jézus küldött, aki néked útközben megjelent, hogy újra láss és beteljél Szent Lélekkel.


text:
Erre nyomban olyan pikkelyforma hullt le a szeméről s rögtőn megjött a szeme világa. Felkelt, beavatta magát.


text:
S valamennyi hallgatója álmélkodott és azt mondta: Nem ez pusztította-e Jeruzsálemben e név imádóit s nem azért jött-e ide is, hogy azokat megkötözve a főpapok elé hurcolja?


text:
Saul azonban mind jobban nekibátorodott s egész kavarodást csinált a damaszkuszi zsidók közt, mikor bebizonyította, hogy Jézus a Krisztus.


text:
De Saul megtudta titkos tervüket. Hanem azok éjjel nappal őrt állottak a kapuknál, hogy megölhessék őt.


text:
A tanítványok azonban éjszaka idején magukhoz vették őt s lebocsátván egy kosárban a kőfalról, útnak eresztették.


text:
Saul Jeruzsálembe érkezvén, a tanítványokhoz próbált csatlakozni, de azok mind húzódoztak tőle. Nem hitték, hogy ő is tanítvány.


text:
Barnabás azonban pártját fogta, sőt elvitte az apostolokhoz s elmondotta nékik, hogyan látta meg az Urat útközben, hogyan beszélt vele s milyen bátran hirdette az igét Damaszkusban a Jézus nevében.


text:
s bátran tanított az Úr Jézus nevében. Sőt vitatkozott is a görögökkel, de azok meg akarták ölni őt.


text:
Így aztán a gyülekezet békés napokat élt Judeában, Galileában és Samariában; az Urat félve, épültek és megteljesedtek a Szent Lélek vigasztalásával.


text:
azt mondotta néki: Éneás! Jézus Krisztus meggyógyít tégedet. Kelj fel, vesd meg az ágyadat. S rögtön felkelt


text:
Ekkor tájban történt, hogy Joppéban egy Tábita, magyarul Zerge nevü nőtanítvány, maga a megtestesült jóság s könyörület, beteg lett, meg is halt.


text:
Lidda közel volt Joppéhoz, azért, mikor a tanítványok megtudták, hogy Péter ott tartózkodik, két férfiút küldtek hozzá s kérten kérték, hogy haladék nélkül siessen hozzájuk.


text:
Péter felkészült s velük ment. Mikor megérkeztek, bevezették a felső szobába. Az özvegyasszonyok mind körülfogták s sírva mutogatták felső - s alsó ruháikat, amiket Zerge készített, mikor még velük volt.


text:
Péter mindenkit kiküldött s térdre hullva imádkozott, majd a tetemhez fordulva, így szólt: Tábita! Kelj fel. S erre kinyitotta szemét és meglátva Pétert, felült,


text:
Péter pedig kezét nyújtva néki, felsegítette őt. Aztán behívta a szenteket s az özvegyasszonyokat s élve eléjük állatta.


text:
Jámbor, istenfélő ember egész háznépével együtt, aki a nép között sok alamizsnát osztott ki s folyton-folyva imádkozott.


text:
E férfiú látomásban tisztán látta, hogy úgy délután három óra tájban az Isten angyala bejött hozzá s így szólt: Kornelius!


text:
Ő mereven ránézett s remegve kérdezte: Mi az, Uram? Azt felelte: Az Isten megemlékezett a te imádságodról és alamizsnádról.


text:
Ott lakik annál a bizonyos Simon tímárnál, akinek a háza a tenger partján van. Ő majd megmondja néked, hogy mit kell cselekedned.


text:
Másnap, amíg azok úton voltak s a városhoz közeledtek, Péter déli tizenkét óra tájt felment a ház tetejére imádkozni.


text:
s látta, hogy az ég megnyílt és egy négy sarkánál fogva összekötött nagy lepedőhöz hasonló edény jön feléje s leereszkedik a földre,


text:
S újra, másodszor is szózat hangzott őeléje: Amit isten tisztává tett, te ne mondd azt fertőzöttnek.


text:
Míg Péter a látott látomás értelmén tűnődött, Kornélius küldöttei a Simon házát keresve, a kapunál álltak


text:
Péter lement a Kornélius küldte férfiakhoz s így szólt: Én vagyok, akit kerestek. Mi járatban vagytok?


text:
Azt felelték: Kornélius, az az istenfélő százados, aki az egész zsidó nép körében jó hírnévnek örvend, szent angyaltól vett parancsnál fogva, kéret a házához, hogy meghallgasson tégedet.


text:
Behívta hát őket s szállást adott nékik. Másnap Péter egynéhány joppei testvér kíséretében, velük együtt elutazott


text:
s a rákövetkező napon Cezáreába érkezett. Kornélius egybegyűjtött rokonai s barátai körében várakozott rájuk.


text:
s az egybegyűlt sok vendéghez így szólt: Tudjátok jól, hogy a zsidónak nem szabad a másfajtabeli emberrel barátkoznia, avagy azt meglátogatnia; de az Isten nékem értésemre adta, hogy ne tartsak senkit fertős vagy tisztátalan embernek.


text:
Kornélius felelt: Ma negyednapja, hogy délután három óra tájban, házi áhítatosságom közben, egy fényes ruhába öltözött férfi állt elém


text:
s azt mondta: Kornélius! Az Isten meghallgatta a te imádságodat és megemlékezett a te alamizsnádról.


text:
Nosza küldj hát embereket Joppéba s hívasd ide azt a Simont, akinek a mellékneve Péter. Ott lakik annál a bizonyos Simon tímárnál, akinek a háza a tenger partján van.


text:
Nyomban el is küldtem érted és jól tetted, hogy eljöttél. Most már itt állunk mindnyájan Isten színe előtt, hogy meghalljuk mindazt, amit az Úr tenéked parancsolt.


text:
amelyet ö az Izrael fiaival közlött, mikor Jézus Krisztus - a mindenség Ura! - által a békesség örömhírét hirdettette nékik.


text:
Hiszen jól tudjátok, mi történt a János hirdette avatás után, a galileai kezdettől fogva egész Júdeában,


text:
hogy mint kente fel Isten a názáreti Jézust Szent Lélekkel és erővel s hogy ő mint járt szerteszéjjel, mint tett jót és gyógyított meg minden Ördög hatalmába esett embert, mert Isten vele volt.


text:
nem az egész népnek, hanem az Istentől eleve kiválasztott tanúknak, nékünk, akik vele együtt ettünk, ittunk, mikor a halálból feltámadt


text:
és meghagyta, hogy hirdessük a népnek s tegyünk bizonyságot arról, hogy ő az élőknek s holtaknak Istentől rendelt bírája.


text:
Róla tanúsítják a próféták is mindnyájan, hogy aki benne hisz az megnyeri a bűnök bocsánatját az ő neve által.


text:
A Péterrel jött zsidók közül való hívek pedig nagyon csodálkoztak azon, hogy a Szent Léleknek ajándéka kitöltetett a pogányokra is.


text:
Ekkor Péter így szólt: Megtagadhatja-e valaki az avatás vizét azoktól, akik épp úgy vették a Szent Lelket, mint mi?


text:
S elrendelte, hogy avattasák be magukat a Jézus Krisztusnak nevébe. Erre kérten kérték, maradjon náluk pár napig.


text:
Azért mikor Péter visszament Jeruzsálembe, a zsidók közöl való hívek kikeltek ellene és kérdőre vonták:


text:
Joppe városában voltam - úgymond - s éppen imádkoztam, mikor eszméletemet elvesztve, egy látomást láttam. Valami négy sarkánál összefogott nagy lepedőhöz hasonló edény ereszkedett s jött le az égből egészen hozzám.


text:
Belenéztem, megvizsgáltam s láttam benne földi négylábú állatokat, vadakat, csúszó-mászó férgeket és égi madarakat.


text:
Az egi szózat azonban másodszor is felém hangzott: Amit Isten tisztává tett, te ne mondd azt fertősnek.


text:
A Szent Lélek azt mondotta nékem, hogy menjek el velük minden tétovázás nélkül. Velem jött e hat testvér is. Bementünk annak az embernek a házába.


text:
És az elbeszélte nékünk, hogy és miként látta belépni házába az angyalt, aki így szólt hozzá: Küld embereket Joppéba és hívasd el Simont, akinek mellékneve Péter.


text:
Ekkor eszembe jutott az Úr eme mondása: János csak vízzel avatott, ti azonban Szent Lélekkel avattattok be.


text:
Ha tehát az Isten ugyanazt a kegyelmet adta őnekik, mint nékünk, akik az Úr Jézus Krisztus híveivé lettünk, - én parány állhattam volna az Isten útjába?


text:
Ennek hallatára aztán megnyugodtak s dicsőítették az Istent, mondván: E szerint hát az Isten a pogányok előtt is megnyitotta a megtérés életre vezérlő útját.


text:
E közben az István miatt támadt üldözés következtében szerteszórt hívek egész Feniciáig, Ciprusig és Antiokiáig jutottak, de az Igét másnak, mint zsidónak nem hirdették.


text:
Akadt azonban közöttük egynehány ciprusi és cirenei férfi, akik Antiókiába érkezvén, a görögöknek is hirdették az Úr Jézus evangéliomát.


text:
aki mikor odajutott s látta az Isten kegyelmét, örvendezett s mindnyájukat buzdította, hogy maradjanak az Úr rendíthetetlen hívei.


text:
Mert ő derék s Szent Lélekkel s hittel teljes férfiú volt. S elég sokan csatlakoztak az Úr seregéhez.


text:
Azután Barnabás Tarsusba utazott, hogy felkeresse Sault s mikor reátalált elvitte magával Antiókiába.


text:
Egy álló esztendőt töltöttek együtt a gyülekezetben és elég sok hallgatójuk volt S legelőször Antiókiában nevezték keresztyéneknek a tanítványokat


text:
s azoknak egyike, névszerint Agabus, a Szent Lélektől megihletve, felállt és megjövendölte, hogy az egész földön roppant nagy éhség lesz, ami be is következett Klaudius császár korában.


text:
Erre a tanítványok elhatározták, hogy egyen-egyen, ki-ki tehetsége szerint, segélyt küldenek a Júdeában lakó testvéreknek.


text:
Éppen kovásztalan kenyérünnep volt, mikor őt elfogatta, börtönbe záratta és négy négyes katonaszakaszra bízta, hogy Őrizzék, mert a páskaünnep után akarta a nép dé állítni.


text:
Pétert tehát a börtönben őrizték. A gyülekezet azonban folyton - folyva imádkozott az istenhez érte.


text:
Aznap éjjel, mikor őt Heródes elő akarta álltai, Péter, kettős láncra verve, két katona között aludt, a börtönőrök pedig kívül az ajtónál őrködtek.


text:
De ím az Urnak angyala mellé állt s amint világosság támadt a hajlékban, Pétert oldalbalökve, e szókkal: kelj fel gyorsan!- felkeltette. A lánc lehullott kezéről


text:
és az angyal azt mondotta néki: Övezd fel magadat s kösd fel a sarudat. S úgy tett. Aztán így szólt hozzá: Kapd magadra a felső ruhádat és kövess engemet.


text:
Péter kiment és követte, de nem tudta, hogy amit az angyal tesz, valóság, hanem azt hitte, hogy látomása van.


text:
Az első és második őrség előtt elhaladván, a városba vivő vaskapu elé értek, amely magától kinyílt előttük és azon kimenvén s egy utcával tovább jutván, az angyal hirtelen eltávozott tőle.


text:
Erre Péter magára eszmélt s megszólalt: Most már bizton tudom, hogy az Úr küldte el az angyalát s ő szabadított meg Heródes kezéből s mindattól, amire a zsidó nép számított.


text:
E tudatban Máriának, a János, melléknevén Márk anyjának házához ballagott, ahol sokan voltak egybegyűlve s éppen imádkoztak.


text:
amint ráismert Péter hangjára, örömében nemhogy ajtót nyitott volna, hanem befutott és jelentette, hogy Péter áll az ajtó előtt.


text:
Erre azok azt mondották néki: Bolond vagy! De ő erősködött, hogy biz úgy van. Azok ellenben azt mondták: az az ő angyala.


text:
Ekkor kezével intett, hogy hallgassanak, aztán elbeszélte, mimódon szabadította ki az Úr öt a börtönből. S hozzátette: Adjátok ezt tudtára Jakabnak és a testvéreknek. Azután eltávozott s útját más irányba vette.


text:
Heródes pedig, minekutána kerestette s nem találta meg öt, felelősségre vonván az őröket, rájuk parancsolt, hogy vigyék vesztőhelyre őket. Aztán Júdeából lement Cezáréába és ott tartózkodott Heródes halála.


text:
Heródes igen gyűlölte a tirusiakat és a szidóniakat. Azok tehát közös akarattal jelentkeztek nála és a király kamarását, Blásztust lekenyerezvén, békét kértek tőle, mert tartományukat a királyi tartományból élelmezték.


text:
Heródes, a kitűzött napon, királyi ruháját felöltve, a trónra ült s ünnepélyes beszédet intézett hozzájuk.


text:
Barnabás és Saul pedig megbízatásukban eljárván, visszatértek Jeruzsálemből, magukkal hozván Jánost, melléknevén Márkot is.


text:
Az antiókiai gyülekezet prófétái és tanítói: Barnabás, Simon, melléknevén Niger, a cirenei Lucius, Manaén, Heródes negyedesfejedelemnek a tejtestvére és Saul voltak.


text:
Mikor ezek éppen az Úrnak szolgáltak s böjtöltek, a Szent Lélek így szólott hozzájuk: Válasszátok ki nékem Barnabást és Sault arra a munkára, amelyre őket elhívtam.


text:
Ők tehát, mint a Szent Lélek kiküldöttei, lementek ciprus szigetén. Seleuciába s onnét áthajóztak Ciprusba.


text:
Salamisbe jutva, hirdették Isten igéjét a zsidók zsinagógáiban. Mint szolgatárs, velük volt János is.


text:
Szergius Pál helytartónál, egy értelmes férfiúnál, aki Barnabást és Sault magához hívatta, mert szerette volna hallani az Isten igéjét.


text:
De a varázsló Elimás, - mert nevének ez a jelentése - ellentállt nékik s azon volt, hogy a helytartót eltántorítsa a hittől.


text:
s azt mondta: Óh te minden álnoksággal és minden gonoszsággal megkent ördögi fajzat, minden igazságnak ellensége, nem hagysz fel az Úr egyenes útjának elcsavarásával?


text:
Na hát, érezd az Úr karját. Megvakulsz és egy ideig nem látod a napot. S tüstént homály és sötétség borúit rá és köröskörül tapogatódzva, vezetőt keresett.


text:
Pál s társai aztán hajóra szállva, Pátoszból a Pergében és a pamfiliai Pergébe utaztak. Ott azonban János elvált tőlük és visszatért Jeruzsálembe.


text:
A törvény és a próféták olvasása után, a zsinagóga elüljárói ezt izenték nékik: Testvérek! Ha van valami mondanivalótok a néphez, beszéljetek.


text:
Erre Pál felállott s a kezével csendre intve, így szólt: Izraelita férfiak és ti istenfélő lelkek! Hallgassatok meg.


text:
Izrael népének Istene kiválasztotta a mi atyáinkat s Egyiptomban való hontalansága idején felmagasztalta és hatalmas karjával kivezette onnét a népet.


text:
Ettől fogva királyt kértek és az Isten Sault, Kis fiát. a Benjámin törzs sarját adta negyven évig nékik.


text:
S mikor azt letette, Dávidot helyezte királyi székükbe, aki mellett bizonyságot is tett, mondván: Dávid, Jesse fia, az én választottam, a szívem szerint való férfiú, aki minden akaratomat megteszi.


text:
Mikor pedig János bevégezte a pályafutását, ezt mondta: Nem az vagyok, akinek gondottok, utánam jön, akinek nem vagyok méltó megoldani a lába saruját.


text:
Mert Jeruzsálem lakói s ezek vezérei nem ismerték fel őt, sőt, azzal, hogy elítélték, a prófétáknak szombatonként felolvasni szokott szavait beteljesítenek.


text:
És bár éppenséggel nem találtak benne halálra méltó bűnt, követelték Pilátustól, hogy végeztesse ki.


text:
és megjelent több napon át azoknak, akik vele együtt jöttek fel Jeruzsálembe Galileából és most tanúi néki a nép előtt.


text:
Mi is a mi atyáinknak tett ígéret örömhírét hirdetjük tinéktek, mert az Isten megadta azt az ő fiainak, - nékünk, feltámasztván Jézust,


text:
Azt pedig, hogy úgy támasztotta tel öt a halálból, hogy nem lát már többé enyészetet, így mondta meg: Néktek adom Dávidnak szent Ígéretét.


text:
Mert Dávid, miután a maga idejében híven teljesítette az Isten akaratát elhunyt, megtért atyáihoz és rothadást látott,


text:
Nézzetek ide gőgösök, bámuljatok s semmisüljetek meg. Mert én olyat teszek a ti időtökben, Olyat, hogy el sem hinnétek a hírmondójának.


text:
A zsidók zsinagógájából kimenet pedig kérten kérték őket, hogy a következő szombatnapon újra hirdessék ez igét nékik.


text:
Sőt a zsinagóga szétosztása után sok zsidó és istenfélő lélek csatlakozott Pálhoz s Barnabáshoz, akik beszélgetés közben buzdították őket hogy maradjanak meg rendületlenül az Istennek kegyelmében.


text:
Erre Pál s Barnabás teljes nyíltsággal kijelentették: Mindenekelőtt néktek tellett hirdetnünk az Istennek igéjét, de mert ti megvetitek azt s nem tartjátok magatokat méltóknak az örök életre, mostmár a pogányokhoz fordulunk.


text:
Mert az Úr így parancsolta meg ezt minékünk: A pogányok világosságává tettelek tégedet, Hogy az üdvösséget elterjeszd a földnek végső határáig.


text:
Ezt hallva, a pogányok örvendtek s magasztalták az Úrnak igéjét és mindazok, akik az örök életre ki voltak választva, hívőkké lettek.


text:
zsidók azonban felizgatták az előkelő, istenfélő nőket s a város elöljáróit s zendülést támasztva Pál s Barnabás ellen, kikergették őket határukból.


text:
Úgy volt, hogy lkóniumban együtt mentek be a zsidók zsinagógájába és olyan beszédet mondtak, hogy egész sereg zsidó s görög lett hívővé.


text:
Éppen azért huzamosabb időt töltöttek ott s bátran hirdették az igét bízván az Úrban, aki bizonyságot tett kegyelme igéje mellett és jeleket és csodákat művelt ő általuk.


text:
De mikor a pogányok és zsidók, elül-járóikkal együtt tervbe vették, hogy rájuk támadnak s megkövezik őket,


text:
Pál eme tette láttára, a nép likaóniai nyelven szólva felkiáltott: Az istenek emberi formában szálltak le hozzánk!


text:
Sőt a város előtt álló Zeusz templom papja felkoszorúzott bikákat hajtva a kapukhoz, áldozni akart nékik a néppel egyetemben.


text:
s rájuk kiáltottak: Emberek! Mit tesztek? Mi is csak olyan emberek vagyunk, mint ti s éppen azt hirdetjük néktek, hogy a hiábavaló dolgoktól térjetek meg az élő Istenhez, a mennynek, a földnek, a tengernek s mindannek, ami abban van, ama teremtőjéhez,


text:
De az Antiókiából és Ikóniumból utánuk - jött zsidók felbőszítették a népet és azok Pált megkövezvén, abban a hiszemben, hogy meghalt, kivonszolták a városból.


text:
Mikor azonban a tanítványok körülvették, felkelt s bement a városba. Másnap elment Barnabással együtt Derbébe.


text:
S miután e városban is hirdették az evangéliomot s jó sok tanítványt szereztek, újra visszatértek Lisztrába Ikóniumba s Antiókiába


text:
s megerősítvén a tanítványok lelkét, szívükre kötötték, hogy álljanak meg rendületlenül a hitben, mert a nyomorúság keserves útja visz minket az Isten országába.


text:
S véneket rendelvén minden egyes gyülekezetnek élére, imádság és bőjtölés közben hitük Ura kegyelmébe ajánlották őket.


text:
s onnét hajón vissza Antiókiába, ahonnét az Isten kegyelmébe ajánltan, a most már bevégzett munkára indultak.


text:
Megérkeztük után egybehívták a gyülekezetet és elmondták, mi mindent vitt véghez az Isten általuk, s mint tárta fel a hitnek kapuját a pogányok előtt is.


text:
E közben bizonyos, Júdeából jött egyének így oktatták ki a testvéreket: Ha körül nem metélkedtek a Mózes rendtartása szerint, nem üdvözülhettek.


text:
És mivel e miatt nagy kavarodás és vita támadt kőztük, meg Pál és Barnabás között, elhatározták, hogy Pál, Barnabás és még néhányan közülük, menjenek fel Jeruzsálembe az apostolokhoz és a vénekhez e vitás kérdés dolgában.


text:
Ezek tehát a gyülekezettől kikísértetvén, Feniciát s Samáriát bejárván, elbeszélték a pogányok megtérését s nagy örömet szereztek az összes testvéreknek.


text:
Jeruzsálembe érkezvén, a gyülekezet, az apostolok s a vének fogadták őket s ezeknek is elmondották, mi mindent vitt véghez az isten általuk.


text:
A farizeus pártnak néhány tagja azonban előállt s azt mondta, hogy azokat is körül kell metélni és rájuk kell parancsolni, hogy a Mózes törvényét megtartsák.


text:
De mikor a vita javában folyt, felállt Péter és így szólt hozzájuk: Testvérek! Jól tudjátok, hogy az Isten régen kiválasztott engem közületek, hogy a pogányok az én ajkamról hallják az evangéliom igéjét s higyjenek.


text:
És az Isten, a szívek tudója, bizonyságot tett mellettük: megadta nékik a Szentlelket, épp úgy, mint nékünk,


text:
Most hát miért kísértitek az Istent, miért akartok olyan igát tenni a tanítványok nyakába, amit sem a mi atyáink sem mi el nem hordozhatunk.


text:
Sőt ellenkezőleg, az Úr Jézus Krisztus kegyelme által hisszük, hogy mi épp oly módon üdvözülünk, mint ők is.


text:
Erre elhallgatott az egész sokaság s meghallgatták Barnabást s Pált, akik elbeszélték, hogy mennyi jelt s csodát tett az Isten őáltaluk a pogányok között.


text:
Simon előadta, hogy az Isten először mint gondoskodott arról, hogy a pogányokból népet szerezzen magának.


text:
Aztán visszatérek, S újra felépítem Dávid leomlott sátorát, Újra felépítem a romjait Es helyreállítom,


text:
hanem írjuk meg nékik, hogy tartózkodjanak a bálvány fertelmétől, a paráznaságtól, a fojtott állat s a vér evésétői.


text:
Mert Mózesnek, akit minden szombaton olvasnak a zsinagógákban, rég időktől fogva vannak hirdetői minden városban.


text:
Erre az apostolok s a vének az egész gyülekezet egyetértésével elhatározták, hogy maguk közül választott férfiakat küldenek Antiókiába Pállal s Barnabással, még pedig Júdást, melléknevén Barsabást és Szilást, akik a testvérek között nagy tekintélynek örvendtek,


text:
kezük emez írásával: Az apostolok, a vének és a testvérek üdvözlik az Antiókiában, Szíriában és Ciliciában lévő pogány származású testvéreket.


text:
Minthogy azt hallottuk, hogy némelyek közülünk, közöttetek járván megzavarták és feldúlták beszédükkel lelketek nyugalmát, azt mondván, hogy körül kell metélkednetek és a törvényt meg kell tartanotok, bár mi erre nem hatalmaztuk fel őket,


text:
közös akarattal elhatároztuk, hogy választott férfiakat küldünk hozzátok a mi kedves Barnabásunkkal s Pálunkkal,


text:
A Szent Lélek és mi elhatároztuk ugyanis, hogy nem rakunk rátok más terhet, csak ami okvetetlen szükséges,


text:
nevezetesen, hogy tartózkodjatok a bálványáldozattól, a vér és a fojtott állat evésétől s a paráznaságtól. Ettől tartózkodva, helyesen jártok el. Jó egészséget!


text:
Júdás s Szilás pedig, maguk is próféták lévén, nagy beszédet mondva, buzdították s erősítették a testvéreket.


text:
Pál s Barnabás vegyidéig szintén Antiókiában maradtak s több más társsal együtt tanították és hirdették az Úr igéjét.


text:
Néhány nap múlva azonban azt mondta Pál Barnabásnak: Menjünk vissza s látogassuk meg a testvéreket városról-városra mindenütt, ahol hirdettük az Úr igéjét s lássuk meg, hogy hogyan megy a dolguk.


text:
Pál azonban a mellett volt, hogy azt, aki Pamfiliánál elpártolt tőlük s nem ment velük a munkára, ne vigyék magukkal.


text:
Aztán Derbébe, majd Lisztrába ment. Idevaló volt az a bizonyos, Timóteus nevű tanítvány, aki hívő zsidó anyától s görög atyától származott


text:
Pál magával akarta vinni őt, azért fogta és körülmetélte az odavaló zsidók kedvéért, mert mindnyájan tudták, hogy atyja görög volt.


text:
S bejárván a városokat, a híveknek lelkükre kötötték, hogy a jeruzsálemi apostolok s vének rendeleteit megtartsák.


text:
De mikor Frígián s Galácia tartományán keresztül mentek, a Szent Lélek megtiltotta nékik, hogy az igét Ázsiában hirdessék.


text:
Miziának tartva megpróbálták ugyan, hogy Bitiniába hatoljanak, a Jézus Lelke azonban nem engedte meg ezt nékik.


text:
Aznap éjjel Pálnak látomása volt. Egy macedón férfiú eléje állva, könyörgött néki, ezt mondván: Jöjj át Macedóniába! Segíts rajtunk!


text:
E látomás alapján, abban a tudatban, hogy Isten hív oda minket az evangéliom hirdetése végett, nyomban útra készülődtünk Macedóniába.


text:
onnét pedig Filippibe, a macedón tartomány első gyarmatvárosába s ebben a városban pár napot töltöttünk.


text:
Szombatnapra kelve, a városból kimentünk a folyó partjára, ahol imádkozni szoktak. Leültünk és beszélgettünk az egybegyűlt asszonyokkal.


text:
Egy Lídia nevű, Tiatira városából való, istenfélő, bíborárus asszony is hallgatta a beszédünket s szíve az Úr indítására kitárult s áhítattal figyelt Pál szavára.


text:
Mikor pedig beavattatta magát és háznépét, könyörgött mondván: Ha az Úr hívének ítéltetek engem, jertek a házamba és maradjatok ott. És erővel ott marasztott minket.


text:
Egyszer pedig, mikor könyörgésre mentünk, egy jóslélektől megszállt szolgálóval találkoztunk, aki jövendölésével nagy hasznot hajtott az ő urainak.


text:
Ez nyomon követve Pált is, meg minket is, ígyen kiáltozott: Ezek az emberek a felséges Isten szolgái, akik az üdvösség útját hirdetik néktek.


text:
És ezt többízben megtette. Pált bántotta a dolog, azért hátrafordult és azt mondta a (gonosz) léleknek: A Jézus Krisztus nevében parancsolom néked, eredj ki belőle! És az tüstént kiment.


text:
Az ő urai azonban látván, hogy így füstbe ment a hasznuk reménysége, megragadták Pált és Szilást s a hatóság elé, a köztérre hurcolták


text:
s olyan szokásokat terjesztenek köztünk, amelyeket nekünk, mint rómaiaknak, sem bevennünk, sem követnünk nem szabad.


text:
és miután jól megütlegelték, börtönbe vettették őket, a börtönőrre ráparancsoltak, hogy jól vigyázzon rájuk


text:
De hirtelen nagy földrengés támadt, úgyannyira, hogy a börtön alapja megingott, az összes ajtók egyszerre kinyíltak s a bilincsek lehullottak mindnyájukról.


text:
A börtönőr felébredt és látván, hogy a börtönajtók nyitva vannak, kardot rántva, abban a hiszemben, hogy a foglyok megszöktek, meg akarta magát ölni.


text:
Ő viszont még ugyanabban az éjjeli órában magához fogadta őket, kimosta a sebeiket és azonnal beavattatta magát s övéit.


text:
Aztán felvezette őket lakásába, asztalt teríttetett számukra és ujjongott ház-népestül együtt azon való örömében, hogy Isten híve lett.


text:
Virradatkor az elöljárók elküldték a szolgákat hozzá s megüzenték néki: Bocsásd szabadon azokat az embereket.


text:
A börtönőr tudtára adta Pálnak az üzenetet: Az elöljárók - úgymond - megüzenték, hogy bocsássalak szabadon titeket. Most tehát menjetek ki s távozzatok békességgel!


text:
De Pál így válaszolt nékik: Megbotoztak minket nyilvánosan a nélkül, hogy elítéltek volna, noha rómaiak vagyunk, börtönbe vetettek és most úgy suttyomban utasítanak ki? Nem úgy! Jöjjenek ide és ők maguk vezessenek ki.


text:
A szolgák megvitték a választ az elöljáróknak s mikor azok meghallották, hogy ők rómaiak, megijedtek,


text:
s felkeresvén őket, bocsánatot kértek tőlük, majd kivezették s kérten kérték őket, hogy hagyják el a várost.


text:
A börtönből így kiszabadulván, Lídiához mentek s meglátogatván a testvéreket, buzdították őket, aztán útra keltek.


text:
Magyarázta, fejtegette, hogy a Krisztusnak szenvednie s a halálból feltámadnia kellett és hogy az a Jézus a Krisztus, akit - úgymond - én hirdetek néktek.


text:
Némelyikük hitt és csatlakozott Pálhoz és Sziláshoz, szintúgy számos istenfélő görög s nem egy előkelő nő is.


text:
A hitetlen zsidók azonban vak dühükben előfogva néhány gonosz piaci léhűtőt, összecsődítették a népet és fellázították a várost, majd a Jázon házát megrohanva, ki akarták hozni őket a nép közé.


text:
De, mert nem találtak rájuk, Jázont vonszolták néhány testvérével együtt a városi elül járók elé, ezt kiabálva: Itt vannak a világháborítók! Eljöttek ide is!


text:
Jázon fogadta őket házába, pedig ezek mindnyájan lábbal tapossák a császár törvényét s azt mondják, hogy őnekik más, Jézus a királyuk.


text:
A testvérek pedig aznap éjjel elküldték Pált s Szilást Bereába és ők amint oda értek, bementek a zsidók zsinagógájába.


text:
Ezek már nemesebb lelkek voltak, mint a tesszalónikaiak; kész örömest bevették az igét s nap-nap után kutatgatták az írásban, ha vajon tényleg úgy állnak-e a dolgok?


text:
De mikor a tesszalonikai zsidók megtudták, hogy Pál Bereában is hirdeti az Istennek igéjét, odamentek s ott is felizgatták a népet.


text:
Pált a melléje rendeltek egészen Aténig kísérték és átvévén a Szilásnak és Timóteusnak szóló parancsot, hogy lehetőleg gyorsan menjenek utána, visszatértek Aténben.


text:
Vitába eredt tehát a zsinagógában a zsidókkal s az istenfélő lelkekkel, a köztéren pedig azokkal, akik nap-nap után történetesen odavetődtek.


text:
Néhány epikureus és stoikus bölcselő azonban összetűzött vele s egyesek közülök azt mondták: Mit károg itt ez a varjú? Másolj viszont: úgy látszik újdonsült isteneket hirdet! Mert éppen Jézusról és a feltámadásról prédikált.


text:
Aztán körbefogták az Aeropáguszra vezették s faggatták: Hadd halljuk hát, mi az az új tudomány, amit te hirdetsz?


text:
Erre Pál az Areopágusz közepére állva, megszólalt: Aténi férfiak! Látom, hogy ti valóban istenes nép vagytok.


text:
Jártomban-keltemben ugyanis szentségeiteket nézdelve, többek közt egy olyan oltárra akadtam, melyre az volt írva: AZ ISMERETLEN ISTENNEK. Nos hát, akit ti


text:
ismeretlenül tiszteltek, én éppen azt hirdetem tinéktek.Az Isten, aki a világot mindenestül együtt teremtette, a menny és föld Ura, kézzelcsinált templomban nem lakik.


text:
Az ő műve az is, hogy az embereknek egy vérből származott nemzetsége lakja a kerek föld színét s ő szabja ki azok életének pontos idejét és lakóhelyüknek határát,


text:
Mert mi ő benne élünk, mozgunk és vagyunk, amint egyik-másik költőtök is mondta: „Mi is az ő nemzetsége vagyunk."


text:
Ha tehát az Isten nemzetsége vagyunk, nem szabad azt hinnünk, hogy az istenség aranyhoz, ezüsthöz vagy kőhöz, emberi kéz vagy ész művéhez hasonló.


text:
sőt a napot is kitűzte, amelyen igaz ítéletet tart széles e világon az általa kirendelt férfiú által, aki mellett mindenki előtt bizonyságot tett, mikor a halálból feltámasztotta őt.


text:
A holtak feltámadásának hallatára azonban egyesek kigúnyolták, mások meg azt mondták: E felől majd máskor hallgatunk meg.


text:
De néhány férfiú hozzácsatlakozott és hívő lett, köztük az areopagita Dénes is, valamint egy Damaris nevű nő s velük együtt mások.


text:
ahol egy pontusi származású, Akvila nevű zsidóval, aki Itáliából nem rég jött s ennek feleségével, Prisciliával találkozott - Klaudius parancsára ugyanis el kellett minden zsidónak Rómát hagynia - és hozzájuk csatlakozott.


text:
S mert egy mesterségük volt, náluk maradt és dolgozott. Mesterségükre nézve ugyanis sátorcsinálók voltak.


text:
Sőt mikor Szilás és Timóteus Macedóniából megjöttek, Pál egészen neki buzdult s bebizonyította a zsidóknak, hogy Jézus a Krisztus.


text:
De mikor azok ezt tagadták s káromló szavakban törtek ki, kirázva ruháját, azt mondotta nékik: Lelketek rajta! Én ártatlan vagyok. Mostantól fogva a pogányokhoz megyek.


text:
A zsinagóga feje, Kriszpusz pedig az Úrnak híve lett háznépével együtt, sőt, a korintusiak közzül is sok hallgatója hitt és beavattatta magát.


text:
Gallió akájai helytartósága alatt azonban a zsidók közös akarattal rátámadtak Pálra s a törvényszék elé hurcolták,


text:
Ha valami kihágásról vagy bűntényről volna szó, annak rendje-módja szerint meghallgatnálak titeket, de ha a panasz rátok tartozó tan, név s törvény körül forog, intézzétek el azt magatok közt, mert én az ilyen dolgokban nem akarok bíró lenni.


text:
Erre mindanyian Zosztenészre, a zsinagóga fejére rontottak és megverték a törvényszék előtt, de Gallió éppenséggel nem törődött velük.


text:
Pál pedig ott maradt még egy jó ideig, aztán búcsút vett a testvérektől és minthogy fogadalmat tett Kenkreában lenyíratván haját, Priscilla s Akvilla társaságában elhajózott Szíriába.


text:
De Efezusba érkezve ottan elvált tőlük. Ő maga pedig bement a zsinagógába s vitatkozott a zsidókkal.


text:
hanem búcsút mondva így szólt: A ránk jövő ünnepet okvetlen Jeruzsálemben kell nékem meg ülnöm, aztán, ha az Isten úgy akarja, újra visszatérek hozzátok.


text:
S elhajózott Efezusból, majd Cezáreán át Jeruzsálembe ment és a gyülekezet köszöntése után, lement Antiókiába.


text:
Pár napot töltvén ott, újra útra kelt. Bejárta a harmadik galáciai tartományt s Frigiát s megerősítette minden tanítványát.


text:
Eközben jött Efezusba egy Apollósz nevű, alexandriai származású ékesszóló s az írásban igen jártas zsidó,


text:
aki, mint az Úr útjának avatott tudósa, lelkes hévvel hirdette és alaposan fejtegette a Jézus dolgait, noha csak a János avatását ismerte.


text:
S nyíltan, bátran prédikált a zsinagógában is. Mikor Akvila s Priscilla beszélni hallották, magukhoz vették s még alaposabban megismertették őt az Isten útjával.


text:
Sőt mikor át akart menni Akájába, a testvérek buzdító szavára, megírták a tanítványoknak, hogy fogadják szívesen. Odajutva, a hívek nagy hasznát látták tehetségének,


text:
mert ő igen alaposan és nyíltan cáfolta meg a zsidókat, kimutatván az írásból, hogy Jézus a Krisztus.


text:
Míg Apollosz Korintusban tartózkodott, azalatt Pál a felső vidéket járta be s úgy került le Efezusba, ahol néhány tanítványra talált s megkérdezte tőlük: Vettetek-e, mint hívők Szent Lelket?


text:
Erre Pál azt mondta: A János avatása a megtérés avatása volt, ő azt mondta a népnek, hogy higyjenek abban, aki utána jő, vagyis a Krisztus Jézusban.


text:
Aztán bement a zsinagógába és bátran prédikált három hónapon át meggyőzően tárgyalván az Isten országa dolgait.


text:
De mert egynéhányan megátalkodtak es hitetlenkedtek, mi több: ócsárolni kezdték tanítását a nép előtt, otthagyta őket és elszakítván tőlük a tanítványokat, nap-nap után bizonyos Tirannus iskolájában tanított.


text:
Ez így ment két esztendeig, úgy, hogy az Ázsiában lakó zsidók és görögök mindnyájan hallották az Úr Jézus igéjét.


text:
s kötényeket, elvitték a betegekhez s a betegségük megszűnt, a rossz lélek pedig kitakarodott belőlük.


text:
Erre némely kóbor, zsidó ördögűző szintén megpróbálta ráolvasni az Úr Jézus nevét az ördöngősökre ilyformán: A Pál hirdette Jézus nevében parancsoljuk néked!


text:
S az az ember, akibe a rossz lélek belebújt, nekik rontott, leteperte és erejét úgy megéreztette velük, hogy meztelen és véresen futottak ki ama házból.


text:
Mikor ezt Efezus valamennyi zsidó és görög lakója megtudta, félelem szállta meg mindnyájat és dicsőítették az Úr Jézus nevét.


text:
Mi több: számos varázsló előhozta könyveit is s nyilvánosan megégette. A könyvek megbecsült értéke ötvenezer ezüst pénzre rúgott.


text:
Ezután Pál elhatározta, hogy bejárván Macedóniát s Akáját, Jeruzsálembe megy, s azt mondta: Ha aztán ott elintéztem a dolgaimat, okvetlen megnézem Rómát is.


text:
Egy Demeter nevű ötvös ugyanis, aki az Artemisz templomáról ezüst utánzatokat készített s nem csekély nyereséghez juttatta


text:
a kézműveseket, egybegyűjtvén ezeket s a rokonszakmabeli munkásokat azt mondta: Emberek! Tudjátok, hogy ez a mesterség a mi jólétünk alapja.


text:
Látjátok, halljátok azt is, hogy ez a Pál mézes-mázos beszédével nem csupán Efezus, hanem majd egész Ázsia népét tömegestül bolondítja, azt mondván, hogy nem istenek azok, amiket kézzel csinálnak.


text:
Így azután nemcsak az a veszély fenyeget minket, hogy üzletünk hitele tönkre megy, hanem a nagy Artemisz istennő templomát sem becsülik semmire és annak fensége, akit az egész Ázsia s a kerek föld tisztel, porba hull.


text:
Erre a városban általános kavarodás támadt s mintha csak egy szóra, mindnyájan a színkörbe rohantak, magukkal hurcolván a macedón Gájust s Aristarkust, Pál útitársait.


text:
Néhány előkelő, ázsiai jó barátja pedig üzenetet küldött s kérten-kérte őt, hogy ne menjen el a színkörbe.


text:
Ez alatt ott az egyik ezt, a másik azt kiáltozta, mivel a népgyűlés a fejét vesztette s nagyobb részük azt sem tudta, miért gyűlték össze.


text:
Ekkor a zsidóktól előretuszkolt Alexandert fogták elő a sokadalomból. Alexander intett is kezével s védekezni akart a nép előtt.


text:
De mikor megtudták, hogy zsidó, mintegy két óra hosszáig minden torok azt kiáltozta: Nagy az efezusi Artemisz!


text:
Végre a város jegyzője lecsendesítette a népet s megszólalt: Efezusi férfiak! Ki ne tudná, hogy Efezus városa a nagy Artemisz templomának s az ő égből leesett képének őre?


text:
Minthogy tehát ez tagadhatatlan, - illő, hogy nyugton legyetek s meggondolatlanul ne tegyetek semmit.


text:
Ha tehát Demeter és az ő kézművestársai bárki ellen panaszt akarnak emelni, ott vannak a törvényszékek, a helytartók, pereljék be egymást.


text:
Mert félő, hogy a mai nap miatt a lázadás vádja minket ér s semmivel sem tudjuk megokolni ezt a népcsődülést. Ezt mondta, azután feloszlatta a gyűlést.


text:
s ott töltvén három hónapot, éppen mikor Sziriába akart áthajózni, a zsidók cselt szőtteké ellene, azért elhatározta, hogy Macedónián át tér vissza.


text:
Ázsiáig a bereai Szópáter, Pirrusz fia a tessalónikaiak közül pedig Arisztarkusz és Szekundus továbbá a dérbei Gájus, Timóteus és az ázsiai Tihikus s Trofimus kísérték.


text:
Mi pedig a kovásztalan kenyér-önnep után kieveztünk Filippiből s őt nap alatt utolértük őket Tróászban, ahol hét napot töltöttünk.


text:
A hét első napján, mikor egybegyűltünk kenyértörés végett, Pál beszédet mondott s minthogy másnap el akart utazni, a beszédet egész éjfélig nyújtotta.


text:
Egy Eutíkus nevű ifjú pedig, aki az ablakban ült s mély álomba merült, Pál hosszú beszéde alatt az álomtól elnyomva, leesett a harmadik emeletről és holtan szedték fel.


text:
Mi pedig hajóra szállva, Asszuszba eveztünk azzal a szándékkal, hogy ott vesszük fel Pált, mert így rendelkezett. Maga gyalog akart jönni.


text:
Onnan másnap elhajóztunk s Kíosz elé értünk. Harmadnapon gedig kikötöttünk Számoszban, majd a következő napon megérkeztünk Miletusba.


text:
Pál ugyanis el akarta mellőzni Efezust, hogy ne kelljen időznie Ázsiában, mert sietett, hogy ha lehetséges, pünkösd napján Jeruzsálemben lehessen.


text:
S mikor ezek megérkeztek, így szólott hozzájuk: Tudjátok, hogy Ázsiába jöttöm legelső napjától fogva néktek szenteltem minden időmet.


text:
Szolgáltam az Urat teljes alázattal, sok könnyhullatás s a zsidók ármányai miatt engem ért kísértések között.


text:
Amit jónak láttam, attól nem riadtam vissza, azt hirdettem néktek; tanítottalak titeket nyilvánosan és házanként.


text:
Bizonyságot tettem a zsidók s a görögök előtt is az Istenhez térés és a mi Urunkba, a Jézus Krisztusba vetett hit mellett.


text:
Csak azt tudom, hogy a Szent Lélek városról-városra figyelmeztet engem, hogy fogság és nyomor vár reám.


text:
De én nem törődöm semmivel életemet sem tartom drágának, csak elvégezhessem pályafutásomat s azt a szolgálatot, amelybe az Úr Jézus állított, hogy bizonyságot tegyek az Isten kegyelmének evangéliomáról.


text:
És most már úgy érzem, nem lát többé engem senki közületek, akik között jártomban keltemben hirdettem az Isten országát.


text:
Vigyázzatok tehát magatokra és az egész nyájra, amely mellé a Szent Lélek pásztoroknak rendelt, hogy az Isten tulajdon vérén szerzett egyházat legeltessétek.


text:
Vigyázzatok azért s el ne feledjétek, hogy három éven át, mind éjjel, mind nappal, könnyek közt szüntelen intettem mindenkit.


text:
Most pedig testvérek, az Istennek és az ő kegyelmes igéjének ajánlak titeket; ő hatalmas, megépíthet s adhat néktek örökséget a szentek közösségében.


text:
Szóval példát adtam néktek, hogy így munkálkodva, a gyöngékről gondot kell viselni s az Ur Jézus szavát szem előtt tartani, mert ő mondta: Jobb adni, mint kapni.


text:
Válás után, hajóra száltunk s egyenes irányban haladva, eljutottunk Koszba, másnap meg Ródusba s onnét Patarába


text:
Meglátva s balra elhagyva Ciprust, Szíriának vágtunk és Tiruszban kikötöttünk, mert a hajó ottan akart kirakodni.


text:
Felkeresvén a tanítványokat, náluk maradtunk hét napig. De azok, a Szent Lélek sugallatára, kérten-kérték Pált, hogy ne menjen Jeruzsálembe.


text:
De mihelyt napszámunk kitelt, utunkat tovább folytattuk. Mindannyian kikísértek asszonyostól, gyermekestől, a város széléig és a tenger partján térdre hullva imádkoztunk.


text:
Mi pedig a tengeri út végeztével, Tiruszból Ptolomaisba mentünk s köszöntvén a testvéreket, egy napig náluk maradtunk.


text:
Másnap aztán útra kelvén, Cezareába érkeztünk s a hét diákon közül való Fülöp evangélistának házába betérve, o nála maradtunk.


text:
aki, mikor minket felkeresett, fogta a Pál övét és avval a maga lábát s kezét megkötözvén, igy szólt: A Szent Lélek ezt mondja: Azt a férfit, akié ez az öv, így kötözik meg a zsidók Jeruzsálemben s átadják a pogányoknak.


text:
De Pál azt felelte: Miért sírtok, miért keserítitek meg a szívemet? Hiszen én kész vagyok nemcsak a bilincset, hanem a halált is elszenvedni Jeruzsálemben az Úr Jézus nevéért.


text:
Velünk tartott néhány cezáriai tanítvány is s ezek egy bizonyos ciprusi Mnázonhoz, egy régi tanítványhoz vezettek minket szállásra.


text:
Üdvözlésük után, apróra elmondta nékik, mi mindent vitt véghez Isten a pogányok közt az ö munkássága által.


text:
S azok, ennek hallatára, dicsőítették az Urat és azt mondták néki: Látod édes testvér, a zsidó hívőknek se szeri, se száma és azok mindnyájan buzognak a törvény mellett.


text:
Rólad pedig azt hallották, hogy te a pogányok közt élő zsidókat a Mózestől való elpártolásra tanítod, azt mondván, hogy ne metéljék körül a gyermekeiket s ne ragaszkodjanak az ősi szokásokhoz.


text:
Vedd magadhoz őket. Tisztítsd meg magadat ővelük együtt s fizess meg helyettük, hogy lenyírassák hajukat. Akkor majd mindenki belátja, hogy egy szó sem


text:
 igaz a rólad keringő hírből, sőt, hogy te magad ís megtartod a törvényt.A hívő pogányokra vonatkozólag pedig mi már kiadtuk írásban a végzést, hogy tartózkodniok kell a bálványáldozattól, a vér és a fojtott állat evésétől s a paráznaságtól.


text:
Ekkor Pál magához vette ama férfiakat s másnap velük együtt megtisztítva magát, bement a templomba és bejelentette, hogy a tisztulás napjai betelnek, mihelyt bemutatják a váltságáldozatot mindenikükért.


text:
De mikor a hét nap épp letelő félben volt, az ázsiai zsidók meglátván őt a templomban, felizgatták mind az egész népet


text:
és őt megragadva, kiáltozták: Izraeliták! Segítség! Ez az, aki a nép, a törvény s e szent hely ellen tanít mindenkit mindenütt, sőt még görögöket is hozott a templomba és megfertőztette ezt a szent helyet.


text:
Vele látták ugyanis már előbb az efezusi Trofimust a városban s erről gondolták, hogy Pál bevitte magával őt is a templomba.


text:
S megmozdult az egész város, a nép összecsődült és megragadva Pált, kiharcolták a templomból, az ajtókat pedig azonnal bezárták.


text:
Minthogy pedig megakarták ölni, jelentették a helyőrség ezredesének, hogy az egész Jeruzsálem fellázadt és az rögtön katonákat és századosokat vett maga mellé s lerohant közéjük.


text:
De egyik ezt, a másik azt kiabálta a tömegből. S mert a lárma miatt nem tudta kipuhatolni a való tényállást, elrendelte, hogy vigyék a várba őt.


text:
Már épp be akarták vinni a várba, mikor Pál az ezredeshez fordulva, megszólalt: Szabad tőled valamit kérdezni? Az válaszolt: Tudsz görögül?


text:
Erre Pál azt mondta: Én tarszuzi zsidó vagyok, Cilicia híres városának a polgára. Engedd meg, kérlek, énnékem, hadd szóljak a néphez,


text:
S mikor megengedte, Pál a lépcsőn állva, kezével intett a népnek. S amint teljes csend lett, héber nyelven így szólott hozzájuk:


text:
Zsidó vagyok. A ciliciai Tarszuszban születtem, de ebben a városban nevekedtem fel. Gamálielnek lábánál, az ősi törvény szigora szerint oktattak és mint ti ma mindannyian, én is Isten buzgó híve voltam.


text:
Bizonyságom a főpap is s az egész presbitérium is. Tőlük a testvéreknek szóló levelet is kaptam s úgy indultam Damaszkuszba, hogy az ottlévőket szintén megkötözve, elhozzam Jeruzsálembe bűnhődni.


text:
De úgy esett, hogy útközben, közel Damaszkuszhoz, dél tájban hirtelen égi világosság sugárözöne vett körül


text:
Én meg azt kérdeztem: Uram! Ki vagy? Ő viszont így felelt: Én, akit te üldözsz, a názáreti Jézus vagyok.


text:
A társaim látták ugyan a világosságot s megijedtek, de annak a hangját, aki velem beszélt, nem hallották.


text:
Erre megszólaltam: Vajh, mit tegyek Uram? Az Úr pedig azt mondotta nékem: Kelj fel és menj Damaszkuszba, ott megmondják néked, mit kell cselekedned.


text:
Ott bizonyos, törvény szerint kegyes férfiú, akiről az összes odavaló zsidók csak jót tudtak mondani, név szerint Ananiás felkeresett


text:
Ő pedig azt mondta: Atyáink Istene kiválasztott tégedet, hogy megismerd akaratát és meglásd amaz Igazat s meghalld ajkának szózatát.


text:
láttam őt s ő azt mondotta nékem: Siess! Menj ki gyorsan Jeruzsálemből, mert itt hiába tész bizonyságot mellettem.


text:
Erre azt feleltem: De hisz Uram! Ők jól tudják, hogy én hurcoltam börtönbe, én ütöttem-vertem a benned hívőket


text:
s hogy mikor Istvánnak, a te mártírodnak vérét kiontották, magam is ott álltam, helyeseltem kivégzését, őriztem hóhérainak ruháját.


text:
Eddig még csak meghallgatták, de most teli torokkal azt kiálták: Pusztítsd el az ilyent a földnek színéről; nem szabad néki élnie.


text:
az ezredes bevitette őt a várba és megparancsolta, hogy vallassák korbáccsal, hadd tudja meg, miért förmedtek úgy reá.


text:
Hanem mikor szíjjal kikötötték, odaszólt Pál az ottálló századosnak: Szabad néktek egy római polgárt elítéletlenül megkorbácsolnotok?


text:
Ezt hallva, a százados az ezredeshez ment s jelentést tett neki: Mit teszesz? Hiszen ez az ember római polgár!


text:
Erre az ezredes odament hozzá és megkérdezte tőle: Mondd, igazán római polgár vagy? S ő azt felelte: Úgy van.


text:
Az ezredes így válaszolt; Lásd, én nagy összegért szereztem meg ezt a polgárjogot. Erre Pál azt mondta: Én pedig abban születtem.


text:
Erre a vallatók nyomban félreálltak. S az ezredes szintén megijedt, mikor megtudta, hogy római polgár s hogy megkötöztette őt.


text:
Másnap aztán, hogy megtudja a való igazságot a zsidók vádja dolgában, megszabadította kötelékeitől és a főpapokat s az egész tanácsot magához rendelvén, elővezettette Pált és eléjük állíttatta.


text:
Pál, szemét a főtanácsra vetve, megszólalt: Testvérek! Én e mai napig lelkiismeretes hűséggel végeztem Isten iránt való kötelességemet.


text:
De Pál visszavágott: Megver az Isten tégedet te fehérre mázolt fal. Te ülsz törvényt én felettem s te adod ki a parancsot, hogy a törvény ellenére megüssenek engem?


text:
Mikor pedig Pál megtudta, hogy az egyik részük szadduceus, a másik meg farizeuspárti, így kiáltott fel a főtanácsban: Testvérek! Én farizeus s farizeusoknak a fia vagyok. Engemet a holtak reménysége, a feltámadás miatt vádolnak.


text:
S ezt jóformán még ki sem mondotta, már ki is tört a pártviszály a farizeusok és a szadduceusok között s a közönség meghasonlott.


text:
A szadduceusok ugyanis azt mondják, hogy nincs feltámadás, sem angyal, sem lélek, a farizeusok ellenben ezt is, azt is vallják.


text:
S lett nagy kavarodás. Előállottak egyesek a farizeus-párti írástudók közül s heves vitát kezdve, kijelentették, hogy: Ez az ember mi szerintünk tisztára ártatlan. Nincs kizárva, hogy lélek vagy angyal szólt hozzá.


text:
Hogy aztán e felett jó soká vitáztak, az ezredes attól tartva, hogy Pált szétszaggatják, kiadta a parancsot, hogy jöjjenek le a katonák, ragadják ki őt közülük s vigyék fel a várba.


text:
A következő éjjel azonban az Úr megjelent néki s azt mondta: Bátorság Pál! Amint bizonyságot tettél mellettem Jeruzsálemben, úgy kell bizonyságot tenned Rómában is.


text:
De reggelre kelve a zsidók közül néhányan összeesküvést szervezve, átok alatt megfogadták, hogy nem esznek s nem isznak addig, míg Pált meg nem ölik.


text:
S elmentek a főpapokhoz és vénekhez s azt mondták: Átok alatt megfogadtuk, hogy egy falat nem sok, de annyit sem veszünk a szánkba, míg Pált meg nem öljük.


text:
Most tehát a főtanáccsal egyetértve, adjátok tudtára az ezredesnek, hogy holnap vezettesse őt elétek azon ürügy alatt, mintha meg akarnátok vizsgálni alaposabban a dolgát. Mi pedig majd résen állunk s útközben megöljük.


text:
De a Pál húgának fia értesült a cselszövésről, fogta tehát magát s bemenvén a várba, közölte Pállal a dolgot.


text:
Erre Pál magához kérette az egyik századost s azt mondta: Vezesd ezt az ifjút az ezredes elé, mert valamit akar néki jelenteni.


text:
Az magával vitte s az ezredes elé vezetve, azt mondta: A fogoly Pál magához hivatott s arra kért, hogy ezt az ifjút vezessem tehozzád, mert valamit akar mondani néked.


text:
Az így felett: A zsidók összebeszéltek, hogy megkérnek téged vezettesd le Pált holnap a tanács elé azon ürügy alatt, mintha meg akarnák alaposabban vizsgálni a dolgát.


text:
De te ne higyj nékik, mert közülük negyvennél többen leselkednek reá s átok alatt megfogadták, hogy nem esznek és nem isznak addig, amíg őt meg nem ölik. Már fel is készültek s várják válaszodat.


text:
Erre az ezrede az ifjút elbocsátotta, ráparancsolván, hogy meg ne mondja senkinek, hogy ezt néki tudtul adta.


text:
S behívatván két századost, azt mondotta nékik: Szereljetek fel kétszáz katonát, hetven lovast s kétszáz dárdást, hogy éjjel három órakor elindulhassanak Cezáreába.


text:
Gondoskodjatok hátasállatról is, hogy Pált arra felültetve, baj nélkül vigyék el Félix helytartóhoz.


text:
Ezt az embert a zsidók megfogták s majdnem agyonverték, mikor közbelépve, csapatommal kiszabadítottam,


text:
mivel megtudtam, hogy római polgár, s hogy megtudjam azt is, miért vádolják öt, tanácsuk elé vitettem.


text:
Úgy találtam, hogy az Ö törvényük vitás kérdései miatt vádolják, de olyan bűne nincsen, ami miatt halált, avagy börtönt érdemelne.


text:
Minthogy pedig azt is jelentették nékem, hogy a zsidók cselt szőttek ellene, nyomban hozzád küldtem s meghagytam a vádlóknak is, adják elő panaszukat néked. Jó egészséget.


text:
A katonák tehát, a kiadott parancs szerint, magukhoz vették Pált s az éj beálltával elvitték Antipatriszba.


text:
A helytartó elolvasván a levelet, megkérdezte tőle, melyik tartományból való s megértvén, hogy ciliciai,


text:
azt mondta: Majd kihallgatlak, ha vádlóid is megérkeznek. S megparancsolta, hogy Heródes palotájában őrizzék.


text:
Öt nap múlva megérkezett Anániás főpap a vénekkel s bizonyos Tertullus nevű ügyvéddel együtt s panaszt emeltek a helytartónál Pál ellen.


text:
Hogy a béke áldásait élvezzük s hogy a nép javára hasznos intézkedések történtek gondosságodból, ezt mi nemes Félix, mindenképpen és mindenütt végtelen hálával valljuk.


text:
Ezt az embert veszett híréről ismerjük. Felbujtotta a világ minden zsidaját, élire állt a nazarénusok pártjának,


text:
sőt a templomot is meg akarta fertőztetni, azért el is fogtuk s éppen ítélkezni akartunk felette a magunk törvényei szerint,


text:
és megparancsolta, hogy vádlói hozzád forduljanak. Hallgasd ki őt, - tőle eme vádjaink dolgában teljes tájékozást nyerhetsz.


text:
Pál, amint a helytartó szólásra hívta fel, így válaszolt: Jól tudván, hogy te már évek hosszú sora óta vagy e nép bírája, bizodalmas szívvel adom elő védekezésemet.


text:
És sem a templomban nem láttak vitatkozás vagy népbujtás közben, sem pedig a zsinagógákban, avagy a városban.


text:
Azt azonban nyíltan megvallom előtted, hogy ama tanítást követve, amit ők párttanításnak mondanak, úgy szolgálom az én atyáim Istenét, mint aki hiszek mindabban, ami meg van írva a törvényben és a prófétákban.


text:
S Istenbe vetett reményem, amit ők maguk is várnak: a holtaknak, úgy az igazaknak, mint a gonoszaknak jövendő feltámadása.


text:
Éppen ezért legfőbb törekvésem, hogy Isten es ember előtt tiszta lelkiismerettel állhassak mindenkor.


text:
Évek jöttek, mentek, mikor a népemnek gyűjtött könyöradománnyal s áldozattal megrakodva, hazatértem.


text:
Ebben járva, épp mikor szép csendben és rendben megtisztítottam magam a templomban, néhány ázsiai zsidó észrevett engemet.


text:
Vagy az volt tán, az az egy szó, amit köztük állva hangoztattam: Ti ma én felettem a holtak feltámadása dolgában mondtok ítéletet.


text:
Ennek hallatára Félix elnapolta a tárgyalást, minthogy e tanítást igen jól ismerte s azt mondta: Majd ha Liziás ezredes megjön, tüzetesen megvizsgálom ügyeteket.


text:
A századosnak pedig megparancsolta, hogy őrizzék őt, de könnyű fogságban s ne tiltsák meg övéi közül senkinek, hogy szolgálatára legyenek vagy meglátogassák.


text:
Pár nap múlva pedig Félix eljött a feleségével, a zsidó származású Druzillával és berendelvén Pált, meghallgatta őt a Krisztusba vetett hit dolgában.


text:
De mikor az igazságról, az önmegtartóztatásról és a jövő életről kezdett beszélni, Félix ijedtében a szavába vágott: Most elmehetsz! Majd alkalomadtán újra hívatlak.


text:
E mellett azonban azt is remélte, hogy Pál megpénzeli majd őt szabadulása fejében. Éppen ezért többször is hívatta s el-elbeszélgetett vele.


text:
Hanem két év múlva Félix utóda Porcius Festus lett, Félix pedig azzal akart kedveskedni a zsidóknak,- hogy Pált a fogságban hagyta.


text:
kedvezményképp vele szemben arra kérték, hogy hozassa fel öt Jeruzsálembe, mert titokban azt tervezték, hogy útközben megölik.


text:
Akiknek hát - úgymond - közületek módjában áll, jöjjenek le velem s ha bűnös az a férfiú, emeljenek vádat ellene.


text:
Aztán legfeljebb nyolc vagy tíz napot töltvén el közöttük, visszament Cezáreába s másnap már törvényt ült és Pált elővezettette.


text:
Beléptekor a Jeruzsálemből jött zsidók körülállták s sok és súlyos vádat emeltek ellene, de azokat nem tudták bebizonyítani,


text:
mert így védte magát Pál: Én - úgymond - sem a zsidóknak törvénye s temploma, sem a császár ellen nem vétettem semmit.


text:
Ámde Festus a zsidóknak kedvét akarván keresni, azt kérdezte Páltól: Akarsz-e felmenni Jeruzsálembe, hogy, ott ítéljek ez ügyben?


text:
Pál azt válaszolta: Én a császár törvényszéke előtt állok, itt kell felettem ítélni, hisz, amint te magad is jól tudod, a zsidóknak semmit sem vétettem.


text:
Ha vétettem, vagy valami halálra méltó dolgot cselekedtem, a halált nem félem; de ezek csak légből kapott vádakkal illetnek, nincs joga senkinek kedveskedésből kezükbe adni engemet. Fellebbezek a császárhoz.


text:
Erre Festus a tanáccsal meghányva vetve a dolgot, így válaszolt: A császárhoz fellebbeztél, a császár elé fogsz menni.


text:
S mikor már több napot töltöttek el ottan, Festus jelentést tett a királynak Pál ügyéről, mondván: Félix egy foglyot hagyott itt,


text:
akit Jeruzsálemben jártamkor a zsidóknak főpapjai és vénei feljelentettek, követelvén elítéltetését,


text:
Erre azt feleltem nékik, hogy a rómaiaknak nem szokásuk bárki felett is pálcát törni, amíg a vádlottat vádlóival nem szembesítették s alkalmat nem adtak néki a vád ellen való védekezésre.


text:
Itt gyűltek hát össze s én haladék nélkül, mindjárt másnap törvényt ültem, azt az embert elővezettettem.


text:
Csak az ő babonás vallásuk egy s más vitás dolgaival és bizonyos megholt Jézussal hozakodtak elő, akiről Pál azt állította, hogy él.


text:
Én hát, e vitában eligazodni nem tudván, megkérdeztem tőle: akar-e felmenni Jeruzsálembe és ott hallgatni meg az ítéletet ez ügyben.


text:
Minthogy azonban Pál fellebbezett, hogy tartsuk fogva őt a császári felség döntéséig, elrendeltem, hogy tartsák fogva öt, amíg elküldhetem a császárhoz.


text:
Erre Agrippa ezt mondta Festusnak: Ezt az embert magam is szeretném hallani. Holnap - mondotta ő - meghallhatod.


text:
Mikor aztán másnap Agrippa és Berenike nagy pompával megjelentek s bevonultak a tárgyaló terembe az ezredesnek, meg a város előkelő polgárainak kíséretében, - Festus parancsára elővezették Pált.


text:
Ekkor Festus így szólt: Agrippa király és ti velünk együtt jelenlévő összes férfiak! Nézzétek! Ez az ember az, aki miatt az egész zsidó nép úgy Jeruzsálemben, mint itt is ostromol engemet és azt kiabálja, hogy nem szabad őnéki tovább élnie.


text:
Én ugyan már meggyőződtem arról, hogy nem követett el halálra méltó bűnt, de mivel ő a császárhoz fellebbezett, elhatároztam, hogy odaküldöm.


text:
De én nem tudok ő róla a felséges Úrnak biztos dolgot írni. Azért vezettettem őt elétek, kiváltképpen te eléd Agrippa király, hogy a kihallgatás után tudjak majd mit írni.


text:
Mert az mégis furcsa dolog volna, ha a foglyot elküldenők, az ellene szóló vádakat azonban elő nem sorolnók.


text:
Erre azt mondta Agrippa Pálnak: Megengedjük, hogy védd magad. És Pál, kezét felemelve, elmondta védőbeszédét.


text:
Boldog vagyok, Agrippa király, hogy én ma, a zsidóknak összes én ellenem emelt vadjaira te előtted felelhetek.


text:
Mert te nagyon jól ismered a zsidók minden szokását és vitás kérdését. Kérlek tehát, hallgass meg engem kegyesen.


text:
hisz régtől ismernek. S ha meg van a hajlandóság bennük, be kell vallaniok, hogy mint farizeus, vallásunknak legszigorúbb pártjával tartottam.


text:
E remény a mi tizenkét törzsünk hő vágya, - azért esedeznek mind éjjel, mind nappal szüntelen. E remény miatt ért engem is, Agrippa király, a zsidóknak vádja.


text:
Meg is tettem ezt Jeruzsálemben és kezemben a főpapok felhatalmazásával, nem egy szentet börtönbe vetettem, sőt kivégzésükhöz szavazatommal hozzájárultam.


text:
És zsinagógáról-zsinagógára járva, akárhányszor meggyötörtem őket s káromló szót csaltam ki belőlük, - mi több, féktelen dühömben idegen földön is megkergettem őket.


text:
E közben történt, hogy mikor utamat, a főpapok felhatalmazása és megbízása alapján, Damaszkusznak vettem,


text:
úgy déltájban az úton, oh király, észrevettem, hogy engemet s útitársaimat a nap fényénél is fényesebb égi világosság sugárözöne vesz körül.


text:
S hogy mindnyájan földre rogytunk, héber nyelven ez a szózat hangzott felém: Saul, Saul! Miért üldözsz engemet? Kár néked az ostorhegye ellen rugdalóznod.


text:
Kelj fel és állj talpra, mert én azért jelentem meg néked, hogy annak, amit láttál s amit még láttatok veled, szolgájává s tanújává avassalak téged.


text:
hogy megnyisd szemüket s hogy a sötétségből a világosságra, a Sátán birodalmából az Istenhez térve, a bennem való hit által megnyerjék a bűnök bocsánatát és a szentek örökségét.


text:
hanem először Damaszkusz és Jeruzsálem lakóinak, aztán egész Júdeának és a pogányoknak hirdettem, hogy bánják meg bűneiket, térjenek Istenhez és éljenek egyszeremind megtéréshez méltó életet.


text:
De az Isten eddig megsegített s most itt állok, mint tanú, kicsinyek és nagyok előtt és nem ejt ki ajkam egy szót sem azokon kívül, amikről a próféták és Mózes eleve megjövendölték, hogy beteljesednek,


text:
vagyis, hogy a Krisztus szenvedésnek lesz kitéve, s hogy mint a halálból való feltámadásnak zsengéje, világosságot fog terjeszteni e nép és a pogányok közt.


text:
Pál azonban így válaszolt: Én bolond nem vagyok, nemes Festus, az igazság és józanság igéit hirdetem.


text:
És akihez nyíltan szólok, a király megérti beszédem, mert tudom, hogy mindez nem ismeretlen előtte, hisz ez nem afféle tereiére dolog.


text:
Pál válaszolt: Istenemre! szeretném, ha akár kicsi, akár nagy fáradság árán, nemcsak te egy magad, hanem azok is, akik ma hallgatnak, ezt a bilincset kivéve, osztozkodnának sorsomban.


text:
s távozásuk közben egymással beszélgetve, megjegyezték: Ez az ember halálra, avagy fogságra méltó dolgot nem művelt.


text:
Sőt Agrippa azt mondta Festusnak: Ezt az embert, ha nem fellebbez a császárhoz, el lehetett volna bocsátani.


text:
Mikor aztán el lett határozva, hogy Itáliába hajózunk, átadták Pált is, meg a többi foglyot is Júliusnak, a császári sereg századosának.


text:
S beszállva egy adramittiomi hajóba, azzal a szándékkal, hogy az ázsiai partmenti helyeket sorra felkeressük, elindultunk. A Tesszalónikából való macedón Arisztarkusz is velünk volt.


text:
Másnap Szidonba érkeztünk és Julius, aki Pállal emberségesen bánt, megengedte néki, hogy barátait meglátogathassa és vendégszeretetüket élvezze.


text:
De biz napok teltek bele, míg nagy lassan, üggyel-bajjal Knidoszig jutottunk s mert ott a szél miatt kikötni nem tudtunk, Kréta alatt Salmone mellett hajóztunk.


text:
S mikor nagynehezen elvitorláztunk mellette, Lazea város tőszomszédságában, a „Szépkikötők" nevű helyre vergődtünk.


text:
ezt mondotta nékik: Emberek! Úgy látom, hogy ezzel a vakmerő hajózással nemcsak a rakományt s a hajót, hanem az életünket is kockára tesszük.


text:
S mert az a kikötő telelésre nem volt alkalmas, a többség elhatározta, hogy onnét is elmennek és ha valahogyan Fénixbe, Kréta eme délnyugatra és északnyugatra néző kikötőjébe juthatnak, majd ott kitelelnek.


text:
De minthogy enyhe déli szél támadt s azt hitték, hogy feltett szándékukat keresztülvihetik, a horgonyt felszedve, Kréta partja mentén tovább eveztek.


text:
és mert a hátbakapott hajó nem tudott orrával a szélnek fordulni, szabadjára hagytuk s vitt, ragadt magával.


text:
Mikor aztán egy Klauda nevű kis sziget fedezéke alá menekültünk, nagynehezen sikerült szert tennünk egy mentőcsónakra


text:
s a azt felhúzva, a védőeszközök segítségével körülkötözték a hajót s mert attól tartottak, hogy a szirthez vágódnak, a vitorlát le bocsátva, úgy haladtak tovább,


text:
S mert már napokon át sem a napot, sem a csillagokat nem láttuk s a vihar egyre dühöngött, végtére is eltűnt szabadulásunknak minden reménysége.


text:
S mikor már fogytán volt eleségük is, Pál közéjük állva megszólalt; Emberek! Rám hallgatva, nem kellett volna Krétából elindulnotok és akkor e bajt és kárt elkerültük volna.


text:
s azt mondta: Ne rettegj Pál! Meg kell jelenned a császár előtt s az Isten kegyelme valamennyi útitársadat rádbízta.


text:
És csakugyan, mikor a tizennegyedik éjszaka borúit ránk az Adrián való ide-oda hányódástól fogva, a matrózok éjféltájban észrevették, hogy szárazföld közelit hozzájuk,


text:
S megmérvén a víz mélységét, húsz ölnek találták, majd kevéssel arrébb, az újabb mérés csak tizenöt ölet mutatott.


text:
Aztán attól tartva, hogy szirthez vágódnak, a hajó faránál négy vasmacskát dobtak a tengerbe s sóvár szívvel lestek, hogy virrad-e?


text:
De mert a matrózok meg akartak szökni a hajóból, s azon ürügy alatt, hogy a hajó orránál is vasmacskákat vetnek ki, a tengerre bocsátották a mentőcsónakot,


text:
azt mondta Pál a századosnak és a katonáknak: Ha ezek a hajón nem maradnak, nincsen mentség számotokra.


text:
Pitymallatkor pedig arra bíztatta Pál mindnyájukat, hogy egyenek. Ma már - úgymond - tizennegyednapja, hogy eleségtek elfogyott s egy falatot sem ettetek,


text:
azt tanácsolom hát, hogy falatozzatok, mivel ez javatokra szolgál. Hiszen néktek a hajatok szála sem görbül meg.


text:
Így szólt, aztán elővette a kenyeret s hálát adván az Istennek, mindannyiuk előtt megtörte azt s evett.


text:
De bár már megvirradt nem ismerték fel a szárazföldet Hanem?mint észrevették egy alkalmas parti tengeröblöt, elhatározták, bogy ha csak lehetséges, odaterelik a hajót


text:
Épp ezért a vasmacskákat elvagdosva a tengerben hagyták, aztán feloldozták a kormányrúd köteleit is szélnek feszítve a vezérvitorlát, a partnak tartottak.


text:
De mikor egy zátonyos helyre jutottak, nekimentek a hajóval, az eleje ugyan befúródván, mozdulatlan maradt, a hátulja azonban a hullámcsapástól összetört.


text:
A százados azonban, hogy Pált megmenthesse, útjába állt szándékuknak és megparancsolta, hogy először is az úsznitudók ugorjanak a tengerbe s menjenek a szárazföldre,


text:
A barbár lakosok szokatlanul emberséges bánásmódban részesítettek. Tűzet raktak és a fenyegető eső s hideg miatt mindnyájunkat befogadtak.


text:
De mikor Pál egész nyaláb gallyat szedegetve, azt a tűzre tette, egy, a melegtől feléledt vipera, kimászva, a kezére tekerődzött.


text:
A barbárok pedig a kezén csüngő, csúszó-mászó féreg láttára, összesúgtak: Ez az ember bizonyosan gyilkos: a tengerből kimenekült ugyan, ámde a sors keze mégis utolérte.


text:
Pedig azok azt hitték, megdagad s egy pillanat s holtan esik össze. Vártak is egy jó ideig, de látván, hogy semmi baja sem lett, mást gondolva, azt mondták, hogy Isten.


text:
E környék táján volt a sziget főemberének, Publiusnak a birtoka, ő is szívesen fogadott minket s három napon át élveztük vendégszeretetét.


text:
Eközben történt, hogy Publius atyját hideglelés és vérhas gyötörte. Pál meglátogatta, imádkozott és kezét rátéve, meggyógyította őt.


text:
Ezek is nagy tisztességben részesítettek bennünket s mikor útra keltűnk, minden szükséges dologgal elláttak.


text:
Három hónap múlva tudniillik a szigeten telelt alexandriai hajók egyikén a "Dioszkurok"-on tovább eveztünk,


text:
Onnan egy kis kerülővel megérkeztünk Régiumba. Egy napba telt, míg déli szél támadt, s a rákövetkező nap Puteoliba jutottunk.


text:
Itt már testvérekre találtunk, akik kérten-kértek minket, hogy maradjunk náluk egy hétig, s így érkeztünk meg Rómába.


text:
A testvérek hírt hallván felőlünk elénk jöttek onnét is egész Appiiforumig és Tresztabernéig. Pál meglátván őket hálát adott az Istennek s neki bátorodott.


text:
Mikor aztán Rómába érkeztünk, a százados átadta a foglyokat a helyőrség parancsnokának. Pálnak pedig mgengedték, hogy külön lakjék az őt őrző katonával.


text:
Harmadnapra Pál magához hívatta a zsidók elöljáróit, s mikor azok összegyűltek, azt mondotta nékik: Testvérek! Nem vétettem ugyan a nép és az ősi hagyományok ellen, de azért Jeruzsálemben mégis foglyul adtak a rómaiak kezébe.


text:
a zsidók tiltakozása miatt azonban a császárhoz kellett fellebbeznem, de nem azért, mintha népem ellen akartam volna vádat emelni.


text:
Ez az az ok, amiért én ide kérettelek titeket, hogy lássalak és beszéljek veletek. Mert ezt a bilincset Izrael reménységéért hordozom.


text:
Erre azok ezt felelték neki: Júdeából nem jött levél hozzánk rólad, onnan való testvér sem köszönt be hozzánk, aki rosszat jelentett, vagy mondott volna felőled.


text:
Ki is tűztek néki egy napot és akkor nagyobb számban jöttek szállására, ő pedig hatalmas beszédben tárgyalta az Isten országának dolgát és reggeltől estig mind csak azon buzgólkodott, hogy a Mózes törvényéből meg a prófétákból merített érvekkel megnyerje őket Jézusnak.


text:
És épp mikor Pál fejükre olvasta az igét: Jól mondta a Szent Lélek Ézsaiás, a próféta által atyáitoknak


text:
Megátalkodott egy nép ez! A fülét bedugta, A szemét behunyta, Hogy szeme ne lásson, A füle ne halljon. Szíve ne érezzen, meg ne térjen, Hogy meg ne gyógyítsam.


text:
Tudjátok meg tehát, hogy az Isten ez üdvözítő kegyelme a pogányoknak szól. Azok majd meg is hallgatják.


text:
Pál pedig még két esztendeig maradt a maga bérelt szállásán és szívesen fogadta mindenik látogatóját.


text:
Közben hirdette az Isten országát s tanította az Úr Jézus Krisztus dolgait, teljes bátorsággal s akadálytalanul.


text:
Pál, Jézus Krisztusnak szolgája, külön kiválasztott s meghívott apostol az Isten amaz evangéliomának hirdetésére,


text:
de a szentség lelke szerint, a halálból való feltámadás hatalmi tényénél fogva, Isten Fiának bizonyult, a mi Urunk Jézus Krisztusról,


text:
aki által kegyelmet és apostolságot nyertünk, hogy az ő nevében hitbéli engedelmességre bírjunk minden pogány népet,


text:
az Isten, minden Rómában lakó szeretteinek, a meghívott szenteknek Kegyelem néktek s békesség Istentől, a mi Atyánktól és az Úr Jézus Krisztustól.


text:
Mindenekelőtt hálát adok az én Istenemnek Jézus Krisztus által értetek mindnyájatokért, hogy a ti hiteteknek híre az egész világon elterjedt.


text:
Mert tanúm az Isten, akit én lelkemből szolgálok az ő Fiának evangélioma dolgában, hogy szüntelen gondolok reátok


text:
s mindennapi forró imádságom, vajha az Isten akaratából egyszer már szerét ejthetném, hogy eljussak hozzátok.


text:
Hisz úgy szeretnélek látni már titeket, úgy szeretnék valami kegyelmi, lélekerősítő ajándékot közölni veletek,


text:
Sőt nem hallgathatom el előttetek kedves testvéreim, hogy sokszor feltettem magamban, elmegyek hozzátok, hogy valami lelki hasznot lássak köztetek is épp úgy, mint a többi pogányok közt, de mindeddig akadály gördült utamba,


text:
Mert én nem szégyellem az evangéliomot. Isten hatalma az; üdvözít mindenkit, aki hisz, először a zsidót, aztán a görögöt.


text:
Viszont az Isten haragja sújt le a mennyből az igazság útját álló gonosz embereknek minden istentelenségére s gonoszságára.


text:
Láthatatlan valóját, örök erejét, fenségét, a világteremtés óta észlelhetik alkotásaiból. Nincs tehát mentség számukra,


text:
hisz noha az Istent ismerték, még sem dicsőítették őt, mint Istent s hálát sem adtak őnéki. Hitvány okoskodásba merülve, sötétség borúit balgatag szívükre.


text:
Ezért tette őket az Isten szívük tisztátalan vágyainak rabjaivá, hogy ők maguk becstelenítsék meg a maguk személyét,


text:
mint olyanok, akik Isten igazságát hazugsággal cserélték fel s imádták, szolgálták a teremtményt a teremtő helyett, aki áldott mindörökké. Ámen.


text:
Ezért tette őket az Isten a gyalázatos vágyak rabjává. Asszonyaik a természetes nemi élet helyett természetellenes életet folytattak


text:
s szintúgy a férfiak, abbahagyva a nőkkel való természetes nemi élést, vad gerjedelmükben egymásba szerettek, a férfiak férfiakkal fertelmeskedtek. s megkapták tévelygésüknek érdemük szerint való jutalmát.


text:
S amint nem tartották érdemesnek, hogy ragaszkodjanak az Isten ismeretéhez, úgy az Isten is hagyta, hogy eszüket vesztve; hitvány életet éljenek,


text:
mint afféle árulkodók, rágalmazók, megátalkodottak, bosszúállók, kevélyek, kérkedők, fortélyos gazok, a szülék iránt engedetlenek,


text:
akik, noha jól ismerik az isten törvényét, amely szerint az ilyenek méltók a halálra mégis nemcsak ők maguk élnek így, hanem még dicsérik is azokat, akik így élnek.


text:
Nincs tehát mentség számodra, bárki légy, te bíráskodó ember, mert megítélve mást, tenmagadat ítéled el, hiszen te bíró létedre ugyanazt cselekszed.


text:
Vagy azt képzeled talán, te ember, aki másokat megítélsz, noha magad sem vagy különb náluk, hogy kisiklasz az Isten sújtó keze alól?


text:
S megvetvén az ő végtelen jóságát, varasát, tűrését, nem veszed észre, hogy az Isten jósága megtérésre ösztökél tégedet?


text:
És te épp ellenkezőleg, konok s javíthatatlan szívvel haragot zúdítsz fejedre az Isten haragjának és igaz ítéletének kijelentése napjára,


text:
a viszálykodóknak ellenben és azoknak, akik nem engednek az igazságnak, hanem az igazságtalanságnak engednek, rettentő haraggal.


text:
A tőrvény híjában vétkezők törvény nélkül kárhoznak el, a törvénnyel bíró vétkezők ellenben tőrvény szerint ítéltetnek meg.


text:
Ha ugyanis a pogányok, holott nincs tőrvényük, természettől hajtva, tőrvény szerint élnek, akkor ők anélkül, hogy tőrvényük volna, önmaguk törvénye,


text:
hiszen nyilván elárulják, hogy a törvény parancsszava szívükbe van írva, tanú rá a lelkiismeretük és az egymást kölcsönösen vádló, vagy védő gondolataik,


text:
ama napon, mikor majd az Isten megítéli az emberek titkait Jézus Krisztus által az én evangéliomom alapján.


text:
a tudatlanok tanítója, a kisdedek nevelője vagy, bírván a törvényben az ismeretet és igazság mintáját.


text:
Te, aki hirdeted: ne lopj, te lopsz? Te, aki azt mondod: ne törj házasságot, házasságot törsz? Te, aki a bálványt utálod, templomot fosztogatsz?


text:
A körülmetélkedés üdvösséges dolog ugyan, ha megtartod a törvényt, de ha a törvényt áthágod, körülmetéltséged körülmetéletlenséggé lett.


text:
Azért, ha a pogány megtartja a törvény parancsolatait, nem számíttatik-e nála körölmetéltségnek a körülmetéletlenség


text:
s a természet szerint körülmetéletlen, ha a törvényt megtartja, nem ítél-e meg tégedet, aki a betű és körülmetéltség dacára a törvényt áthágod?


text:
hanem az a zsidó, aki belsőképpen az és az a körülmetéltség, ami a szívnek, lélek és nem betű szerint való körülmetéltsége. Az ilyen nem emberektől, hanem Istentől nyer dicséretet.


text:
Mérhetetlen nagy minden tekintetben. Kiváltképpen abban, hogy ők voltak Isten igéjének letéteményesei.


text:
Szó sincs róla! Sőt ellenkezőleg Isten igaz, ha minden ember hazug is, amint meg van írva: Hogy igaznak valljanak, mikor ajkadat megnyitod. S győztes maradj, mikor perbe szállnak veled.


text:
De ha Isten igazsága a mi igazságtalanságunk révén jut napfényre, mit mondjunk erre? Nem jogtalan-e akkor az isten haragja? Gyarló emberként kérdem ezt.


text:
És ha Isten igazsága hazugságom révén tűnt fel egész fenségében az ő dicsőségére, mért sújt le rám, mint bűnösre a halálítélet?


text:
S miért nem mondják inkább, amit miránk fognak és amit bizonyos emberek a mi szánkba adnak; Tegyük a rosszat, hogy jóra vezessen. Akik így beszélnek, nem kerülik ki az igaz ítéletet.


text:
Nos? Van-e mentségünk? Egyáltalán nincsen. Hisz az imént okoltuk meg, hogy a zsidók és görögök mindnyájan bűnösek,


text:
Már pedig jól tudjuk, hogy amit a törvény mond, azoknak mondja, akik a tőrvény alatt állnak, hogy minden száj betömessék, s ez az egész világ Isten elé álljon ítéletre.


text:
Éppen ezért a törvény cselekedeteiből egy halandó sem igazíttatik meg előtte. Mert a törvény a bűn megismerésének eszköze.


text:
Most azonban a törvénytől függetlenül megjelent isten igazsága az Isten amaz igazsága, amelyről a törvény es a proféták bizonyságot tettek,


text:
vagyis az Istennek kivétel nélkül minden hívőnek szóló igazsága a Jézus Krisztusba vetett hit által. E részben nincsen különbség.


text:
akit az Isten eleve elrendelt engesztelő áldozatul a vérében való hit által, hogy kimutassa a maga igazságát,


text:
mert ő a régi bűnöket isteni tűréssel csak azért nézte el, hogy most kimutassa az ő igazságát s hogy ő igaz legyen s megigazítsa a Jézusban hívőt.


text:
Nem, - hanem a hit törvénye által. Meggyőződésünk ugyanis, hogy hit által igazíttatunk meg a törvény cselekedetei nélkül.


text:
Ellenben annak, aki nem szolgál meg érte, de hisz a hitetlennek megigazítójában, hite számíttatik igazságul.


text:
De vajh e boldogság csak a zsidónak szól, vagy a pogánynak is? Hiszen azt állítjuk, hogy Ábrahámnak a hit számíttatott be igazságul.


text:
Nos hát hogy számíttatott be? Körülmetélt,avagv körülmetéletlen állapotában? Bizony nem körülmetélt, hanem körülmetéletlen állapotban.


text:
A körülmetéltség jelét, mint a körülmetéletlenség állapotában tanúsított hite pecsétjét nyerte meg, hogy atyja legyen minden körülmetéletlen hívőnek s az igazság azoknak is beszámíttassék


text:
s atyja legyen ama körülmetélteknek is, akik nemcsak körülmetélkedtek, hanem Ábrahám atyánknak körülmetéletlen állapotában tanúsított hite nyomdokát követik.


text:
A világörökség ígérete ugyanis Ábrahámnak, vagy az ö magvának, nem a törvény, hanem a hit igazsága alapján adatott.


text:
Tehát: hitből, hogy a kegyelem szerint való ígéret érvényben maradjon, minden, nem csupán a törvény, hanem Ábrahám, a mi közös atyánk hite közösségéből való utódra nézve is,


text:
amint meg van írva: Sok nép atyjává tettelek. S ő hitt a holtakat életre keltő s a nem létezőket életre szólító Istenben.


text:
Ő remény ellenére remélve hitte, hogy sok nép atyjává lesz, amaz Ige szerint: Ahány csillag, annyi utódod lesz.


text:
S bár már körülbelül száz éves volt megingathatatlan hittel gondolt a maga aszott testére és Sárának elsorvadt méhére;


text:
az Isten ígéretében azonban nem kételkedett hitetlenül, ellenkezőleg, megerősödött hitében s az Istent dicsőítette,


text:
hanem miértünk is, akiknek szintén beszámíttatik, ha hiszünk a mi Urunknak, annak a Jézusnak halálból feltámasztójában,


text:
aki utat nyitott nékünk ez osztályrészünkké lett kegyelemhez is s dicsekszünk az Isten dicsőségének reménységével.


text:
A reménység pedig meg nem csal, mert az Isten szeretete kitöltetett szíveinkbe a velünk közlött Szent Lélek által.


text:
De az Isten éppen abban mutatta meg hozzánk való szeretetét, hogy Krisztus akkor halt meg értünk, mikor még bűnösök voltunk.


text:
Mert ha mint ellenség kiengeszteltettünk Istennel az ö Fiának halála által, még sokkalta inkább tartatunk meg; mint kiengeszteltek az ö élete áltat.


text:
Sőt még dicsekszünk is az Istennel a mi Urunk Jézus Krisztus által, aki most minékünk engesztelést szerzett.


text:
Azért, amint a bűn egy ember által jött be a világba a halál pedig a bűn által és így minden ember a halál fia lett, mert mindenki vétkezett: -


text:
A bűn ugyanis már a törvény előtt bentvolt a világban, de ahol nincs törvény, ott a bűn nem számíttatik be;


text:
a halál azonban Ádámtól Mózesig uralkodott azokon is, akik Ádámnak, a várva-várt Krisztus ősképének vétkével azonos bűnt nem követtek el.


text:
Hanem más az eset s más a kegyelem dolga is, mert ha amaz egynek vétke miatt sokan lettek a halál martalékává, úgy egy ember, a Jézus Krisztus kegyelme által, még inkább lett sok emberre nézve bőséges az Istennek kegyelme és ajándéka.


text:
S a kegyelem ajándékának dolga sem olyan, mint amaz egynek vétke volt, mert ez egynél az ítélet kárhozatra, a kegyelem ajándéka ellenben sok vétekből megigazításra vezetett.


text:
S ha egynek esete miatt, egy által a halál uralkodott, mennyivel inkább uralkodnak majd a kegyelem és igazság bőséges ajándékának részesei az élet országában az egy Jézus Krisztus által; -


text:
szóval, amint egynek bűne által minden embernek kárhozat, úgy egynek igazsága által minden embernek életigazság az osztályrésze.


text:
Mert amint egy ember engedetlensége által sokan a bűnösök sorába, úgy egynek engedelmessége által is sokan az igazak sorába állatnak.


text:
A törvény azért jött közbe, hogy a vétek sokasodjék; ahol pedig a bűn megsokasodott, a kegyelem ott még bőségesebb lett,


text:
hogy amint a bűn uralkodott a halálban, úgy uralkodjék a kegyelem és az igazság az örök életre a mi Urunk Jézus Krisztus által.


text:
Sőt az ő kiontott vérébe avattatván be, vele együtt el is temettettünk, hogy amint az Atya dicsősége feltámasztotta Krisztust a halálból, épp úgy mi is új életre keljünk?


text:
tudván, hogy a mi ó-emberünk épp azért feszíttetett meg ő vele, hogy a bűn teste megsemmisíttessék s a bűnnek rabjai már többé ne legyünk.


text:
tudván, hogy a halálból feltámadt Krisztus többé meg nem hal, a halál ő rajta többé már nem uralkodik.


text:
Szintúgy ti is gondoljátok meg, hogy holtak vagytok ugyan a bűnre nézve, Istenre nézve azonban élők vagytok a Jézus Krisztusban.


text:
Ne is adjátok oda tagjaitokat a bűnnek a gonoszság fegyvereként, hanem, mint a halálból életre keltek, ajánljátok fel magatokat és tagjaitokat az igazság fegyvereként az Istennek.


text:
Nem tudjátok-é, hogy akinek, mint szolgák, engedelmességet fogadtok, annak, mint az ő szolgái engedelmeskedtek, ha a bűn az, úgy a halál, ha a hűség, úgy az igazság fejében.


text:
Hála Isten, hogy ti, bár egykor a bűn szolgái voltatok, most szívből engedelmeskedtek ama tudománynak, amelyet befogadtatok


text:
Embermódra szólok testi gyarlóságtok miatt. Amint egykor az aljas, rossz élet szolgálatába álltatok, úgy most az igazság szolgálatába álltatok a szent élet végett.


text:
Most azonban a bűntől szabadon, Istennek szolgálva, a szent élet jutalma kecsegtet, annak vége pedig örök élet.


text:
A bűn zsoldja halál, az Isten kegyelmi ajándéka ellenben örök élet a mi Urunkban, a Jézus Krisztusban.


text:
Avagy nem tudjátok-é kedves testvéreim, hisz törvénytudókhoz szólok, hogy a törvény csakis addig uralkodik az emberen, amíg él?


text:
A férjes asszonyt törvény köti életben lévő férjéhez, de ha férje meghal, szabad a férj törvényétől.


text:
Azért, ha a férje életében más férfiúval áll össze, házasságtörőnek mondják, ha azonban férje meghal, szabad a törvénytől s ha újra férjhez megy, nem tör házasságot.


text:
Épp így kedves testvéreim, ti is meghaltatok a törvénynek Krisztus teste által, hogy másé legyetek, azé, aki a halálból feltámadt, hogy Istennek éljünk.


text:
Amíg gyarló testben éltünk, a törvény szította bűnös indulatok rabigáját nyögtük, hogy a halálnak éljünk.


text:
Most azonban, hogy meghaltunk annak, aki fogva tartott, a törvénytől megszabadultunk, hogy az új lélek s nem a régi betű szerint éljünk.


text:
Mit mondjunk hát? A törvény bűn? Isten Őrizz! Ellenkezőleg, - én a bűnt csakis a törvény által ismeretem meg; kívánságról nem is tudnék, ha a törvény nem mondaná: Ne kívánd!


text:
A bűn ugyanis a törvény híján holt. Én ellenben egykor a törvény híján éltem, hanem mikor jött a parancsolat, a bűn életre kelt, én pedig meghaltam.


text:
De hát ilyenformán az lett volna halálom, ami jó? Isten ments! Ellenkezőleg, a bűn, hogy úgy mutassa be magát, mint bún, a jó leple alatt munkálta halálom s így lett a bűn épp a parancsolat révén hallatlan bűnössé.


text:
Érzem ugyanis, hogy az én gyarló testemben nem lakik semmi jó; az akarat meg van bennem, de a jót végrehajtani nem tudom.


text:
de gyarló testemben egy más törvényt látok, amely eszem törvénye ellen síkra száll és foglyul ejt engem az én gyarló testemben lakó bűn törvénye áltat.


text:
Hála az Istennek a mi Urunk Jézus Krisztus áltat. Most azért én magam eszemmel az Istennek törvényét, gyarló testemmel ellenben a bűnnek törvényét szolgálom


text:
Mert, amit a törvény nem tudott megtenni a gyarló testtel szemben való gyengesége miatt, megtette az Isten: elküldte Fiát a bűn valóságos testében és a gyarló testben elkárhoztatta a bűnt a bűn miatt,


text:
hogy a törvény követelte igazság érvényesüljön mibennünk, nem gyarló test, hanem Lélek szerint élő híveiben.


text:
Pedig a gyarló test gondolata halál, a Lélek, gondolata ellenben élet és békesség. Azért a gyarló test vágya ellenségeskedés Istennel; nem hódol az Isten törvényének, mivel nem is tud.


text:
Ti azonban nem a gyarló test, hanem a Lélek embere vagytok, feltéve, hogy Isten lelke lakozik bennetek. De akiben nincs a Krisztus lelke, az nem övé.


text:
S ha a Jézust holtából életre kettő Istennek lelke lakozik bennetek, az, aki a Krisztust holtából feltámasztotta, életre kelti a ti halandó testeteket is az ő bennetek lakozó lelke által.


text:
Ha a gyarló testnek hódoltok, meghaltok. De ha a telek erejével kiírtjátok a testnek kívánságait, úgy éltek.


text:
Már pedig ti nem a szolgaság lelkét vettétek, hogy újra féljetek, hanem a fogadott fiúság Lelkét vettétek, amelynek fohásza: Abba, édes Atyám!


text:
S ha gyermekek, úgy örökösök is: az Istennek örökösei, a Krisztusnak pedig örököstársai, ha tudniillik vele együtt szenvedünk, hogy vele együtt meg is dicsőíttessünk.


text:
Azt tartom ugyanis, hogy a jelenlegi szenvedések nem hasonlíthatók a jövőben rajtunk megnyilvánulandó dicsőséghez.


text:
hanem a teremtő ama reménnyújtó végzéséből vettetett a mulandóság alá, hogy maga is megszabadul az enyészet rabságából és az Isten dicső fiainak szabadságában részesül.


text:
Többet mondok: mi magunk, a Lélek zsengéjének birtokosai, mi is sóhajtva epedünk a fiúság, testünknek váltsága után.


text:
Reménység az üdvösségünk. A reménység azonban, mihelyt valóra vált, nem reménység többé. Ami való, mire reméljük azt?


text:
Szintúgy a Lélek is támogat erőtlenségünkben, mert mi azt sem tudjuk, mit és hogyan kérjünk: maga a Lélek esd értünk szótlan sóhajokkal,


text:
de aki a szíveket vizsgálja, jól tudja, mit akar a Lélek, mert az Isten kedve szerint esedezik a szentekért.


text:
S tudjuk, hogy azoknak, akik az Istent szeretik, minden javukra van, végzés szerint meghívottak lévén.


text:
Mert ő azokat, akiket eleve ismert és kiválasztott, eleve el is rendelte Fia képmásává, hogy ő legyen az elsőszülött a sok testvér között.


text:
S akiket eleve elrendelt, azokat meg is hívta és akiket meghívott, azokat meg is igazította, akiket pedig megigazított, azokat meg is dicsőítette.


text:
Aki a tulajdon Fiát sem kímélte, hanem értünk, mindnyájunkért feláldozta, hogyne halmozna el minket vele együtt minden jóval?


text:
Ki kárhoztat? Hisz a meghalt, mi több, fel is támadt Krisztus immár az Isten jobbján ül s esedezik értünk.


text:
Ki szakíthat el hát a Krisztus szeretetétől? Nyomorúság, szomorúság, vagy üldözés, éhség, meztelenség, veszedelem vagy hóhérbárd?


text:
Mert szent meggyőződésem, hogy sem halál, sem élet, sem angyalok, sem felső hatalmak, sem jelen, sem jövő, sem csoda dolgok,


text:
sem magasság, sem mélység, sem semmi más el nem szakaszthat minket Istennek, a mi Urunkban, a Jézus Krisztusban való szeretetétől.


text:
az izraelitákért, akiké a fiúság, a dicsőség, a szövetség, a törvény, az istentisztelet és az ígéret,


text:
akiké az atyák s akik közül való gyarló teste szerint a Krisztus is. Isten, a mindenség Ura legyen áldott mindörökké. Ámen.


text:
Nem mind izraelita, aki Izraeltől származik; nem mind Ábrahám utóda, aki az ő fia, hanem - amint az Úr mondta néki:


text:
hanem az ígéretnek gyermekei mennek utód számba. Mert ígéret szava ez: Ez időtájban eljövök s Sárának fia lesz.


text:
s gyermekei még világra sem jöttek, sem jót, sem rosszat nem tettek, ám, hogy az Istennek kiválasztás szerint való végzése megálljon s ne a cselekedet, hanem a meghívó akarata döntsön,


text:
Az írás ugyanis azt mondja Fáraónak: Azért ültettelek trónra, hogy megmutassam rajtad az én hatalmamat s egész világszerte hirdessék nevemet.


text:
Ember! Ki vagy, hogy perbe szállsz Istennel? Kérdi-e az agyag a formálójától: Miért formáltál ilyennek engemet?


text:
Nem bánhat-e a fazekas az agyaggal kénye-kedve szerint és nem csinálhat-e ugyanazon gyuradékból némely edényt tisztességes, mást tisztességtelen célra?


text:
S nyitod ki szádat, mert az Isten megakarván mutatni a maga haragját s hatalmát, oly sokáig tűrte a haragnak kárhozatra készült edényeit,


text:
Amint ezt Hózseás könyvében mondja: Nem népemet népemnek hívom, A nem szeretettet pedig szerettetnek.


text:
Ézsaiás pedig ezt hirdeti Izraelről: Ha Izrael fiainak száma annyi volna is, mint a tenger homokja, csak a maradék üdvözül


text:
Ahogy Ézsaiás előre megmondta: Ha a seregeknek Ura nem hagy minékünk utódot, Mi is Sodomának s Gomorának sorsára jutottunk volna.


text:
Mit mondjunk hát? A pogányok, noha nem jártak az igazság után, megnyerték az igazságot, mégpedig a hitből való igazságot,


text:
Miért? Azért, mert nem a hit, hanem a cselekedetek útján akart célt érni. Megbotránkoztak a botrány kövében.


text:
Amint meg van írva: Ütköző követ és botránysziklát teszek te Siónban, De aki hisz benne, meg nem csalatkozik.


text:
Ők az Isten igazsága ismerete nélkül szűkölködvén s csak a maguk igazságát igyekezvén érvényre juttatni, az Isten igazságának nem engedelmeskedtek.


text:
A hit igazsága ellenben így szól: Ne mondja a szíved, ki megy fel az égbe? (Tudniillik, hogy Krisztust lehozza.)


text:
Mit mond tehát? Közel van az ige hozzád, ott van a szádban s Szívedben, tudniillik a hitnek amaz igéje, amelyet hirdetünk.


text:
Mert, ha száddal Úrnak vallod Jézust és szíveddel hiszed, hogy az Isten a halottak közül feltámasztotta őt, üdvözülsz.


text:
Nincs hát különbség zsidó és görög közt. Mindenkinek, ennek is, annak is ugyanaz az Ura, aki kegyelmének gazdaságát kiárasztja mindazokra, akik segítségül hívják.


text:
De hogy hívják segítségül azt, akiben nem hisznek? S hogy higyjenek abban, akinek a hírét sem hallották? S hogyan hallják hírét, ha nincs, aki hirdesse?


text:
S hogy hirdessék, ha el nem küldetnek? Amint meg van írva: Áldott a lábuk nyoma is az evangélium hirdetőinek.


text:
De nem mindenki engedelmeskedett az evangéliomnak. Hiszen Ézsaiás mondja: Uram, ki hitt a mi beszédünknek?


text:
De mondom, tán nem hallották? Sőt inkább: Hangjuk mind az egész földön, Beszédük a világ széléig hallatszott.


text:
Avagy kérdem: Csak Izrael nem tudott róla? Hiszen már Mózes azt mondja: Nem népemre teszlek féltékennyé, Hitetlen nép ellen gerjesztelek haragra.


text:
Ézsaiás pedig nyíltan jelenti: Megtaláltak, akik nem kerestek, Nyílván láttak, akik nem tudakozódtak utánam.


text:
Elvetette-e hát - kérdem - Isten az ő népét? Szó sincs róla! Hisz én is Izrael fia, Ábrahám utóda, Benjámin sarja vagyok.


text:
Az Isten nem vetette el az ő eleve ismert népét. Avagy nem tudjátok, mit mond az Írás Illésről? Panaszkodott az Istennek Izraelre:


text:
Uram - mondá - prófétáidat megölték, oltáraidat feldúlták, egyedül én maradtam meg s engem is halálra keresnek.


text:
Mi történt hat? Amit Izrael keresett, nem találta meg, a választottak ellenben megtalálták azt. A többiek megrögzöttek,


text:
amint meg van Írva: isten megbódította lelküket, szemüket vaksággal, fölüket süketséggel verte meg mindmáig.


text:
Kérdem tehát: Azért botlottak meg, hogy elessenek? Szó sincs róla. Ellenkezőleg, vétkük a pogányok üdvösségére vált, féltékenységet gerjesztett.


text:
S ha vétkük a világ áldása s vesztességük a pogányok áldása, mennyivel inkább lesz áldás a tökéletességük.


text:
S ha ki is töretett néhány ág, te pedig mint vadolajfa helyükbe oltattál s részesedtél az olajfa gyökerének bőséges nedvében,


text:
ne kérkedjél az ágakkal szemben. S ha kérkedel. tudd meg, hogy nem te hordod a gyökeret, hanem a gyökér tégedet.


text:
Gondolj azért Isten jóságára s szigorúságára; szigorúságára az elestek iránt, jóságára pedig te irántad, ha ugyan megmaradsz az ő jóságában, mert különben te is kivágatol.


text:
Mert, ha te a természet szerint való vadolajfából vágattattál ki és természet ellen oltattál a nemes olajfába, mennyivel inkább oltatnak be ezek a természet szerint való nemes ágak a maguk olajfájába.


text:
Én ugyanis, kedves testvéreim, hogy el ne bizakodjatok, nem akarom előttetek elhallgatni azt a titkot, hogy Izrael csak részben rögzött meg s csak addig, míg az összes pogányok megtérnek.


text:
Akkor aztán egész Izrael üdvözül, amint meg van írva: Eljön a Szabadító Siónból S Jákob gonoszságának véget vet


text:
Az evangéliom szempontjából gyűlöletesek ugyan ők értetek, de a kiválasztás szempontjából kedvesek ők az atyákért.


text:
Hisz, amiként egykor ti sem engedelmeskedtetek Istennek, mostan pedig az ö engedetlenségük révén irgalmat nyertetek:


text:
Oh mely mélységes az Isten gazdagsága, bölcsessége, tudománya! Oh mely kikutathatatlanok az ő határozatai és kinyomozhatatlanok az ő útjai. Hiszen:


text:
Kérlek azért, kedves testvéreim, Isten irgalmára, ajánljátok fel magatokat az Istennek, élő, szent és kedves áldozatul, - ez az ésszerű istentisztelet.


text:
S ne szabjátok magatokat e világhoz, hanem elmétek megújhodásával szülessetek újjá, hogy megvizsgálhassátok, mi az Isten akarata, mi a jó, mi a szép, mi a tökéletes.


text:
Én, a nékem osztályrészül jutott kegyelemnél fogva, mindnyájatoknak azt mondom: ne gondoljon senki önmagáról kelleténél többet, hanem gondolkodjék istenadta hitmértéke szerint.


text:
S mert a nékünk osztályrészül jutott kegyelemnél fogva külön-külön kegyelmi ajándékunk van, a próféta a hitnek szabályát,


text:
az intő az intést, az adakozó az őszinteséget, az elüljáró a buzgóságot, a könyörülő a szívjóságot tartsa szeme előtt.


text:
Egymásközt egyetértsetek. Ne legyetek nagyravágyók, hanem szerények. Ne tartsátok magatokat a világ bölcsének.


text:
Magatokért, testvéreim, bosszút ne álljatok; bízzátok azt Isten haragjára. Meg van írva: Enyém a bosszúállás, én majd megfizetek, - mondja az Úr.


text:
Azért, ha éhezik a te ellenséged, adj ennie, ha szomjazik, adj innia. Mert, ha ezt míveled, keservesen rápirítasz.


text:
Minden lélek engedelmeskedjék a feléje rendelt felsőségnek. Nincs felsőség Isten akarata nélkül, a meglévő felsőség pedig Isten rendelése.


text:
Aki tehát a felsőség ellen fellázad, Isten rendje ellen lázad fel, a lázadók pedig elveszik büntetésüket.


text:
Az uralkodók nem azoknak félelmére vannak, akik jót, hanem akik rosszat tesznek. Azért, ha nem akarsz a felsőségtől félni, tégy jót és megdicsér.


text:
Isten szolgája az, javadat munkálja. De ha rosszat teszesz, rettegj! Nincs ok nélkül fegyver a kezében; Isten szolgája az, istenharagjával sújt le a gonosztevőre.


text:
Adjátok meg tehát kinek-kinek, amivel tartoztok, akinek adóval, az adót, akinek vámmal, a vámot, akinek félelemmel, a félelmet, akinek tisztelettel, a tiszteletet.


text:
Ne tartozzatok senkinek semmivel, kivévén, hogy egymást szeressétek, mert aki szereti a felebarátját, az a törvényt betöltötte.


text:
E parancsolatok ugyanis: Ne törj házasságot, ne ölj, ne lopj, ne kívánd a másét és általában minden parancsolat ebbe az igébe foglalható össze: Szeresd felebarátodat, mint magadat.


text:
S mindezt, a jelenlegi időt ismerve, tegyétek, mert már ideje, hogy az álomból felébredjetek. Most ugyanis közelebb van hozzánk az üdvösség, mint mikor hívőkké lettünk. Az éjszaka múlófélben, - a nap virradóban.


text:
Mint napfényen, éljünk tisztességben, ne dobzódjunk és részegeskedjünk, ne bujálkodjunk és duhajkodjunk, ne civakodjunk és irigykedjünk,


text:
hanem öltözzétek fel az Úr Jézus Krisztust s ne dédelgessétek gyarló testeteket, hogy gonosz vágyai lángra gyulladjanak.


text:
A mindent megevő ne vesse meg a nem evőt s a nem evő az evőt ne kárhoztassa, mert az Isten felkarolta őt.


text:
Ki vagy te, hogy kárhoztatod a más szolgáját? Tulajdon Urának ált avagy esik és bizonnyal megáll, mert az Isten fenntarthatja.


text:
Van, aki nap és nap között különbséget fesz, egy másnak pedig minden nap egyforma. Ki-ki saját meggyőződését kövesse.


text:
Aki figyel a napokra, az Úrért figyel s aki nem figyel a napokra, az Úrért nem figyel. Az evő az Úrért eszik, mert hálát ád Istennek, a nem evő az Úrért nem eszik s szintén hálát ád istennek.


text:
Ha élünk az Úrnak élünk, ha meghalunk, az Úrnak halunk meg. Azért, akár élünk, akár halunk, az Uréi vagyunk.


text:
Hiszen Krisztus azért halt meg és azért támadt fel, hogy mind a holtak, mind az élők felett uralkodjék.


text:
Hisz mindnyájan az isten széke elé állunk. Mert meg van írva: Életemre mondom, szól az Úr: minden térd meghajol előttem, És minden nyelv Istent fogja magasztalni.


text:
Éppen ezért ne kárhoztassuk egymást ezentúl, sőt inkább azon legyetek, hogy ne adjatok okot testvéreiteknek a megütközésre, vagy megbotránkozásra.


text:
Tudom s mint az Úr Jézus hívének, szent meggyőződésem, hogy magában véve semmisem tisztátalan, csak annak tisztátalan valami, aki tisztátalannak tartja.


text:
De ha testvéred valamely étel miatt szomorodik meg, úgy már a szeretet útjáról letértél. Ne döntsd kárhozatba ételeddel, akiért a Krisztus meghalt.


text:
Étel miatt ne rontsd le, amit az Isten épített. Mert bár minden tiszta, mégis kárára van annak, aki botránkozva eszik.


text:
Ha van hited, tartsd meg magadnak Isten színe előtt. Boldog, aki nem kárhoztatja önmagát meggyőződéséért.


text:
Viszont, aki kételkedik, s azért mégis eszik, elkárhozott, mivel nem hitből cselekszik. Ami pedig nem hitből származik, bűn az.


text:
Nekünk erőseknek kötelezettségünk e szerint, hogy az erőtlenek gyarlóságát magunkra vállaljuk s ne a magunk kedvét keressük.


text:
Krisztus sem a maga kedvéért élt, hanem, amint meg van írva: Szidalmazóid szitkai én reám hullottak.


text:
S,amit rég megírtak, tanúságunkra írták meg, hogy az íráshirdette tűrés, vigasztalás, reménységünket élessze.


text:
A tűrésnek és a vigasztalásnak istene pedig engedje, hogy a Jézus Krisztus szerint való egyetértés lakozzék köztetek


text:
Ezalatt pedig ezt értem: Krisztus a zsidók szolgája lett az Isten igazságáért, hogy megerősítse az atyáknak tett ígéretet;


text:
viszont a pogányok irgalmáért dicsőítik az Istent, amint meg van írva: Dicsőítlek a pogányok között és zsoltárt éneklek nevednek. Szintúgy:


text:
A reménységnek Istene pedig töltse be szíveiteket a hit teljes örömével és békességével, hogy bővelkedjetek a reménységben a Szent Lélek ereje által


text:
Arról pedig kedves testvéreim, magam is meg vagyok győződve, hogy ti csupa jóság, csupa tudás vagytok s egymást útba igazíthatjátok.


text:
Hogy levelem hangja itt-ott egy kissé merészebb, ez csak az én Istenadta kegyadományomból folyó emlékeztetés arra,


text:
hogy nékem mint az Isten evangélioma munkásának, Jézus Krisztust a pogányok között úgy kell szolgálnom, hogy a pogányoknak áldozata kedves és a Szent Lélektől megszentelt legyen


text:
Mert olyat mondani nem merek, amit nem Krisztus vitt volna véghez általam a pogányok megnyerése végett, szóval és tettei,


text:
a jelek és csodák s a Szent Lélek segítségével úgy, hogy Jeruzsálemtől és környékétől fogva Illiriáig elterjesztettem a Krisztus evangéliomát.


text:
Azt pedig a becsület dolgának tartottam, hogy csakis ott hirdessem az evangéliomot, ahol Krisztus nevét nem ismerték, hogy ne a más rakta alapra építsek,


text:
hanem, amint meg van irva: Akiknek nem hirdették öt, azok látják meg, S akik nem hallottak róla, azok ismerik meg.


text:
ha utamat Spanyolország felé veszem, meglátogatlak titeket. Mert éltet a remény, hogy átutazóban meglátogatlak és ti oda elkísértek engemet, ha majd kissé kipihentem magamat köztetek.


text:
Macedónia és Akája ugyanis jónak látták, hogy a jeruzsálemi szentek részére egy kis könyöradományt gyűjtsenek.


text:
Jónak látták s ezzel tartoznak is nékik. Mert ha a pogányok az ő lelki javaikban résztvettek, kötelességük nékik is az anyagi javakban segítségükre sietni.


text:
Ha ezt aztán elintéztem és átadtam a gyűjtés eredményét nékik, utamba ejtve titeket, elmegyek Spanyolországba.


text:
Addig arra kérlek, kedves testvéreim, a mi Urunk, a Jézus Krisztusra s a Szent Lélek szeretetére, harcoljatok velem együtt értem imádságaitokkal az Istennél,


text:
hogy a hitetlen zsidók kezéből kiszabaduljak s Jeruzsálem érdekében való szolgálatom kedves legyen a szenteknek


text:
Fogadjátok őt az Úrban szentekhez illően s bármely dolgában szorulna rátok, legyetek segítségére, hisz ő is sokaknak pártfogója volt, nekem magamnak is.


text:
Életemért életüket kockáztatták s nem-csupán énmagam, hanem minden pogány gyülekezet hálás ő irántuk. Köszöntsétek a házukban lévő gyülekezetet is.


text:
Köszöntsétek Ándronikuszt és Juniát, az én rokonaimat és fogolytársaimat, kiknek nagy a hírük az apostoloknál és nálamnál is előbb lettek Krisztus híveivé.


text:
Köszöntsétek Aristobulusz háznépét. Köszöntsétek Heródiont, az én rokonomat. Köszöntsétek Narcissusz népéből az Úrnak híveit.


text:
Köszöntsétek Trifénát és Trifózát az Úr munkásait. Köszöntsétek a kedves Persist, az Úr fáradhatatlan munkását.


text:
Köszöntsétek Filológust és Júliát, Nereust és az ő nővérét, meg Olimpást és a velük lévő szenteket mind.


text:
Kérlek azonban testvéreim, tartsátok szemmel óvás az azokat, akik bevett tudománytok ellenére szakadást s botrányt okoznak s kerüljétek őket.


text:
Az ilyenek nem a mi Urunk Jézus Krisztusnak, hanem a hasuknak szolgái s mézes-mázos beszédükkel, hízelkedésükkel törbecsalják az ártatlan lelkeket.


text:
A ti hűségteket ellenben mindenki ismeri. Örömöm is telik tibennetek, csak azt szeretném még, ha a jóban bölcsek, a rosszban ártatlanok lennétek.


text:
De a békesség Istene hamarosan lábatok alá tiporja a Sátánt. A mi Urunk Jézus kegyelme legyen veletek.


text:
Köszönt titeket Gájusz, aki nékem és az egész gyülekezetnek házigazdája. Köszönt titeket Erasztus, a város sáfára és Kvártus testvér.


text:
Annak pedig, aki meg tud erősíteni titeket az én evangéliumomban és a Jézus Krisztus igéjében, ama titok kijelentésében, mely öröktől fogva el volt hallgatva, most azonban fel van tárva


text:
s minden pogány népnek tudtára adatott a próféták írásai által az örök Isten parancsolatjára, a hitbeli engedelmesség okából,


text:
Pál, Jézus Krisztusnak Isten akaratából meghívott apostola és Zosztenész testvér, - az Isten korintusi gyülekezetének, a Jézus Krisztusban megszentelt,


text:
meghívott szenteknek, mindazokkal együtt, akik a mi Urunk Jézus Krisztus nevét bármely helyen, az övéken avagy a miénken segítségül hívják.


text:
Nap-nap után hálát adok az én Istenemnek érettetek Isten ama kegyelméért, amelyet a Jézus Krisztusban nyertetek,


text:
úgy, hogy most már nincs olyan kegyelmi ajándék, aminek ti szűkében volnátok. Csak egyet vártok még: a mi Urunk Jézus Krisztus megjelenését.


text:
Mindazáltal kérten kérlek, kedves testvéreim, a mi Urunk, a Jézus Krisztusnak nevére, értsetek egyet mindnyájan s ne szakadjatok szét, hanem tartsatok össze a közös felfogás s a közös meggyőződés alapján.


text:
Úgy értem ezt, hogy nálatok ki-ki másként beszél, ilyformán: Én a Pálé vagyok, én meg Apollószé, én Kéfásé, én meg a Krisztusé.


text:
Hát Krisztus darabokra van szaggatva? Hát Pált feszítették meg értetek? Vagy a Pál nevébe avattatok be?


text:
De igaz, én avattam be a Stefana háznépét is, hanem aztán már csakugyan nem tudom, hogy beavattam, volna bárki mást.


text:
Mert Krisztus nem azért küldött, hogy avassak, hanem, hogy az evangéliomot hirdessem, de nem a szó bölcsességével, hogy a Krisztusnak keresztje hiába való ne légyen.


text:
Mert a kereszt beszéde a kárhozat népének bolondság, az üdvösség népének, mi nékünk ellenben Istennek hatalma.


text:
Hol a bölcs? Hol az írástudó? Hol e világ vitázója? Nem tette-e Isten bolondsággá a világ bölcselkedését?


text:
Minthogy ugyanis a világ nem ismerte meg az Istent a maga bölcsessége által az Isten bölcsességéből, az Isten jónak látta, hogy az igehirdetés bolondságával üdvözítse a hívőket.


text:
mi ellenben azt a megfeszített Krisztust prédikáljuk, aki a zsidóknak botrány, a görögöknek pedig bolondság,


text:
maguknak a meghívottaknak ellenben, akár zsidók, akár görögök legyenek: Krisztus, Istennek hatalma és Istennek bölcsessége.


text:
Mert az Isten bolondsága bölcsebb, mint az emberek és az Isten gyengesége hatalmasabb, mint az emberek.


text:
Gondoljatok csak meghívatásotokra testvérek. Látszat szerint nem sok a bölcs, nem sok a hatalmas, nem sok a nemes köztetek.


text:
S lám, akiket a világ bolond számba vesz, Az Isten azokat választotta ki, Hogy megszégyenítse a bölcseket. És akiket az Isten gyenge számba vesz, Az Isten azokat választotta ki, Hogy megszégyenítse a hatalmasokat,


text:
Ti ellenben néki köszönhetitek, hogy a Jézus Krisztusnak hívei vagytok, aki nékünk Istentől bölcsesség, igazság, szentség és váltság lett,


text:
Én is, mikor ti hozzátok mentem, testvérek, nem azért mentem, hogy néktek, mint a szónoklat, avagy a bölcsészet mestere hirdessem az Isten bizonyságtételét.


text:
Beszédem és igehirdetésem nem az emberi bölcsesség okoskodásából, hanem a lélek és erő megmutatásából állott,


text:
Bölcsességet mi az érettek körében hirdetünk, de nem e világnak, sem e világ mulandóság alá vetett fejeinek bölcsességét,


text:
hanem hirdetjük az Isten ama titokban elrejtett bölcsességét, amelyet az Isten öröktől fogva elrendelt a mi dicsőségünkre


text:
s amelyet senki sem ismert e világ fejei közül, mert, ha megismerték volna, nem feszítették volna meg a dicsőség urát.


text:
Igen, hirdetjük, amint írva van: Amit szem nem látott, fül nem hallott, Ember szíve meg nem érzett, - Amit az Isten készített az őt szeretőknek.


text:
Nekünk pedig kijelentett az ő lelke által, mert az isteni lélek mindent kikutat, még az Isten mélységeit is.


text:
Hiszen melyik ember tudja, hogy mi lakik az emberben, hacsak nem a benne lakó szent lélek? Éppen úgy az Isten dolgát sem ismeri senki, hacsak nem az Isten lelke.


text:
Mi pedig nem e világ lelkét, hanem azt a lelket vettük, amely az Istentől való, hogy megismerjük Istentől nyert kegyelmi ajándékunkat


text:
s hirdessük is, de nem az emberi bölcsesség, hanem az isteni lélek tanította beszédben, lelki emberekkel, lelki dolgokat közölvén.


text:
A nem lelki ember különben sem veszi be az Isten lelki dolgait, mert ezeket bolondságnak tekinti, sőt megismerni sem képes: mert lelkileg kell az megítélni.


text:
Hiszen ki fogta fel az Úr gondolatát, hogy oktathatná őt? Mi bennünk azonban a Krisztus gondolata van.


text:
Én sem szólhattam hát hozzátok, testvérek, mint lelkiekhez, hanem mint érzékiekhez, mint a Krisztusban gyermekekhez.


text:
Tejjel tápláltalak titeket s nem vastagétellel. Mert ti ezt még nem tudtátok volna megemészteni. Sőt most sem tudnátok.


text:
Ti még mindig érzékiek vagytok. Irigységtek, versengéstek nem arra vall-e, hogy érzékiek vagytok s gyarló embermódra éltek.


text:
Hát ki az a Pál és ki az az Apollósz? Szolgák, akik hitre bírtak, még pedig mindenik az Úr adta tehetsége szerint.


text:
Egyébként plántáló avagy öntöző egyre megy; egyik, mint a másik, munkája szerint kapja meg jutalmát.


text:
Én, Istentől nyert kegyelmemnél fogva, mint bölcs építőmester alapot vetettem, más meg arra. épít. De ki-ki vigyázzon, mimódon épít rá.


text:
az majd kinek, kinek a munkáján látszik meg. Kideríti az Úr napja, mert az tűzben jő el s a tűzpróba megmutatja, kinek milyen a munkája.


text:
Aki az Isten templomát megrontja, azt az Isten is megrontja, mert az Isten temploma szent, s ti az vagytok.


text:
Ne ámítsa magát senki. Aki magát közületek bölcsnek tartja e világon, legyen bolond, hogy bölccsé lehessen.


text:
Tiétek Pál, Apollósz, Kéfás, tiétek a világ, az élet és halál, tiétek a jelen, tiétek a jövő; minden a tiétek.


text:
Rámnézve azonban egészen mellékes, hogy ti, vagy más földi bíró ítélkezik-e felettem, sőt magam sem mondok ítéletet magam felett.


text:
Az Úr az én bírám. Azért idő előtt, míg az Ur el nem jön, ne ítélkezzetek. Ő majd kideríti a sötétség titkait s feltárja a szívek szándékait. Akkor aztán ki-ki Istentől nyer dicséretet.


text:
Mindezt, kedves testvéreim, példálódzva alkalmaztam magamra és Apollószra ti értetek, hogy rajtunk tanuljátok meg, hogy ne tartson senki sem többet magáról, mint ami írva van, hogy az egyik az egyikért a másikkal szemben fel ne fuvalkodjék.


text:
Ki tüntet ki téged? Mid van, amit nem úgy kaptál? S ha úgy kaptad, mit dicsekszel, mintha nem úgy kaptad volna?


text:
Ti már jóllaktatok, már gazdagok vagytok, nálunk nélkül uralkodtok. Vajha csakugyan uralkodnátok, hogy mi is veletek együtt uralkodhatnánk.


text:
De úgy látom, hogy az Isten minket, apostolokat az utolsó helyre tett, akárcsak a halálraszántakat. Mi a világ, az angyalok s az emberek gúnytárgyává lettünk.


text:
Feleletünk: az átokra áldás, az üldözésre tűrés, a rágalomra imádság. Bizony világ szemetjévé, mindenki köpedékévé lettünk egész mostanig.


text:
Mert ha tízezer mesteriek van is a Krisztusban, atyátok nincsen sok. Én vagyok a ti atyátok a Jézus Krisztusban, az evangéliom által.


text:
Azért küldtem tihozzátok Timóteuszt, az én kedves és hűséges fiamat az Úrban; ő majd feleleveníti előttetek az én Krisztusban való életutamnak emlékét, ahogy én mindenütt, minden gyülekezetben tanítok.


text:
Pedig, ha az Ur is úgy akarja, hamarosan ott termek köztetek s akkor majd meglátom a felfuvalkodottaknak nem a beszédét, hanem az erejét.


text:
Közbeszéd tárgya nálatok a paráznaság, hozzá olyan paráznaság, amely még a pogányoknál is hallatlan, tudniillik, hogy valaki atyja feleségével él.


text:
És ti mégis gőgösködtök, ahelyett, hogy mély gyászt öltve, kiközösítnétek azt, aki e dolgot cselekedte.


text:
Én, ki testben ugyan távol, de lélekben jelen vagyok kőztetek, mint ily jelenvaló már ítéltem e tettes felett.


text:
Vessétek ki hát a régi kovászt, hogy új tészta legyetek, hiszen ti már kovásztalan vagytok. Mert ami páskabárányunk, a Krisztus megöletett értünk.


text:
Ünnepeljünk, de nem a régi kovásznak, sem a rosszaságnak és a gonoszságnak kovászával, hanem a tisztaságnak és az igazságnak kovásztalan kenyerével.


text:
Nem általában e világ parázna, csaló, rabló avagy bálványimádó népével, mert hisz akkor ki kellene e világból mennetek.


text:
Ellenkezőleg, azt írtam néktek: ne érintkezzetek olyannal, aki testvér létére parázna, csaló, káromló, bálványimádó, részeges vagy rabló. Az ilyennel még egy asztalhoz se üljetek.


text:
Mert mi közöm nékem a körön kívül állók megítéléséhez? Hát ti nem a körön belül állók felett ítélkeztek?


text:
Aztán, hogy mer bármelyitek a társával perbe keveredve, a hitetlenek s nem a szentek előtt törvénykezni?


text:
Hát nem tudjátok-e, hogy a szentek a világot ítélik meg? S ha ti ítélitek meg a világot, méltatlanok volnátok az apró-cseprő ügyekben való ítélkezésre?


text:
És ti - evilági dolgok miatt perlekedve, olyan bírákhoz fordultok, akiket a gyülekezetben semmibe sem vesztek.


text:
Szégyelljétek magatokat! Hát nincsen köztetek egyetlen bölcs sem, aki testvére dolgában ítélkezni tudna?


text:
Egyáltalán már az is nagy hiba nálatok, hogy egymással perlekedtek. Miért nem tűritek el inkább a jogtalanságot? Miért nem hagyjátok magatokat inkább kifosztatni?


text:
Nem tudjátok-e, hogy a gonoszok nem öröklik az Isten országát? Ne tévelyegjetek! Sem a paráznák, sem a bálványimádók, sem a házasságtörők, sem a pulyák, sem a férfifertőzők,


text:
sem a tolvajok, sem a kapzsiak, sem a részegek, sem a káromlók, sem a rablók nem öröklik az Isten országát.


text:
Pedig ilyenek voltatok néhányan, de már tiszták, szentek, már igazak vagytok az Úr Jézus neve és Istenünk lelke által.


text:
Igaz, minden szabad nékem. De nem minden válik javamra. Minden szabad nékem, de én nem leszek rabja senkinek.


text:
Az is igaz, hogy az eledel a gyomorért és a gyomor az eledelért van, az Isten azonban ezt is, azt is megsemmisíti. De a test nem a paráznaságért, hanem az Úrért van és az Úr a testért.


text:
Nem tudjátok-e, hogy a ti testetek a Krisztusnak tagja? Elszakítva hát a Krisztus tagját, parázna tagjává tegyem? Isten őrizz!


text:
Vagy nem tudjátok-e, hogy aki a paráznával egyesül, egy testté lesz vele? Hisz a kettő, - mondja az írás - egy test lesz.


text:
Kerüljétek a paráznaságot! Bármily bűnt kövessünk is el, személyes függetlenségünk megmarad, a parázna ellenben saját személye ellen vétkezik.


text:
Avagy nem tudjátok-e, hogy a ti testetek, a bennetek lakozó s Istentől nyert Szent Lélek temploma, hogy magatok felett nem rendelkeztek szabadon?


text:
A paráznaság elkerülése végett azonban minden férfiúnak legyen meg a maga felesége s minden nőnek a maga férje.


text:
A feleség nem rendelkezik szabadon testével, hanem a férje; ugyanúgy a férj sem rendelkezik szabadon testével, ha nem a felesége.


text:
Ne tagadjátok meg egymástól a házastársi kötelességet, legfeljebb közös egyetértéssel ideig-óráig, hogy időt nyerjetek az imádkozásra, azután újra egyesüljetek, hogy a Sátán, gyarlóságtok révén, meg ne kísértsen titeket.


text:
Én szeretném, ha mindenki az én példámat követné. Node, kinek-kinek meg van a maga, istenadta kegyadománya, egyiknek így, a másiknak úgy.


text:
De ha nem tudnának uralkodni önmagukon, házasodjanak meg, mert jobb megházasodni, mint a nemi vágyak tüzében égni.


text:
s ha elválik, ne házasodjék meg, vagy béküljön ki a férjével s hogy a férj se bocsássa el feleségét.


text:
A többieknek azonban én mondom, nem az Úr: Ha valamelyik testvérnek hitetlen felesége van s az kész vele együtt élni, ne bocsássa el őt,


text:
Mert a hitetlen férj megszenteltetett feleségében és a hitetlen feleség megszenteltetett férjében; hisz különben a ti gyermekeitek is tisztátalanok volnának, pedig most már szentek.


text:
Ha azonban a hitetlen válik, hadd váljék: ez esetben szabad keze van a hívő testvérnek. Az isten békességre hívott meg minket.


text:
Aztán, mit tudod te asszony, megmentheted-e férjedet? Vagy mit tudod te férfi, megmentheted-e feleségedet?


text:
Fődolog, hogy ki-ki az Úrtól nyert tehetsége szerint isteni hivatásának szentelje életét. Így rendelkezem minden gyülekezetben.


text:
Aki körülmetélt állapotban hívatott meg, mesterséges úton ne tűntesse el a körülmetéltségét, aki pedig körülmetéletlen állapotban hívatott meg, ne metélje magát körül.


text:
A körülmetéltség nem ér semmit, a körűlmetéletlenség sem ér semmit; csakis az isteni parancsok megtartásának van értéke.


text:
Szolga voltál, mikor meghívattál? Ne bántson az téged. Sőt ha szabad lehetnél is, inkább maradj szolga


text:
A hajadonokra nézve nincs parancsolatom az Úrtól, de tanácsot adok, mint olyan, aki kegyelmet nyertem az Úrtól, hogy hű legyek.


text:
Véleményem szerint, jó ez az állapot a jelen kényszerhelyzetben, mert jó, ha az ember nem változtat állapotán.


text:
De ha megházasodol is, nem vétkezel s ha a hajadon férjhez megy, az sem vétkezik. De ezek a gyarló test gyötrelmét ki nem kerülik. Pedig ettől szeretnélek megkímélni titeket.


text:
Okát is megmondom kedves testvéreim: az idő rövidre van szabva! Most már a feleséges emberek is úgy éljenek, mintha nem volnának azok;


text:
a sírók, mintha nem sírnának, az örvendők, mintha nem örvendenének, a vásárlók, mintha semmijük sem volna


text:
Én pedig szeretném, ha gond nélkül élnétek. Akinek nincs felesége, annak nincsen gondja másra, csak az Úr dolgára, az az Úr kedvét keresi.


text:
Ellenben, akinek felesége van, annak minden gondja a világ dolgára irányul, az a felesége kedvét keresi.


text:
S megoszlik a lelkük. A férjetlen asszonynak és a hajadonnak nincsen másra gondja, csak az Úr dolgára, teste, lelke szentségére, a férjesnek viszont minden gondja a világ dolgára irányúl, az a férje kedvét keresi.


text:
Javatokra s nem azért mondom ezt, hogy tőrbe ejtselek, hanem hogy az Úrhoz való méltó s állhatatos ragaszkodástokat munkáljam.


text:
De, aki szégyennek tartja hajadon lányára nézve, ha az elvirágzik s a szükség is úgy kívánja: tetszése szerint járjon el. Nem vétkezik: adja férjhez lányát.


text:
Akinek ellenben erős a szándéka s nincs kényszerhelyzetben, hanem szabadon rendelkezhetik és úgy határozott, hogy megtartja hajadon lányát, jól feszi.


text:
Az asszonyt a törvény addig köti, ameddig férje él, de ha férje meghal, szabaddá lesz, - tetszés szerint férjhez mehet - de csak az Úrban.


text:
Az én véleményem szerint azonban boldogabb lesz, ha a sorsán nem változtat. Pedig hiszem, hogy bennem is Isten lelke lakik.


text:
Ami pedig a bálványáldozati hús dolgát illeti, tudjuk, hogy e részben az ismeret mindnyájunknál megvan. Hanem az ismeret felfúj, a szeretet ellenben épít.


text:
Hogy azonban visszatérjek a bálványáldozati hús megevésére, tudjuk, hogy bálvány nincs ezen a világon és hogy Isten sincs több, csak egy.


text:
Mert, ha vannak is úgymondott istenek, mind az égben, mind a földön, aminthogy sok Isten s sok Úr van,


text:
nekünk csak egy az Istenünk, az Atya, akiért van minden s akiért vagyunk mi s egy az Urunk, a Jézus Krisztus, aki által van minden s aki által vagyunk mi is.


text:
De ez az ismeret nincs meg mindenkiben. Sőt némelyek a halványból még most is lelkiismeretben dolgot csinálva, a bálványáldozati húst, mint olyant eszik meg s éppen azért gyenge lelkiismeretükhöz szenny tapad.


text:
Már pedig, ha valaki tégedet, akinél az ismeret megvan, vendégeskedni lát a bálványtemplomban, nem viszi-e rá azt gyenge lelkiismerete, hogy megegye a bálványáldozati húst?


text:
Ilyenformán aztán, a testvérek ellen vétkezve s gyenge lelkiismeretüket megsértve, a Krisztus ellen vétkeztek.


text:
Épp azért, ha az eledel botrány az én testvéremnek, inkább sohasem eszem húst, hogy meg ne botránkoztassam az én testvéremet.


text:
Nem vagyok-e szabad? Nem vagyok-e apostol? Nem láttam-e Jézust, a mi Urunkat? Nem az én munkám vagytok-e az Úrban?


text:
Ha másoknak nem is, néktek bizony apostoltok vagyok, mert az én apostolságom pecsétje az Úrban ti vagytok.


text:
Nincs-e jogunk arra, hogy magunkkal vigyük hites feleségünket, mint a többi apostolok, az Úr testvérei, sőt Kéfás is?


text:
Vagy csak nekem s Barnabásnak nincsen jogunk arra, hogy ne a saját kezünk munkájával keressük meg kenyerünket?


text:
Hát ki katonáskodik a maga zsoldján? Ki nem eszik a maga ültette szőlő terméséből? Ki nem iszik a maga legeltette nyáj tejéből?


text:
Meg van írva Mózes törvényében: Ne kösd be a nyomtató ökörnek száját. Hát az Isten az ökrökkel törődik?


text:
S nem egyenest rólunk mondja? Bizony rólunk szól az írás: A szántó reménység fejében szántson, a nyomtató pedig a rész reményében.


text:
Ha másokkal megosztjátok jogotokat, miért nem inkább velünk? De mi nem éltünk e joggal. Mindent elszenvedtünk, csakhogy ne gördítsünk akadályt a Krisztus evangéliuma útjába.


text:
Nem tudjátok-e, hogy a templom szolgái a templomból élnek, az oltár papjai az oltárnak jövedelmén osztozkodnak.


text:
Én azonban erről a jogomról teljesen lemondtam. De nem azért írom ezt, hogy velem is úgy legyen, mert jobb nékem meghalnom, mintsem hogy bárki is megfosszon e dicsekvésemtől.


text:
Hisz nem az az én dicsekvésem, hogy az evangéliomot hirdetem. Ezt tennem kell, akár akarom, akár nem. S jaj volna énnékem, ha nem hirdetném az evangéliomot!


text:
Mert ha önként teszem, van jutalmam. De hogyha kénytelenségből, megbízatásom sáfárság. Mi hát jutalmam alapja?


text:
Az, hogy az igét hirdetve, ingyen valóvá teszem az evangéliomot és nem élek vissza jogommal az evangéliom hirdetésénél.


text:
Igen, - a zsidóknak zsidó lettem, hogy a zsidókat megnyerjem, a törvény népének, mintha törvény alatt állnék, hogy a törvény népét megnyerjem,


text:
a törvény nélkül valóknak, mintha törvény nélkül való volnék, - bár nem vagyok Isten törvénye nélkül, hanem a Krisztus törvényközösségében, - hogy a törvény nélkül valókat megnyerjem.


text:
A gyengéknek gyenge lettem, hogy a gyengéket megnyerjem. Egyszóval: mindeneknek minden lettem, hogy mindenáron megmentsek egynéhány lelket.


text:
Nem tudjátok-e, hogy a versenyfutók közül, bár mindnyájan futnak, csak egy nyeri el a versenydíjat? Úgy fussatok, hogy elnyerjétek azt.


text:
A versenyzők pedig minden tekintetben fegyelmezzék meg magukat, azok, hogy elnyerjék a romlandó koszorút, mi pedig a romolhatatlant.


text:
hanem megfékezem s rabszolgámmá teszem testemet, hogy amíg másoknak hirdetem az igét, énmagam kudarcot ne vallják.


text:
Nem hallgathatom el előttetek, kedves testvéreim, hogy a mi atyáink mindnyájan a felhő alatt voltak és mindnyájan átkeltek a tengeren


text:
és mindnyájan ugyanazt a lelki italt itták. Ittak az őket kísérő sziklából. Az a szikla pedig Krisztus volt.


text:
Ne legyetek hát bálványimádók, mint közülük némelyek, ahogy meg van írva: Leült a nép enni, inni, aztán felkeltek játszani.


text:
Mindez pedig példaképpen esett meg Őrajtuk s azért íratott meg, hogy mi, akikhez a világ vége elközelgett, tanuljunk belőle.


text:
Eddig csak emberi kísértés környékezett meg titeket, node hű az Isten, nem hágy erőtökön felül kísértetni, sőt a kísértéssel egyben utat mutat, hogy elszenvedhessétek azt.


text:
Az áldásnak megáldott pohara nem a Krisztus vérének közössége-e? És a megtört kenyér nem a Krisztus testének közössége-e?


text:
Egy a kenyér, egy test vagyunk mi is, habár sokan vagyunk, mert mindnyájan egy kenyérben részesedünk.


text:
Ezt nem, de igenis, hogy amit a pogányok áldoznak, azt az ördögöknek s nem az Istennek 5 Mózes 32,21. áldozzák; már pedig én nem szeretném, ha ti az ördögök közösségébe lépnétek.


text:
Nem ihatjátok az Úr poharát meg az ördögök poharát; nem lehettek vendégei Úr asztalának meg az ördögök asztalának.


text:
Minden szabad nékem, de nem minden válik javamra. Minden szabad nékem, de nem minden szolgál lelki épülésemre.


text:
Ha pedig valamely hitetlen hív meg titeket s kedvetek van elmenni hozzája, amit elétek tálalnak, egyétek meg, a nélkül, hogy abból lelkiismereti kérdést csinálnátok.


text:
De ha valaki azt mondja néktek: Ez bálványáldozati hús! akkor ne egyetek abból, a felszólaló és a lelkiismeret miatt.


text:
Ez alatt azonban nem a te lelkiismeretedet, hanem azét a másikét értem. Mert miért Ítéltessék meg az én szabadságom más lelkiismeretétől?


text:
Azért akár esztek, akár isztok s egyáltalán bármit cselekesztek, mindent az Isten dicsőségére tegyetek.


text:
Ti ne botránkoztassátok meg sem a zsidókat, sem a görögöket, sem az Isten gyülekezetét. A példát megadtam.


text:
Én mindenben mindenkinek kedvére cselekszem s nem a magam, hanem sokak javát munkálom, hogy üdvözüljenek.


text:
De azért dicsérlek testvérek, hogy mindenben megemlékeztek énrólam és hogy híven megtartjátok a veletek közlött utasításokat.


text:
Azt azonban tudtotokra kell adnom, hogy a férfi feje Krisztus, az asszony feje a férfi, a Krisztus feje pedig az Isten.


text:
Amelyik asszony ellenben befedetlen fővel imádkozik, vagy prófétál, szintén csúffá teszi fejét, mert épp olyan, mintha nyírott hajú volna.


text:
Azért, ha az asszony nem fedi be fejét, nyiratkozzék is meg. Ha pedig a nyírt fő, vagy beretválkozás csúfság az asszonynak, fedje be a fejét.


text:
De a férfiúnak nem kell fejét befednie, mert ő az Istennek a képe s dicsősége; az asszony ellenben a férfinak a dicsősége.


text:
Egyébként azonban keresztyén szempontból a férfi asszony és az asszony férfi nélkül el nem képzelhető.


text:
De ha valakinek kedve telik a vitatkozásban, tegye; minékünk ez nem szokásunk, sem az Isten gyülekezetének.


text:
Először is úgy hallom, hogy mikor összegyűltök a gyülekezetben, pártokra szakadtok és ezt részben el is hiszem.


text:
Mert szükséges, hogy pártok is legyenek köztetek, hogy a kipróbált jellemek ismeretesek legyenek a körötökben.


text:
Mert ha étkezésre kerül a sor, mindenki a maga vacsoráját veszi elő s az egyik éhezik, a másik meg dőzsöl.


text:
Hát nem tudtok enni-inni odahaza? Vagy az Isten gyülekezetét megvetve, azokra akartok rápirítani, akik üres kézzel jöttek? Vajh mit is mondjak néktek? Talán dicsérjelek? Ebben nem dicsérlek.


text:
Én az Úrtól tudom, amit tinéktek is tudtotokra adtam, hogy az Úr Jézus azon az éjszakán, amelyen elárultatott, kezébe vette a kenyeret


text:
s hálát adván, megtörte, s azt mondta: Vegyétek! Egyétek! Ez az én testem, amely tiértetek megtöretik. Ezt cselekedjétek az én emlékezetemre.


text:
Hasonlóképpen, a vacsora után, a poharat is vette és azt mondta: Ez a pohár új szövetség az én véremben! Ezt cselekedjétek, valamennyiszer isszátok, az én emlékezetemre.


text:
Azért, aki méltatlanul eszi az Úrnak kenyerét vagy issza poharát, vétkezik az Úrnak teste s vére ellen.


text:
Mert aki méltatlanul eszik és iszik, ítéletet eszik és iszik magának, mivel nem tesz különbséget az Úrnak testével.


text:
S ha valaki éhes, egyék odahaza, hogy ti ne gyűljetek egybe ítéletre. Egyebekről akkor rendelkezem, ha majd elmegyek hozzátok.


text:
Mikor még pogányok voltatok, hisz emlékeztek rá, mint a barmot, úgy hajtottak titeket a néma bálványokhoz.


text:
Tudjátok meg tehát, hogy aki az Isten lelkéből szól, nem ejti ki száján: Átkozott Jézus! És senki sem mondhatja: Úr Jézus! csak a Szent Lélek által.


text:
Az egyiknek a bölcsesség beszéde adatik a Lélek által, A másiknak az ismeret beszéde ugyanazon Lélek szerint;


text:
Ennek csodatevő erő, Annak prófétálás, másnak a lelkeket megkülönböztető tehetség. Ennek a nyelvnemek, annak a nyelvmagyarázatok.


text:
Mert amint a test egy, de tagja, sok s a testnek sok tagja együttvéve egy test; épp úgy a Krisztus is.


text:
Mi ugyanis mindannyian egy Lélekben egy testbe avattattunk, legyünk bár egyébként zsidók vagy görögök, szolgák vagy szabadok és mindnyájan egy Lélekkel itattattunk.


text:
Ha a láb így szólna: Nem vagyok kéz, tehát nem is tartozom a testhez! Hát akkor csakugyan nem tartoznék ahhoz?


text:
S ha a fül így szólna: Nem vagyok szem, tehát nem tartozom a testhez! Hát akkor csakugyan nem tartoznék ahhoz?


text:
Nem mondhatja tehát a szem a kéznek: Nincs rád szükségem! Avagy a fej a lábaknak: Nincs rátok szükségem!


text:
s a testnek éppen szerintünk tisztességtelen tagjait különös nagy tisztességgel vesszük körül s az ékteleneket különös nagy ékességben részesítjük.


text:
Ékes tagjainknak nincs erre szükségük. Sőt az Isten úgy szervezte meg a testet, hogy az alábbvaló tagot különös nagy tisztességben részeltette,


text:
Így aztán, ha egy tag szenved, vele együttszenved minden tag s ha egy tagot tisztesség ér, vele együttörül minden tag.


text:
És az Isten első sorban apostolokat, másodsorban prófétákat, harmadsorban tanítókat, azután csodatevő erőket, azután gyógyító adományokat, gyámolítókat, kormányzókat, nyelvnemeket rendelt a gyülekezetben.


text:
Szóljak ember, avagy angyal nyelvvel, Ha szeretet nincs bennem, Ollyá lettem, miként a csengő érc és a pengő cimbalom.


text:
Tudjak, mint próféta Minden titkot, minden bölcsességet. Legyen hegymozgató kit az én szívemben, Ha szeretet nincs bennem, Semmi vagyok


text:
Osztogassam széjjel minden vagyonomat, Adjam testemet máglyára, Ha szeretet nincs bennem, Semmi hasznom abból.


text:
Nem illetlenkedik, nem hajhássza saját maga hasznát, Nem gerjed haragra, nem rója rovásra a rosszat.


text:
Mikor gyermek voltam, úgy szóltam, mint gyermek, Ügy gondolkodtam, mint gyermek, úgy ítéltem, mint gyermek; De mióta férfi lettem, felhagytam a gyermekes dolgokkal.


text:
Most tükrön át homályosan látunk, De majd akkor színről-színre; Most rész szerint ismerek. De majd akkor úgy ismerek, ahogy én megismertettem.


text:
Mert a nyelvbeszélő nem emberrel, hanem Istennel beszélget. Senki sem érti meg; lelki elragadtatásban titokzatos dolgokat mond.


text:
Szeretném ha ugyan, mindnyájan nyelvbeszélők, de még inkább, ha próféták volnátok, mert a próféta nagyobb a nyelvbeszélőnél, kivévén azt az esetet, ha megmagyarázza beszédét a gyülekezetnek építése végett


text:
Egy példát, testvérek. Ha elmennék hozzátok s nyelvbeszédbe fognék, kijelentést, ismeretet, próféciát vagy tanítást pedig nem közölnék veletek, mi hasznotok volna abból?


text:
Gondoljunk csak a lelketlen hangszerekre, teszem azt a fuvolára, vagy a citerára; hangot adnak ugyan, de ha a hangban nincs semmi változat, ugyan ki ismer rá a fuvola, vagy a citera dalára?


text:
Épp úgy, ha ti érthetően tagolt nyelven nem beszéltek, ki érti meg szavatokat? Bizony csak úgy világba beszéltek.


text:
Így hát ti is, ha már vetekedtek a lelki adományokért, tartsátok szem előtt a gyülekezetnek az építését hogy előbbre menjetek.


text:
Mit teszek hát? Imádkozom nyelvemmel, de imádkozom értelmemmel is, éneklek lelkemmel, de éneklek értelmemmel is.


text:
Mert, ha csak lelkeddel adsz hálát, hogyan mondja rá az avatatlan helyén ülő imádra az Áment, mikor azt sem tudja, hogy mit beszélsz?


text:
De a gyülekezetben inkább mondok öt szót értelemmel, hogy másokat is oktassak, mintsem tízezer szót nyelvbeszéddel.


text:
Testvérek! Ne legyetek gyermekek az értelem, hanem legyetek gyermekek a gonoszság dolgában, az értelem dolgában ellenben legyetek érett emberek.


text:
Meg van írva a törvényben: Idegen nyelven és idegen ajakkal szólok e néphez és még így sem hallgatnak rám. Ezt mondja az Úr.


text:
Szóval a nyelvek jel, de nem a hívőknek, hanem a hitetleneknek; a prófétálás ellenben jel, de nem a hitetleneknek, hanem a hívőknek.


text:
Azért, ha az egész gyülekezet egybegyűl, és mindenki nyelvvel szól, nem azt mondják-e a bevetődő avatatlanok vagy hitetlenek, hogy megbolondultatok?


text:
Viszont, ha mindenki prófétál s bejön egy hitetlen vagy avatatlan, mindenik meggyőzi, mindenik megítéli azt.


text:
És amint így kivilágosodnak szívének titkai, arcra borulva imádja az Istent és nyíltan megvallja, hogy valóban Isten lakik tibennetek.


text:
Mit tegyetek hát kedves testvérek? Egybegyűlve, akinek mije van, ha zsoltára, avagy tanítása, ha nyelvbeszéde, avagy kijelentése és magyarázata, minden épülésre szolgáljon.


text:
Mint minden szent gyülekezetben, az asszonyok hallgassanak a gyülekezetben, mert nékik nem szabad beszélni, nékik engedelmeskedniük kell, amint a törvény is mondja:


text:
Ha pedig tanulni akarnak valamit, kérdezzék meg otthon a férjüket, mert csúf dolog az asszonyra nézve ha beszél a gyülekezetben.


text:
Aki magát prófétának, vagy lelkiadományosnak tartja, vegye tudomásul, hogy az, amit írok, az Úrnak parancsolata.


text:
Felhívom még figyelmeteket kedves testvérek, az evangéliomra, amelyet néktek hirdettem, amelyet be is vettetek, amelyben meg is álltatok


text:
s amely által üdvözültök is, ha úgy tartjátok meg, ahogy azt én hirdettem néktek; feltéve, hogy nem hiába hittetek.


text:
Mert én elsősorban azt közlöttem tivéletek, amit én is másoktól hallottam, hogy az Írás szerint Krisztus meghalt a mi bűneinkért,


text:
azután egyszerre ötszáznál ís több testvérnek, akik közül sokan most ís élnek, némelyek pedig már elhunytak,


text:
Mert én az apostolok közt a legkisebb vagyok, méltatlan az apostol névre is, mivelhogy üldöztem az isten gyülekezetét.


text:
De Isten kegyelméből vagyok, ami vagyok és az ő irántam való kegyelme nem volt hiábavaló, sőt többet munkálkodtam valamennyiőknél, de nem én, hanem az Istennek én velem való kegyelme.


text:
Ha tehát Krisztusról azt hirdetjük, hogy ő feltámadott a halálból, hogyan mondhatják némelyek köztetek, hogy nincs feltámadás?


text:
Sőt az Isten hamis tanúinak bizonyulunk, mert az Istent meghazudtolva tanúsítottuk, hogy feltámasztotta a Krisztust, holott nem támasztotta fel, ha a halottak csakugyan nem támadnak fel.


text:
S ha csakis ebben az életben volt Krisztus a reménységünk, úgy mi nyomorultabbak vagyunk minden embernél.


text:
Először, mint zsenge, a Krisztus, aztán a Krisztus hívei az ő visszatérésekor. S akkor beáll a vég, mikor általadja az országot az Istennek s az Atyának s megsemmisít minden birodalmat, minden hatalmat és erőt.


text:
Mikor pedig az írás azt mondja, hogy minden alája vettetett, világos, hogy kiveszi azt, aki néki mindent alávetett.


text:
Majd ha aztán minden alája lesz vetve, akkor a Fiú maga is aláveti magát annak, aki néki mindent alávetett, hogy az Isten legyen minden mindenekben.


text:
Hisz különben mi értelme volna azok eljárásának, akik a halottakért avattatják be magukat? Ha a halottak egyáltalán nem támadnak fel, miért avattatják be magukat érettük?


text:
Nap-nap után halál révén állok. Oly szent igaz, mint veletek való dicsekvésem a mi Urunkban, a Jézus Krisztusban!


text:
Ha én Efézusban embermódra viaskodtam a fenevadakkal, mi hasznom belőle? Ha a halottak nem támadnak fel, akkor együnk, igyunk, holnapra virradva úgyis meghalunk.


text:
És vetéskor nem a majd kikelő növényt veted el, csak a puszta magot, teszem azt a búza, vagy más növény magvát.


text:
Az Isten azonban akarata szerint való testet ád néki, még pedig minden egyes magnak tulajdon testét.


text:
Nem minden testanyag egyazon testanyag. Más az ember, más a barom, más a hal és más a madár testanyaga.


text:
Más a napnak fénye, más a holdnak fénye, más a csillagoknak fénye. Csillag a csillagtól fényre különbözik.


text:
Én pedig azt mondom, testvérek: gyarló test s vér nem örökölheti az Istennek országát és a romlandóság sem örökli a romolhatlanságot.


text:
Nagy hirtelen, egy pillanat alatt, az utolsó trombitaszóra; mert a trombita megszólal s a halottak feltámadnak romolhatlanságban, mi meg elváltozunk.


text:
Ennek a romlandó testnek ugyanis fel kell öltenie a romolatlanságot s e romlandó testnek a halhatatlanságot.


text:
Majd, ha aztán az a romlandó test felölti magára a a romolhatlanságot s ez a halandó test felölti magára a halhatatlanságot, akkor beteljesül ama megírt ige: Diadalom! A halálnak vége!


text:
Álljatok meg tehát kedves testvéreim, szilárdan, rendületlenül s buzgólkodjatok mindenkor az Úrnak dolgában, tudván, hogy a ti munkátok az Úrban nem hiábavaló.


text:
A szenteknek szánt könyöradományok dolgában ti is úgy járjatok el, ahogy azt Galácia gyülekezeteiben rendeltem.


text:
A hét első napján, ki-ki tehetsége szerint, tegyen félre valamit keresményéből, hogy ne az én odaérkezésemkor kezdődjék a gyűjtés.


text:
Ha aztán ott leszek, azokat, akiket arravalóknak ítéltek, levéllel ellátva, adományotokkal útnak indítom Jeruzsálembe.


text:
Mert ez alkalommal nem szeretnélek titeket csak úgy átmenőben látni, sőt erős a reményem, hogy ha az Úr megengedi, egy ideig, nálatok maradok.


text:
Ha pedig majd Timóteus megérkezik, gondotok legyen rá, hogy nálatok jól érezze magát. Mert, amint jó magam, ő is az Úr dolgában fáradozz.


text:
Ne vesse meg senki, hanem bocsássátok el békében, hogy hozzám jöhessen, hiszen várva-várom őt a testvérekkel együtt.


text:
Ami pedig Apollósz testvért illeti - kérten kértem, menjen el a testvérekkel együtt ti hozzátok, de most éppenséggel nincs kedve elmenni, hanem mihelyt alkalma adódik, elmegy.


text:
Volna még egy kérésem is, kedves testvéreim. Ismeritek a Stefána házát, ők voltak az első keresztyének Akájában s a szentek önkéntes szolgái.


text:
Hát az ilyeneknek ti is engedelmeskedjetek s általában mindazoknak, akik velük együtt közösen szolgálnak s fáradnak.


text:
Nagy az én Örömöm; hogy Stefána, Fortunátusz s Akaikusz eljött. Kipótolták azt a veszteséget, amit ti miattatok éreztem.


text:
Köszöntenek Ázsia gyülekezetei. Szívből köszöntenek az Úrban Akvila s Priscilla, a házuknál lévő gyülekezet népével.


text:
Pál, Jézus Krisztus apostola az Isten akaratából és Timóteus testvér, az Isten korintusi gyülekezetének az egész Akájában lévő összes szentekkel együtt.


text:
Áldott legyen a mi Urunknak, a Jézus Krisztusnak Istene és Atyja, az irgalomnak Atyja és minden vigasztalásnak Istene,


text:
aki megvigasztal minket minden nyomorúságunkban hogy mi is megvigasztalhassunk bármely nyomorúságban sínylődő embert azzal a vigasztalással, amellyel az Isten minket magunkat vígasztal.


text:
Mert amily bőséges rész jutott ki nékünk a Krisztus szenvedéséből, oly bőséges Krisztus által a mi vigasztálasunk is.


text:
Tehát, ha nyomorgattatunk, vigasztalás és üdvösség s ha megvigasztaltatunk, az is vigasztalás néktek s erőforrás ugyanazon szenvedések türelmes elviselésére, amelyeket mi is elszenvedünk


text:
s éppen ezért a mi tibennetek vetett reménységünk megingathatatlan, tudván, hogy osztályos társaink vagytok a szenvedésben és a vigasztalásban egyaránt.


text:
Nem hallgathatom el ugyanis előttetek, testvérek, Ázsiában reánk szakadt nyomorúságunknak dolgát. Bizony erőnk felett terheltettünk meg úgy, hogy már lemondtunk életünkről is.


text:
Sőt magunkban halálra szántuk magunkat, hogy ne magunkban bízzunk, hanem a holtakat feltámasztó Istenben.


text:
Ő szabadított meg s szabadít meg minket a halál torkából, ő a reménységünk, hogy majd ezután is meg fog szabadítani,


text:
ha ti is segítségünkre siettek értünk való könyörgéstekkel, hogy a nékünk osztályrészül jutott kegyadományért sok ajk adjon hálát sokak javára érettünk.


text:
Mert egyetlen dicsekvésünk lelkiismeretünk bizonyságtétele, hogy mi Isten szerint való szentséggel s őszinteséggel, nem emberi bölcsességgel, hanem Isten kegyelmével jártunk-keltünk a világon, kiváltképpen tiköztetek.


text:
Bizony nem írtunk mást néktek, csakis, amit olvastok avagy ismertek, sőt remélem, el is fogtok ismerni mindvégig,


text:
ahogy ismertek minket is részben, vagyis, hogy mi a ti dicsekvéstek vagyunk, amint ti is a mi dicsekvésünk vagytok az Úr Jézus napján.


text:
Ezt akarva, könnyelmű voltam tán? Vagy amit tervezek, gyarló ember módjára tervezem, hogy nálam az igen¬igen s a nem-nem egy legyen?


text:
Mert az Isten fia, Jézus Krisztus, akit mi, én, Szilvánusz és Timóteus hirdettünk néktek, nem volt igen és nem, hanem az Igen megtestesülése.


text:
Ő benne az Isten minden ígéretének igene teljesült, azért ő általa mondanak Áment is az Isten dicsőségére.


text:
Mert mi nem a ti hitetek urai, hanem a ti örömötök munkatársai vagyunk, mivelhogy a hitben ti erősen álltok.


text:
Mert ha én megszomorítlak titeket, ugyan ki vidámít meg engemet, hacsak nem az, akit én szomorítok meg?


text:
És ezt éppen azért írtam néktek, hogy ha odamegyek, ne szomorkodjam azokon, akikben örömet kellene találnom, mert bizton tudom azt mindnyájatokról, hogy az én örömöm mindannyiatoké.


text:
Bizony nagy szívbéli fájdalommal s aggódással, keserves könnyhullatások közt írtam én néktek, nem azért, hogy megszomorodjatok, hanem, hogy megismerjétek azt a szeretetet, amellyel én, kiváltképpen irántatok viseltetem.


text:
Ha pedig valaki megszomorított nem engemet szomorított meg, hanem, hogy ne rójak rovást rovásra, részben titeket mindnyájatokat.


text:
Sőt ellenkezőleg ti inkább bocsássatok meg néki és vigasztaljátok őt, hogy a túl nagy szomorúság meg ne eméssze a szegényt,


text:
Akinek pedig ti, annak én is megbocsátok; hiszen az én bocsánatom, ha ugyan volt kinek megbocsátanom, érettetek történt a Krisztus nevében, hogy a Sátán ki ne fogjon rajtunk,


text:
Hanem, mikor Troászba érkeztem a Krisztus evangelioma dolgában és kedvező alkalom nyílt a szent munkára, - oda lett a lelkem nyugodalma, minthogy Titust, az én testvéremet nem találtam,


text:
De hála légyen Istennek! Ő mindenkor diadalról¬diadalra vezet minket a Krisztusban és mindenütt elterjeszti az ő ismeretének illatát általunk.


text:
S ki alkalmas erre? Mi bizony, mint sok más nem üzérkedünk az Isten igéjével, hanem tiszta szívből, akárcsak Istenből, Isten előtt Krisztusban élve beszélünk.


text:
Újra ajánlgassuk magunkat? Vagy szükségünk van talán, miként némelyeknek, néktek szóló, vagy tőletek való ajánló levélre?


text:
Hisz az egész világ tudja, hogy ti a Krisztusnak mi általunk szerzett, nem tintával, nem is kőtáblákra, hanem az élő Isten Lelkével, érző szívtáblákra írt levele vagytok.


text:
Nem mintha mi magunktól alkalmasak volnánk saját erőnkből bármit kigondolni, sőt ellenkezőleg, alkalmatosságunkat az Istennek köszönjük.


text:
Ő tett minket alkalmatosakká az új szövetség, nem a betű, hanem a Lélek szolgálatára. Mert a betű öl, a lélek pedig éltet.


text:
És ha a halálnak betűkkel kövekbe vésett szolgálata dicsőséges volt, úgy annyira, hogy Izrael fiai nem tudtak a Mózes orcájára nézni, orcájának múló dicsősége miatt,


